Notícies que a Factoria Canabal considerem importants ⋆ Factoria Canabal\nL’exterior emmarcat. Finestres panoràmiques.\n20 de Març de 2020 /in Sense categoría /by Marta\nDeixar entrar la llum i aire ha estat sempre la principal funció de les finestres. Però no sempre ni a tot arreu s’han construït finestres amb vista. Les àmplies vistes ja es consideraven un luxe reservat a les viles, representatives en l’ Antiga Roma.\nEl filòsof Sèneca es mofava que en l’època de la República Romana els banys haguessin tingut petites obertures mentre que en la seva època un bany sense grans finestres i àmplies vistes era considerat un amagatall de paneroles. Ja abans, Plinio el Jove, havia recomanat finestres amb vista i pintures de paisatges com a elements substancialment imprescindibles d’una vida noble en la vila.\nTanmateix al segle I, el poeta Estacio, glorificava el gabinet de curiositats i les vistes des de les finestres com la cúspide del seu retrat literari d’una vila de Sorrento.\nPrecisament aquest vincle entre les vistes i el gaudiment va portar en l’ Edat Mitjana a un rebuig generalitzat de les vistes i de les finestres amb vista. En l’ Antiguitat Tardana del Cristianisme, la renúncia total dels eremites a tenir finestres en les seves cel·les va ser considerada símbol d’especial pietat i ascetisme. La contemplació plaent de la bellesa de la naturalesa va ser reprovada com pecaminosa perquè distreia de la contemplació i la reflexió. La vanitosa vista “vana vista” danyava l’esperit dels creients.\nAl segle XV, l’ humanista i arquitecte Leon Battista Alberti exigia als mestres d’obra una bona vista com a característica distintiva dels palaus i viles senyorials. Ell també dóna per descomptat que airejar i il·luminar són les funcions realment necessàries de les finestres. Però elogia expressament les vistes emmarcades arquitectònicament com a garantia del gaudiment i el plaer que aquestes haurien d’oferir en palaus i viles senyorials, més enllà de les seves funcions directes.\nAlberti va donar la volta a la comparació feta en l’ Antiguitat de les vistes través d’una finestra com una pintura. La “finestra com a quadre” de l’ Antiguitat passava a ser el “quadre com a finestra”. Alberti descriu el nou quadre com una aparent vista a través d’una imparcial i rectangular finestra.\nFins i tot, la denominació de Windows per al sistema informàtic de Bill Gates, ha estat interpretada com a al·lusió a la “finestra aperta” d’ Alberti en el llibre d’ Anne Frieberg, The Virtual Window, from Alberti to Microsoft.\nhttps://factoriacanabal.com/wp-content/uploads/2018/12/logo_cabecerafinstral-1.jpg 0 0 Marta https://factoriacanabal.com/wp-content/uploads/2018/12/logo_cabecerafinstral-1.jpg Marta2020-03-20 11:04:252020-03-20 11:32:08L'exterior emmarcat. Finestres panoràmiques.\nEstem renovant la nostra exposició de finestres\n9 d'Octubre de 2018 /in Aïllament, Esdeveniments, Fires i Exposicions /by Marta\nUna exposició ha de ser un espai idoni on els clients experimentin amb el producte que vénen a conèixer. Les finestres ofereixen una gran varietat de possibilitats per escollir i la finestra perfecta és diferent per a cadascun. A més, és una inversió que ha de durar dècades.\nEs per això, que nosaltres volem acompanyar-los pas a pas en la seva elecció, perquè puguin trobar la millor solució que satisfaci les seves necessitats i exigències.\nhttps://factoriacanabal.com/wp-content/uploads/2018/12/logo_cabecerafinstral-1.jpg 0 0 Marta https://factoriacanabal.com/wp-content/uploads/2018/12/logo_cabecerafinstral-1.jpg Marta2018-10-09 11:14:102019-11-14 10:47:52Estem renovant la nostra exposició de finestres\nCategories Selecciona la categoria Aïllament (10) Ajuts a la rehabilitació (11) Eficiència energètica (14) Esdeveniments (4) Fires i Exposicions (11) Ofertes i promocions (7) Sense categoría (2)\nEntrades per data Selecciona el mes Març 2020 Octubre 2019 Gener 2019 Octubre 2018 Juny 2018 Abril 2018 Març 2018 Gener 2018 Desembre 2017 Novembre 2017 Octubre 2017 Setembre 2017 Juny 2017 Maig 2017 Abril 2017 Març 2017 Desembre 2016 Octubre 2016 Març 2016 Octubre 2015 Maig 2015 Abril 2015 Març 2015 Desembre 2014 Novembre 2014 Octubre 2014 Setembre 2014 Juliol 2014 Març 2014 Febrer 2014 Abril 2013 Desembre 2006


Autor: Lluís Cuixart. Metge de Família EAP Dreta de l’Eixample-CAP Roger de Flor\nLes malalties cròniques són cada vegada més freqüents en la nostra societat. Això es deu a l’envelliment de la població propi de les societats desenvolupades (les dades actuals indiquen un índex d’envelliment del 17% i que un 5% de la població té més de 80 anys), la presència cada cop més freqüent de malalties cròniques derivades dels mals hàbits alimentaris i sedentarisme (hipertensió arterial, diabetis, obesitat, hipercolesterolèmia…) i a un canvi progressiu del patró de malalties agudes i cròniques.\nLa millora en la prevenció, diagnòstic i tractament de les patologies agudes ha provocat un augment de la supervivència de la població causant però seqüeles posteriors. El paradigma d’aquesta evolució són les malalties cardiovasculars: cada vegada som capaços de fer sobreviure a pacients que han patit unes patologies cardíaques agudes greus, especialment infarts aguts de miocardi o episodis anginosos, però sovint queden unes seqüeles posteriors, i el cor no es capaç de funcionar com abans de l’episodi, augmentant els pacient amb insuficiència cardíaca, malaltia crònica en la que el cor és incapaç de bombejar suficient sang. Per tant, l’augment de la supervivència després de situacions agudes com un infart, provoca un increment de pacients amb malalties cròniques com la insuficiència cardíaca.\nPer tant, cada vegada tenim més pacients grans amb malalties cròniques, el maneig de les quals comporta una complexitat, per això s’ha definit el concepte de pacient crònic complex (PCC), pacients amb pluripatologies (presenten de forma simultània dos o més malalties cròniques), multimorbilitat (aquestes malalties cròniques afecten a sistemes orgànics diferents) i complexitat en el seguiment i tractament d’aquestes malalties.\nEls PCC són pacients amb unes característiques comunes: pateixen malalties cròniques amb alta probabilitat de patir crisis que requereixen una utilització dels serveis d’urgències i/o hospitalització, amb una situació evolutiva dinàmica que requereix la participació de difernts professionals de la salut en el seu seguiment constant, que precisen un elevat consum de fàrmacs i que en moltes ocasions, presenten situacions psicosocials adverses.\nÉs clar que aquests pacients precisen una major dedicació en temps i recursos per gestionar correctament aquesta cronicitat i complexitat. Per això, des de la conselleria s’ha elaborat un Pla de Salut dirigit a coordinar, identificar descompensacions i fer el seu seguiment de forma continuada.\nUna de les característiques pròpies d’aquests pacients és la seva necessitat de prendre molts fàrmacs. De fet, en la majoria de situacions es tracta de pacients polimedicats, amb les complicacions que això comporta: presa incorrecta de la medicació, oblits, efectes secundaris e interaccions dels fàrmacs…\nPer això, un dels objectius del Pla de Salut en els PCC és la revisió de la medicació, des de tots els punts de vista: la seva conciliació (seguiment i control de la medicació després de les actuacions sanitàries que poden suposar un canvi de la medicació crònica com després d’haver anat a urgències, consultes externes dels especialistes…), la revisió periòdica de la medicació (per millorar la seguretat i l’eficàcia de la medicació), la revisió de l’adherència al tractament (grau de correspondència entre el que hauria de prendre el pacient i el que realment pren) i deprescripció (retirada de la medicació que no és necessària).\nLes dades que tenim reforcen la idea de la importància del seguiment de la medicació en els PCC polimedicats: la majoria prenen més de 8 medicaments, xifra a partir de la qual el risc de patir efectes adversos i interaccions s’incrementa quatre vegades; l’adherència també empitjora a més fàrmacs prescrits i pautes complexes i més d’un terç dels pacients polimedicats presenten algun efecte advers, la majoria dels quals són previsibles.\nPer tant, queda clar els beneficis de revisar periòdicament la medicació, mantenint els fàrmacs necessaris, buscant sempre la dosificació més senzilla per garantir la seva complementació i deprescriure (retirar) aquells fàrmacs innecessaris, amb poc benefici i alt risc d’interaccions i efectes secundaris.\nSabem que precisament la gent gran amb múltiples malalties cròniques és la més vulnerable en relació als efectes secundaris dels medicaments que utilitzen de forma molt habitual: els antiinflamatoris (molt utilitzats ja que en edats avançades és molt freqüent la presència de dolor relacionant amb processos artròsics) es relacionen entre altres, a possibles efectes adversos: alteracions digestives com úlceres gasto-duodenals, augment de les xifres tensionals i disminució del funcionament del ronyó. Les aspirines i tractament anticoagulant com el sintrom, augmenten el risc d’hemorràgies. Els medicament ansiolítics augmenten el risc de caigudes.\nEn moltes situacions, davant de determinats símptomes, els primer a valorar és si la causa és precisament algun dels medicaments que pren el malalt, i plantejar-nos de retirar-lo. No sempre cal afegir medicació per millorar el quadre clínic. Durant anys hem solucionat els efectes secundaris dels fàrmacs afegint un altre fàrmac. Donem un antiinflamatori i afegim un protector gàstric. Però avui sabem que si bé el protector disminueix el risc de problemes gàstrics, no els elimina del tot, i a part, no protegeix dels altres efectes secundaris: els efectes sobre la tensió arterial i sobre el ronyó. Però és que el protector gàstric també té els seus efectes adversos i pot interaccionar amb altres medicaments, que a la seva vegada requeriran altres fàrmacs…. Això suposa un canvi de plantejament i fer un ús racional dels medicaments, que en el cas explicat, podria ser no prescriure l’antiinflamatori i evitar també la prescripció associada dels fàrmacs minimitzant els seus efectes adversos. Normalment tenim altres alternatives terapèutiques.\nEn definitiva, l’augment de pacients amb malalties cròniques i de maneig complexes, genera un augment de pacients polimedicats, que causa problemes d’efectes adversos, interaccions, presa incorrecte de medicació… Això requereix unes actuacions basades en la revisió de la medicació i retirada dels fàrmacs que no aportin benefici per aconseguir el que l’Organització Mundial de la Salut (OMS) ha definit com l’ús racional dels medicaments: “Els pacients han de rebre els medicaments adequats a les seves necessitats, en les dosis apropiades segons els seus requeriments individuals, per un període de temps adequat i al menor cost possible per a ells i per a la seva comunitat”.\nAutor: Cuixart, Lluís\nTítol article: Malalties cròniques i complexes, polimedicació i deprescripció\nRevista: APSalut. Volum 2. Número 2. Article 28\nData: 23 de març de 2014


Tallers de Juny a Cotofluix^*\nMai 29, 2014 by cotofluixbcn\nHola cotonets!!!!! Ja tenim disponibles els *Tallers de Juny* Us esperem a tots!! 🙂 Anuncis\n2a Presentació Taller de ciències amb Ágora Kids!\nMai 20, 2014 by cotofluixbcn\nBon dia a tothom !! Ens adrecem a vosaltres per a convidar-vos a la 2a PRESENTACIÓ dels nous TALLERS DE CIÈNCIES organitzats per ÁGORA KIDS. DIA PRESENTACIÓ: Dilluns 26 de Maig a les 17.30hrs TALLER GRATUIT!!!! + info: http://agorakids.weebly.com/ Pares i nens a partir de 4 anys esteu tots convidats !! Us hi esperem 🙂\nPintem cistells per encàrrec!\nMai 19, 2014 by cotofluixbcn\nHola cotonets!! Us agraden els cistells pintats?? Us recordem que a Cotofluix pintem cistells personalitzats per encàrrec!!! Mida petita, mitjana, mitjana amb cremallera i gran. Per fer la teva comanda pots enviar-nos un correu a cotofluixbarcelona@gmail.com o trucar-nos al 93. 321 66 82.\nDetalls per a nadons, batejos i comunions\nMai 16, 2014 by cotofluixbcn\nNOVETAT a Cotofluix!!! *Detalls per a nadons, batejos i comunions* Per a més informació trucan’s al 93 321 66 82, escriu-nos a cotofluixbarcelona@gmail.com o bé apropat a la botiga.\nTallers Scrapbooking amb 100% made with Love\nMai 13, 2014 by cotofluixbcn\nBON DIA!!!!!! Tal i com us anunciavem fa uns dies, 100% MADE WITH LOVE impartirá el seus TALLERS a Cotofluix. No us perdeu la PRESENTACIÓ el pròxim DIJOUS 22 DE MAIG a les 17.30hrs. Us hi esperem!! 🙂 🙂\nTaller “Pintem un cistell”\nMai 6, 2014 by cotofluixbcn\nHola cotonets!!! Ja tenim dates per aquest nou taller, pintarem un cistell de palma amb pintura acrílica per poguer-lo lluir aquest estiu!!! Qui s’ anima a pintar el seu? Inscripcions: per telèfon trucant al 93 321 66 82, per e-mail cotofluixbarcelona@gmail.com o passant per la botiga.\nTaller de sabó artesanal*\nMai 5, 2014 by cotofluixbcn\nAmb molta alegria us presentem el primer Nou Taller de Maig que realitzarem a Cotofluix. Edat recomanada de 3 a 12 anys i podeu assistir els pares. Cal reservar trucant al 93 321 66 82, enviant un e-mail a cotofluixbarcelona@gmail.com o bé passant per la botiga. Us esperem 🙂


