Anar a: [ Llur ] [ Lo ] [ Lop ] [ Lopez i C ] [ Lopez i G ] [ Lopez i R ]\nPressa!. Mai no tinc pressa, no tinc temps. (Igor Stravinsky)\nLlurba i Tost, Rossend (el Vilosell, Garrigues, 30/nov/1887 – Barcelona, 21/mar/1954) Escriptor teatral i poeta. Autor de consum, publicà una vintena d'obres en català: Drama d'amor, Pasqua florida o les caramelles, La Costa Brava, etc. Escriví, amb èxit, versos de cuplets, a l'època daurada d'aquest gènere.\nLlúria Veure> Lloria.\nLluriana (Sant Vicenç de Torelló, Osona) Masia, al peu del castell de Torelló. Donava nom a una part de l'antic terme de Torelló (1057) i a la parròquia de Sant Vicenç de Lluriana, a Torelló. El 1937 hom donà al municipi de Sant Vicenç de Torelló el nom de Lloriana de Ter.\nLluró i Moncillo, Gaietana "Tana Lluró" (Barcelona, 1891 – 25/nov/1967) Soprano. Estudià a les acadèmies de Frank Marshall i d'Enric Granados, de Barcelona. Féu el seu debut l'any 1908 i actuà per primera vegada al Liceu el 1912 amb l'òpera Roméo et Juliette, de Gounod. Entre les seves interpretacions cal recordar Liliana d'Apel·les Mestres (1912), i Maruxa d'Amadeu Vives (1914), paper que cantà molts cops. Posteriorment va dedicar-se a l'ensenyament.\nLlurri, serra de (Pallars Sobirà) Alineació muntanyosa de la vall de Cardós. Culmina al pic de Llurri (2.325 m alt) i separa les valls de Colatx i de Certascan; a la part baixa d'aquesta darrera hi ha la cabana i el pletiu de Llurri.\nLlussà i Casanoves, Isidre Veure> Lluçà i Casanoves, Isidre.\nLlutxent (Vall d'Albaida) Municipi: 40,12 km2, 280 m alt, 2.452 hab (2014). Situat a banda i banda del riu de Vernissa. al nord hi ha el massís de Mondúver i la serra de Buixcarró, amb pinedes. Comprèn la major part del sector nord-est de la comarca. Quasi dues terceres del territori no són conreades (pins i matollar), mentre que els sectors del centre i del sud són ocupats per l'agricultura de secà, especialment la vinya, i també oliveres, ametllers i cereals. Avicultura, Indústria alimentària (oli). La vila és a la plana que s'estén a la dreta del riu, dominada per l'antic palau senyorial del s XVI; l'església parroquial és dedicada a santa Maria. Antic convent dominicà del Corpus Christi (s XV), bastit en commemoració del miracles dels Corporals de Daroca, que la tradició situa prop del castell de Xiu, durant la batalla de Llutxent. Fou centre de la baronia de Llutxent. El municipi comprèn, a més, el despoblat de Mesquita i el despoblat i antic castell de Vilella. Àrea comercial de Gandia. Ajuntament\nLlutxent, baronia de (País València) Jurisdicció senyorial, que comprenia els llocs de Llutxent, Quatretonda, Benicolet i Pinet; pertangué als Maça de Liçana, i passà als Lladró de Vilanova, barons de Castalla, que es cognominaren Maça de Liçana.\nLlutxent, batalla de (Llutxent, Vall d'Albaida, jun/1276) Derrota de Jaume I enfront dels musulmans revoltats, els quals foren derrotats posteriorment per l'infant Pere. Aquesta batalla es relaciona amb el miracle dels corporals de Daroca: derrotats els cristians les hòsties consagrades que el rector aragonès de Sant Cristòfol de Daroca havia amagat, embolcallades en els corporals, els deixaren tacats de sang; el miracle ennaltí els ànims dels cristians, que tornaren a la batalla.\nLoaces, Ferran de (Oriola, Baix Segura, 1497 – València, 1568) Prelat. Fou bisbe d'Elna (1542), de Lleida (1543) i de Tortosa (1552). El 1560 fou nomenat arquebisbe de Tarragona. Sis anys després rebé el títol de patriarca d'Antioquia. El 1567 passà a ocupar l'arxidiòcesi de València. Fundà el col·legi de dominicans d'Oriola. És autor de diverses obres jurídiques i religioses, escrites en llatí.\nLobatera, bosc de (Salardú, Vall d'Aran) Bosc de l'antic mun. d'Arties, al vessant septentrional del tuc de la Lobatera (2.154 m alt), que domina per l'esquerra la Garona.\nLoberuela, La (Camporrobles, Plana d'Utiel) Llogaret, situat 6 km al nord-est de la vila.\nLobos Lobos (Sinarques, Plana d'Utiel) Caseria, situada uns 2 km al sud-est de la vila.\nLocampo, bosc de (Vall d'Aran) Bosc, al vessant esquerre de la vall del riu de Ruda, davant el port de la Bonaigua.