Vista General del Parlament de Catalunya\nLa lluita per la reobertura de la segona línia escolar suprimida al Joan Coromines afronta aquesta tarda el que podria ser el darrer ‘match ball’. Aquesta “pilota de partit” arriba a la cambra catalana de la mà d’una proposta de resolució que presenta el PSC i que rebrà el suport anunciat del PPC, ICV-EUiA i s’espera que també de la CUP i Ciutadans. El text de la resolució recull les dades de pre-inscripció al centre de Mataró i a les escoles públiques per reclamar la reobertura de la línia que el Departament va eliminar de l’oferta en base a les previsions demogràfiques.\nFins a última hora de la tarda seguiran els contactes i pressions dels grups i també de les famílies del Coromines perquè les dues esmenes presentades a la resolució no prosperin i la moció es pugui aprovar.\nEn aquest punt, la clau que pot fer que el Coromines recuperi la segona línia –pel que les 19 famílies que l’han posat en primera opció s’hi podrien matricular, a més d’alguna de les que han quedat fora del Solà i l’Anxaneta– recau en Esquerra Republicana. El partit que lidera Oriol Junqueras ha presentat una esmena a la resolució que els partits que li donen suport esperen que retiri per deixar sola a Convergència i Unió i obligar el govern a apostar per la segona línia.\nEn aquest sentit, ahir les famílies del Coromines es van reunir amb els representants locals d’ERC. La diputada del PSC Alícia Romero confiava ahir en què els republicans modifiquin la seva postura inicial, retirin les esmenes i donin suport –n’hi podria haver prou amb una abstenció– a la proposta presentada. El resultat, aquest vespre al Parlament.


Mas demana ajuda a TV-3 per garantir l’èxit del 9-N | Catalunya | EL PAÍS Catalunya\nMas demana ajuda a TV-3 per garantir l’èxit del 9-N\nLa Generalitat justifica la demanda per la “importància” de la votació\nBarcelona 25 OCT 2014 - 22:07\tCEST\nLa vicepresidenta Joana Ortega amb les urnes. Albert Garcia\nEl Govern d'Artur Mas ha demanat als mitjans de comunicació que depenen de la Generalitat, entre els quals hi ha TV-3 i Catalunya Ràdio, que ajudin a difondre les informacions referents al succedani de consulta del 9 de novembre per “facilitar la participació” dels catalans. La petició s'ha fet de manera informal, com gairebé tots els preparatius de la consulta, però s'empara en la llei de comunicació audiovisual de Catalunya.\nEls mitjans públics catalans van començar a emetre ahir la campanya publicitària de la Generalitat per al procés participatiu del 9 de novembre. La campanya utilitza el mateix disseny, veus i música de la campanya que ja es va haver de retirar quan la consulta oficial va ser impugnada pel Govern central davant el Tribunal Constitucional.\nPerò la Generalitat no vol que tot es limiti a una campanya publicitària. Pretén que els programes informatius i divulgatius posin especial atenció en el 9-N. El secretari general de Comunicació, Josep Martí, assegura que no s'ha demanat “res concret” als mitjans públics, “ni minutatge, ni res concret; tot queda en mans dels professionals”.\nAixò sí, Martí recorda que la ràdio i televisió públiques “tenen entre els seus objectius proporcionar informació sobre els assumptes d'interès general des del principi de pluralitat”. Afegeix que “tenint en compte el relleu i la importància que des del punt de vista democràtic té un procés participatiu, el que els demanem és que compleixin aquesta funció”.\nL'article 23.2 de la llei audiovisual catalana diu que, com a prestataris d'un servei públic, els mitjans de la Generalitat han de “definir, elaborar i distribuir, sota la seva responsabilitat, un conjunt de programes, continguts i serveis audiovisuals orientats a la creació de les condicions necessàries per a la plena eficàcia dels drets fonamentals de llibertat d'informació i expressió, i han de facilitar la participació dels ciutadans”. Els mitjans públics fan cada dia una cobertura àmplia sobre la consulta. De fet, a principis d'octubre el Consell Professional de Televisió de Catalunya es va queixar del fet que aquesta informació estava “sobredimensionada” i que ho contrastaven amb l'escassa cobertura del cas Pujol.\nIgual que la resta de tràmits sobre la consulta, els referents a la campanya s'estan fent amb força sigil per evitar-ne la impugnació. El portaveu de CiU al Congrés, Josep Antoni Duran va advertir ahir al Govern que seria un “error” impugnar el procés perquè “sortirà més gent al carrer”.\nEl Govern central anuncia que prepara un recurs per al nou 9-N


COVID-19: La llet local manté el preu tot i l'augment de l'oferta derivada de la paralització de l'hostaleria i la restauració\n22 abril 2020Conselleria d'Agricultura, Pesca i Alimentació\nCOVID-19: La llet local manté el preu tot i l'augment de l'oferta derivada de la paralització de l'hostaleria i la restauració NNota Informativa\n/L'observatori de preus detecta que a l'illa de Menorca és on es ven més barata de tot l'arxipèlag /Aquest manteniment de preus és conseqüència de les mesures pel sector lacti que ha posat en marxa la conselleria\nLa direcció general de Polítiques per a la Sobirania Alimentària i SEMILLA, departaments dependents de la conselleria d'Agricultura, Pesca i Alimentació, han dedicat l'informe de l'observatori de preus d'aquestes dues darreres setmanes a fer el seguiment del preu de la llet local. La referència és un litre de llet sencera UHT, produïda a Mallorca, i venuda tant en grans superfícies com en botigues de proximitat. L'observatori ha detectat, amb les diferències pròpies de grans superfícies i botigues de proximitat, que el preu de la llet es manté des dels primers registres (24 de març) fins ara. Per exemple, en el cas de les grans superfícies, el preu del litre de llet local es ven ara 0,06 euros més car que al principi de la crisi. Al llarg d'aquestes setmanes, fins i tot, havia experimentat una pujada de 0,11 euros. En grans superfícies es ven ara a 0,82 euros, mentre que a principi de la crisi es venia a 0,76 euros. En el cas de les botigues de proximitat, l'oscil·lació ha estat de just 0,02 euros i, per tant, ara el litre de llet local es ven a 0,97 euros.\nAquest manteniment de preus és conseqüència de les mesures pel sector lacti que ha posat en marxa la conselleria, com és, per exemple, la transformació i transport de llet, la retirada de ramat per reduir-ne la producció i la compra pública.\nSegons la directora general de Polítiques per a la Sobirania Alimentària, Paula Valero, tot i l'augment de l'oferta, derivada de la paralització de la restauració i l'hostaleria, “s'està aconseguint que la llet local mantingui el preu i això és una bona notícia».\nLa llet de fora experimenta més oscil·lacions de preu. És un producte més barat que la llet local. Ara, per exemple, un litre de llet de marca blanca en grans superfícies es pot adquirir a 0,59 euros. Un preu que moltes vegades s'utilitza com a reclam i que sovint respon a marges impossibles de justificar en matèria de costos de producció.\nAmb relació a la resta de productes, com per exemple, els ous, s'observen variacions de preu significatives durant les setmanes. Fins i tot, ha arribat a duplicar el preu d'una setmana a una altre, mentre que la següent setmana es torna a reduir a la meitat. És un producte, que clarament, no arriba a tenir una estabilitat durant tot el període d'observació.\nAmb relació al peix, aquestes dues setmanes s'ha observat un augment en el preu de la sèpia de 3 euros/quilo, tant en grans superfícies com en mercats, després d'una davallada prèvia generalitzada de caiguda del preu. La resta de productes mantenen un preu estable en general durant les setmanes.\nPel que fa a la carn, l'observatori ha detectat que el preu de la porcella ha davallat una mica respecte setmanes anteriors; mentre que el xot manté el preu, amb una lleugera tendència a la davallada del preu del costellam, mentre que puja el preu de la cuixa, en grans superfícies. En mercats, el preu del xot es manté, de moment, estable.\nLes hortalisses mantenen un preu estable mentre les fruites locals, com són taronges i llimones, experimenten un lleuger increment relacionat amb el final de la temporada.\nEls preus de Menorca i Eivissa\nL'observatori de preus ja ha començat a incloure els preus de venda al públic de Menorca i Eivissa. Així, en el cas de la llet, per exemple, els primers registres indiquen que en les grans superfícies, es ven més barata a Menorca que a la resta de les illes. A Menorca el litre es ven entre 0,60 euros i 0,76 euros, mentre que a Eivissa, es troba a 0,76 euros.\nPel que fa al preu del peix, segons les dades registrades el 14 d'abril, el preu de venda al públic de la sèpia era de 18 euros/quilo en el mercat de Ciutadella, mentre que el mercat d'Eivissa estava a 24,90 euros/quilo. A Mallorca, fent la mitjana en els mercats, la sèpia es venia a 15,92 euros/quilo.\nFinalment, i amb relació al preu de les fruites, l'observatori ha detectat en aquestes primeres observacions que les taronges s'han venut més barates a Eivissa que a la resta de mercats de les Illes. Per illes, a Eivissa, les llimones estaven a 1,80 euros/quilo i les taronges, a 1 euro/quilo; a Menorca, les llimones es venien a 2 euros/quilo i les taronges, a 1,40 euros/quilo; mentre que a Mallorca, les llimones s'han venut a 1,75 euros/quilo, i es taronges, a 1,59 euros/quilo. Així, aquesta setmana passada, les taronges més barates s'han venut a Eivissa, i les llimones més barates, a Mallorca.


L’Institut Confuci apropa la cultura xinesa a través d’un concert de Rock i una exposició\nInici > L’Institut Confuci apropa la cultura xinesa a través d’un concert de Rock i una exposició\nL’Institut Confuci apropa la cultura xinesa a través d’un concert de Rock i una exposició L’Institut Confuci de la Universitat de València presenta aquest dijous, 7 de març, a les 19 hores, l'últim àlbum del grup de rock Local 9 (www.local9.es), primera banda espanyola de rock dur a gravar un disc amb temes en xinès i espanyol. El concert, que tindrà lloc en el Saló d’Actes de la Facultat de Filologia, Traducció i Comunicació, es complementa amb l'exposició ‘Visions Pop de Xina’, comissariada pel crític musical Rafa Cervera.\nEl grup LOCAL9 format per Walter Alba a la guitarra, Julio JJ a la bateria i cors, David Marqués al baix, José Luis Galán en la guitarra rítmica, i com vocalista Iván Nava, va nàixer en el 2006 amb la intenció d'explorar nous espais per al rock. Després de gravar un EP en 2011, en el 2013 i com autèntics pioners i aventurers, LOCAL 9 és la primera banda de rock dur del nostre país, a gravar en el seu primer LP, que duu el mateix nom, una cançó inèdita en espanyol i xinès amb el tema ‘Només puc niar en tu’ i una versió en xinès del seu conegut tema ‘Impossible’, demostrant que, gràcies al rock, també és possible la fusió de cultures tan diferents i riques com l'espanyola i xinesa.\n“No és habitual que un grup espanyol trie l'idioma xinès per a una cançó. Per això mateix, la formació valenciana de rock dur Local 9 ha escrit un nou capítol a l'hora d'establir llaços culturals entre ambdues cultures,” assenyala referent a això el crític musical Rafa Cervera.\nLa seua contribució és la cançó ‘Només puc niar en tu’, inclosa en el nou àlbum, Local 9. La cançó està inspirada en la tràgica història d’amor entre la poetessa xinesa Sant Mao i el seu marit, l'espanyol José María Quero. Ambdós es van traslladar a viure a Espanya i, en 1979, ell va morir víctima d'un accident. San Mao va passar anys intentant superar la seua pèrdua, sense aconseguir-lo. Finalment, es va llevar la vida en 1991. Només puc niar en tu obri amb els acords de la cançó ‘L'olivera dels meus somnis’, basada en un poema de San Mao i tremendament popular a Xina. Aquesta introducció, interpretada amb una Pipa, instrument de corda xinès semblança al llaüt dóna pas a una cançó sobre el poder immortal de l'amor, i que inevitablement evoca també els llaços d'unió entre dues cultures tan distintes com ho són la xinesa i la nostra. Després d'interpretar diverses cançons del seu nou àlbum, es projectarà un vídeo inèdit com inici de la presentació oficial del disc.\nDesprés d'aquesta primera interpretació de la cançó, professors i alumnes pujaran a l'escenari a cantar la cançó en xinès i espanyol, al mateix temps que Adan Liu realitza una demostració de cal·ligrafia xinesa. L'empresa UME-unió musical col•labora també amb els equips de so. Després del concert, haurà una degustació de te i menjar xinès de fusió a càrrec del restaurant ZEN.\nEl Concert, gratuït fins a completar aforament, es complementa amb l'exposició Visions Pop de Xina, comissariada pel crític musical Rafa Cervera. La mostra analitza a través d'una sèrie de portades i portades de discos, la fascinació que el pop i el rock han tingut en les tradicions i cultura de Xina. Icones, dibuixos, cal·ligrafia i imaginària oriental han servit d'inspiració a dissenyadors i artistes a l'hora d'il·lustrar les portades de músics i grups del nivell de David Bowie, Rolling Stones, Brian Eno o Damon Albarn. La mostra tindrà lloc, després del concert, en la seu de l'Institut Confuci, i podrà visitar-se fins a finals d'abril.\nData d'actualització: 6 de març de 2013 10:49.\tLlista de notícies