El turisme rural serà l’opció de molts catalans per passar les vacances\nEl sector constata més presència de públic local en les seves reserves i espera poder omplir els allotjaments al 100%\nEl públic habitual del turisme de muntanya i rural es caracteritza per la fidelitat. Getty\n“Un 2020 amb millor facturació però amb pèrdues que encara s’arrosseguen de l’any passat”, així és com preveuen l’any els allotjaments de turisme rural, un sector que l’exercici passat va patir pèrdues d'entre el 60 i 80% de la facturació tot i ser l'opció escollida per molts catalans que buscaven en aquesta tipologia d’allotjaments espais tranquils, segurs i ubicats en entorns naturals. “El 2021 serà un any millor que el 2020 pel que fa a la facturació però encara arrossegarem pèrdues i deutes de l’any anterior que condicionaran l’exercici. També constatarem canvis en la tipologia de clients habituals a les nostres cases: tindrem grups més petits i més hostes vinguts de l’àrea metropolitana”, explica Ferran Puig, president de la Confederació Catalana d’Agroturisme i Turisme Rural (Concatur), entitat que compta amb més de 500 cases repartides arreu del territori.\nLa millora de les condicions pandèmiques, amb la vacuna ja present i sense restriccions de mobilitat, fa pensar que l’estiu d’aquest 2021 serà molt millor que el passat, amb més reserves provinents de diferents punts de Catalunya, Espanya i Europa. Així ho apunten des de Turalcat, la Confederació del Turisme Rural i l’Agroturisme de Catalunya, amb més de 500 allotjaments associats: “Confiem que a poc a poc es pugui recuperar la normalitat i puguem acollir el 100% de les places habilitades a les cases”, apunta Montserrat Coberó, directora dels serveis tècnics de l’entitat: “Les ganes de venir hi són i creiem que podrem començar a recuperar clients d’altres comunitats autònomes i provinents de diferents països de la UE”.\nUna diferència respecte al comportament de l’estiu passat és la previsió amb què els clients han començat a reservar els seus allotjaments. Des del portal de reserves Somrurals, Oliver Chicharro destaca que “el client català s’ha anticipat molt en les reserves, una característica que normalment s’associa al client de Centreeuropa”, apunta. Des de Concatur també destaquen que ja comencen a tenir reserves per a aquest estiu, d’hostes provinents de l’àrea metropolitana però també d’altres punts del territori: “El públic de l’àrea metropolitana ja és de per si el nostre públic tradicional, que ens és molt fidel. Enguany veiem que hi ha gent que potser altres anys hauria escollit altres destinacions i que ha volgut apostar pel nostre sector. Tothom és benvingut a casa”, apunta Ferran Roig.\nLes excursions són un dels grans atractius del turisme rural Getty\nEntorns poc massificats\nDesprés de mesos de restriccions, el turisme rural reforçarà la seva campanya de captació de nous clients destacant els entorns naturals, tranquils i poc massificats dels seus allotjaments. Cases familiars, que mantenen totes les mesures de seguretat com destaca Montserrat Coberó: “Els nostres establiments apliquen totes les mesures previstes per evitar la propagació de la pandèmia, es tracta d’allotjaments segurs i això el client ho ha de saber”, diu. “Les opcions vinculades a l’ecoturisme, turisme gastronòmic, enològic, senderisme i les activitats vivencials han presentat una demanda creixent”, afegeix Ferran Roig, que conclou: “El nostre model de negoci ja fa anys que pretén mostrar el nostre compromís vers la sostenibilitat i el territori. D’una manera o altra la situació viscuda el 2020 i 2021 ha evidenciat l’èxit de la nostra aposta i ens ha donat la raó per continuar reforçant l’estratègia”.\nLa creu i la cara del 2020\nCaigudes d’ingressos pròximes al 60-80%\nIncrement de les despeses\nGestió de peticions i gestió d’anul·lacions\nNoves inversions per adaptar-se a les mesures de seguretat\nDies amb cases buides com a mesures de prevenció i despeses de neteja\nTancament d’alguns allotjaments\nIncrement de la burocràcia administrativa i no recepció d’ajudes\nDigitalització i professionalització d’alguns negocis\nEls allotjaments de turisme rural s’han associat a espais segurs en entorns segurs\nMés Festivals de Senderisme\nEls Festivals de Senderisme dels Pirineus arriben enguany a la sisena edició amb un rècord de 13 esdeveniments programats de maig a octubre, habitualment els caps de setmana, dels quals 4 s’ofereixen per primer cop. A més, s’estendran, també per primera vegada, a les 11 comarques que integren la marca turística Pirineus (les comarques considerades de muntanya més l’Alt Empordà). Aquesta proposta de turisme actiu i de natura proposa esdeveniments d’entre dos i set dies de durada que ofereixen a un públic ampli rutes guiades a peu per conèixer un territori, amb activitats culturals i gastronòmiques complementàries.\nturisme proximitat muntanya


manelzaera: Arriba l'iPhone 3G\nDemà arriba l'iPhone 3G a Espanya de la mà de Movistar. L'operadora ha posat en marxa un web especial per al producte: http://www.iphone.movistar.es. Allí es poden trobar els preus del telèfon, els quals varien segons se sigui particular o empresa, i segons quin tipus de contracte es triï. Així, el telèfon pot costar des de 0 euros fins 359 euros. El preu doncs, comparat amb altres telèfons que hi ha al mercat, seria molt interessant.\nPerò, el preu del telèfon va acompanyat d'altres condicions, les quals, si no ets una persona amb un volum de trucades i amb un tràfic de dades elevats, no són ja tan interessants. Així, obligatòriament cal contractar un mínim de 9 euros al mes de consum de trucades i 15 euros al mes de connexió a Internet. Aquesta modalitat seria la que dóna un preu més elevat del telèfon quedant en 259 euros (iPhone de 8GB) o 359 euros (16 GB). La connexió a Internet té un límit de 200 MB, a partir dels quals l'ample de banda es queda en 128 Kbps de baixada i 64 Kbps de pujada. No permet connectar-se a Internet des de l'ordinador.\nSi es vol el mòbil gratis cal contractar un consum mínim de veu de 90 euros al mes i 25 euros de tarifa de connexió a Internet. El límit de 200 MB passa a ser 1 GB, a partir del qual l'ample de banda de la connexió baixa als nivells indicats abans.\nEscrit per Manel Zaera a 10.7.08\nEtiquetes: iPhone, Telefónica


DANSA MODERNA | AMPA ESCOLA MARTA MATA\nL’activitat DANSA MODERNA, és una activitat adreçada a nens i nenes de PRIMÀRIA, L’activitat comença el DIMECRES 2 DE SETEMBRE DE 2013. Per tant si esteu interessats en aquest servei, feu-nos arribar per email a ampa@martamataescola.cat o bé entregant el formulari d’inscripció a consergeria abans del dia 23 de setembre.\nFULL INSCRIPCIONS EXTRAESCOLARS – PRIMÀRIA 2013-14 (es pot omplir digitalment)\nDANSA MODERNA: 114 € / curs (3 quotes de 38 €)\nLa dansa moderna permet al nen/nena expressar-se amb el cos i descobrir un altre llenguatge, el del gest; li permet conèixer el seu cos, la seva articulació i la seva mobilitat\ncorporal; reconèixer diferents ritmes; concentrar-se per poder reproduir una coreografia; estar atent al seu entorn.\nEn l’activitat de dansa moderna es treballen una sèrie de conceptes que permetran als nens/nenes aprendre a ballar i que s’assoleixen de diferents formes en funció de les edats. Aquests conceptes són: sentit de l’espai i del ritme, pèrdua de vergonya, relaxació, reproducció de passos i moviments, domini del cos.\nA final de curs els nens i nenes prepararan una demostració en públic de les coreografies que hagin preparat\ndurant tot l’any, participant també en la preparació tècnica (disseny de vestuari, maquillatge, pentinats…)\nEl primer dia de classe (30 de SETEMBRE) els alumnes que ho desitgin podran anar a fer una classe PORTES OBERTES, per veure si els agrada l’activitat; això si, si volen participar en aquesta acció hauran d’enviar un email a\nampa@martamataescola.cat, indicant a l’assumpte: PORTES OBERTES – DANSA, per tal de poder organitzar l’activitat.


Jorge Javier Vázquez i Isabel Pantoja Supervivientes\nper Jennifer Navarro Redactora 12 de juny de 2019 13:47\nFa temps que el favoritisme de Jorge Javier Vázquez cap a Isabel Pantoja és més que evident. El presentador hauria de ser imparcial, però mai no ho ha estat i sembla que no té previst canviar. Així ho demostra la seva última columna a 'Lecturas', en la qual envia un contundent missatge: està disposat a fer "l'impossible" perquè Pantoja arribi a la final de 'Supervivientes'.\nLa direcció del programa va patir de valent dijous passat, quan l'exitosa cantant estava nominada. Va estar a punt de ser expulsada, però l'audiència va tornar a salvar-la. Una por que se suma a les innumerables amenaces d'abandonament que ha fet, el que els posaria en una complicada situació.\nEl presentador badaloní hauria respirat tranquil en confirmar-se que Pantoja seguiria una setmana més: "Dijous a les vuit de la tarda donàvem per descomptat que Isabel Pantoja abandonaria 'Supervivientes' en el transcurs de la gala. Ens vam conscienciar perquè havia confessat la seva intenció de marxar i donàvem per fet que aquella seria la seva última nit en el programa. Vaig entendre que, arribat el moment, tampoc no havia de pressionar-la en excés perquè seguís. Si aquesta era la seva decisió, poc podia fer jo. I més tenint en compte que ja havia estat amb el peu fora en diverses ocasions".\n"No oblidem que és una folklòrica i que porta a l'extrem els seus drames. Es va venir una mica a dalt quan la va salvar el públic i va baixar de nou als inferns amb la marxa de Chelo García Cortés -el comiat de les una altra vegada amigues és un dels hits de l'edició- i va ressorgir com només sap fer-ho una primera dama de l'escena quan es va convertir en líder del seu grup", una anàlisi de Jorge que demostra com viu la participació de Pantoja.\nI d'aquí, a evidenciar el seu favoritisme indignant: "Estic disposat a fer el que faci falta perquè Pantoja arribi a la final. Tallar-me el cabell al zero, fer el pi pont sense mans, presentar-me a 'Eurovisió' i, fins i tot, tornar-me a circumcidar".\nUn missatge contundent que acaba amb un afalagament al programa: "Sembla que després de veure-la setmana rere setmana en un reality ens hem oblidat de la dimensió que suposa la participació d'una estrella de les seves característiques en un programa com 'Supervivientes'. Li hem donat naturalitat quan televisivament és un fet històric sense precedents".


Soldats israelians disparen contra un menor palestí emmanillat i amb els ulls tapats\nL'exèrcit ha anunciat una investigació després de la publicació de fotografies de l'atac\n2 min. Barcelona 22/04/2019 19:20\n651x366 Soldats israelians bloquegen el pas a palestins a la ciutat d'Hebron durant la celebració de la Pasqua jueva / ABED AL HASHLAMOUN / EFE Soldats israelians bloquegen el pas a palestins a la ciutat d'Hebron durant la celebració de la Pasqua jueva / ABED AL HASHLAMOUN / EFE\nIsrael investiga l'atac contra un adolescent palestí a qui els soldats van disparar mentre intentava fugir. L'estampa no és inusual en l'enquistat conflicte àrabo-israelià, però fins i tot ha sorprès per la duresa, ja que el jove estava emmanillat, amb les mans lligades a l'esquena i els ulls tapats perquè havia estat detingut moments abans. L'incident va passar la setmana passada, però la publicació al diari progressista 'Haaretz' de les fotografies ha creat una nova controvèrsia del tracte que se li dona a la població palestina.\n— Haaretz.com (@haaretzcom) 22 d’abril de 2019\nEls fets van passar dijous passat als afores del poble de Tekoa, a prop de la ciutat de Betlem, a la Cisjordània ocupada, quan soldats israelians van detenir el jove de 15 anys, identificat com a Osama Hajajra, acusat d'haver llançat pedres contra els militars. Un cop li lliguen les mans al darrere de l'esquena i li tapen amb una bena blanca els ulls, el noi intenta fugir però cau a terra en rebre almenys un tret a l'engonal.\nSegons periodista Gideon Levy, diversos soldats van mantenir el noi a terra, apuntant-lo amb les armes reglamentàries, fins que veïns de Hajajra el van anar a socórrer i se'l van endur en braços per evacuar-lo a un hospital.\nA preguntes de l'agència Efe, un portaveu militar ha informat que s'ha obert una investigació per aclarir els fets, i ha afegit que l'incident es va produir després de "disturbis violents", amb "llançament massiu de pedres contra forces de l'exèrcit i vehicles israelians que circulaven per la carretera, posant en perill la vida dels civils i les tropes".\nEls soldats van respondre "amb mitjans de dispersió antiavalots" i van arrestar un dels involucrats en els enfrontaments, "que va tractar d'escapar", explica la mateixa font, que ha assegurat que se li va proporcionar "tractament mèdic immediat".\nUn cop a l'hospital, el jove no ha tornat a ser detingut, segons el diari israelià 'Yediot Ahronot', tot i que l'exèrcit no ha aclarit a Efe aquesta informació.


Tasca | Racisme? No, gràcies.\nAquesta activitat està plantejada per tal de donar resposta a una de les problemàtiques que trobem avui dia a la nostra societat i, més concretament, a les nostres aules: el racisme i la xenofòbia.\nPer tal de fer-ho possible, hem considerat adient la realització d’una campanya de sensibilització a la població, per tal de conscienciar sobre el fenomen de la discriminació per raó d’ètnia.\nA través de la seva realització, pretenem que assoliu els següents objectius:\nSer conscients dels estereotips i els prejudicis en relació al racisme i la xenofòbia.\nTeniu a l’abast amb diversos recursos i eines, en diferents formats, per tal que us plantegeu les preguntes relacionades amb la temàtica. Es tracta que dugueu a terme un procés reflexiu, intentant obtenir les vostres pròpies respostes, a partir de l’execució de les activitats programades.\nPer tal de fer-ho possible, treballareu, en un primer moment, de manera individual, per tal d’aprofundir en els conceptes claus de la temàtica a tractar i, posteriorment, en grups de 5 o 6 persones, per tal de dur a terme la campanya de sensibilització dirigida a la població.\nLes activitats que plantegem, de manera individual, són les següents:\nVisualitzar la pel·lícula Figuras Ocultas. A través d’aquesta s’haurà de respondre a una sèrie de preguntes.\nLectura de l’article “En España la gente no se considera racista, pero lo es”. Cada alumne o alumna haurà de dur a terme una reflexió sobre aquest.\nParticipació en un debat virtual sobre el racisme, en el qual s’haurà de respondre a la següent qüestió: Com fomentar la no discriminació per raó d’ètnia?\nA més a més, heu de dur a terme una activitat grupal que consistirà en la creació d’una campanya contra el racisme i la xenofòbia, per tal de sensibilitzar a la població. Aquesta comptarà amb les següents subtasques:\nProposta d’activitats de sensibilització sobre la discriminació racial i la xenofòbia.\nCreació de pancartes.\nGeneració de tríptics informatius.\nProducció d’un vídeo contra el racisme i la xenofòbia.\nCreació de xarxes socials i difusió de la campanya a través d’aquestes.\nPosada en pràctica d’una de les activitats de sensibilització dirigides a conscienciar a la població.\nAra potser penseu que això que us demanem és una mica complicat, però no us preocupeu, anirem de mica en mica, i col·laborant entre tots i totes ho aconseguirem.\nA continuació, per tal de visualitzar cadascuna de les tasques de manera més desenvolupada, dirigiu-vos a l’apartat “Procés”.


El CF Andorra de Piqué és el convidat a Tàrrega\nper Redacció 07/08/2019 12:17h\nEl CF Andorra de Gerard Piqué, ascendit a Segona B, serà l'equip convidat aquest any a disputar la 22a edició del Trofeu Ciutat de Tàrrega, un torneig amistós de futbol emmarcat dins la pretemporada de la UE Tàrrega. La cita serà el dimecres 14 d'agost, a les 20.30 hores del vespre, al Camp de Futbol Municipal Joan Capdevila Méndez.\nLa convocatòria servirà per fer gaudir l'afició de bon futbol i posar l'equip en forma de cara a l'inici del campionat 2019 – 2020 de Primera Catalana. El CF Andorra assolí la temporada passada l'ascens a la Tercera Divisió Nacional com a Campió del Grup II de Primera Catalana i ara ha pogut ocupar el lloc del Reus Esportiu a Segona B. Serà un rival de luxe per al nou equip de la UE Tàrrega, que presenta una plantilla rejovenida amb una mitjana d'edat de 23 anys i dirigida per l'entrenador Edu Berrocal.\nObjectiu prioritari: l'augment de la massa social del club\nAquest dimecres han presentat el 22è Trofeu Ciutat de Tàrrega l'alcaldessa Alba Pijuan Vallverdú i el president de la UE Tàrrega, Gerard Caro; acompanyats de Xavier Rossell-Aparicio, regidor de Ciutadania, Educació, Treball i Esports; i Josep Boté, responsable de l'Àrea Esportiva de la UE Tàrrega (vegeu fotografia). En el decurs de la presentació s'ha fet una crida a assistir al partit i donar suport a la UE Tàrrega.\nA més de millorar els resultats de la passada temporada, la directiva ha assenyalat com a objectiu prioritari l'augment de la massa social del club (actualment és de 225 persones). «Volem fer créixer l'assistència al camp com la que es registrava els anys 90, quan s'hi aplegaven de mitjana uns 600 espectadors per partit», ha explicat Gerard Caro.\nHa animat l'afició a assistir al trofeu\nPer la seva part, l'alcaldessa Alba Pijuan Vallverdú ha animat l'afició a assistir al trofeu i a gaudir del bon joc de la UE Tàrrega i el CF Andorra. Així mateix, ha manifestat que el consistori treballarà per atendre les peticions de la UE Tàrrega per millorar les instal·lacions del Camp de Futbol Municipal Joan Capdevila Méndez. En aquest sentit, destaca la instal·lació d'un nou marcador electrònic. «Posarem els mitjans necessaris perquè el camp ofereixi unes instal·lacions en condicions», ha afegit la primera edil.\nEl 1r Trofeu Ciutat de Tàrrega es va celebrar el 9 d'agost del 1997, quan el club es va vestir de gala per rebre l'Osasuna de Pamplona, llavors a Segona A, i l'Espanyol B. Fou un triangular disputat amb el sistema de partits de 45 minuts en què finalment s'imposà la UE Tàrrega. Pel Trofeu Ciutat de Tàrrega han passat altres equips de renom com l'Hospitalet, el Reus Esportiu, el Barça Juvenil, el Nàstic de Tarragona o La Pobla de Mafumet entre altres.\nPrèviament al 22è Trofeu Ciutat de Tàrrega, l'equip de la capital de l'Urgell també té previst disputar un partit de pretemporada el diumenge 11 d'agost, a les 7 de la tarda, al Camp de Futbol Municipal Joan Capdevila Méndez. És un encontre corresponent a l'anada de quarts de final de la Copa Lleida enfront del CFJ Mollerussa. L'inici del campionat de Primera Catalana s'ha fixat per al diumenge 8 de setembre, data en què l'equip blaugrana s'haurà de desplaçar a Barcelona per jugar enfront del Martinenc.\nObren inscripcions per a la Mitja Marató de Mollerussa 🏃\nL'Albi acull la tercera edició de la copa Redd Michelin de Dirt Track 🏍


Aquila, el gegantí dron de Facebook a punt per ser provat | Droncat.CAT\nInici » Actualitat » Aquila, el gegantí dron de Facebook a punt per ser provat\nNota de premsa de Facebook:\n“Des que vam llançar Internet.org, la nostra missió ha estat trobar maneres de proporcionar connectivitat a internet a les més de 4 mil milions de persones que no estan encara en línia.\nMoltes d’aquestes persones viuen dins del rang d’almenys un senyal sense fils 3G, i el nostre treball en l’últim any amb els operadors mòbils a 17 països ha proporcionat a més de mil milions de persones accés a serveis d’Internet bàsics.\nEl 10 per cent de la població mundial viu en llocs remots sense infraestructura d’internet, i els tipus de tecnologies utilitzada a tot arreu – coses com cable de fibra òptica, els repetidors de microones i antenes de telefonia mòbil – pot ser un repte per desplegar de manera rendible en aquests regions.\nAquí és on el Laboratori de Connectivitat entra en acció. El nostre objectiu és accelerar el desenvolupament d’un nou conjunt de tecnologies que poden canviar dràsticament l’economia de la implementació de la infraestructura d’Internet.\nEstem explorant una sèrie de diferents enfocaments d’aquest desafiament, incloent drons, satèl·lits i les solucions terrestres. La nostra intenció no és construir xarxes i després operar nosaltres mateixos, sinó per avançar ràpidament l’estat d’aquestes tecnologies, fins al punt que es converteixen en solucions viables per als operadors i altres socis.\nAvui el nostre equip de laboratori de Connectivitat pot anunciar dues importants fites en aquest treball:\nUna versió a gran escala d’Aquila – la gran altitud, els avions de llarga resistència, dissenyat pel nostre equip aeroespacial al Regne Unit – ja està complet i llest per a proves en vol.\nAquila té l’envergadura d’un 737 però pesa centenars de vegades menys, gràcies al seu marc de disseny i de fibra de carboni única. Serà capaç d’envoltar una regió remota de fins a 90 dies, radiant connectivitat a la gent des d’una altitud de 60.000-90.000 peus.\nEl nostre equip de comunicacions per làser en Woodland Hills, Califòrnia, ha aconseguit un gran avanç de rendiment significatiu. Han estat dissenyats i provats en laboratori un làser que pot lliurar dades a 10s de Gb per segon – aproximadament 10 vegades més ràpid que l’anterior estat de la tècnica en la indústria – a un objectiu de la mida d’un cèntim de més de 10 quilòmetres de distància.\nAra estem començant a provar aquests làsers en les condicions del món real. El nostre sistema de comunicacions per làser es pot utilitzar per connectar els nostres avions entre si i amb el sòl, el que fa possible la creació d’una xarxa estratosfèric que es pot estendre per igualar les regions més remotes del món.\nEncara tenim un llarg camí per recórrer en aquest treball, però estem emocionats pel nostre progrés d’hora. I igual que hem fet amb l’Open Compute Project, tenim la intenció de col·laborar amb la comunitat en general i compartir el que hem après, de manera que tot el que podem avançar més ràpid en el desenvolupament d’aquestes tecnologies.”‘


Tiquets pel sopar per a familiars i amics\nServei de bicicletes MASQUEBICI\nGravat de medalla\nL'Andorra MTB Classic-Pyrenees ofereix una experiència als ciclistes de primera qualitat, només has de gaudir i relaxar-te\nSi vols posar la guinda al pastís a l'Andorra MTB Classic-*Pyrenees, hi ha extres opcionals disponibles per a fer la teva estada encara més agradable.\nObté el paquet de fotos FinisherPix amb totes les fotografies on t'identifiquem en format digital.\nPreu € 76.00\nA l'obtenir la teva medalla de finalista podràs gravar-la amb el teu nom per tenir un record personalitzat.\nEl servei de gravat de medalles té un cost de € 20\n(21,60 € inclòs la tarifa Active).\nPodeu contractar aquest servei en línia a tavés del web (compres addicionals), presencialment a la carpa de merchandise de Parc central o a la mateixa botiga de gravat de medalles a la seu principal de la Massana.\nEl nostre patrocinador de servei de bicicletes MASQUEBICI t'ofereix tot el que necessitis per conquerir els Pirineus. A més del servei de bicicletes ja inclòs a la cursa, MASQUEBICI us ofereix la possibilitat d'obtenir un servei addicional de bicicletes a la zona d'arribada, de manera que la vostra bicicleta estigui preparada per la següent etapa.\n1r El dia abans de la primera etapa, MASQUEBICI s'ocupa del muntatge i comprovació de la teva bicicleta.\n2n La teva bicicleta es rentarà a mà, s'engreixarà, s'ajustarà i es repararà professionalment al final de cada etapa.\n3r Obtindràs un 25% de descompte en recanvis.\n4t Al final de l'última etapa, la bicicleta es rentarà a mà professionalment, s'engreixarà, s'ajustarà i s'embalarà en cas que sigui necessari.\nPreu € 250.00\nPer preparar-te de manera òptima per a la següent etapa, pots reservar el servei de massatges addicional. Consisteix en un massatge de recuperació i regeneració post-etapa de 45 minuts i / o un massatge d'escalfament pre-etapa (abans del dia del pròleg).\nInclou tots els extres com ara cremes calentes o fredes, Kinessiotape, embenats, etc. Tot el que el terapeuta consideri necessari per garantir un bon rendiment i que els nostres ciclistes acabin la cursa en les millors condicions. Pots triar entre el paquet de tres massatges o el paquet de cinc massatges.\nLa zone massage sera située au Village de Course à La Massana. \nImportant: Les coureurs devront réserver leur rendez-vous de massage à la tente de massage dans le village de la course.\n* Tots els preus anteriors inclouen un 8% d'Active fee\nCom reservar extres addicionals\nPer reservar serveis addicionals, simplement visita www.active.com, inicia la sessió, fes clic al teu nom a l'extrem superior dret, selecciona "Els meus esdeveniments" i reserveu els serveis addicionals a "Comprar".