Xiquistèria – Miquel Àngel Maria\nDimarts, 23 de gener de 2007 per Miquel Àngel Maria\nAra sí que me l’han feta bona: en Pere, amiguet i company de classe del meu fill petit, en Lluís, el convida a la seva festa d’aniversari, a partir de les sis del capvespre al xiquiparc del carrer tal. No sé com m’arreglaré, perquè jo per avui ja ho tenia tot organitzat, controlat i cronometrat, i això em destrempa el programa. Jo avui no puc estar per ells, avui és el meu dia setmanal de desconnexió, el dia que em dedic a mi mateix. I un dia per pitos, un altre per flautes, si no ets un poc radical sempre hi hauria excuses, i amb la vida estressada que portam és imprescindible que dediquem temps a cuidar-nos. Jo també som important, no tot han de ser els altres. Res, que no em vull perdre el partidet setmanal de squash amb els col·legues. He de trobar una solució.\nVa bé, amb quatre telefonades ho he arreglat. Recolliré els nins d’escola, els duré a ca na Paqui. A les cinc, el meu germà em recollirà na Clara i la durà a música. El meu germà no la podrà esperar, que té ball de saló, però per sort avui la germana de la seva al•lota no té res i podrà recollir na Clara, i acompanyar-la repàs d’anglès. Mentrestant, el papà d’en Pere anirà a cercar en Lluís i aniran junts a la festa d’aniversari. Jo he de comparèixer al xiquiparc a les vuit. Perfecte, tot quadra: a aquesta hora ja hauré sortit de la pista de squash, dutxat i relaxat.\nArrib al xiquiparc més prest del que havia previst. A l’entrada, el local fa com un reservat per als papàs i mamàs, que xerren pels colzes i fan unes birres. No conec ningú. Entr a la sala principal, i veig en Lluís tot suat, rient i botant amb els amiguets damunt d’un castell inflable, rivalitzant en decibels amb la música estrident que vomiten els bafles escampats per la sala. Davant meu, les taules presenten les despulles del combat que fa una estona han lliurat els nins contra el menjar. Per descomptat, hi ha més menjar destrossat per damunt les taules i trepitjat pel terra que dins les panxes dels infants. Danys col·laterals de la festorra. Una jove amb bata, amb pinta d’equatoriana i cara de resignació, empeny amb una granera enorme les restes de menjar, plats i tassons de plàstic i torcaboques rebregats que literalment folren el trespol. Immediatament, una al·lota, amb indumentària hibridada d’hostessa de programa de telescòria i personatge disneylandià, compareix amb un xiulet d’àrbitre a la boca, arrossegant un enorme bagul de plàstic, tipus cofre del pirata. Fa senyes a les criatures i toca el xiulet. Tots els nins se li apropen i s’amunteguen al voltant del bagul. Ella n’obre la tapadora, i comença a treure’n regals: “Qui ha portat aixòoooo?”. El nin afectat alça la mà, recull el regal, i el dóna a en Pere, el protagonista de la festa, que no té prou mans per obrir paquets i explorar-ne el contingut. Sí, és una bona manera perquè tothom vegi qui ha fet un bon obsequi, i qui s’ha presentat amb una merda de regal.\nUf: passen de les vuit. Hem de marxar, que en Lluís encara ha de fer els deures d’escola per a demà, i abans hem d’anar a cercar na Clara. No podem esperar que la festa s’acabi. Li ho dic. Se m’enfada. Vol quedar una estona més. D’acord, cinc minuts. Però no. Al cap dels cinc, en vol cinc més. Prou. Au, digues adéu, i partim. Me l’enduc arrossegant-lo, ell xiscla i em pega coces. Ja està bé, Lluís, posa’t tranquil, mira tot el que feim per tu, i mai no en tens prou. Prou, et dic. Al final, li he de pegar una galtada. Jo no som gaire pegador, però de vegades fa falta. Quan els nins es posen histèrics, una bufetada a temps els posa al seu lloc. És cosa de veure, com són els infants d’avui. En els meus temps, no estàvem tan esgavellats.


Jocs del 2017: hi ha algú a la torre de comandament? | Tots21 | Notícies de Tarragona, Reus, Tarragonés i Baix Camp\nA manca de compromisos ferms, l’Ajuntament de Tarragona va fent el seu camí, desorientat, amb la conformitat passiva de l’oposició. Hi ha decisions importants que ja s’haurien d’haver pres, com les que afecten l’allotjament dels participants, o si el centre de comunicacions s’ubicarà a Tarragona -més faltaria- o a Reus -proposta feta per l’organització que no sabem si encara es manté-. Però el desconcert esdevé encara més preocupant quan es donen passes perilloses sense haver cobert les etapes anteriors. Parlo d’endeutament: Als presspostos municipals de 2015 hi figura un crèdit de 12 milions d’euros per urbanitzar la zona on s’han de fer diversos equipaments esportius. 12 milions d’euros!!! Una xifra que en el darrer ple municipal de l’any no va merèixer l’atenció especial de cap partit de l’oposició.\nEn sabem res més d’aquests 12 milions? Estem, com em sembla, adquirint compromisos de futur per culpa de la incompareixença de les administracions que hi haurien de col·laborar? Aquest és l’últim compromís creditici que assumirem o n’anirem agafant de nous a mesura que avanci la preparaciódels Jocs?\nPau Ricomà, candidat d’ERC a l’alcaldia de Tarragona\n17/01/2022 Josep Maria Vallès (PSC Cambrils): ‘Per una nova mobilitat a l’Eixample: fora vies i fora estació’\nXavi TGN\tel 12/01/2015 a las 11:37 pm\n1. Quants voluntaris REALS hi ha avui, aprox.?\n2. Què hi ha de la Vila Esportiva, que després del ridícul que va suposar i el caos que va evidenciar fa un any, no se n’ha sabut res més ni va quedar cap ubicació definida finalment?\n3. Hi ha alguna data ja en ferm per l’inici de les obres d’IKEA, que ja és trist però sembla que mig projecte Smart/JJMM2017 en depèn?\n4. Quan es començarà a aixecar el primer tros de paret d’algun equipament? Sols un que fos, faria començar a creure una miqueta en aquest tema als qui més ho posem en dubte: dia que passa, raó que ens dónen; i menys gent ens pot insultar dient que som uns aixafaguitarres, que tot ho veiem negre, etc… (el de costum).\n5. Res de nou pel que fa a drets televisius?\n6. Els espònsors que de moment s’han compromès, quin benefici li han suposat a Octagon Esedos, empresa gestora dels suports als JJMM I DE LA QUAL ÉS SOCI DESTACAT L’URDANGARIN?\n7. Què se’n sap de l’auditoria i els números de la Candidatura, fins el 2012?\n8. Algú es pot mirar, si us plau, com s’està dissenyant, gestionant i assignant el procés «formatiu» que amb la boca petita, s’està oferint als Voluntaris? Cursos de tot tipus en centres i acadèmies privats de la ciutat i voltants, a quatre anys vista dels JJMM… Fan falta?\nFrancesc\tel 16/01/2015 a las 3:51 pm\nHI HA ALGÚ A LA TORRE DE COMANDAMENT D’ERC A TARRAGONA??? Sembla revel·lador que amb el desgavell de CiU a Tarragona, la declinació del PSC i Ballesteros, la impopularitat del Populars i que projectes com CUP o Podemos no quallin a la ciutat, davant d’aquest mapa immillorable per ERC, els republicans no aixequem cap, per q


Bumapals: QUÈ FEIM AVUI? DIMECRES, 25 DE MARÇ DE 2020.\nBon dia! Ja estem a mitjan setmana... esper que estigueu tots bé.\nMATEMÀTIQUES: hem acabat el tema 7, aquests dies anirem repassant amb material interactiu. Accedeix al Classroom de l'assignatura (us record el codi ja que sou 3 els que encara no hi heu accedit per fer els problemes: zowbal2) i:\n1. Visualitza el vídeo "ELS NOMBRES DECIMALS".\n2. Obre i fes l'activitat "SITUACIONS QUOTIDIANES AMB NOMBRES DECIMALS".\nSOCIALS: heu de fer una segona línia del temps, amb que la tingueu acabada en tornar a l'escola em va bé, però ha d'estar molt ben feta. Us recoman que intenteu acabar-la aquesta setmana, teniu fins diumenge, així no se us acumularà la feina.\nSi recordau vàreu fer-ne una sobre la Prehistòria i la Història. Dintre de la història el darrer que estàvem estudiant era l'etapa de l'Edat Mitjana. Ara, idò, fareu una línia del temps només sobre aquesta etapa (si recordeu és el que anàvem explicant a classe com una historieta...). Primeres instruccions:\n1. Treis la vostra línia del temps que teniu feta i teniu-la després al davant per poder veure-la mentre aneu fent l'altra. Mireu què us va fallar, què podeu millorar... (títol, distribució de l'espai, línies rectes, lletra, presentació, divisió de les etapes...).\n2. Agafeu el vostre dossier de l'arxivador (en paper) o bé accediu al dossier que està penjat al Classroom. Recordeu que hi trobareu les 3 etapes de Govern, els diferents aconteixements i anys...\n3. Amb aquests 2 materials al davant (línia i dossier) accediu al Classroom de l'assignatura i veureu al tema 4 2 materials més:\n- "INSTRUCCIONS LÍNIA TEMPORAL EDAT MITJANA": Aquí hi trobareu totes les passes a seguir per fer-la, és important que les llegigueu molt bé abans de començar-la.\n- "LÍNIA TEMPORAL EDAT MITJANA": És un exemple a mig fer perquè us ajudi a fer la vostra, ja podeu començar!\nRecordau que avui acaba el termini per fer l'activitat sobre l'Islam.\nCASTELLANO: Expresión escrita para el viernes 27. Tenéis una tarea asignada en el Classroom de la asignatura llamada "MI PRIMERA SEMANA DE CONFINAMIENTO EN CASA", en la que debéis hacer una redacción de máximo 20 líneas sobre cómo os ha ido yendo la semana, qué habéis hecho... etc. Tenéis las instrucciones en la misma tarea, antes de abrirla.\nOs recuerdo el código ya que aún son 2 los alumnos que no han entrado: a45fh4l\nVALORS: Acabeu la feina de la setmana anterior si no la teniu acabada. Després, accediu a la pestanya "Valors" del mateix blog i a la publicació que veureu anomenada "VALORS EN TEMPS DE CONFINAMENT" escriviu-ho. Us convid a que llegiu el que els vostres companys escriuen, jo també hi faré la meva aportació.\n1. Accediu a la pestanya del blog "La Jaia Corema" per resoldre l'enigma 5 que m'ha fet arribar per a vosaltres!\n2. N'ANTÒNIA US HA OBERT UN CLASSROOM DE PLÀSTICA AMB EL CODI: e7kkpwo. Accediu-hi que anirà penjant feinetes...\nEtiquetes de comentaris: Castellano, El nostre dia a dia, Matemàtiques, Socials, Valors