Vinaròs, el PP denuncia que l’ajuntament seguirà llogant l’edifici de l’OIAC | Canal56 Notícies\nInicio Política Vinaròs, el PP denuncia que l’ajuntament seguirà llogant l’edifici de l’OIAC\nPortaveu del Partit Popular a Vinaròs Juan Amat\nVinaròs, el PP denuncia que l’ajuntament seguirà llogant l’edifici de l’OIAC\non: 07/06/2017 En: Política, Vinaròs\nEl Partit Popular de Vinaròs ha fet una roda de premsa per parlar decisió de l’ajuntament de no comprar l’immoble on hi ha ubicada l’Oficina d’Informació i Atenció al Ciutadà. Segons ha destacat la formació, l’equip de govern municipal seguirà llogant l’edifici, una mesura que suposarà un augment en la despesa pública, amb l’incerement del preu que es farà a partir de l’any vinent passant dels 1.500€ mensuals de l’actualitat als 2.250€. El portaveu del Partit Popular de Vinaròs Juan Amat ha afegit que a més el nou contracte també inclou l’opció de compra tal i com es va acordar durant la passada legislatura amb el mateix preu que es va fixar llavors. Una decisió que contradiu l’argument de l’ajuntament que justificava que no comprava l’immoble per la devaluació del preu.\nAmat ha repassat els dos arguments de l’ajuntament per no comprar l’edifici. D’una banda, asseguren que el preu de l’immoble és superior al seu valor real i d’altra banda, perquè l’adequació de l’edifici suposaria una inversió molt elevada. Dos arguments que es contradiuen amb el nou contracte que ha signat el consistori per seguir llogant l’edifici i a més s’afegeix opció de compra.\nEl portaveu popular ha destacat que el nou contracte amb opció de compra és contrari als interessos de la ciutadania, perquè suposarà pagar un lloguer més elevat i a sobre el consistori ja ha declarat que no adquirirà l’immoble. Una mesura que el Partit Popular de Vinaròs assegura que contradiu la roda de premsa que va realitzar fa menys d’un mes el consistori i que mostra la falta de projecte del govern local.\nEspai Mariola Nos 57 07-06-2017\nBenicarló; Roda de premsa de l’Ajuntament 07-06-2017


Tots x Tots » 2010 » setembre\nMàrius Mumbrú ens parla de la contaminació atmosfèrica\ntotsxtots - 30/09/2010\tMumbrú presenta la secció amb Xavier Querol, professor d’investigació del CECIC i Roi Harrison, professor de la Universitat de Birmingham.\nSeccions, Un lloc per viure Bawer Çakir, activista homosexual turc\ntotsxtots - 30/09/2010\tEntrevista amb Bawer Çakir, defensor dels drets humans a Turquia. A causa de les amenaces diàries al seu país, està acollit temporalment pel programa de Protecció dels Defensores i Defensors dels Drets Humans de l’Oficina de Promoció de la Pau i dels Drets Humans de Catalunya.\nEmissió: 28 de setembre de 2010.\nEntrevistes Sensibilitat + solidaritat = Isabel Coixet\ntotsxtots - 28/09/2010\tConeixem la vida d’Isabel Coixet i la seva implicació a l’ONG Plan. Noms solidaris, Seccions Josep Maria Royo i les denúncies per violacions a la RDCongo\ntotsxtots - 27/09/2010\tL’investigador Josep Maria Royo comenta la denúncia contra les forces de pau de l’ONU a la RDCongo per no evitar violacions massives.\nArxiu, Escola de Cultura de Pau Salvador Rosell, inspector dels mossos de Badalona\ntotsxtots - 27/09/2010\tSalvador Rosell, inspector dels mossos de Badalona, intervé a la secció “Històries amb Vinader”\nHistòries amb Xavier Vinader, Seccions Ignasi Ribas, astrònom\ntotsxtots - 24/09/2010\tFa tan sols 4 segles que la humanitat creia cegament que la Terra era el centre de l’univers. Tot i els progressos científics, al nostre entorn encara queden milers i milers d’incògnites per resoldre i la ciència. Astrònoms com l’Ignasi Ribas vol descobrir-les. Ribas treballa a l’Institut d’Estudis Espacials de Catalunya i va copresidir l’any passat el congrés mundial “Camins cap a planetes habitables” que va reunir investigadors de tot el món. A ‘Un tros de vida’ ens aproximem a la tant, sovint, llunyana ciència, de la mà d’un dels pocs experts de l’estat espanyol en exoplanetes. És un espai dela periodista Laura Balagué.\nEmissió: 24 de setembre de 2010.\nUn tros de vida Laura Borràs, filòloga\ntotsxtots - 24/09/2010\tLa doctora en filologia romànica Laura Borràs és una ferma defensora dels estudis humanístics, ara força arraconats. I alhora pot sobtar a alguns que també aposti per les noves tecnologies considerant-les una oportunitat.\nA un tros de vida la Laura Balagué conversa amb aquesta filòloga, membre del jurat dels darrers premis Sant Jordi de novel·la.\nEmissió: 17 de setembre de 2010.\nUn tros de vida Carta oberta d’un brau pacifista\ntotsxtots - 24/09/2010\tEls contes de l'Ignasi Riera, Seccions Antoni Batista ens presenta ‘La carta’\ntotsxtots - 24/09/2010\tAntoni Batista, nascut a Barcelona el 1952, és doctor en ciències de la comunicació, periodista, musicòleg i escriptor. Professor de la facultat de Ciències de la Comunicació de la Universitat Autònoma de Barcelona, la Rovira i Virgili de Tarragona i del màster ‘Nació i Ciutadania’ de la facultat d’història de la Universitat de Barcelona.\nBatista s’ha especialitzat en periodistme en situacons de conflicte, molt especialment en els casos d’Israel/Palestina, Irlanda i País Basc. També ha estat director d’Anàlisi i Estratègia del Departament de la Presidència de la Generalitat de Catalunya, director de Comunicació de l’Institut Ramon Llull i director de Comunicació del Gran Teatre del Liceu de Barcelona.\nHa escrit nombrosos llibres sobre el País Basc, com ara ‘Diario privado de la guerra vasca’, ‘Voces sobre Euskadi’ o ‘Euskadi sin prejuicios’. Entre les seves publicacions, també destaquen els seus llibres d’història i resistència antifranquista, com per exemple ‘La brigada social’ o ‘Okupes. La mobilització sorprenent’.\nLa música ha estat un dels objetes de periodisme i recerca, i ha publicat diferents llibres sobre la matèria, com per exemple ‘Barcelona i el Liceu. Història d’nu repte’, o ‘Antoni Ros Barbà. El mestre’.\nAntoni Batista és al Tots per tots per presentar-nos el seu darrer llibre, ‘La carta’.\nParlem de llibres, Seccions Greenpeace amb Màrius Mumbrú\ntotsxtots - 24/09/2010\tL’analista medioambiental Màrius Mumbrú ens acosta Greenpeace.\nSeccions, Un lloc per viure ÈTNIES DEL MÓN, amb Elisabet Cortiles. ELS NDOWE\ntotsxtots - 24/09/2010\tHola a tots! Aquí teniu l’edició d’Ètnies del Món del dilluns 20 de setembre. Vem poder parlar dels endowe amb la Belongui, una ndowe que va néixer a Guinea Equatorial i que va marxar del país amb 16 anys per la dictadura de Macias.\nL’ètnia ndowé, que en el seu idioma vol dir ‘poble unit’, habita la costa de l’Àfrica Occidental, a Guinea Equatorial, Gabon i Camerun. La tradició oral diu que provenen d’Etiòpia, quan regnaba la reina de Saba, tot i que d’altres apunten el seu origen a l’Egipte dels faraons.\nArxiu, Ètnies del món Copa del Món dels sense Sostre 2010\ntotsxtots - 23/09/2010\tEva Vicens ens explica, desde la platja de Copacabana, com marxa la Copa del Món dels Sense Sostre que s’està celebrant a Rio de Janeiro.\nArxiu Els malalts oblidats de MSF, a les festes de la Mercè\ntotsxtots - 22/09/2010\tMSF presenta l’exposició de “Els malalts oblidats” a la plaça Universitat, coincidint amb les festes de la Mercè, a Barcelona.


El PS reclama informació al comú d'Escaldes sobre els projectes que hauria firmat Toni Martí - Altaveu el diari digital d'Andorra\nEl PS reclama informació al comú d'Escaldes sobre els projectes que hauria firmat Toni Martí\n03/03/2017 (19:54 CET)\nLa consellera de Partit Socialdemòcrata Independents (PS I) al comú d’Escaldes-Engordany, Cèlia Vendrell, ha demanat a la corporació que li faciliti tota la documentació sobre la construcció de l’edifici Calam i la remodelació de l’antic Hotel Europa. Totes dues obres estan situades a Escaldes i en tots dos casos hauria estat el despatx d’arquitectura de Toni Martí el que hauria signat els projectes, just quan l’actual cap de Govern era cònsol major de la parròquia. D’aquesta forma, explica la formació en un comunicat, es continua recopilant informació davant la preocupació i els dubtes que ha generat aquesta actuació. L’objectiu, ha explicat Vendrell, és poder determinar si la forma de fer de l’actual màxim responsable de l’executiu va ser o no correcta.\nEn l’escrit entrat aquesta setmana al comú, la consellera de PS I recorda “les informacions aparegudes en diversos mitjans de comunicació del país”, davant les quals, “en base al dret a la informació definit en l’article 29 de l’ordinació d’organització i funcionament dels comuns”, sol·licita “la còpia en format paper i digital dels expedients complets relatius” a les dues obres: la de construcció de l’edifici Calam –per la qual les notícies apunten que Martí hauria cobrat al voltant de 345.000 euros- i la remodelació de l’antic hotel Europa. Cal recordar que tots dos projectes es van fer a la parròquia i, per tant, els permisos perquè poguessin realitzar-se van ser atorgats pel mateix comú del qual Martí era cònsol major.\nVendrell ha explicat que “la demanda es fa per la preocupació que tenim al partit sobre les informacions dels darrers dies als mitjans”, notícies que, ha remarcat, “aixequen dubtes”. Davant d’aquests interrogants, ha afirmat, al PS “volem esclarir el tema”. La representant de PS I a la corporació escaldenca ha recordat que aquesta no és pas la primera acció que es fa des de la formació per recopilar dades sobre l’afer. “Ja es va fer una demanda al Consell General i ara la fem al comú”, ha indicat. La idea de totes aquestes accions és “tenir el màxim d’informació i poder determinar si les actuacions s’han realitzat o no i si han estat o no correctes”.\nTambé diverses persones s’han adreçat al Col·legi d’Arquitectes per mirar d’obtenir les dades relatives als projectes que l’esmentat ens hauria visat i que fossin lliurats pel despatx d’arquitectura de Toni Martí en el període que va anar entre 2004 i 2011, etapa en què el polític escaldenc va ser el màxim mandatari de la corporació parroquial. L’objectiu d’aquest interès, que no és gens clar que es pugui materialitzar, seria comprovar quants projectes va poder signar Martí com a arquitecte per dur-se a terme a Escaldes mentre n’era el cònsol.


Una de les coses que van cridar més l’atenció de la nostra reportera Mayka Navarro en la seva ronda nocturna de dissabte per la Barcelona alliberada va ser la gran quantitat de francesos que es van afegir a la festa. Fins i tot molt abans de l’aixecament del toc de queda, la presència de turistes, molt majoritàriament procedents del país veí, addictes al botellot, al ball sense mascareta –sembla que l’obligació no va amb ells– i a la micció de carrer descontrolada ja era molt visible a la Barceloneta, l’ Arc de Triomf, el passeig del Born o les places de Gràcia. Alguns d’aquests descendents dels bàrbars gals, eterns adolescents que en molts casos van superar fa temps la trentena tot i que encara continuen sense assabentar-se’n, es deixen veure amb tota l’ostentació de l’estultícia liderant les multituds, oficiant de mestres d’absurdes cerimònies suposadament alliberadores. La seva presència destacada a Barcelona aquella nit o les imatges publicades per ells mateixos a les xarxes socials fa unes setmanes, quan van convertir la platja en discoteca, em fan témer el pitjor, el retorn imminent d’un turisme irrespectuós amb una ciutat que, massa sovint, no es fa respectar i perd la dignitat en benefici del negoci fàcil.\nEncara que molt de mica en mica, el turista torna a Barcelona. La que hauria de ser una bona notícia queda, tot i obstant això, entelada per la constatació que el perfil del visitant que ve dista molt del que reclamem fa anys i anys. Tant de bo m’equivoqui, però sospito que això només és l’ avançament d’una cosa molt pitjor, potser una invasió protagonitzada per indesitjables que aquí troben el terreny adobat per recuperar en un cap de setmana l’any perdut, que venen a Barcelona per comportar-se com difícilment es comportarien –les seves autoritats no ho permetrien mai– a París, Londres, Roma o Berlín.\nEm temo el pitjor: la tornada d’un tipus de turista irrespectuós amb una ciutat que sovint no es fa respectar\nNo serà fàcil, requerirà molts esforços i, sobretot, determinació i pols ferm per part d’unes administracions públiques que no ara, des de fa molt de temps, han confós la tolerància amb la impunitat, però som a temps d’evitar que Barcelona es converteixi en l’abocador lúdic d’Europa. Abans que torni a ser massa tard caldria aprofitar aquest reinici de l’activitat turística per intentar desterrar de Barcelona les rutes\netíliques programades per Ciutat; els denigrants comiats internacionals de solter; les menjadores i abeuradors de fast food en ple carrer; la proliferació de llauners, venedors d’haixix a la Rambla i recaptadors de sospitosos clubs cannàbics; les ofertes de sexe, drogues, alcohol i disbauxa tot a cent. I, ja de passada, fer més eficaç aquell règim sancionador de l’incivisme que estableix multes que no es paguen gairebé mai i que, en el millor dels casos, no passen de ser un souvenir barat de la ciutat.


Càritas d'Urgell comença a vendre roba de segona mà per internet — RàdioSeu 107.2 FM: notícies de La Seu d'Urgell, l'Alt Urgell i el Pirineu\nSou a: Inici / Notícies / Càritas d'Urgell comença a vendre roba de segona mà per internet\nPresentació de grapats.com\nCàritas d'Urgell ha posat en marxa aquest dimecres grapats.com, el primer portal de venda de roba de segona mà que l'ONG posa en marxa a nivell de tot l'Estat espanyol. El nou canal online de Nou Grapats, l'empresa d'inserció sociolaboral promoguda per l'entitat, comercialitza des d'aquesta setmana la roba que serveix de base de treball per al projecte que es va posar en marxa el setembre passat i que està ubicat a l'avinguda Guillem Graell de la Seu.\nTot coincidint amb aquesta novetat, s'han presentat els resultats de la memòria de Nougrapats, amb un creixement sostingut de la feina i de les entitats implicades durant els darrers dotze mesos. Els serveis que gestiona Nougrapats són la recollida de roba mitjançant els contenidors i col·laboradors, i la venda de roba i objectes de segona mà tant a la botiga com a mercats. També ofereixen puntualent serveis de neteja de locals i llars i suport logístic a entitats i empreses.\nActualment, Nou Grapats dóna feina a 12 persones; concretament, 6 treballadors de estructura i 6 d'inserció. Aquesta tasca aporta un estalvi al sector públic de 15.050 euros, ja que suporta el cost de produir inserció, disminueix la dependència econòmica del servies socials i, amb la reutilització, ajuda a reduir les taxes d'abocament i el cost de recollida a les administracions locals.\nAugment de la recollida\nL'any 2015 es van recollir un total de 215.000 kg de residu tèxtil, un 22% més que l'any 2014, quan la xifra va ser de 175.000 kg. S'han invertit més de 500.000 euros en projectes de Nougrapats; concretament, en la reforma i equipament de la nau de tria, el tractament i emmagatzematge de roba; la compra de vehicles per a la recollida de roba i els serveis logístics.\nNougrapats, com a model alternatiu d'una economia social i solidària, treballa amb el tèxtil, tot donant una segona vida a la roba. Com suport econòmic s'ha obert la nova botiga de la roba de segona mà, a la qual ara s'hi suma el web de venda per internet, que és una iniciativa pionera a l'Estat. El servei ja ha començat a rebre visites de diferents comunitats autònomes. La plataforma de venda es pot consultar en català, castellà, anglès i francès.\nDel tèxtil que no surt a la venda de segona mà, un 50% s'ha exportat a països del tercer món, tot creant llocs de treball i enfortint l'economia local. Un 35% s'ha reciclat, convertint la roba en borra i filats per a la industria tèxtil i d'altres. Un 8% s'han incinerat i s'ha creat energia elèctrica, atès que el mal estat de la roba no en permetia cap tractament. Finalment, un 7% s'ha reutilitzat en el territori a través de la venda i la donació social. S'han donat un total de 1.200 peces de roba, valorades en 5.617 euros, a 91 famílies distribuïdes entre Puigcerdà, Vielha i la Seu d'Urgell.\nSuport d'empreses privades\nPer a fer possible el desenvolupament d'aquest projecte també s'han realitzat col·laboracions financeres i de suport amb diverses organitzacions i empreses privades. A banda de millorar la situació laboral de les persones afectades, Nou Grapats també ofereix itineraris de formació personalitzats, amb la intermediació d'organitzacions i empreses.


Un voluntari de l'assaig de la vacuna al Vall d'Hebron / ACN\nL’hospital Vall d’Hebron ha començat aquesta setmana a reclutar voluntaris per participar en l’assaig clínic en fase III de la vacuna contra la Covid-19 de la farmacèutica Janssen (Johnson & Johnson). Es tracta del primer assaig d’aquestes característiques que s’ha autoritzat a l’estat espanyol i en els propers dies el Servei de Medicina Preventiva i Epidemiologia del Vall d’Hebron administrarà la vacuna als primers voluntaris, que en rebran dues dosis amb 57 dies de diferència i a qui es farà un seguiment de dos anys. La vacuna no conté el virus viu, sinó que utilitza una proteïna artificial del virus perquè l’organisme generi anticossos.\nL’Agència Espanyola de Medicaments i Productes Sanitaris (AEMPS) va autoritzar el novembre l’assaig ENSEMBLE 2 per avaluar l’eficàcia i la seguretat d’aquesta vacuna, tant en voluntaris sans com en participants amb malalties concomitants que s’associen a un major risc d’una Covid-19 greu.\nL’assaig inclourà fins a 30.000 voluntaris de nou països: Bèlgica, Colòmbia, França, Alemanya, Sud-Àfrica, Filipines, Espanya, Regne Unit i Estats Units. Juntament amb l’hospital Vall d’Hebron, hi participen altres hospitals de Catalunya, que són l’Hospital Clínic de Barcelona, l’Hospital Universitari Germans Trias i Pujol de Badalona i l’Hospital Quirónsalud de Barcelona. De l’Estat, també hi participen l’Hospital de La Princesa, l’Hospital La Paz, l’Hospital Quirónsalud de Madrid i la Clínica Universidad de Navarra.\nLa vacuna que provarà el Vall d’Hebron / ACN\nLa vacuna, anomenada Ad26.COV2.S, no conté el virus viu. N’utilitza una proteïna artificial perquè l’organisme generi anticossos. Està basada en una tecnologia sòlidament documentada amb un adenovirus recombinant no replicatiu que actua com a vector per generar una resposta immunològica davant d’una de les proteïnes del coronavirus coneguda com a proteïna S (spike). Aquesta proteïna és la que utilitza el virus per unir-se a les cèl·lules de la persona i de fet, és la que li dona la forma de corona.\nTipus d’assaig clínic\nEs tracta d’un estudi randomitzat, doble cec i controlat amb placebo. Això vol dir, que de manera aleatòria, a la meitat dels participants se’ls administra la vacuna i a l’altra meitat el placebo emmascarat, de tal manera que ni el personal sanitari ni el voluntari poden identificar què s’està administrant.\nDurant tot l’assaig, es durà a terme un monitoratge estret de tots els voluntaris i una identificació de tots els casos de covid-19 que es vagin produint. Això permetrà dur a terme anàlisis preliminars amb dades intermèdies. Amb tot, caldrà esperar que l’assaig clínic hagi finalitzat per analitzar totes les dades i extreure conclusions finals.\n“Encara que aquests dies ja s’hagin autoritzat dues vacunes enfront de la covid-19 és imprescindible seguir desenvolupant altres vacunes candidates per garantir una major disponibilitat i també poder perfilar estratègies ajustades a cada grup poblacional”, explica la doctora Susana Otero, investigadora de l’estudi, investigadora principal del grup de recerca en Epidemiologia i Salut Pública del Vall d’Hebron Institut de Recerca (VHIR) i metge adjunta del Servei de Medicina Preventiva i Epidemiologia de Vall d’Hebron.