APACHE KAFKA: EL QUE NECESSITEU PER A UNA CARRERA EN ANALÍTICA EN TEMPS REAL - DADES MASSIVES\nPrincipal Dades Massives Apache Kafka: el que necessiteu per a una carrera en analítica en temps real\nApache Kafka continua sent popular quan es tracta d’anàlisis en temps real. A continuació, es fa una ullada des del punt de vista professional, discutint les oportunitats professionals i les demandes laborals.\nEn aquesta era digital, la necessitat de recopilar dades i analitzar-les en temps real s’ha convertit en gairebé obligatòria, ja que els responsables de la presa de decisions han començat a entendre el valor de les dades en temps real que reflecteixen la situació actual del negoci. Això s’ha vist pràcticament en tots els dominis de la indústria. Les dades en temps real són ara una de les maneres de quantificar el rendiment i fer les accions necessàries ràpidament. Per aquestes raons, les analítiques en temps real han guanyat popularitat i, en els propers mesos, podem esperar un gran canvi en Big Data i Analytics, des del processament per lots fins al processament gairebé en temps real. Projectes Apache com Kafka, Storm i Spark continuen sent populars pel que fa al processament de transmissions. Amb els anys, els enginyers també han començat a integrar Kafka amb Storm i Spark. A més, Confluent, una nova startup fundada pels fundadors de Kafka, intensifica el joc de Kafka. Això ha donat lloc a multitud d'oportunitats professionals a Apache Kafka a tot el món.\nAbans d’anar cap a la 'carn' del tema, fem una ullada ràpida a què tracta Apache Kafka i què fa.\nQuè és Apache Kafka?\nKafka és un projecte de corredor de missatges de codi obert desenvolupat per l'Apache Software Foundation i està escrit en l'idioma Scala. L’objectiu de Kafka és proporcionar una plataforma unificada d’alt rendiment i baixa latència per gestionar feeds de dades en temps real. El disseny de Kafka es basa principalment en registres de transaccions.\nQuan s’utilitza per al cas d’ús adequat, Kafka té atributs únics que el converteixen en una opció molt atractiva per a la integració de dades. Funcions com l’escalabilitat, el particionament de dades, la baixa latència i la capacitat de gestionar un gran nombre de consumidors diversos fan que sigui un bon ajust per a casos d’ús relacionats amb la integració de dades.\nEls altres usos de Kafka són el seguiment de l’activitat del lloc web, les mètriques operatives, l’agregació de registres i el processament de fluxos.\nPopularitat d'Apache Kafka\nKafka és tan popular que recentment s'havia unit al club de les comes després de rebre 1,1 bilions de missatges al dia (1.100.000.000.000, quatre comes ... ho entens?). El desplegament d’Apache Kafka de LinkedIn ha superat els 1,1 bilions i és, amb diferència, el desplegament més gran de Kafka en producció de qualsevol organització.\nKafka va tenir un impacte greu en la capacitat de LinkedIn per afrontar dades que abans no eren accessibles, però que ara estan disponibles de manera espontània per al seu processament. Les dades, com ara les dades d’activitat dels usuaris i les dades de registre, que no es podien recollir anteriorment als sistemes heretats de LinkedIn, ara es recullen fàcilment mitjançant Kafka. Kafka juga un paper crític a l’hora de configurar la infraestructura de LinkedIn, així com la dels centenars d’altres organitzacions que han adoptat Kafka.\nDice ha analitzat recentment les seves ofertes de feina en línia i ha identificat habilitats tecnològiques que s’han disparat en termes de demanda. El resultat va ser que Kafka va arribar al Top 10. És evident que l'habilitat de Kafka s'està convertint en vital.\nCarreres d'Apache Kafka:\nVegem la tendència laboral de Kafka des d’un punt de vista global o global. Tot i que el cens només pertany al Regne Unit i als Estats Units, ens dóna una molt bona idea de com va Kafka (Font: Indeed Job Trends)\nPer la imatge anterior, és evident que Kafka ho ha estat fent força bé. Kafka ha pujat el rang i té més del doble del nombre de llocs de treball que el 2014.\nTambé s’ha observat una tendència similar a Indeed, un popular portal de treball amb seu als Estats Units.\nTendències salarials d'Apache Kafka:\nKafka ha estat la paraula de moda darrerament pel que fa al processament en temps real. Atès que la demanda és elevada i la tecnologia com a tal va bé, el paquet de remuneració per a professionals amb habilitat Kafka està a l’alçada dels estàndards de la indústria.\nSegons Indeed, el salari mitjà del professional de Kafka és de 122.000 dòlars anuals . És un 112% superior als salaris mitjans d’altres llocs de treball. La tendència salarial també indica un creixement constant i ampli des de principis del 2015 que encara està en augment.\nAra que hem establert que Apache Kafka està 'calent', vegem qui ha de tenir aquesta habilitat.\nQui hauria d'aprendre l'Apache Kafka?\nKafka és una habilitat imprescindible per a aquells que volen aprendre tècniques de Kafka i és molt recomanable per als següents professionals:\nDesenvolupadors que vulguin accelerar la seva carrera com a 'Kafka Big Data Developer'.\nProvar professionals que actualment treballen en sistemes de cua i missatgeria.\nArquitectes de Big Data que voldrien incloure Kafka al seu ecosistema.\nGestors de projectes implicats en projectes relacionats amb sistemes de missatgeria.\nApache Kafka s’ha convertit en l’estàndard de facto per a l’anàlisi de dades en temps real i LinkedIn no és l’única empresa que està aprofitant grans fluxos de dades. Amb Kafka, es pot assegurar que excel·lirà en la seva carrera de Big Data Analytics.\nquè és vector a Java\ninstal·lar PHP a Windows 10\nAnsible per AWS: la gestió del núvol és fàcil\nCom es pot configurar la notificació per correu electrònic a Jenkins en 6 senzills passos?


Els impulsors de Zoo XXI entregaran avui les firmes a l'Ajuntament\nTreure el zoo: LA CIUTADELLA HA D’ARRIBAR AL MAR\nBarcelonaLa plataforma Zoo XXI, que demana transformar de dalt a baix el Zoo de Barcelona, ha aconseguit les signatures necessàries a meitat de campanya. L'entitat entregarà amb dos mesos i mig de marge les firmes per poder entrar a tràmit la iniciativa ciutadana que pretén portar una revolució al Zoo de Barcelona i adaptar-lo a la sensibilitat i els coneixements científics del segle XXI.\nZoo XXI va iniciar la recollida de signatures per transformar el Zoo de Barcelona el 28 de març, data a partir de la qual es comptabilitzaven 120 dies hàbils per aconseguir les 14.000 signatures mínimes per entrar a tràmit el projecte. Arran d’un debat cada vegada més accentuat a la ciutat sobre la necessitat d’un canvi de model per al Zoo, la plataforma ha decidit renunciar als últims mesos de la campanya per accelerar la tramitació i assegurar que el model sigui aplicat com més aviat millor. D’aquesta manera, Zoo XXI ja ha entregat avui més de 18.000 signatures, 4.000 més de les mínimes necessàries, sense haver d’esperar al 19 de setembre, la data límit assignada per l’Ajuntament.\nUn zoo sense zebres ni tigres que es dediqui a tenir cura de l’hàbitat dels animals en comptes de tancar-los. Aquesta és, a grans trets, la proposta que impulsa la campanya internacional de Zoo XXI, que pretén transformar els zoos del món, començant pel de Barcelona. En un primer moment els partits hauran de votar a favor o en contra de l’entrada a tràmit de la iniciativa per posteriorment votar per l’aplicació del model Zoo XXI al zoo de la capital catalana.\nZoo XXI afirma no tenir respostes definitives per part dels partits sobre el seu posicionament però sí haver rebut un 'feedback' positiu i de voluntat de canvi, com es va demostrar recentment amb l’aprovació per unanimitat de la moció que buscava reduir el soroll ambiental del Zoo promoguda per la plataforma. Es tractar de la primera iniciativa ciutadana de la ciutat de Barcelona.\n"Barcelona està a punt de donar el primer pas d’un llarg camí per reconvertir els zoos de tot el món. Per primera vegada, s’obre la possibilitat que Barcelona obtingui una política d’estat sobre el seu zoo i deixi així enrere les polítiques que canvien amb cada candidatura", ha afirmat el portaveu de la plataforma, Leonardo Anselmi.\n1966: El Floquet de Neu arriba a Barcelona i converteix el Zoo en una de les grans atraccions de la ciutatA mitjans dels anys 60, un agricultor va matar una parella de goril·les que s’infiltraven sovint a les seves collites, a Guinea. Al costat d'un dels cadàvers hi va trobar amagat un petit goril·la blanc que va tenir a casa fins als dos mesos, quan va ser traslladat al Zoo de Barcelona, el 1966. Amb els anys, el Floquet de Neu va convertir el zoo barceloní en una de les grans atraccions de la ciutat. Va tenir 21 fills, cap dels quals amb les seves característiques especials. Va morir per eutanàsia el 2003.


El blog de la Núria Masdéu: 07.2009\nAquests dies m'he entretingut a fer petites modificacions al blog. D'una banda, hi he introduït els continguts de les dues versions de blog anteriors a aquesta.\nLa primera de totes, allotjada a lacomunitat.net i encara accessible allà, són uns quants posts de l'any 2003.\nLa segona, allotjada al 360º del Yahoo!, ha deixat de ser operativa. Es tracta dels posts del 2005 fins l'abril del 2006, que vaig obrir aquest Blogger.\nTambé he canviat la visualització del calendari Agenda mèdia TIC per guanyar legibilitat. L'Agenda mèdia TIC és un calendari col·laboratiu públic on gent diversa hi afegim convocatòries de conferències, cursos, jornades, congressos, formació, debats, exposicions i esdeveniments en general sobre internet, TIC i mitjans de comunicació.\nAra també trobareu al final dels posts uns checkboxes que indiquen: interessant, apropiat, no ho havia llegit enlloc. Encara no havia vist aquesta opció al blogger i l'hi he afegida.\nJa fa un temps que també vaig canviar la visualització dels llibres que tinc entrats a Shelfari. Ara es veuen les portades de cada llibre (els que en tenen d'escanejada) i queda més polit.\nI ja fa força més temps que hi vaig afegir els titulars dels últims posts que s'havien publicat al directori de Blocs terrassencs. És a la secció d'El que es diu per Terrassa.\nFinalment, a El que comparteixo hi trobareu els posts i notícies que llegeixo al Google Reader i que comparteixo perquè em semblen interessants, curioses, innovadors, inspiradores... També els podeu seguir des de la meva plana de compartits.\nPublicat per Núria a 18:05 2 comentaris\nOm Malik publicava un avenç de l'estudi 'Estat de l'internet' (State of the Internet), de l'empresa Akamai.\nAlgunes punts interessants:\nEl primer quatrimestre del 2009, una cinquena part de les connexions a internet al món eren a velocitats superiors als 5 Mbps, un 5% més que l'últim quatrimestre del 2008 i un 30% més que el primer de l'any passat.\nEl WiMAX guanya terreny. No només als EUA sinó en llocs com l'Àfrica, els Bàltics o els països de l'Est.\nS'han anunciat quatre nous cables submarins per portar la banda ampla al continent africà. N'hi ha un, el Glo-1, que el llancen operadors nigerians Globalcom.\nLes xarxes de fibra fins a la llar creixen molt ràpid a Europa i l'Àsia. A Letònia, l'operador nacional Lattelecom Group, preveu llançar una xarxa FTTH amb velocitats d'accés fins a 500 Mbps a finals d'aquest any i podria augmentar fins als 10 Gbps.\nAls Estats Units, Delaware és el més ràpid, amb una velocitat mitjana de 7.2 Mbps. Nova York se situa en 5.722 Mbps i Califòrnia no apareix entre els 10 primers.\nPublicat per Núria a 17:14 0 comentaris\nCanvis en polítiques de privacitat, hackers amb l'Iran i la University of the People\nSi teniu interès en assabentar-vos dels canvis que facin en la seva política de privacitat i termes d'ús webs com Facebook, Google, GoDaddy, Apple, Amazon, Flickr, etc. ara ho teniu més fàcil. TOSBack és un web de l'Electronic Frontier Foundation que monitoritza les modificacions que les respectives empreses fan sobre els seus termes d'ús.\nPer un altre cantó: World Changing fa una crida a donar suport als grups que estan treballant per proveir anonimat als blocaires iranians. Concretament, dóna a conèixer l'esforç de Nedanet, d'una banda, i d'Anonymous Iran, de l'altra.\nNedaNet és un grup de hackers que té per missió ajudar la gent iraniana tot muntant xarxes de servidors proxys, que ofereixin l'anonimat, i tot d'altres tecnologies que els permeti comunicar-se i organitzar-se més enllà de la censura. Si se'ls vol donar un cop de mà, es pot afegir ample de banda i connectar el PC a la seva xarxa.\nAnonymous Iran dóna suport en comunicacions per xat anònimes i ofereix consells en seguretat en les comunicacions. El web acull més de 25.000 posts i té uns 3.000 membres d'arreu del món.\nEn un altre ordre de coses però sense deixar el tema hackers, fa uns dies la Mercè Molist publicava un post molt interessant sobre dones hackers: les dones hacker no són com a les pel·lícules. Llegiu-lo, val la pena!\nFinalment, llegia que s'ha llançat la Universitat de la Gent. Es tracta d'un escola d'estudis superiors, oberta a tots els estudiants d'arreu del món, que utilitza tecnologia de codi obert, materials oberts i mètodes d'e-learning i mestres peer-to-peer amb la voluntat d'abaratir els costos de matrícula.\nSense cap mena de promoció, quan va obrir va registrar 200 estudiants de 52 països diferents. Els requisits: diploma de l'institut i un nivell suficient d'anglès.\nLa matrícula costa entre 15 i 50 dòlars, segons el país d'origen, i els exàmens costaran entre 10 i 100 dòlars. Per poder mantenir-se operativa, la Universitat necessita 15.000 estudiants i 6 milions de dòlars, dels quals 1 milió l'ha avançat de la pròpia butxaca el fundador i impulsor de la institució, Shai Reshef.\nEtiquetes de comentaris: Àfrica, Dones, Internet, Política, Societat, Xarxes socials\nPublicat per Núria a 20:18 0 comentaris\nLlegia a The content wrangler els resultats d'un petit estudi empíric que van realitzar sobre l'ús dels wikis en entorns empresarials. Es tracta de 12 preguntes que han estat respostes per 523 persones, amb una petita anàlisi i un recull dels comentaris més interessants a cada una de les preguntes.\nUna de les més interessants: el 82% dels enquestats reben dotzenes de correus electrònics diàriament. El temps dedicat a gestionar el correu és significant i informació important sovint es perd entre la muntanya de correus.\nEtiquetes de comentaris: Comunicació digital, Empresa, Empresa xarxa\nLlegia fa poc que ja es publica el primer diari xinès a l'Àfrica, a Botswana. Creat per Miles Nan, un empresari xinès que fa deu anys que viu al país, vol servir els entre cinc mil i sis mil xinesos que viuen a Botswana (d'una població d'1, 8 milions de persones).\nAquesta colònia va establir-s'hi cap als 90 amb el boom de la construcció per passar després a la producció tèxtil. Actualment estan començant a obrir les primeres botigues, plenes de productes 'Made in China'. Com que pocs saben llegir l'anglès, Nan ha optat per publicar un diari propi en xinès.\n(Fa temps parlava de les relacions Xina - Àfrica aquí i aquí).\nD'altra banda, des de fa unes setmanes hi ha en marxa un nou projecte periodístic, el True/Slant. L'ha fundat Lewis Dvorkin, un periodista dels mitjans tradicionals. Un dels trets diferencials és que anima els col·laboradors a pensar en ells mateixos com a marques individuals i els anima a crear una comunitat pròpia de lectors al seu voltant.\nEl centenar de col·laboradors combinen reportatges originals amb comentaris i enllaços a titulars de tota la xarxa web i estan obligats per contracte a comprometre's amb els lectors: han d'acreditar un cert nombre de comentaris per mes i fer-hi referència als seus posts. També poden gestionar-se ells mateixos els comentaris rebuts als seus escrits. Alguns cobren mensualment, d'altres segons el tràfic que generen cap al web. També tenen a la seva disposició cobrar una part de la publicitat o comprar part de l'empresa.\nTambé des del mes de maig passat hi ha en marxa un portal informatiu europeu, www.presseurop.eu, que vol ajudar a crear una 'esfera pública europea'. L'objectiu és monitoritzar al voltant de 250 capçaleres periodístiques tant de dins com de fora d'Europa i fer-ne una selecció d'articles sobre la UE per publicar-los al nou espai informatiu. De moment es publica en 10 idiomes i es preveu que, en els propers cinc anys, compti amb tots els idiomes oficials.\nEl pressupost anual és de 3 milions d'euros i hi treballa un equip de 10 periodistes. La Unió vol llançar l'any vinent, també, una televisió amb la mateixa filosofia.\nFinalment, fa unes setmanes es va presentar la Carta europea per a la llibertat de premsa, una iniciativa de l'editor d'Stern, Hans-Ulrich Joerges, i 47 caps de redacció i periodistes més.\nEls periodistes poden signar-la aquí.\nDe moment, de l'Estat l'han signada públicament Manuel González (Ser padres), Maria Nouoa (Cosmopolitan), Txerra Cirbián (El Periódico de Catalunya, entenc que el nom està mal escrit), Francisco Poveda (Economía Avanzada) i Maria Teresa Rodríguez (Radiotelevisión de Castilla-la-Mancha).\nPublicat per Núria a 18:49 0 comentaris


Devers dels homens parlament a un jovensà\nDei doveri degli uomini (1834) de Silvio Pellico, subtitulat Discorso ad un giovane , és un tractat de moral d'estil clar i senzill dirigit a la joventut italiana. L'obra es divideix en trenta-dos capítols breus en què s'aborden alguns aspectes de la vida dels homes des d'una perspectiva ascètica: la ...\nDei doveri degli uomini (1834) de Silvio Pellico, subtitulat Discorso ad un giovane, és un tractat de moral d'estil clar i senzill dirigit a la joventut italiana. L'obra es divideix en trenta-dos capítols breus en què s'aborden alguns aspectes de la vida dels homes des d'una perspectiva ascètica: la religió, la pàtria, la família, l'amistat o la dona són els pilars del discurs.\nPellico publica el tractat quatre anys després d'abandonar la presó de Spielberg, a Moràvia, on havia estat condemnat des del 1822 per simpatitzar amb el moviment carbonari. Així com abans de la reclusió Pellico s'havia significat com a patriota italià, sobretot gràcies a la popularitat aconseguida amb la tragèdia Francesca da Rimini (estrenada el 1815 i publicada el 1818), les noves creacions dels anys 30 destaquen per un marcat caràcter religiós i moral. L'antecedent més clar de Dei doveri degli uomini (1834) és Le mie prigioni (1832), que li serveix com a complement: el missatge que Pellico sistematitza al tractat es troba ja exposat al llibre sobre la seva reclusió a Spielberg, en què l'escriptor narra la manera com afrontà les adversitats amb serena resignació i des d'una profunda religiositat.\nTot i que al llarg de Dei doveri degli uomini les referències a la religió són constants, és als primers capítols quan s'hi dedica més atenció. Pellico equipara la veritat amb la Providència i per aquest motiu rebutja les filosofies que al seu parer allunyen l'home de la fe cristiana, com l'escepticisme o el cinisme, i carrega contra certes escoles filosòfiques (des de Voltaire fins als saintsimonians). Les pàgines dedicades al patriotisme van ser les més polèmiques: despertaren el rebuig de molts italians compromesos amb l'alliberament de la península (a mans de l'imperi austríac des del 1815), entre ells també alguns amics de l'època de Francesca da Rimini, ja que el tractat considera patriotes aquells que es dónen a la religió, els costums i l'amor a la pàtria, però no aquells que agiten la sociotat i es rebel·len contra l'autoritat establerta. Pel que fa a la família, l'escriptor dedica diversos capítols al deure d'estimar incondicionalment els pares, avis, germans i fills. També sosté que el lector sols ha de considerar amics seus aquells que se cenyeixin als mencionats preceptes referents a la religió, el patriotisme i la família. Quant a les dones, Pellico considera que al llarg de la història el seu honor ha estat corromput per alguns filòsofs i escriptors però salvaguardat pel cristianisme i la cavalleria, i que cal allunyar-se de les persones o llibres que promouen actituds indecents alhora que s'ha d'evitar caure en la temptació de la carn. En cas de trobar una dona virtuosa i casar-se amb ella, l'home s'ha d'erigir com un model a seguir en lloc d'una autoritat i no ha de deixar d'honorar-la i tractar-la amb cortesia. L'obra acaba amb algunes consideracions sobre la riquesa i la saviesa.\nDei doveri degli uomini se serveix d'algunes citacions de reconegudes figures històriques com Ciceró, Sant Mateu, Sant Francesc de Sales, Sèneca, Montesquieu, Voltaire o Thomas Moore.\nDei doveri degli uomini (1834), subtitulat Discorso ad un giovane , és juntament amb Le mie prigioni (1832) l'obra més coneguda de Silvio Pellico a Espanya. Tant un títol com l'altre són traduïts només un any després de la seva aparició, i les nombroses edicions que es van succeint palesen ...\nDei doveri degli uomini (1834), subtitulat Discorso ad un giovane, és juntament amb Le mie prigioni (1832) l'obra més coneguda de Silvio Pellico a Espanya. Tant un títol com l'altre són traduïts només un any després de la seva aparició, i les nombroses edicions que es van succeint palesen l'interès que genera al llarg de tot el segle XIX; basta posar de manifest que només als anys 30 i 40 es publiquen fins a set versions de Dei doveri degli uomini. Poden explicar aquest interès la reacció moralista enfront de la conflictivitat i l'agitació ideològica contemporànies a Espanya.\nEl 1835 surt a llum De los deberes de los hombres a París. La popularitat de què gaudia Pellico a França explica que allí es traduïssin des de ben aviat les seves obres a l'anglès, l'alemany i l'espanyol. A l'octubre del mateix any, el Diario Mercantil, Político y Económico de Cataluña anuncia també la venda de Deberes del hombre, traduït per A. R. M., en diferents llibreries barcelonines; cal remarcar que quan arribà l'obra de Pellico a Barcelona la crema de convents de l'estiu d'aquell any era encara recent.\nUna terdera edició n'apareix el 1836 a Tolosa traduïda per Manuel Galo de Cuendias. A la introducció Galo dedica l'obra a la seva pàtria, Espanya, que havia hagut d'abandonar tretze anys enrere per motius polítics, i explicita també els motius que l'impulsaren a traduir-la: "Sin virtud no hay felicidad, y no obstante los hombres creen ser dichosos si llegan a alcanzar dinero y fama! [...] Así reflexionaba yo al considerar la guerra civil que devora mi amada patria, cuando un amigo y protector de todo hombre de bien me regaló Los deberes de los hombres, de Silvio Pellico". I afegeix: "Apenas leí este precioso libro, mi corazón sintió la necesidad de ponerle en manos de la juventud. Mi posición, como profesor de lengua española, me facilitaba el medio de cumplir mis buenos deseos; pero era necesario traducirle".\nL'any 1838 se'n publica a Madrid una nova traducció, realitzada pel metge J. Rodrigo, el qual sosté que "la concisión y claridad con que [Pellico] expresa sus ideas, y el mérito y utilidad de sus excelentes doctrinas, me determinaron a publicarlas en nuestro idioma". Les anotacions que conté aquesta edició permeten descobrir la lectura que el traductor ha fet de l'obra: es mostra especialment crític amb les referpencies a Voltaire i posa èmfasi en la religiositat del discurs, que en algunes ocasions utilitza com a pretext per a excursos alliçonadors.\nQuan dos anys més tard Oliva publica a Barcelona el Tratado de los deberes del hombre traduït per Pedro Reinés, la guerra carlina ja ha acabat. De tota manera, l'editor afirma encara que "una obrita como la presente era en extremo necesaria para todos los establecimientos de educación". I continua: "Recomendamos pues esta traducción no solo a los maestros de primera enseñanza [...] sino también a todos los padres de familia". A diferència de l'anterior edició, les anotacions de Reinés aborden també qüestions polítiques: el traductor sembla simpatitzar més amb el nou règim liberal que amb la monarquia absoluta defensada pels carlistes, relaciona la perfectibilitat humana amb la història d'Espanya i en aquest sentit apunta que "la generación actual busca un remedio en la representación del pueblo como poder legislativo".\nSeguint en la mateixa línia, Francisco Pérez de Alarcón i un jove José Zorrilla liuren una nova traducció: Libro de la juventud, que apareix el 1841. D'aquesta versió en destaca l'omissió del títol, potser per atenuar-ne el moralisme. El fet que Pérez de Alarcón tanqui el tractat amb unes consideracions sobre l'estat de la civilització i el paper que tindran els joves en el futur rebla la lectura en clau social. Una altra edició que canvia el títol és Consejos a la juventud: estractados de los deberes del hombre, publicada a Girona el 1861.\nTambé Manuel Milà se suma a la nòmina de traductors. En aquesta època ja havia començat a deixar enrere les postures liberals, i de fet no seria aventurat pensar que l'obra hagués pogut influir en certa manera en la crisi milaniana. En un article publicat el 1854 al Diario de Barcelona i al Diario de Palma a propòsit de la mort de l'escriptor italià, Milà evita comentar Dei doveri degli uomini argumentant que és "sobrado grave para [ser] examinado con ligereza". La traducció de Milà apareix el 1843 dins Obras en prosa de Silvio Pellico, en què Josep Llausàs afirma que el tractat "puede servir de catecismo moral para la juventud", i tornarà a editar-se com a volum solt en repetides ocasions. La traducció de Milà contribuí notablement a la difusió d'aquesta obra a Catalunya, encara que el 1882 La Ilustració Catalana de Francesc Matheu consideri que Dei doveri degli uomini "no [són] tan coneguts a Espanya fins en Italia, per motius polítics, com fóra de menester".\nPel que fa a les traduccions catalanes, el tractat moral de Pellico es publica per primera vegada el 1877 traduït per l'escriptor Mateu Obrador Bennàssar, i malgrat que s'edita a Palma La Ilustració Catalana n'anuncia la venda també a la llibreria d'Àlvar Verdaguer de Barcelona a principis dels anys 80. El 1915 apareixerà Els deures dels hòmens dins de la "Biblioteca Popular de L'Avenç" traduït per Joaquim Casas-Carbó: sembla lògic pensar en l'interès noucentista pel rearmament moral pel qual advoca l'obra. Cal esperar fins al 1953 per trobar-ne una nova traducció, aquesta vegada dins de la "Col·lecció Popular Barcino".\nL'obra de Silvio Pellico no passa desapercebuda per la Biblioteca de l'Ateneu Barcelonès, que al catàleg del 1891 registra una traducció francesa d'Antoine de Latour publicada a París el 1834, un text italià dins d'un volum factici del 1856 i un exemplar de la traducció d'Obrador provinent de la llibreria Verdaguer. Posteriorment s'hi afegiria també l'edició de L'Avenç.\nTítol Devers dels homens\nSubtítol parlament a un jovensà\nMenció de responsabilitat (trad.) Obrador y Bennassar, M. Mateu\nLloc de publicació Palma de Mallorca\nEditor Estampa den P.J. Gelabert\nNota a la menció de responsabilitat Silvio Pellico ; traducció den M. Obrador Benassar\nNota (additional physical form) També disponible en versió electrònica