L’heteropatriarcat perjudica la salut mental – Kaos en la red\nPor Carme Godino\t Publicado el Jul 12, 2017\nPor Carme Godino\n*L’article parla des de la perspectiva d’una dona cis. Entenc que el sistema heteropatriarcal és binari i que associa dona a certs processos hormonals i home a altres, excloent les persones trans, intergènere o no-binàries*.\nTot allò catalogat com a femení es pitjor considerat. Per això les qüestions relacionades amb sentiments i emocions són ridiculitzades: les dones som exagerades, histèriques, ploraneres. Per la seua banda, els homes que manifesten major sensibilitat corren el risc de ser maricons, nenetes, calçasses i la seua masculinitat és qüestionada constantment. A un món construït sobre el paràmetre masculí on es valora la força, la violència, l’agressivitat i la competitivitat per sobre de totes les coses, com anem a abordar les causes, els tractaments i les possibles solucions de les depressions, ansietats i els diferents trastorns mentals si no és des de la vergonya i el menyspreu?\nL’heteropatriarcat arrasa amb tots els àmbits de la nostra vida. També amb la salut mental. Com qualsevol sistema d’opressió porta amb ell l’atac directe a certs col·lectius i per extensió a tota la societat. No ens oblidem d’això: quan la societat fereix al més profund d’altres persones, la natura, el medi ambient, la resta d’animals, la ferida s’acaba tornant contra tots i totes.\nSegons l’OMS: «La depressió afecta més de 300 milions de persones al món. Encara que hi ha tractaments eficaços per a la depressió, més de la meitat dels afectats a tot el món (i més del 90% en molts països) no rep aquests tractaments. Entre els obstacles a una atenció eficaç es troben la manca de recursos i de personal sanitari capacitat, a més de l’estigmatització dels trastorns mentals i l’avaluació clínica inexacta. Una altra barrera per a l’atenció eficaç és l’avaluació errònia. En països de tot tipus d’ingressos, les persones amb depressió sovint no són correctament diagnosticades, mentre que altres que en realitat no la pateixen són sovint diagnosticades erròniament i tractades amb antidepressius» (1).\nSi la depressió afecta a tanta gent, per què s’estigmatitza la salut mental? Al meu parer per dues raons bàsiques: 1- Perquè és cosa de boges i bojos, 2- Perquè és cosa de dones. Les persones amb depressions, ansietats, trastorns i malalties mentals viuen la seua pròpia forma d’opressió en un sistema que no els entén i els treu de la norma, els infantilitza, els posa una etiqueta i els acusa de cometre actes disruptius, encara que les estadístiques refereixin el contrari: «Entre tots els delinqüents condemnats per delictes violents, homicidis, delictes de lesions, agressions sexuals, etcètera, un 5% estan afectats per una malaltia mental greu. Aquest percentatge pot augmentar fins a un 40% si considerem altres alteracions menys severes. Només entre un 9 i un 10% dels malalts mentals greus (depressió, psicosi, toxicomanies, etcètera) realitzen conductes violentes i si es tracta dels delictes violents més greus aquesta prevalença disminueix en 3-4%. Aquestes dades són relatives a persones adultes». «Si parlem de violència i malaltia mental cal dir, en primer lloc, que aquests malalts estan més exposats a patir la violència com a víctimes que a exercir-la com a agressors»(2).\nEl prejudici contra la salut mental donaria per a un extens debat on abordar també com el sistema capitalista ens nega el dret a flaquejar, a no respondre amb l’efectivitat que es desitja a la maquinària consumista. Així, la vergonya s’apodera de les persones que han de conviure de manera crònica o en certs períodes de la seua vida amb situacions mentals que no encaixen en el discurs de felicitat que els grans magatzems ens venen. Però, tornant al tema que m’ocupa: què vull dir quan afirme «és cosa de dones»?\nCom he apuntat a l’inici de l’article, les emocions i sentiments vénen associades al rol femení, per tant tot el que tinga a veure amb elles sembla una qüestió exclusivament nostra sobre la qual els homes no tenen molt a dir ni fer. En aquest sentit i vivint en un sistema heteropatriarcal, el que ens passe no té importància i és reduït a l’absurd: si plorem, és perquè amb la regla ens posem insuportables, si patim, perquè som massa sensibles, si ens queixem per una relació tòxica, és que som incapaces de gestionar la nostra vida privada amb eficiència… Algú s’ha parat a pensar en les conseqüències directes d’un sistema opressor sobre la nostra salut mental?\nSegons l’OMS una de cada tres dones (35%) al món han patit violència física i/o sexual de la seua parella o violència sexual de tercers en algun moment de la seua vida i un terç de les dones (30%) refereixen directament haver patit alguna forma de violència física i/o sexual per part de la seua parella en algun moment. Un 38% dels assassinats de dones que es produeixen al món són comesos per la seua parella masculina (3).\nEl 2013, la relació entre homes amb ocupació i població es va situar en a un 72,2%, mentre que aquesta relació entre les dones va ser del 47,1% a tot el món, en la majoria dels països les dones guanyen només entre el 60-75% del salari dels homes, les dones dediquen entre 1 i 3 hores diàries més que els homes a les tasques domèstiques (4),\n102 milions d’europees han patit assetjament sexual, més de la meitat de les dones del continent (el 55%), una de cada 20 dones a la UE ha estat violada (unes 10 milions en total) (5).\nA més, la taxa de suïcidi en persones trans és del 42%, en adolescents trans supera el 50% i l’esperança de vida d’una dona trans a l’estat espanyol és de 50 anys, degut al suïcidi també (6).\nDiferents factors influeixen en el risc de passar per una depressió: socials, culturals, psicològics i com no, biològics. Generalment aquests són invisibilitzats i ignorats en un sistema on el referent per a la medicina és l’home (cis), i no aquest home que en teoria representa la humanitat (estúpida fal·làcia) si no l’home com a construcció de gènere. Per a la societat és més fàcil dir que som complicades i pesades que entendre i estudiar els nostres processos hormonals, els quals canvien durant l’etapa de desenvolupament, la menstruació, l’embaràs, el part, postpart, la lactància i la menopausa, depenent dels nivells d’estrogen i progesterona dels nostres ovaris. No és estrany que un 38% de les depressions en la dona s’associï amb la menopausa i un 17% amb situacions premenstruals (7). Les persones trans que utilitzen estrògens sintètics i antiandrògens també noten els efectes d’aquests medicaments. L’ Androcur, que és l’antiandrògen més segur, més utilitzat, a part de anul·lar la producció de testosterona natural del cos, també anul·la la producció de dopamina.\nExisteix per tant una manca d’educació sobre el nostre propi cos, els nostres processos hormonals i com gestionar-los correctament. Habitualment, se’ns ofereix una pastilla miracle que en teoria ens ajude però deixem de banda qüestions tan importants com l’autoconeixement i la despatologització dels nostres propis processos naturals. De la mateixa manera que la nostra sexualitat ha estat sotmesa a l’ heteropatriarcat i, en conseqüència, al desig de l’home, els nostres canvis hormonals han estat ridiculitzats fins a fer de nosaltres una caricatura de persones inestables i amargades, quan senzillament som cícliques. Ressaltar aquí que encara que compartim semblances com a col·lectiu no podem oblidar les característiques personals de cada una de nosaltres, no totes vivim igual la síndrome premenstrual, no totes vivim igual l’embaràs, ni la menopausa i òbviament, no totes vivim en el mateix context sociocultural ni passem per les mateixes experiències vitals.\nFem un resum: el sistema heteropatriarcal ens encasella en un paper, ens obliga a fer «coses de dones» sotmeses als homes, ens agredeix, ens maltracta, ens margina, ens viola i ens mata, ens pressiona amb l’estètica i a més, ignora completament els nostres processos hormonals, ens sobrecàrrega amb treball dins i fora de la llar, ens vol mares, mares perfectes, educadores, psicòlogues, cuineres, netejadores, a més de treballadores remunerades eficients i altament competents. Qui no cauria en una depressió, una època d’ansietat o desenvoluparia una fòbia davant aquest panorama? A l’estat espanyol es calcula que un 16,5% de dones passaran per almenys un episodi de depressió greu davant d’un 8,9% dels homes, una diferència de gairebé del doble (8).\nQuina és la meua proposta? Investigar sobre aquests processos hormonals, educar sobre aquests processos, despatologizar-los a través d’una medicina i una psicologia que tinga en compte els biaixos de gènere i també la pressió de l’ heteropatriarcat (podríem parlar de medicina i psicologia feminista?) així com la reafirmació de les nostres capacitats a través de l’auto-coneixement. També cal deixar enrere l’estigmatització de la salut mental, la vergonya, i apostar per treballar sobre la intel·ligència emocional i l’acceptació de la diferència, superant els discursos capitalistes que proliferen com aquests cartells amb missatges positius sobre fer-se a una mateixa que trobem al Facebook. Pel que fa a ells, aprofundir sobre la masculinitat hegemònica que els fa portar a terme conductes de risc en un percentatge molt més elevat que les dones, treballar per una alternativa a aquesta masculinitat (si n’hi ha, aquest seria un altre debat) i de la mateixa manera investigar sobre els seus processos hormonals, que els tenen i també són reduïts a l’absurd. En definitiva, sumar activisme feminista i anticapitalista, amb ciència i pedagogia per oferir les eines necessàries que ens milloren com a societat i ens ajuden individualment.\nArticle: Carme Godino.\nIl.lustració: Roseta Ortuño Sanchis\n[#FatihaSeQueda] La vivienda no es delito: Libertad para Ricardo


El Consell de Mallorca haurà de pagar 700.000 euros a la promotora del Pujol\nEl TSJIB confirma la sentència d'un jutjat que obliga la institució insular a assumir els costos de la redacció de projectes que va realitzar Proyectos Beckor\nXESC ADROVER Palma 01/12/2016 17:39\n651x366 La sentència diu que "es va produir un blindatge amb l'aprovació del projecte d'urbanització per l'Ajuntament de Santanyí". La sentència diu que "es va produir un blindatge amb l'aprovació del projecte d'urbanització per l'Ajuntament de Santanyí".\nEl Consell de Mallorca haurà d'indemnitzar amb 700.000 euros Proyectos Beckor SL, la promotora de la urbanització es Pujol, al municipi de Santanyí, en concepte d'indemnització per la desclassificació del sector 12. La Sala Contenciosa Administrativa del Tribunal Superior de Justícia de les Illes Balears confirma així la sentència que va dictar el 4 de novembre de 2015 el Jutjat Contenciós Administratiu número 2 de Palma.\nL'esmentada sentència va rebutjar la pretensió de la promotora de cobrar una indemnització de quasi 31 milions d'euros per la desclassificació dels terrenys, en concepte de lucre cessant, però sí que va condemnar el Consell a abonar els costos de la redacció de projectes que va realitzar l'empresa abans d'obtenir els permisos necessaris. La institució insular va interposar recurs perquè entenia que abonar el cost d'aquests projectes suposava pagar el lucre cessant d'una empresa privada.\nLa sentència ha rebutjat l'argument del Consell que les Directrius d'Ordenació Territorial havien suposat la desclassificació dels terrenys, propers a s'Alqueria Blanca, on Proyectos Beckor SL tenia previst construir la urbanització. Així, recorda que "algunes situacions hi estaven excloses expressament, precisament aquelles que tinguessin un projecte d'urbanització, com era el cas". Segons la resolució judicial, "es va produir un blindatge amb l'aprovació del projecte d'urbanització per l'Ajuntament de Santanyí". Un fet que, com recorda el tribunal, es va produir "uns pocs dies abans de la suspensió del planejament vigent per part del Consell Insular de Mallorca".\nEl Consell va firmar un conveni amb la promotora, pel qual aquesta renunciava a cobrar cap indemnització per la declassificació dels terrenys a canvi que la institució insular els permetés construir un camp de golf amb oferta complementària. L'interès general del golf es va començar a tramitar, però l'any 2008 es va aprovar la Llei 4/2008 de mesures urgents per a un desenvolupament sostenible a les Balears, la qual prohibia nous camps de golf amb oferta hotelera. El Consell va denegar l'interès general en compliment del que deia la nova llei.\nLa sentència assenyala que aquest conveni signat entre el Consell i Proyectos Beckor SL no ha tingut cap incidència en la qüestió de la indemnització per la qualificació dels terrenys com a sòl rústic, "independentment dels defectes formals que ara hi veu l'Administració, sobretot pel càrrec de la persona que la va signar a nom seu i que no ens mereix més ni millors comentaris, ja que fou, en definitiva, el conseller executiu del Departament del Territori del Consell Insular". És a dir, Bartomeu Vicens, condemnat en diversos casos de corrupció, pels quals ha estat ingressat a la presó de Palma.