Toni Rodón: "Un dels motors més potents de desigualtat educativa són les extraescolars"\nJon Sindreu i Toni Rodón analitzen quant costa a una família la tornada a l'escola, l'impacte de l'educació en la formació d'una societat i si el sistema educatiu garanteix la igualtat d'oportunitats.\nEstrenem la nova secció del periodista econòmic Jon Sindreu i el politòleg Toni Rodónbuscant senyals per una nova crisi, posant el focus en l'spin doctor Ivan Redondo... i amb una declaració de principis sobre el barcelonisme.\nUber, Pinterest i els unicorns\nQuè és un unicorn, en termes financers? Què passa quan una gran plataforma tecnològica com Uber o Pinterest surt a borsa? En parlem amb el periodista del Wall Street Journal Jon Sindreu.\nCarlos Ghosn: "The cost killer"\nÉs un expert a reflotar empreses. Gràcies a les seves habilitats i els seus pocs escrúpols, ha aconseguit que marques com Renault, Nissan o Mitsubishi se situïn en els rànquings mundials de venda de cotxes. Ara bé, des del novembre acumula detencions al Japó per evasió d'impostos. En parlem amb el periodista del Wall Street Journal Jon Sindreu.\nEls SBBS o com embolicar la troca\nLa Comissió Europea està a punt de posar en marxa un nou sistema que, en teoria, ha de ser un remei per a futures crisis financeres. Ara bé, és pitjor el remei que la malaltia? En parlem amb el periodista del Wall Street Journal Jon Sindreu.


Pròleg. Un relat molt necessari - Nació.cat - Saül Gordillo\nPròleg. Un relat molt necessari\nEl llibre de Saül Gordillo és un relat molt necessari. S'hi descriu un cas d'èxit, una iniciativa reeixida, un objectiu aconseguit per un petit, però decidit, grup de gent que s'estima aquest país: el .cat avui permet visualitzar a la xarxa totes les persones, les empreses i les organitzacions que volen presentar-se al món sense intermediaris estatals o comercials. El relat de Saül Gordillo pretén fer una crònica de l'obtenció del .cat, des de la primera idea inicial sobre un domini .ct fins al resultat de la votació final a l'ICANN, als Estats Units, al cap d'uns quants anys, votació per una vegada favorable als interessos dels catalans que volen sortir al món directament, sense haver de passar per Madrid.\nEls països de parla catalana no tenen petroli ni altres recursos minerals. No tenen aigua abundant ni terra fèrtil. No disposen d'un Estat propi que ajudi les seves empreses a créixer en dimensió ni que doti els seus territoris de les infraestructures que necessiten en temps real. Malgrat tot això, les terres de parla catalana disposen del principal actiu que pot tenir un país: molta gent forjada en la duresa de l'esforç i el treball. En aquest context, NACIÓ.CAT és un llibre encara més necessari, en tant que relata una operació coronada per l'èxit, que ha de servir de model per a altres operacions futures pel treball discret i abnegat que ha requerit i comportat.\nTot llegint el relat de Saül Gordillo he pensat que l'obtenció del domini .cat s'ha aconseguit superant alguns dels seculars vicis dels catalans, vicis que tantes vegades ens han impedit avançar. En primer terme, el .cat és una història d'ambició nacional al més alt nivell, ja que històricament estem acostumats molt sovint a pensar i a referir-nos a la causa catalana sempre en termes regionals i de segona fila. I és que molt sovint quan algú té una idea ambiciosa els propis catalans la rebaixem i l'aigualim d'entrada, tot dient que no serà possible d'assolir, i per tant la idea ja s'abandona abans de començar.\nEn segon terme, el .cat és un exemple de superació del clàssic individualisme català, que ens pot ser molt perniciós; la capacitat de cooperació econòmica i social dels habitants d'un país és un element clau de competitivitat, sobretot en un món cada vegada més global. Sense el treball conjunt i decidit de tot un grup de gent en un primer moment, al qual més tard s'hi han anat afegint organitzacions, institucions i el govern català, el .cat no s'hauria pogut pas assolir. Catalunya, i també els altres països de parla catalana, són plens de petites i mitjanes empreses familiars. Tot i reconèixer moltes virtuts a aquest tipus d'empresa, al qual devem els nostres nivells de renda i benestar actuals, quan en un país la gran major part de les empreses són familiars això vol dir que estem davant d'un país de clans, que no és capaç de cooperar més enllà de l'àmbit de la família. Mireu els partits catalans, funcionen molt sovint com a PIME familiars... i així ha anat el nou Estatut. El mèrit del .cat brilla amb llum pròpia encara més perquè s'ha aconseguit en aquest context tan nostre i tan sicilià, amb una gestió efectiva i eficient més pròpia d'un país centreeuropeu que no pas d'un país mediterrani.\nEn tercer lloc, el .cat és un model de discreció i de saber callar quan convé, de feina silenciosa i eficient que no surt a la llum pública abans d'hora per a esguerrar la feina. Potser el pitjor pecat capital català és la vanitat i només cal veure quants exemples hi ha en la nostra classe política de frivolitat i d'inconsciència, tot plegat perquè als catalans ens encanta ser fet noticiable, generar i acaparar titulars i portades encara que sigui en qüestions intranscendents. No sé aquest país nostre fins on serà capaç d'arribar algun dia en el seu nivell d'autogovern, sí que sé, però, que per a fer un salt endavant caldrà una bona dosi de discreció, de feina feta entre vestidors, de feina ben feta que alguns dels seus autors no veuran mai reconeguda ni agraïda portes enfora. El relat de Saül Gordillo ens dóna alguns exemples d'actituds patriòtiques al servei de la causa sense que se'n sàpiga l'autor.\nEn darrer terme, el .cat és també un exemple d'astúcia, en el sentit de saber quines són les poques febleses de l'adversari. Avui ens trobem davant d'un Estat espanyol molt potent, que en els darrers anys s'ha modernitzat molt. Avui l'Estat espanyol té prestigi internacional i és capaç de generar un tipus de vincles i de complicitats amb altres estats que són contràries al fet català, pel simple fet que "algun dia us podeu trobar casos dins vostre com aquest que ara es planteja". Avui l'Estat espanyol té un poder regulador com mai no havia tingut i l'utilitza a consciència i amb eficàcia. Això, però, no vol dir que sigui invencible i que no segueixi tenint algunes de les pitjors inèrcies del passat que sempre l'han caracteritzat, en forma de funcionaris mandrosos i inefïcients. En aquest sentit, com es desprèn del llibre de Saül Gordillo, els defensors del .cat saben aprofitar bé el canvi de govern del 2004 i els mesos de buit de poder i de desconcert que això crea en els funcionaris espanyols arreu del món. Valgui com a exemple el canvi "suggerit" a l'ICANN perquè, en la seva consulta al govern espanyol sobre el .cat, fes servir l'expressió no objection (no oposició) en lloc de in agreement (estar-hi d'acord), com a exemple sublim de diplomàcia subtil d'alt nivell. Com quan el Barça se'n va a l'ONU i aconsegueix lluir a la samarreta Unicef, tot fent-se una foto amb el seu secretari general: si això no ho pot fer el president de la Generalitat, cal celebrar que algú altre des de la societat civil ho aconsegueixi. El .cat és, també en aquest sentit, un brillant exemple d'aprofitament de les escletxes que deixa obertes l'adversari, per les qual ens podem esmunyir i aconseguir els nostres objectius.\nLes noves teconologies posen a l'abast dels nostres dits un món cada vegada més accessible i més gran. La revolució en les comunicacions i en la manera de treballar que Internet genera encara són als seus inicis. La causa de la llibertat nacional dels nostres països por guanyar en eficàcia i pot avançar més ràpidament gràcies a un ús intel·ligent de les possibilitats i les oportunitats que internet facilita. Valguin els exemples, a la primavera del 2007, de la campanya www.aeroportintercontinental.cat, que en sis setmanes aconsegueix 25.000 signatures en favor de la independència dels nostres aeroports, o els enviaments massius de correus electrònics que proposa la xarxa www.e-criteri.cat, que ha canalitzat fins a 40.000 correus electrònics en contra del tancament dels repetidors de TVC al País Valencià en poques setmanes. En aquest sentit, l'obtenció del domini .cat ens fa somniar que una altra mena de llibertats en el món real poden ser possibles, originades en el món virtual d'Internet. Gràcies a tots els que han fet possible l'obtenció del domini, així com també a Saül Gordillo per posar crònica i relat a una de les millors gestes assolides per gent nacionalment catalana en aquests inicis del segle XXI.\nProfessor de Teoria Econòmica, Universitat de Barcelona www.ramontremosa.com\nAreny de Noguera (Alta Ribagorça, Franja de Ponent) 5 de maig de 2007, dia en què es confirmà la victòria de l'Scottish National Party a Escòcia


Engresca't - Entrevista Casafont\n25 de gener de 2014 10:51\nCasafont ha estat col·laborador de l'Engrescat des del naixement del concurs. Com va ser la primera presa de contacte entre les dues parts? Quines expectatives hi teníeu dipositades a l'inici del certamen?\nDes de l'inici hi va haver bona sintonia amb els organitzadors. La primera presa de contacte va ser molt fructífera. La primera reunió la vam fer a una petita sala de què l'associació de la Telecogresca disposa al campus nord de la UPC. Per la meva part vaig descobrir que hi havia molta gent involucrada a la Telecogresca i que ho tenien molt ben organitzat. L'expectativa de formar part d'un concurs seriós i ben organitzat va quedar sobrepassada. Estem molt contents de la col·laboració que hem anat fent. Els responsables del concurs han anat canviant però l'esperit és el mateix.\nDesprés d'haver participat en cinc edicions (actualment la sisena), què destacaries de la progressió del concurs? I dels grups participants?\nEl concurs ha anat guanyant popularitat i maduresa. Crec que un fet molt destacable és que des de bon principi s'ha buscat la transparència i el joc net. Tant a les votacions per web, com a la votació a la fase final del jurat.\nSegons la vostra opinió, en quins aspectes hauria de millorar l'Engresca't?\nS'ha arribat a un punt molt bo, potser un dels reptes és mantenir la qualitat organitzativa i l'esperit independent al mateix temps que se segueixi creixent en difusió i premis.\nTot i formar part de gèneres musicals diferents, quins punts tenen en comú els respectius guanyadors del concurs?\nViuen la música, tenen talent, il·lusió i moltes ganes de treballar.\nQuins beneficis us ha aportat la col·laboració amb l'Engresca't? És difícil en el moment actual donar suport a iniciatives com aquesta?\nLa possibilitat de conèixer nous artistes, i de manera recíproca la visibilitat que ens dóna al sector. Econòmicament és difícil, però les ganes ho superen tot.