Documentació - Glifing\nVÍDEOS, DOCUMENTS I ARTICLES\nExpliquem Glifing als nens\nResum de premsa 2019\nMUJERES A SEGUIR, 18/06/2019\nInformaria Digital, 11/06/2019\nUniversidad Católica de Córdoba, 20/05/2019\nTV BAhía Blanca (Argentina)\nTv Bahía Blanca, 04/05/2019\nFundación Entremar, 20/05/2019\nHospital Sant Joan de Déu, 09/03/2017\nRàdio Terrassa – El Submarí\nRàdio Terrassa, 28/05/2019\nEl método que ayuda a leer a niños con disléxia\nLa Voz, 13/05/2019\nEl Confidencial, 13/05/2019\nUsan ‘videojuego’ contra dislexia\nLa plataforma cuenta con 40.000 usuarios\nTribuna Universitaria, 18/02/2019\nTecnologia que facilita l’aprenentatge\nLa Vanguardia, 20/09/2018\nArriba Glifing a Mèxic, la Plataforma Informàtica per diagnosticar i corregir problemes d’aprenentatge mitjançant el joc\nPrensa Glifing, 01/08/2018\nLa dona que va desenvolupar un vídeo-joc per ajudar al seu fill dislèctic\nPremsa Glifing, 17/07/2018\nGlifing convidat per la Xarxa Estatal de Ciutats Educadores\nPremsa Glifing, 30/01/2018\nPremsa Glifing, 25/01/2018\nEl mètode Glifing serà present a la fira StartUp Olé, organitzada per la Universitat de Salamanca, una plataforma clau per connectar ecosistemes europeus i internacionals\nPremsa Glifing, 12/04/2018\nPremsa Glifing, 01/03/2018\n2.400 alumnes de Gavà ja s’han beneficiat del mètode Glifing\nEl Periódico, 05/02/2018\nGlifing i la Universitat de Salamanca firmen un Conveni de Cooperació Educativa per a estudiants en pràctiques\nPremsa Glifing, 24/10/2017\nGavà aprèn a llegir jugant\nPremsa Glifing, 22/11/2017\nA l’octubre estrenen la pel·lícula El Petit Príncep de Saint-Exupéry, aquí tens un enllaç amb el tràiler. A Glifing anirem a veure-ho, hi anirà tot el nostre equip intern més la comissió de mestres.\nEl Principito és una història atemporal que ens recorda que el realment important és invisible als ulls, que l’amistat és un valor que cal cuidar, que els adults de vegades ens oblidem de veure el món amb ulls de nen …\nA Glifing, a més, parlem sovint d’un capítol d’El Petit Príncep, un capítol que volem recordar-te en aquest lloc web:\n*Un dia, el Petit Príncep arriba a un planeta on viu un rei. El rei li ofereix que demani un desig, atès que ell mana sobre totes les coses i pot donar-li tot el que vulgui. El Petit Príncep li demana una posta de sol; recordeu que li encanten les postes de sol. El rei li diu: “tindràs, la posta de sol a les 06:46”. El nen li diu: “però la vull ara, fes que el sol es pongui ara”. El rei li contesta que si ell ordenés al seu general que volés de flor en flor com una papallona i el seu general no li obeís … de qui seria la culpa?, del general per no obeir o del rei per no saber manar? Òbviament, el Petit Príncep li respon que la culpa seria del rei. Així doncs, el rei li contesta que ell, amb la seva saviesa de governant, li proporcionarà la posta de sol quan el sol es pugui posar, i no abans ni després.*\nQuan tenim nens que no poden llegir, si no adaptem les nostres demandes a les seves necessitats i a les seves possibilitats, estem actuant com un rei neci, demanant als nens que volin de flor en flor com si fossin papallones.\nEls nens amb dificultats de lectura no faran, o no faran bé, moltes de les coses que els demanem, i no serà perquè no vulguin fer-ho, ni perquè siguin ganduls, ni poc dotats… Serà perquè són governats per reis que no coneixen les seves capacitats reals o, si les coneixen i els segueixen exigint, serà que tenen reis injustos.\nHISTÒRIES D’UN DISGRÀFIC-DISORTOGRÀFIC\nFa uns mesos, vaig tenir la sort de conèixer a Lorenzo, actualment director de l’EOEP específic d’atenció a alumnes amb dificultats d’aprenentatge, de la Comunitat de Múrcia. El projecte d’atenció a aquests alumnes a Múrcia ha rebut elogis arreu del país, sent un exemple a seguir en altres comunitats.\nQuan Lorenzo em va explicar la seva història com a disgràfic i disortogràfic, li vaig demanar que l’escrivís, perquè és bonic compartir una vida d’esforç i èxit com la de Lorenzo.\nAquí us deixem amb la seva història.\nPresidenta d’ Avesedari\n“Em demanen que us expliqui la meva història com alumne amb dificultats específiques d’aprenentatge de l’escriptura, en el meu cas amb disgrafia i disortografia”.\nEmpezaré con contaros mi historia personal: entre mis primeros recuerdos con el espacio gráfico es una imagen en el comedor de mi casa cuando yo tenía unos tres o cuatro años, (mis amigos dicen que tengo memoria de elefante) y yo hago uno de mis primeros dibujos, era una cereza (guinda con rabo) y al enseñársela a mi madre, me dice… “anda que sartén más chula”… yo empecé a decir que no era una sartén si no una cereza y ante la risa de los adultos que allí estaban empecé a llorar, pues no veían lo que yo quería expresar, fue mi primer choque contra el espacio gráfico y sobre mi dificultad para expresar lo que yo quería… luego tengo recuerdos de cómo rompía la punta de los lápices de tanto apretarlos y de que incluso rompía los folios pues atravesaba el papel con la punta de los lápices, y que hacia tachón sobre tachón y que de tanto borrar agujereaba el papel pues lo gastaba con el borrador haciendo agujeros… así como el olor a borrador , aun la tengo dentro de mi nariz.\nEntonces me regalaron una Olivetti por idea de mi abuelo Antonio, que había sido interventor de banco y me enseñaron mecanografía… para mí fue todo un descubrimiento, pues podía escribir “en limpio” y rápido. Fui creo el primer alumno de mi instituto en llevar los trabajos a máquina, además se daba la contradicción de que escribiendo a máquina ya no cambiaba letras, eso sí, tenía las faltas de ortografía, pero al menos mi letra ya la podía leer cualquiera. Y aunque mis profesores me alababan por ello, cuando les propuse llevar la máquina a clase, me dijeron que no era posible, que molestaría con el ruido y que un tal “inspector” no les dejaría… yo no sabía quién era ése, pero supe que no entendía lo que a mí me pasaba. La máquina de escribir era mi aliada, pero no me servía en los exámenes, que tenía que seguir con mi letra del domingo… Tampoco me dejaban hacer exámenes orales, por lo mismo de ese tal inspector y que no se podía luego saber si estaban bien o mal… yo les propuse grabarlos… yo tenía un magnetófono… y me dijeron que eso tampoco valía… que tenía que mejorar mi letra… pero eso como se hacía? , me llegaron a suspender lengua y literatura, con un 7,5 por la letra y las faltas… mi madre les preguntó que qué tenía que estudiar y le dijeron que nada, que hiciera copias y dictados y “Cuadernos Rubio”, los de esos cuadernos debieron hacerse ricos conmigo… yo ya no sé cuántos hice a lo largo de mi escolaridad… pero sé que no miento si digo que cientos… en Septiembre me aprobaron cuando llevé una pila de cuadernos… pero todo siguió igual. Así fuí pasando el instituto, cada vez con menos autoestima por mis estudios, cada vez más metido en mi lectura y en mis mundos de fantasía y sin entender por qué si era bueno en clase luego no tenía buenas notas… pero bueno… he de decir que tampoco es que yo estudiase mucho entonces, no me interesaban las cosas una vez que ya las leía y las comprendía y no entendía por qué tenía que memorizarlas.\nLorenzo Antonio Hernández Pallarés”\nEquivocar-se fa mal, literalment.\nAixí de fàcil: equivocar-se fa mal, literalment. Tots podem recordar aquelles vegades que ens hem equivocat i que ens ha sabut tan malament que gairebé hem sentit un dolor físic i, si no ha estat un dolor físic, almenys ha estat un mal intel·lectual o emocional. Un dolor que de vegades es manifesta com a ràbia o alguna altra forma de malestar psicològic.\nEquivocar-se i adonar-se de l’errada es tradueix en una corba d’activació neuronal en el cervell. Aquesta activació neuronal es produeix, anatòmicament parlant, al costat de les neurones que detecten el dolor. Així doncs, aquesta relació entre error i dolor, té una raó de ser molt poderosa.\nD’altra banda, sentir dolor vers l’error té el seu aspecte adaptatiu: si, quan ens equivoquéssim, no ens adonéssim o no ens “molestés”, no faríem res per aprendre i evitar un nou error. Aquest malestar es converteix en motor de l’aprenentatge.\nPerò abans hem dit que l’activació neuronal dibuixa una corba; alguns investigadors han estudiat la corba que descriuen els cervells de diferents alumnes. Els resultats indiquen que els estudiants amb bons resultats acadèmics tenen una corba d’activació ben ajustada: una corba que els permet adonar-se de l’error i sentir el malestar necessari que els portarà a esforçar-se per a rectificar i millorar, per a no tornar a equivocar-se.\nQuan la corba no està ben ajustada, ens podem trobar amb dues situacions diferents:\nSi la sensació de malestar és massa forta, ens podem bloquejar; si el dolor és massa fort, podem decidir no fer-ho mai més, en lloc de procurar fer-ho millor. Seria com caure i no tornar-se a aixecar.\nSi, contràriament, no hi ha sensació de malestar, tampoc tractarem de millorar i no podrem beneficiar-nos de l’error, a través de la motivació en l’aprenentatge.\nAixí que equivocar-se fa mal, però és un dolor terapèutic, que ens ajuda a millorar. I això és el que hem de transmetre als nostres entrenats.\nSovint els pares o els mestres es queixen de la manca de tolerància a la frustració dels seus fills i alumnes. I és normal que es queixin, perquè les persones amb falta de tolerància a la frustració es converteixen ells mateixos en el pitjor enemic en el camí d’aconseguir les seves metes. Potser hem d’ensenyar a acceptar l’error per tal d’ajudar-los a que el seu cervell pugui configurar una corba d’activació ajustada i adaptativa.\nPotser els primers que hem d’aprendre a acceptar l’error com a part de l’aprenentatge som tots nosaltres i després també hem d’acceptar que, si fem alguna cosa malament, hem de tenir paciència. “Qui té boca s’equivoca” o “equivocar-se és de savis i ens fa humans”, com diu sempre la meva mare.\nSóc Montserrat Garcia, mare, psicòloga i empresària. Em defineixo amb aquests tres conceptes perquè són els que donen sentit a la història que us vull explicar: l’origen de Glifing i d’Avesedari.\nSóc mare d’una noia i dos nois, Julia, Jan i Mario. Mario, el petit (un petit de 18 anys), sempre havia anat malament a l’escola. Des de molt petit, ja vam veure que l’escola no era el seu lloc ideal. Plorava quan el deixàvem a l’escola als matins i sovint patia dolors d’estómac i de cap abans d’entrar.\nUna anècdota molt gràfica es remunta a quan Mario tenia només 5 anys i acabava de començar 1r de primària. Un dia, en sortir d’escola, Mario em va preguntar: “Mama, què he de fer per poder treballar?” Tenia 5 anys i ja volia abandonar l’escola!\nA l’escola ho van definir així:\n“un nen molt intel·ligent, amb bloqueig emocional”.\nI, sota aquest marc, van anar passant dies … i anys … i el fracàs cada vegada era més extensiu. Primer el fracàs afectava les assignatures relatives a les llengües, però a poc a poc va anar “contagiant” altres àrees. Com si es tractés d’una “taca d’oli”, va afectar totes les matèries i, per fi, Mario va tirar la tovallola: on no faltaven els coneixements, com gimnàstica i plàstica, va acabar per faltar l’actitud.\nA partir de llavors, Mario va deixar de ser\n“un nen molt intel·ligent, amb bloqueig emocional”\nper passar a ser\n“un nen que pot, però que no vol”.\nI d’aquí, a ser\n“un nen a qui no podem ajudar, perquè ell no es deixa ajudar”.\nAra, abans de seguir, deixeu-me que us digui un parell de coses en resposta a aquestes tres frases definitòries de Mario:\n1º Tots els nens amb dificultats d’aprenentatge acusen problemes emocionals, els problemes emocionals solen ser la conseqüència i no la causa de les dificultats d’aprenentatge.\n2º Tots els nens volen aprendre, tots volen poder. I un nen no es deixa ajudar quan ha deixat de confiar en els adults que diuen que el volen ajudar, però que en el fons l’acusen de no voler. Aquests nens ja han tirat la tovallola, se senten impotents. Pots veure aquest relat com a exemple.\nSeguim amb la història. Quan Mario estava a 6è de primària, vaig pensar que, si Mario era intel·ligent però no aconseguia aprovar les matèries, potser darrere del pretès “bloqueig emocional” se’ns amagava alguna altra cosa. Algun problema cognitiu que no li permetia fer bé algunes de les coses que es necessiten per tirar endavant a l’escola … Això ho va pensar la mare, és a dir, jo amb el barret de mare.\nVaig deixar el barret de mare i em vaig posar el barret de psicòloga, i vaig començar una col·laboració amb la Universitat de Barcelona per estudiar les dificultats d’aprenentatge.\nVam descobrir que Mario (a 6è grau) llegia 43 paraules per minut, el que correspon a una edat lectora de 1r de primària.\nI aquí comença la gestació del Glifing.\nPrimer ens vam centrar en les teories vigents en matèria de dificultats d’aprenentatge en general, per acabar-nos centrant en les dificultats de lectura.\nPer què la lectura? Doncs perquè el 80% de les dificultats d’aprenentatge ho són de lectura i perquè un 60% del fracàs escolar es pot explicar pels problemes de lectura. La importància que la lectura té en el nostre sistema educatiu i en el nostre entorn cultural és evident, així que els nens amb aquesta mancança s’arrosseguen per les escoles lluitant contra els elements per sobreviure en un món que els recorda cada dia que ells “no són el prou bons “, no són prou bons per a aprovar, per fer feliços els seus pares, per arribar a les exigències dels mestres, per comparar-se amb els seus companys … Oi que et pots imaginar el dur que això?\nUn cop decidit el nostre centre d’interès: els problemes de lectura, vam iniciar un estudi teòric sobre els processos lectors i vam buscar bibliografia sobre experiències que s’estaven duent a terme en altres països.\nTot això ens va portar a dissenyar un primer estudi pilot, on Mario va ser el nostre conillet d’Índies. Després d’un primer bloc de sessions d’entrenament, Mario va passar de llegir 43 pm a 60, en un segon bloc, va passar de 60 a 90 i, finalment, en el tercer bloc d’entrenament es va estabilitzar entre 120 i 140 ppm.\nAixò va ser tot un èxit personal per a Mario, professional per a l’equip i social si aconseguíem que altres nens es poguessin beneficiar de l’entrenament.\nDes de llavors, no hem deixat de treballar amb diferents professionals implicats: psicòlegs, pedagogs, mestres, logopedes, escoles i, sobretot, nens amb dificultats d’aprenentatge, tant des de les escoles, com des dels diferents centres de reeducació psicopedagògica que han cregut en les noves tecnologies i les noves aplicacions.\nI avui, amb la mateixa il·lusió del primer dia, seguim treballant perquè Glifing arribi a tots els nens que ho puguin necessitar.\nSom l’equip Glifing i, amb aquesta carta, volem informar-te de com està anant el teu entrenament\nDesprés de la teva 1ª avaluació Glifing, vam decidir que el que més et convenia era practicar amb moltes no paraules curtes. Recorda que les no paraules són una cadena de lletres que pots llegir com si fossin paraules però que no tenen cap significat.\nCada franja fosca reflecteix els resultats de la primera avaluació i de la primera setmana glifejant. La barra groga reflecteix els teus resultats actuals. Es nota la diferència, oi?\nLa teva millora més pronunciada la trobem en els monosíl·labs, és a dir, les paraules més curtes, però ja comença a notar-se també en les paraules de dues síl·labes.\nL’únic que hem de fer ara és seguir treballant en aquest tipus d’estructures de dues síl·labes, més endavant entrarem en les 3 síl·labes i, al final, podràs llegir amb més velocitat qualsevol cosa que et posin per davant.\nUna altra dada important és que, al principi, la teva taxa d’errors podia arribar al 40% i ara tot just arribes al 10% d’errors. Mira en el gràfic com s’ha reduït la franja marró, la dels errors, i com s’ha ampliat la part groga, la de les paraules llegides correctament.\nSabem que tot entrenament, de vegades pot resultar pesat o frustrant.\nEn tots els aprenentatges hi ha moments en els quals un sent que no està avançant, que no aprèn. Aquest fenomen ha estat estudiat per molts psicòlegs i en diuen la “corba de l’aprenentatge“.\nLa corba de l’aprenentatge pot fer petits altiplans, és a dir, fem millores com a batzegades i de vegades ens parem en un altiplà, en aquest moment és quan sents que no estàs aprenent, però justament és en aquest moment quan estem sedimentant tot l’adquirit.\nA vegades fins i tot pot haver-hi petits retrocessos, però no ens hem de preocupar, perquè si has arribat un cop a l’altiplà, vol dir que pots hi tornar a arribar. Tu ja has estat allà, així que només has de buscar la manera de tornar a pujar. Com ho faràs? Seguint amb l’entrenament. En el dibuix hem posat els altiplans i la caiguda. Veus l’escala que et permet retornar a l’altiplà? L’escala és la teva tenacitat, la teva força de voluntat. Arribaràs de nou a l’altiplà. I, arribats allà, només cal gaudir amb els avenços, agafar aire … i seguir avançant.\nAl final del camí, sempre, sempre, sempre … ¡hi ha recompensa!\nUna abraçada de l’equip Glifing i gràcies per glifejar amb nosaltres!\nPresentació Glifing (PDF)\nPresentació Glifing Famílies (PDF)\nGlifing: Què Treballem (PDF)\nGlifEscola Conceptes Bàsics (PDF)\nProtocols de detecció de Dislèxia\nA Educació Infantil (PDF)\nAl Cicle Inicial de Primària (PDF)\nAl Cicle Mitjà de Primària (PDF)\nAl Cicle Superior de Primària (PDF)\nA l’Educació Secundària Obligatòria (PDF)\nA Batxillerat i Cicles Formatius(PDF)


Brussel·les es declara "molt preocupada" per l'ús de bales de goma a Ceuta\nAmenaça d'actuar contra Espanya si es confirma que ha vulnerat la legislació de la UE\n2 min. Barcelona 14/02/2014 16:15\nLa comissària d'Interior, Cecilia Malmström, s'ha declarat aquest divendres "molt preocupada" per l'ús de bales de goma per part de la Guàrdia Civil a Ceuta. Les bales de goma es van utilitzar la setmana passada per evitar que immigrants irregulars entressin a Ceuta nedant des del Marroc, i Malmström ha reclamat explicacions a les autoritats espanyoles per aquesta actuació.\n"Molt preocupada pel fet que la policia fronterera espanyola utilitzi bales de goma per dissuadir els immigrants a Ceuta", ha escrit Malmström en el seu compte de Twitter. "Espero aclariments de les autoritats", ha afegit.\nEl portaveu d'Interior , Michele Cercone , ha avisat posteriorment que " la Comissió es reserva el dret de donar els passos adequats quan hi hagi proves que un estat membre hagi vulnerat la legislació de la UE" .\nL 'executiu comunitari considera que "les autoritats espanyoles tenen la responsabilitat d'investigar les circumstàncies d'aquest particular incident a Ceuta " . "La Comissió demanarà explicacions a les autoritats espanyoles sobre aquests esdeveniments a mesura que es continuen desenvolupant " , ha indicat Cercone .\nEl ministre de l'Interior, Jorge Fernández Díaz, ha confirmat aquest dijous al Congrés que la Guàrdia Civil destacada a Ceuta va disparar material antiavalots a l'aigua durant l'intent d'entrada a Espanya d'un grup d'immigrants en el qual van morir un mínim d'11 persones dijous passat, però ha assegurat que "no hi ha relació de causa-efecte" entre aquesta pràctica i les morts.\nLa comissària d'Interior ja va xocar a finals de l'any passat amb Fernández Díaz per la instal·lació de ganivets a la tanca fronterera de Ceuta.\nUns 150 immigrants han entrat a Melilla en l'"assalt massiu" d'aquest dilluns a la tanca


Com funciona aquest espai de participació i d?opinió - COMPROMÍS-Iniciativa per Llíria\n1 Aquest és un bloc obert a la participació ciutadana que Iniciativa per Llíria vol oferir a tots els veïns i veïnes de la localitat, on es publicaran notes i comentaris sobre afers de la vida quotidiana de la nostra ciutat, de la Comarca o del País Valencià.\n2. És un espai obert a la pluralitat d’opinions, crítiques i/o constructives, que tinguen relació directa o indirecta amb el tema publicat, amb talant informatiu i bones pràctiques en el seu ús, on no es permetràn insults o desqualificacions.\n3.- Els comentaris o informacions podran fer-se mitjançant un comentari en el post publicat. Serà necessari identificar-se amb un nom i un e-mail verificables, ja que cas contrari ens reservem el dret a esborrar-los de la web.\n4.- El bloc pretén ser una eina de participació directa, on totes les persones que vulguen podran fer aportacions, preguntes, propostes, crítiques, etc.. sobre la vida municipal i el bon o mal funcionament del nostre ajuntament i institucions públiques.\n5. Al bloc tindreu disponibles diversos enllaços interessants que anirem ampliant o modificant al llarg del seu funcionament.\n6.- Des d’aci vos animem i convidem a formar part activa del debat i de la proposta. Volem ser la teua veu, la teua gent.\nJosep R. Aparisi i Ll ha dit:\n17 de novembre de 2009 a les 6:33 pm\nhe entrat a la pag. web de L´ajuntament de Llíria per vore les oposicions convocades i ma cridat l´atenció el temari de la prova de tècnic auxiliar de\ncultura, la constitució del tribunal sense membres del comite d´empresa ni oposició,el temari sembla fet a mida d´algú que ja estiga treballant en eixa plaça , m´ho podrieu confirmar per no perdre el temps ni diners dels drets d´exàmen?\nSalut i força al canut…i aroma en la paloma


Àlex Martín Escribà reivindica l'obra policíaca de Rafael Tasis - AlexMartínEscriba\nHome » Entrevistas » Àlex Martín Escribà reivindica l'obra policíaca de Rafael Tasis\nÀlex Martín Escribà reivindica l'obra policíaca de Rafael Tasis\nEntrevista publicada en Llegir en cas d'incendi, el més de juny de 12015. Laura de Andrés\nÀlex Martín Escribà reivindica l’obra policíaca de Rafael Tasis\nRafael Tasis (1906-1966) fou un visionari, un avançat al seu temps. Ell -com Manuel de Pedrolo, com Jaume Fuster- va saber veure el gran recorregut que la novel·la policíaca podia desenvolupar a casa nostra, en un temps en què havia estat titllada de pur entreteniment, molt lluny de la literatura amb majúscula. I, sobretot, que es podia fer en llengua catalana. Inexplicablement, la seva figura ha caigut en l’oblit. Convençut de la necessitat de posar Tasis al lloc que li correspon, Àlex Martín Escribà –professor de llengua i literatures catalanes i codirector del Congrés de Novel·la i Cinema Negre a la Universitat de Salamanca- publica Rafael Tasis, novel·lista policíac (Alrevés), un assaig que analitza l’obra policíaca d’aquest autor prolífic i, de retruc, ens atorga una cronologia meravellosa de les beceroles del gènere.\nFoto de Manel Gimeno\n“Rafael Tasis és l’Edgar Allan Poe català”\nSi tirem enrere en el gènere negre a casa nostra ens trobem amb les novel·les de lladres i serenos. Com les definiríem, en relació amb el gènere a altres països?\nEls inicis de la novel·la negra a Catalunya foren ben dificultosos. Relegada com a subliteratura, considerada de segon ordre no va poder gaudir d’un èxit més o menys fins ben entrada la dècada dels setanta. La reproducció i còpia dels models clàssics anglesos (chambre close i enigmàtica) prioritzaren la primera meitat del segle XX. Ara bé, l’eclosió del gènere durant la dècada dels setanta, la llibertat d’escriptura fa que comencéssim a parlar d’una certa aportació durant aquests anys. Si Rafael Tasis i Manuel de Pedrolo suposaren la porta d’entrada –cadascú de la seva manera- amb l’aparició de Jaume Fuster s’inicià un projecte que ja no tindria aturador.\nQuines novetats incorpora Rafael Tasis -a qui defineixes com a novel·lista policíac- en aquest panorama?\nTasis incorpora el gènere policíac a Catalunya. És el nostre Edgar Allan Poe català. És l’home que veu les possibilitats d’aquesta modalitat narrativa, que defensa la necessitat d’una novel·lística a casa nostra i reclama que tenim un estol de novel·listes que haurien d’escriure sobre la ciutat de Barcelona. I -eps!- que no només reivindica el gènere policíac sinó també altres gèneres populars com la novel·la eròtica o la ciència-ficció. Com Pedrolo, Tasis fou un avançat del seu temps.\nQuè du a Tasis a treballar aquest gènere?\nDoncs, primerament Tasis fou, davant de tot, un gran lector. Això va fer que conegués a l’exili -on hi va romandre des de 1939 a 1948- les lectures d’en Simenon, i de molts clàssics nord-americans, més enllà de tota la tradició de la “novel·la enigma”, per suposat. Aquestes lectures li despertaren curiositat i veié les possibilitats i les necessitats que tot això podia suposar per als lectors catalans. Tant és el seu interès que fins i tot escriu articles teòrics a revistes de prestigi catalanes (com la Revista de Catalunya) sobre la qüestió, i l’any 1961 reivindica el gènere a una entrevista a Serra d’Or, tot dient que els nostres novel·listes han de perdre els prejudicis, engrescant a diversos autors –fins i tot deia noms com Odó Hurtado, Joan Perucho i Pere Calders- i editorials. I tingué la brillant idea de proposar la creació de premis literaris.\nCom marca l’exili a París el Tasis novel·lista?\nL’exili marcà la vida de Tasis i la de qualsevol exiliat. La distància, el contacte epistolar (hauries de veure la quantitat de cartes que rep Tasis durant aquests anys) i treballar per guanyar-se la vida foren una experiència d’una gran magnitud. Era un treballador incansable. Et posaré un exemple: L’any 1955 durant la seva setmana de vacances que Tasis passà a Premià de Mar va escriure És hora de plegar en cinc dies!\nLa feina de Tasis té una doble vessant. D’una banda, la dignificació del gènere. De l’altra, la dignificació de la llengua catalana a través d’aquest gènere.\nEn ell hi ha una tota una tasca de recuperació de la llengua. No hem d’oblidar que Tasis, com els seus companys de generació, eren hereus dels modernistes i noucentistes. En aquest sentit, un català acurat i normatiu formaven part dels trets de l’època més allunyats d’allò que avui en diríem formes més col.loquials.\nPedrolo exalta aquesta voluntat de servei, de fer que les grans masses s’acostumin a llegir en català a través de la literatura de butxaca.\nPedrolo hauria, ha i haurà de ser lloat i homenatjat. És un precursor no només del gènere negre (n’és l’introductor a casa nostra) sinó perquè el ventall que ofereix al lector és d’una magnitud que resta encara per avaluar. Per a mi, és la figura capdavantera literària de la nostra modernitat.\nCom descriuries el gènere que Tasis proposa a La Bíblia Valenciana, Un crim al Paralelo i És hora de plegar? Què trobem en comú en aquestes propostes? Quines són les principals característiques de Tasis com a novel·lista policíac?\nLes seves principals característiques és que són novel·les que pertanyen a la detective story, però amb ingredients ben interessants de la novel·la negra, com les ambientacions i el tractament sociològic, històric que fa de la ciutat de Barcelona. Llegides avui em semblen d’una curiositat i d’una qualitat extraordinàries. Han envellit magistralment.\nCom definiries el binomi inspector-comissari Jaume Vilagut i el periodista Francesc Caldes?\nÉs un binomi detectivesc de tall clàssic. Un policia i un periodista que suposa l’oficialitat enfront la llibertat dels seus mètodes més alliberats. Són ben bé el contrapunt entre el cànon més clàssic detectivesc i el nord-americà. Són d’una contemporaneïtat brutal.\nLes seves novel·les han fet de Barcelona una ciutat literària, que no existia en aquell moment. Quina Barcelona ens mostra Tasis?\nÉs una Barcelona pecaminosa i també bulliciosa. És un retrat sòrdid dels nostres carrers, de la nostra modernitat i la Barcelona de la República, guerra i postguerra. En aquest sentit, crec queUn crim al Paralelo seria una d’aquelles novel·les que faria a llegir a moltes classes d’història.\nEl seu paper de traductor és imprescindible: ens fa arribar George Simenon!\nI tant si n’és, d’imprescindible. Per tal de guanyar-se la vida, Tasis traduí de manera anònima nombrosos títols d’en Simenon al castellà i molts altres títols policíacs al català per a “La cua de palla” i per la col·lecció “Enjòlit” ’’d’Aymà. Una feinada més a totes les que feia: articles, ressenyes i creació.\nCreus que la seva figura estava caiguda en l’oblit? S’ha valorat prou el paper que va jugar en la nostra literatura?\nA Tasis cal reivindicar-lo perquè ha caigut inexplicablement en l’oblit. Però no només ell. Què se n’ha fet de la Roig, la Capmany, en Fuster i d’altres? Som un país estrany, què hi farem!\nPublicado por Àlex Martín Escribà en 9:49