26-09-15: Cadet Masculí vs FCBarcelona ~ CLUB HANDBOL RIBES\n26-09-15: Cadet Masculí vs FCBarcelona\ndilluns, de setembre 28, 2015 Cadet Masculí 2015/16\nCHR 23 - FCB 48\nDesprés d'un cap de setmana complicat que els va suposar l'eliminació de primera catalana arribava una jornada per a gaudir. Els nois del cadet rebien la visita de l'equip infantil del FCB i tenien així el privilegi de jugar contra els millors en un partit amistós que portaven esperant amb ànsia tota la setmana.\nEmoció afegida pels germans Rodríguez, el Lucas i el Mario, que coincidien a la pista, un com a lateral i pivot del CHR i l'altre defensant la porteria blaugrana. Familiars que no es volien perdre l'ocasió i pavelló més ple que de costum.\nEn Luciano xiulava l'inici del partit que va transcòrrer sense sorpreses, com ja era d'esperar. Domini clar dels visitants que ens delectaven amb magnífiques jugades . Nervis a la banqueta del Ribes pel repte proposat que els dificultava encara més el que ja ho era. Primera part amb moltes pèrdues de pilota i defensa que no prosperava davant l'imponent atac contrari que afegia gols al marcador com si res. Dificultats també per arribar a camp contrari. Cinc primers minuts, cinc gols en contra sense que el Ribes estrenés marcador. No va ser fins al minut 10 que va arribar el gol dels locals, el primer d'uns quants que van aconseguir marcar. A la segona part els ribetans van sortir més connectats i van aconseguir transformar força jugades en gol. Bona actuació en porteria i partit que agafava més intensitat. Resultat final de 23-48 i objectiu més que aconseguit. Els cadets del Ribes van saber aguantar el tipus molt dignament, llàstima que els nervis i la por que no es van treure del damunt i sense els quals el partit haguès estat més igualat, els va impedir gaudir al cent per cent de l'experiència.


Ksix Mobile Tech, amb els esports i les activitats de muntanya de la Federació - FEEC - Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya\nKsix Mobile Tech, amb els esports i les activitats de muntanya de la Federació\nLa Federació d’Entitats Excursionistes de Catalunya (FEEC) i Atlantis Internacional SL han establert un acord de col·laboració per potenciar l’activitat excursionista i els esports de muntanya. L’acord, signat pel president de la FEEC, Jordi Merino, i el responsable d’Atlantis Internacional, Nicolas Broder Tabah, preveu una sèrie d’avantatges per als federats i socis de les entitats excursionistes i clubs esportius.\nAtlantis Internacional és una empresa catalana fundada el 1990 i especialitzada en accessoris per a telefonia mòbil que comercialitza els seus productes amb la marca Ksix Mobile Tech. Disposa d’un catàleg amb més de 3.000 referències de productes de qualitat, un dels més amplis del mercat. Ksix té presència en més de vint països en l’actualitat.


Són necessaris els límits en els nens? > Llavors de Vincle\nSón necessaris els límits en els nens?\nHome Esdeveniments Són necessaris els límits en els nens?\nOrvepard - Organització de Veïns de Pardinyes\nReserveu plaça per la nova xerrada-coloqui a càrrec de la nostra amiga Yvonne Laborda.\nEn aquesta ocasió parlarem de perqué creiem que cal limitar als infants. Perqué ens consta tan complaure, escoltar i deixar de limitar arbitrariament als nostres fills.\nPer qui no la coneixeu, o desitgeu saber una mica més, Yvonne Laborda és mare de dues filles i un fill, esposa, escriptora i terapeuta Humanística – Holística Gestàltica i assessora en temes de Criança amb Consciència.\nEspecialitzada en acompanyar a pares i mares de nens no escolaritzats, a professors conscients que desitgen acompanyar als nens d’una forma diferent, des del respecte pels seus ritmes, interessos i permetent que siguin les persones que han vingut a ser.\nImparteix cursos, tallers i assessorament sobre Criança amb Consciència, Creixement Personal, Comunicació no Violenta, Educació i Aprenentatge Autònom (homeschooling – unschooling), va ser professora durant 15 anys i actualment és una familia Unschooler.\nPer mes informació, podeu llegir molts mes interessants articles al seu blog “Aprendiendo todos de todo”o a la seva web personal.\nApunteu-vos per tenir la previsió de gent que vindrà a la xerrada. Gracies!\nEls nadons/infants son benvinguts.


Les Falleres Majors donen per inaugurades les falles amb la tradicional Crida :: elperiodic.com\n-Les Falleres Majors donen per inaugurades les falles amb la tradicional Crida :: elperiodic.com\nFallas - alaquas\nLes Falleres Majors donen per inaugurades les falles amb la tradicional Crida\nAlaquàs ja està en Falles de manera oficial. El dissabte 4 de març va tindre lloc la tradicional Crida des del balcó de l'Ajuntament d'Alaquàs. Les Falleres Majors de 2017, Susana Vinuesa Bautista i Valeria Carrasco Rovira, acompanyades per l'Alcaldessa d'Alaquàs, Elvira García Campos, van ser les encarregades de donar la benvinguda oficial a les festes falleres amb el tradicional discurs enguany centrat en la declaració de les Falles com a Patrimoni de la Humanitat de la Unesco.\nL'acte va començar amb l'arribada de les Falleres Majors junt amb les Corts d'Honor a l'Ajuntament, on van ser rebudes per les onze comissions falleres i pels veïns i veïnes de la ciutat. Ja des del balcó, les Falleres Majors es van dirigir a tots els festers i les festeres congregats per a inaugurar oficialment les festes i per a convidar-los a gaudir de la programació festiva.\nA continuació, la comitiva es va desplaçar fins a l'Auditori per a presenciar l'Acte d'Homenatge i Pleitesia a les Falleres Majors de les comissions falleres d'Alaquàs.


Madrid ja pren mesures: Limitacions al metro i bus públic durant mesos\nAixí limitaran l'ús del transport públic durant mesos a Madrid\nLa Comunitat é per objectiu evitar aglomeracions i que es pugui mantenir la distància social\nper Alejandro Cañete dimecres, 22 d’abril 2020 - 14:41h\nEl transport públic madrileny haurà de tornar a la normalitat lentament | Catalunya Diari\nLa desescalada de la crisi sanitària suposarà que només 3 de cada 10 viatgers podran fer ús del transport públic a Madrid durant «diversos mesos», accedint al Metro, rodalies o els autobusos únicament per treball o per estudis i usant mascareta de manera obligatòria.\nHo ha assenyalat aquest dimecres el conseller de Transports de la Comunitat de Madrid, Ángel Garrido, que en una entrevista amb ABC calcula que mantenir la distància social suposarà que només el 28% dels viatgers habituals puguin fer ús d'aquests transports.\n«Només podrem transportar a 3 de cada 10 viatgers que portàvem abans, amb metro, en Rodalies i en qualsevol mena de transport públic», ha assegurat el conseller, qui també ha apuntat que l'ús de màscara serà obligatori en el transport públic «durant diversos mesos».\nMesures per evitar aglomeracions\nPer reduir el nombre de viatgers, el conseller Garrido creu que «caldrà flexibilitzar» els horaris de treball, ja que no tothom «pot entrar i sortir alhora», i mantenir «el percentatge més gran» de persones al «teletreball», mesures que en tot cas ha de prendre el govern d'Espanya i Sanitat.\nDavant la limitació del transport públic, defensa que caldrà fer un major ús del vehicle privat «i fins i tot facilitar el seu accés a les ciutats per evitar que es congestioni el transport públic», i aplanar l'hora punta.\nD'altra banda, ha apuntat que encara que la baixada de viatgers ha estat acusada aquests mesos, segueix generant «moltes despeses» perquè manté una oferta de transport públic «sobredimensionada» per procurar que hi hagi distanciament físic entre viatgers i que els temps d'espera no siguin grans.\nGarrido ha advertit que això generarà un «dèficit important» i ha calculat que hi haurà 250 milions d'euros de necessitats de finançament addicional, i en aquest sentit ha demanat al govern una aportació extraordinària. El conseller també ha indicat que el sector del taxi ha tingut una caiguda del 87% sobre la seva activitat habitual, de manera que el govern regional els ha realitzat un informe amb aquestes dades perquè puguin sol·licitar els ajuts d'autònoms.\nSorpresa: multat amb 1.500 mentre treballava\nRodalies Serveis bàsics


L'Informatiu - "Santiga és un model paradigmàtic d'identitat que es manté al segle XXI"\nDiego Sola és professor i investigador a l’Àrea d’Història Moderna de la Universitat de Barcelona (UB). Llicenciat en Història (2010) i màster en Estudis Històrics (2012) per la UB. PhD Visiting Student a la Universitat de Cambridge (2013). Doctor en Història Moderna (2015) per la UB amb la tesi doctoral La formación de un paradigma de Oriente en la Europa moderna: la Historia del Gran Reino de la China de Juan González de Mendoza. A Santa Perpètua vindrà aquest 26 de gener a parlar sobre identitats locals d’ahir i d’avui. Centre Cívic El Vapor 21 hores.\nQuè ens explicarà Diego Sola en la conferència La infinitat de pobles que aplega el Vallès: identitats locals d’ahir i avui?\nVeurem una visió una mica diferent del que és el Vallès de municipis perquè tenim aquella visió del Vallès gran de 62 municipis, després de la segregació recent de la comarca del Moianès, i explicaré una història del Vallès (Occidental i Oriental) a través dels pobles que van ser. És a dir d'aquells pobles que al llarg de la història han perdut la seva independència municipal. Aquest és el cas claríssim de Santiga que el 1847 va deixar de tenir ajuntament propi per agregar-se a Santa Perpètua, però també és el cas de moltes altres unitats de població del Vallès que expliquen l'altra història ja que no han arribat com a municipis al segle XXI però que mantenen una vida cultural, social i veïnal prou actives com aplecs i festes com la de Santa Prisca i que expliquen una altra història de la comarca i del territori.\nPer què es dona aquest tipus de petits nuclis de població com Santiga?\nVa lligat a la pròpia trajectòria del territori. El Vallès és una gran comarca que és repoblada a partir dels segles VIII i IX i, en aquell moment, es fa un repoblament dispers, de masies, i es formen les parròquies que són l'origen dels municipis. Es tracta d'esglésies com la de Santa Maria l'Antiga que amb el temps no acaben sent la parròquia del municipi. Però així com tenim municipis que coincideixen amb els termes parroquials, amb la circumscripció eclesiàstica, tenim poblaments dispersos de pobles de pagès, de masos i masies, que no han entrat en aquesta xarxa creació del segle XVIII i XIX i que arriba fins als nostres dies.\nSón pobles que desapareixen com a municipis però continuen vius amb població com és el cas de Santiga?\nEl cas de Santiga és molt paradigmàtic perquè és una llei de l'Estat que en aquell moment decideix que per poca població, aleshores vivien 20 famílies, eren massa pocs per ser municipi independent i decideix la seva agregació a Santa Perpètua. Coincideix en el temps amb la formació de les províncies de l'Estat espanyol. També a la nostra comarca hem viscut el procés invers, la segregació de Badia del Vallès, el 1994, i la de Vilanova del Vallès als anys 80.\nA la conferència parles d'identitats locals.\nLa parròquia era la circumscripció eclesiàstica i és la que va donar origen a les identitats locals, de poble. La gent se sentia del lloc on tenia l'església parroquial on anava a missa els diumenges i es trobava amb els seus amics i veïns i era l'espai de sociabilització. Amb les parròquies apareix la universitat que era l'agrupació dels caps de casa, dels caps de família, que es troben en un lloc (a la parròquia) per decidir sobre els aspectes col·lectius. La universitat a la baixa Edat Mitjana és la que acaba desembocant en una primera estructura de municipi, de construcció de territori i de fronteres. A Santiga s'aplega gent de Santa Perpètua i d'altres localitats veïns, que la consideren com un espai epicentre de la seva vida col·lectiva.\nSantiga es troba al bell mig del Vallès, entre indústries, però es conserva.\nAquesta és la gran qüestió. Com amb carreteres, molts pocs veïns i molts polígons industrials ha aconseguit mantenir la seva identitat cultural i local molt forta. Té una història privilegiada perquè ha arribat al segle XXI amb aquesta identitat viva però d'altres al Vallès s'han perdut.\nLa conferència havia de tenir lloc inicialment en l'església de Santiga, com a historiador, què li sembla la rehabilitació?\nAquí hi ha hagut un esforç ingent perquè fas un viatge a moltes èpoques, amb una barreja d'estils. És una mostra clara del que és la recuperació del patrimoni històric i de la recuperació gràcies a la gent que demana que es mantingui i fer-s'ho seu. Santiga és un model paradigmàtic, mantenir costums com la de Santa Prisca és connectar-nos amb aquesta llarga història d'identitats, amb la baula dels nostres avantpassats. En aquest món globalitzat és seguir amb aquesta baula, amb aquesta cadena.\nFoto: Diego Sola / L'Informatiu


Tòpics (J.A. Mendiola)\n'Smiley', una delícia de principi a fi amb un ritme mil·limètric\n3 min. 19/05/2018 21:54\n651x366 Smileyés una comèdia romàntica, senzilla, convencional, que ret homenatge a Howard Hawks. / GUILLERMO BILLORDO / EL SOMNI PRODUCCIONS Smileyés una comèdia romàntica, senzilla, convencional, que ret homenatge a Howard Hawks. / GUILLERMO BILLORDO / EL SOMNI PRODUCCIONS\nMar i Terra.- Al teatre del Jonquet hi ha tornat Smiley. (Una història d’amor), de Guillem Clua, en la versió dirigida per Joan M. Albinyana i interpretada per Héctor Seoane i Joan Toni Sunyer. Deia Alfred Hitchcock que ajuntant molts tòpics podia sortir una obra molt original i que ajuntant moltes originalitats el més probable és que al final surti un tòpic. No sé si Smiley es pot qualificar d’obra molt original o ni tan sols d’original, com sí que era la primera obra de l’autor, que vaig poder veure a la sala petita del TNC, dirigida per Rafel Duran i amb Rafel Lladó com a escenògraf Santi Pons com un dels molts protagonistes. Es deia Marburg, una autèntica meravella, un compendi d’originalitat, imaginació, complexitat… el contrari que Smiley, una comèdia romàntica, senzilla, convencional, que ret homenatge a Howard Hawks, ni més ni menys, aquell que li va dir a Ernest Hemingway “dona’m la teva pitjor novel·la i te’n faré una gran pel·lícula”, i va rodar la meravellosa Tenir-ne o no, que protagonitzaren Humprhey Bogart i Lauren Bacall, però, més concretament, el compliment és per a Quina fera de nena ( La fiera de mi niña, en espanyol), que protagonitzaren Cary Grant i Katharine Hepburn, que no és poca cosa. De fet, el llistó està molt alt. Emular Hawks no és poca cosa. Clua li ha donat la volta i ha traspassat la situació a una parella gai que, en principi, no casa ‘ni de conya’. Des d’aquesta premissa i partint d’un embolic molt divertit, comença a rodolar ‘una història d’amor’, amb tots els ingredients, els de la comèdia romàntica, aquest gènere que sempre acaba pel ‘principi’, i els de l’univers gai. Una delícia de principi a fi, amb un ritme mil·limètric, uns diàlegs d’alta precisió que Albinyana ha traspuat amb delicadesa i amb dos elements imprescindibles perquè la nau arribi a bon port, Héctor Seoane i Joan Toni Sunyer, impecables en aquest inventari de registres que exhibeixen. Produeix El Somni, una realitat.\nManacor.- Seguint amb la cascada d’esdeveniments que caracteritza l’Auditori de Manacor, arribà Adossats, la quarta obra de Ramon Madaula que ha pujat als escenaris. També una comèdia, també farcida de tòpics, no en manca ni un, també amb una mica o molta mala llet en aquest retrat de la burgesia catalana, transferible a qualsevol altra, en la qual aporta molts més components que la converteixen en un calidoscopi social de gran envergadura, que passa suau però que deixa empremta. La política; l’art; les relacions entre pares i fills, entre germans, entre parelles, entre immigrants i locals, que no és poca cosa, i segur que me’n deix alguna. Tot plantejat i desenvolupat des del sentit de l’humor, a partir de pinzellades precises, directes al viu de la qüestió, i, és clar, també amb un repartiment antològic. Ramon Madaula, Jordi Bosch, Rosa Renom… componen una galeria de personatges tan entranyables com patètics i exhibeixen tot el catàleg de registres imprescindibles, com també de domini del gest i dels silencis, d’una comicitat i expressivitat extrema. Una meravella vitriòlica.\nDe professió: encuriosit\nPetició per un debat més aprofundit sobre la gestació subrogada\nEl motiu religiós per evitar comicis el dia 14


Avant: José Montilla i el ‘catenaccio’ polític\nJosé Montilla i el ‘catenaccio’ polític\nHi ha dos José que apareixen regularment a la premsa catalana: José Montilla i Jose Mourinho. Hi haurà qui exposarà que les seves aptituds són diametralment oposades, que no tenen res a veure; res més lluny de la realitat: Montilla és deixeble de Mourinho.\nAls seguidors del futbol i la política italianes, no ens han sorprès en absolut les declaracions del Molt Honorable indicant que no formaria un govern de coalició. Es tracta d'una estratègia que ja va seguir Walter Veltroni, candidat del Partito Democratico, a les eleccions generals italianes del 2006. El resultat el coneixem de sobres: Berlusconi president, el centre-centre-centre-esquerra amb els pitjors resultats electorals de la història italiana recent i l'espai polític hereu del gloriós PCI fora del parlament per primera vegada.\nCal seguir girant a l’esquerra


EL BLOC EXPLOSIU: Biografia Enric Valor\nBiografia Enric Valor\nEnric Valor i Vives va nàixer un 22 d'agost del 1911 a Castalla, València.\nÉs conegut per ser un dels principals escriptors en llengua valenciana del segle vint.\nNasqué al si d'una familia acomodada rural a Castall. Estudià per a mestre mercantil a l'escola de Comerç d'Alacant i després es dedicà ala indústria del calcer.\nÉs a Alacant on Enric Valor començà la seva tasca com a periodista i escriptor.\nA l'any 1930, als deneu anys, entrà en la redacció d'El Tio Cuc, un periòdic d'ideologia republicana.\nArribà a València poc abans de la guerra, i, encetada aquesta, es concentrà en defendre a la Repúbilca. Després de la guerra, tornà a l'obra literaria.\nAls principis dels anys cinquanta, començà amb l'obra rondallística, que després resultaria en les Rondalles Valencianes (1950-58)\nDesprés de la mort de Franco, Enric Valor pogué difondre lliurement les seues idees i començà a rebre homentages.\nPremis literaris literaris i llingüístics que han estat molt nombrosos i importantíssims. Fins i tot es prpmogué com a candidat del Premi Nobel de literatura poc abans de la seva mort.\nLi han donat molts premis, però dos d'ells molt importants son el Premi de Narrativa Juvenil al 1978, i el premi d'Honor a Les Lletres Catalanes al 1987.\nFinalment va morir el 13 de gener del 2000 als 88 anys, a l'Horta, València.\nPublicat per LAIA B. a 10/14/2016\nEtiquetes de comentaris: alumnes 2015-2017, biografies, Laia Bolufer, taller d'escriptura 2016-2017


BICICLETA Vs PATINET o com escollir sense equivocar-nos. – Ajuntagent\nSi preguntem als nostres vianants sobre l'assumpte, segurament sentirem que això dels patinets és una invasió, una bogeria, etc., però no és l'única opció de mobilitat actual i avui, en aquest post, farem un repàs dels principals avantatges i inconvenients d'escollir entre el patinet o la bicicleta com a eines de mobilitat sostenible. Puges...?\nRecentment, la policia local ha adquirit quatre unitats de patinet elèctric, l’ús dels quals encara està per determinar, però que vénen a complementar l’oferta formativa que els educadors d’aquest equip traslladem als centres escolars i de formació adulta, a més de servir per als desplaçaments d’alguns dels treballadors amb base a l’edifici policial, però aquesta serà una altra història de la qual us parlaré en pròxims posts.\nTot i ser una eina lleugera que, des de fa un temps, ha irromput amb força a la nostra societat com a vehicle de desplaçaments curts, no volem oblidar un altre vehicle, també de dues rodes, que, si més no, esdevé una solució per als desplaçaments encara més accentuada que el patinet elèctric per la seva versatilitat, sostenibilitat i capacitat.\nEns estem referint a la BICICLETA.\nEn aquest post no entrarem a detallar tecnicismes propis de motoritzacions d’un vehicle o altre o legislació específica que, de vegades, és confusa fins i tot per als qui hem de fer-la complir, no.\nEn anteriors posts d’aquest equip teniu un recull de normes aplicables tant als vehicles de mobilitat personal (VMP), com a les bicicletes.\nNomés volem que aquestes línies serveixin per a poder decidir, en un determinat moment, quin tipus de vehicle (patinet o bicicleta) ens podria convenir segons els nostres interessos o necessitats.\nEns posem en marxa?, som-hi!\nEls patinets elèctrics, invasió o opció a tenir en compte?\nPer començar, les diferències a primera vista entre els patinets, elèctrics o no, i les bicicletes, elèctriques o no, són més que evidents, tant per la seva estructura com per la forma d’impulsió d’aquests.\nSi escollim traslladar-nos en PATINET NO ELÈCTRIC com quan érem petits, haurem d’impulsar aquest amb la força d’una de les nostres cames i així guanyar velocitat que anirem perdent fins a tornar a impulsar-nos. L’equilibri serà fonamental per guiar el nostre vehicle mentre viatgem a sobre de la seva plataforma.\nAVANTATGES: Totes. Ideal per als desplaçaments curts, oci o pràctica esportiva. Els beneficis sobre la nostra salut són inqüestionables, ja que haurem d’utilitzar la força del nostre cos per poder moure´l. Existeixen diversos models de patinet NO elèctric per a adults que es pleguen i no ocupen gaire espai.\nINCONVENIENTS: Cansa. No està pensat per a grans desplaçaments. Encara recordo sortida familiar fa uns quants anys a la platja en patinet. La cama esquerra encara em tremola de l’esforç. La tornada va ser en bus, òbviament. No cal dir que, si disposeu d’un gran estat de forma física, arribareu fins allà on vulgueu.\nEn canvi, si fem ús del PATINET ELÈCTRIC, …ai el patinet elèctric!, estarem disposats a conduir un VMP (vehicle de mobilitat personal), sota unes restriccions i obligacions ja regulades quant a circulació i requisits per part de la DGT i OOMM, publicades no fa gaire davant l’eclosió social d’aquest tipus de vehicle.\nAVANTATGES: Moltes. Ens permet, sense gaire esforç, cobrir distàncies no molt llargues per desplaçar-nos a la feina (dins de la mateixa població), anar a estudiar, comprar alguna cosa, passejar i fardar amb els col·legues de l’última versió del model xinès de moda. Ens permetrà, depenent de la seva batería i la nostra manera de conduir, disposar d’una autonomia d’uns 25 -30 kms. aprox. Més car que un patinet tradicional però més barat que una bicicleta elèctrica ( a partir d’uns 199 € els podem adquirir )\nINCONVENIENTS: Punxen igual que una bici. Els seus pneumàtics, si no són massissos, que també hi ha al mercat, poden punxar, ja que porten càmera d’aire i vàlvula. Han de tenir un manteniment (rodaments, pneumàtics, manillar, llums, etc) i l’haurem de carregar per unes hores (4’5 hores de mitjana) en un endoll de la xarxa elèctrica. Pensat únicament per rodar per asfalt en bones condicions en vies urbanes. Per la mida de les seves rodes, el patinet té una estabilitat molt limitada, tornant-se perillós en coincidir una d’aquestes amb un solc o forat al ferm no detectat a temps. Durabilitat menor que una bicicleta. Si l’utilitzeu quan plou i arribeu a casa, prepareu-vos per escoltar la vostra parella quan l’empenyeu pel passadís de casa camí d’un endoll.\nLa bicicleta, quin gran invent!!\nI ara sí, parlem de la BICICLETA, vehicle ancestral en el qual ja els nostres avis i àvies es movien per anar al poble del costat a treballar , a comprar, al camp a sembrar o recollir collita o per anar els dijous a la tarda (dia tradicional de festa del personal femení de servei domèstic) a la sala de ball per visitar la noia que ocupava els seus cors. D’aquí lo de la paella dels dijous, quan les noies que feien festa deixaven el sofregit preparat al senyor o la senyora per afegir únicament l’arròs . Bé, m’estic desviant del tema, perdó.\nD’alguna manera estic deixant veure la meva personal preferència per la bicicleta com a vehicle sostenible.\nEn fi, ja sabem com funciona una bicicleta, no entrarem en detalls, però també des de fa ja uns anys, veiem a les nostres ciutats i, sobretot a la muntanya, bicis amb sistema d’assistència al pedaleig elèctric.\nSi comencem per les BICIS TRADICIONALS o, anomenades ara, BICICLETES PULMONARS trobem el següent:\nAVANTATGES: Les que vulguis. El nostre cor ho agrairà a causa del benefici cardiovascular vinculat a l’exercici físic que fem en circular en una bicicleta tradicional. Quantes vegades has sentit això?. Comprova-ho per tu mateix. No hi ha distàncies en aquesta bici, únicament les que tu mateix et vulguis marcar. Tot dependrà del teu temps, ganes i estat fisic. Més barata que una bicicleta elèctrica, tot i que la forquilla de preus és molt extensa per la varietat de components que les conformen.\nINCONVENIENTS: Ocupen més espai que un patinet, tot i que existeixen bicis urbanes amb roda més petita que es poden plegar. Manteniment dels components que, si bé no solen ser cars en una bicicleta de gama mitjana, hauràs d’anar canviant amb el pas del temps. Exigència d’un estat físic mínim per poder fer front a algunes rampes. Si algú no ha provat de pujar pel carrer Segre a pulmó, cap a l’Ermita de San Ramón, que ho provi…..\nPerò, és clar, la bicicleta igual que el patinet, ha evolucionat i ha incorporat sistemes d’ajuda al pedaleig del qual ens podem beneficiar, o no…\nLa bicicleta ELÈCTRICA.\nAVANTATGES: trec la llista..?. Si a la versatilitat de la bici tradicional i la seva estabilitat en tenir rodes grans, incorporem un petit motor i una bateria, tenim el vehicle perfecte per poder gaudir a la ciutat, a la muntanya, a passejar pel riu etc. No cal tenir un estat físic determinat per poder muntar, ja que la bici incorpora diferents nivells d’assistència al conductor depenent del terreny a atacar, l’estat del conductor, etc. L’autonomia és clarament més àmplia que la d’un patinet elèctric (uns 50 kms de mitjana, depenent de la bateria i hàbits de conducció). Que no fem esport en una bici elèctrica?, qui ho ha dit això?. El motor ajuda però no s’activa sense el pedaleig del seu conductor, és a dir, notaràs que la bici empeny amb cada pedalada, però si deixem de pedalar, el motor també deixa de treballar i es desactiva. Us puc assegurar que si vols suar, se sua…i de valent!. El preu és més alt que el del patinet, i podríem trobar bicis elèctriques a partir dels 1000 € i fins als 14000€ dels models trail més exclusius. Anda, pa eso me compro una moto!, diran alguns, però no és el mateix. La durabilitat, per contra, també serà més alta que la d’un patinet, amb una mitjana de deu anys si cuidem el seu manteniment.\nINCONVENIENTS: Haurem de carregar la seva bateria per espai d’unes 6 hores de mitjana, depenent de la capacitat d’aquesta. En cas de trobar-vos lluny de casa amb la bateria completament descarregada, haureu de pedalar amb un ferro que, en el millor dels casos, pesarà entre uns 23 i 27 kgs. En tenir més components que una bici tradicional, serà més car el seu manteniment i substitució de, sobretot, bateria i/o motor.\nEn fí, com veieu, l’elecció entre un vehicle o altre no és fàcil i dependrà de diferents variables com el nostre pressupost, utilització que farem d’ell, etc.\nJo, personalment i com he mencionat abans, em decanto per les bicis davant la limitada autonomia i vies d’utilització del patinet, a més de per l’estabilitat que ofereix en disposar de rodes més grans, però com tot a la vida, per gustos, els colors, així que companys, ho deixo a la vostra elecció.\nD’altra banda, ja fa un temps vam sol·licitar a l’Ajuntament que l’espai diàfan existent a la Plaça Teresa Valls i Diví es pintés a imatge i semblança del que disposem a tocar del Casal de Barri La Gralla per tal d’impulsar l’ús de la bicicleta entre els escolars dels centres de Ciutat Cooperativa o Marianao i també per dinamitzar l’espai entre les families.\nEn previsió resta…\nPsst, psst.., per si no ho sabeu, Sant Boi forma part de la Xarxa de Ciutats per la Bicicleta i, amb això no vull dir res, però ja trigueu…..:)\nAutor Xavi Martínez. Equip d'Educació Viària de la Policia Local Publicat el 10 gener, 2021


Renovat l’acord entre Toyota-Lexus i el Nàstic | Nàstic - Web Oficial\nConcessionaris oficials del Grup Pons, referents al territori tarragoní\nEl Gimnàstic de Tarragona i el Grup Pons, grup referent en el sector de l’automoció a la província de Tarragona, amplien la col·laboració una temporada més.\nEls concessionaris oficials de Toyota Autoforum i Lexus, presents a Tarragona, Reus, Valls, El Vendrell i Tortosa reafirmen la col·laboració que els uneix amb el Nàstic. Una vinculació estreta des de fa més d’una dècada i que gràcies a aquesta renovació els hi permetrà continuar desenvolupant accions conjuntes, compartint sinergies en esdeveniments socials i d’empresa.\nEl gerent del Grup Pons, Joaquin Pons, i el responsable de l’Àrea de Negoci del Gimnàstic de Tarragona, Jose Maria Andreu Solé, han signat el nou conveni al mateix concessionari oficial de Toyota a Tarragona, situat al carrer Carabia Isla 11, Urb. Albada, de Tarragona.\nPons ha mostrat la seva alegria abans de la signatura, afirmant que “col·laborar amb el Gimnàstic de Tarragona és important per al nostre sector, tradicionalment vinculat al món de l’esport i el futbol”. Per la seva part, Jose Maria Andreu, ha manifestat que “Toyota i Lexus són un gran suport per al Nàstic i és molt important que any rere any ens transmetin la seva confiança per seguir creixent”.\nToyota Autoforum i Lexus són concessionaris oficials del Grup Pons i ofereixen servei postvenda, recanvis i compra online de vehicles nous i seminous; Es tracta de dues de les empreses referents en la mobilitat sostenible. La tecnologia capdavantera en els models híbrids, elèctrics i d’hidrogen satisfan les necessitats del client i el compromís amb el medi ambient.


Des del Consell Comarcal volem donar suport al comerç de proximitat de la comarca — Productors i Comerços de la Segarra\nDes del Consell Comarcal volem donar suport al comerç de proximitat de la comarca Des de l’Àrea de Promoció Econòmica del Consell Comarcal de la Segarra volem potenciar i facilitar el consum del comerç local, donant suport i incentivant la compra de productes de km0 per generar una economia més vinculada al territori. https://www.ccsegarra.cat/desenvolupament-local/productors-segarra/actualitat/noticies-1/des-del-consell-comarcal-volem-donar-suport-al-comerc-de-proximitat-de-la-comarca https://www.ccsegarra.cat/desenvolupament-local/productors-segarra/actualitat/noticies-1/des-del-consell-comarcal-volem-donar-suport-al-comerc-de-proximitat-de-la-comarca/@@download/image/the-market-3147758_1920.jpg\nEl consum de productes de proximitat, permet dotar-nos de la comoditat de tenir allò que necessitem al costat de casa i alhora esdevé un generador de llocs de treball, un cohesionador social i un dinamitzador local. Segons un estudi encarregat pel Departament d’Agricultura de la Generalitat per conèixer l’impacte de la COVID-19 en els hàbits de compra i consum, la crisi sanitària ha provocat que un 20% dels catalans augmenti el seu interès pels productes locals, les botigues de proximitat i els aliments duradors. Amb aquest estudi, també s’ha arribat a la conclusió que la compra dels catalans als hipermercats i supermercats ha disminuït un 5% i ha augmentat un 4,8% la compra a les botigues d’alimentació de barri.\nÉs per això, i ara més que mai, que volem donar recolzament als nostres productors, ja que els beneficis de consumir al teixit comercial són molts: la reducció de la petjada ambiental del transport de mercaderies, ja que no ens cal desplaçar i, fomentem així, un consum sostenible i respectuós amb el medi ambient, a més d’afavorir l’activitat física i les relacions personals. També aporta vida, humanitza i contribueix al desenvolupament i creixement del nostre territori, aporta un coneixement més directe de la procedència dels productes, afavoreix el creixement de l’economia local i la responsabilitat social i contribueix a la reducció dels residus, ja que podem adquirir productes sense envasos i no manufacturats. En definitiva, tot són avantatges, ja que no ens cal moure de casa per obtenir un producte especialitzat, variat i de qualitat. Volem animar a tots i cada un dels comerciants i productors de la comarca per a que treballin conjuntament i fer possible aquest potenciament i visibilitat dels ens locals des d’una perspectiva ecològica, sostenible i igualitària.\nDonem suport al teixit comercial del territori de la Segarra.


Oliver Klein sobre l'edifici de l'antiga estació: «L'obertura de l'avinguda és més important que qualsevol altre ingredient posat damunt la taula» - Revista Cambrils\nOliver Klein sobre l'edifici de l'antiga estació: «L'obertura de l'avinguda és més important que qualsevol altre ingredient posat damunt la taula»\nEl debat sobre el futur de l'edifici de l'antiga estació segueix fent bullir l'olla a les sessions plenàries; el regidor d'Hisenda David Chatelain, per exemple, va qualificar de "decrèpit" l'actual edifici\nPublicat el Divendres, 10 de desembre de 2021 10:30h\nEl debat sobre el futur de l'edifici de l'antiga estació segueix fent bullir l'olla a les sessions plenàries. El darrer episodi es va produir al darrer ple del 26 de novembre. Qui va treure el tema va ser el regidor de Junts per Cambrils, Lluís Abella, en el seu torn de precs i preguntes. Segons va dir, "primer va ser el regidor d'Urbanisme, després el regidor d'Hisenda; els dos han manifestat als mitjans de comunicació que hi haurà una partida en el pressupost de 2022 destinada a l'enderroc de l'edifici. Si us plau, senyors de govern, deixin de malgastar els recursos dels cambrilencs que tant ens costen i toquin de peus a terra d'una vegada. Vostès no saben que estem parlant d'un edifici que pertany a Adif? Doncs, suposant que s'arribi a la conclusió –com alguns manifesten per aquí– que aquest edifici ha d'anar a terra, preguem que es demani a la propietat que l'enderroqui, perquè ells són els veritables responsables de deixar l'espai net. Això comportarà que no hi hagi cap cost econòmic per a les arques municipals que paguem tots els cambrilencs i que sembla que a vostès tant els hi fa".\nD'altra banda, les preguntes referents a l'antiga estació no es van quedar aquí per part del regidor Lluís Abella. El portaveu de JxC va recordar que, "en el programa electoral de l'NMC es van comprometre a preservar l'edifici de l'antiga estació. Ara, manifesten que anirà a terra. Abans, vostès estaven governant amb ERC i JxC i, ara, ho estan amb PSC, PP i Cs. Ens poden dir què és el realment veritable? O ens tornaran a enganyar a tot el poble com ja van fer en el seu dia? Faran cas del programa electoral o faran cas del que diuen ara? Sembla que vagin navegant d'un costat a l'altre".\nDavid Chatelain: "Hi ha és una decisió d'eliminar un edifici decrèpit, que no té cap interès arquitectònic, no té cap interès cultural més enllà del que cadascú a nivell personal li vulgui donar"\nEl primer en contestar per al·lusions va ser el regidor d'Hisenda, David Chatelain. Tal com va comentar, "per a mi, malbaratament públic és adquirir un edifici amb deficiències estructurals sense informes, sense una cobertura d'assegurança correcta, i per un valor de 677.000 euros: estem parlant del celler de la Cooperativa Agrícola. Els que ho van promoure, estan aquí! Això sí que és malbaratar. Que em portin aquí els informes que justifiquin els danys estructurals perquè no existeixen. Per tant, aquí, quan parlem de malbaratament públic han de ser clars i concisos i explicar les coses com són. S'està parlant de l'estació com si fos un element aliè al municipi de Cambrils, és veritat que, en tant duri l'explotació, l'edifici pertany a Adif, però també existeixen uns acords posteriors que fan que es produeixi una reversió, una reversió cap al propi ajuntament. Per tant, aquí no hi ha cap malbaratament. El que hi ha és una decisió; una decisió d'eliminar un edifici decrèpit, que no té cap interès arquitectònic, no té cap interès cultural més enllà del que cadascú a nivell personal li vulgui donar".\nOliver Klein: "Hi haurà un espai d'equipaments en aquesta zona que pugui servir com a punt de reconeixement d'aquest passat històric d'aquesta estació"\nPer cloure el debat, l'alcalde Oliver Klein també va intervenir. Es va referir a l'estació vella "amb v baixa". Va explicar que l'NMC forma part de l'equip de govern amb una majoria pactada. "Posant a la balança pesa més l'oportunitat d'obrir aquesta avinguda. He dit que hi haurà un espai d'equipaments en aquesta zona que pugui servir com a punt de reconeixement d'aquest passat històric d'aquesta estació. Amb responsabilitat de govern s'han de prendre decisions. L'obertura de l'avinguda és més important que qualsevol altre ingredient posat damunt la taula; ens toca governar, gestionar i prendre decisions".