\nLochner, Michael (Alemanya, s XV – Barcelona, 1490) Escultor i tallista gòtic (o Miquel Lluch, o Loquer). Establert a Barcelona a partir del 1483. Se li atribueix el retaule de Tots Sants i el relleu del timpà de la porta de la Pietat, a la seu de Barcelona. Realitzà el retaule de Sant Pere de Premià de Dalt, malmès el 1936, i els pinacles de la carreuada alta del cor de la seu de Barcelona, que deixà inacabats; aquesta obra, com també el retaule de Sant Antoni de la confraria dels paraires del monestir de Sant Agustí, fou continuada per Joan Frederic de Cassel. El seu estil, d'una tècnica excel·lent, manifesta en les obres figuratives un caràcter dramàtic i expressionista.\nLocomotor, El (Barcelona, 15/abr/1849 - 29/des/1849) Diari en castellà. Els seus principals animadors foren Manuel Duran i Bas, Francesc de P. Forns, Estanislau Reynals i Rabassa, Ramon Suñol i Serancolí, Francesc Avià de Pinto i Joan Mañé i Flaquer, que deixaren conjuntament el diari al cap de tres mesos, quan estava a punt de fer-se'n càrrec una nova empresa, més conservadora. Representà un esforç periodístic del sector actiu de la burgesia catalana per comprendre les qüestions socials i ajudar al progrés de les indústries.\n17 CATALUNYA - MÚSICA\nLocomotora Negra, la (Catalunya, 1971 - ) Grup de jazz de caràcter amateur. Format com a quintet i compost pels germans Ricard, Carles i Toni Gili, i Lluís i Cristòfor Trepat. La formació s'ha anat ampliant fins a convertir-se en una veritable orquestra. Amb un estil proper al swing i al jazz popular i ballable, ha participat en múltiples festivals, tant a Catalunya com per tot Europa, i ha acompanyat sovint grans estrelles del jazz, com Bill Coleman o Benny Waters. Entre els diversos àlbums que ha editat, sobresurten La Locomotora Negra (1983), Hey Mr Landlord (1983, amb Gene Mighty Flea Conners), Round Christmas (1992), el disc de celebració del 25è aniversari, 25 anys (1995) i Ellington Train (1999).\nLoforno, coma (Alta Ribagorça) Coma de la vall de Boí, afluent, per l'esquerra, de la Noguera de Tor, que davalla del pic de Comaloforno.\nLofrasso, Antoni (l'Alguer, s XVI) Escriptor en castellà. Empresonat a Barcelona per motius desconeguts, quan sortí lliure hi residí. Va escriure: Los mil y doscientos consejos y avisos discretos (1571), que conté consells sobre diverses professions i feines, d'interès històric, i una descripció de la batalla de Lepant, en la qual potser prengué part, i la novel·la pastoral Diez libros de la Fortuna de Amor (1573), interessant sobretot per la descripció de l'illa de Sardenya i, també, de la vida de l'alta societat barcelonina, que ell conegué, obra que elogià Cervantes, amb una certa ironia, en el Quijote.\n20 CATALUNYA - ART\nLogicofobista, Grup (Lleida, 1936 - 1939) Grup artístic d'avantguarda. Fou presentat per l'ADLAN al públic de Barcelona. Els seus components foren: A. Carbonell, L. Cristòfol, A. Ferrant, E. Francès, A. Gamboa-Rothwoss, J. Ismael, A.G. Lamolla, R. Marinel·lo, J. Massanet, M. Mallo, A. Planell, J. Sans, N. Sokalova i R. Varó. Volien unir l'estètica surrealista amb una mena d'espiritualisme.\nLoiola, Ignasi Veure> Ignasi de Loiola.\nLoma y Hernández, José Antonio de la (Barcelona, 4/mar/1924 - 6/abr/2004) Director cinematogràfic i guionista. Fou estudis de magisteri i filosofia i lletres i dirigí el Teatro Español Universitario (TEU). Entre els seus films cal destacar Golpe de mano (1968), Razzia (1972), Perros callejeros (1977), Jugando con la muerte (1982), Yo, el Vaquilla (1985), Passió d'home (1988) i Lolita al desnudo (1991).\nLongàs i Torres, Frederic (Barcelona, 1895 - Santiago de Xile, Xile, 1968) Músic. Estudià piano amb Enric Granados i Joaquim Malats i féu una brillant carrera de concertista. A partir del 1940 residí als Estats Units i a Xile. Compongué un concert per a violí i orquestra, així com obres per a piano.\nLonglois, Joan Veure> Langlois, Joan.\nLopes, Mateu (o Llopis) (País Valencià ?, s XVI - Palma de Mallorca, 1581) Pintor. Actiu a Mallorca. Es formà a València en el moment en què s'introduí el Renaixement. És autor del retaule major de l'obreria de l'església parroquial de Santa Eulàlia (1548) i de part del de Montuïri, el qual acabà el seu fill Mateu Lopes (II). El seu estil mostra una millor comprensió del Renaixement.\nLopes, Mateu (II) (Montuïri, Mallorca, 1549 - Mallorca, s XVI) Pintor. Fill de Mateu Lopes, del qual acabà el retaule major de l'església de Montuïri. Pintà una Anunciació (1590) per al convent de Santa Clara.\nLopes de Ayerbe, Sanço (Galeriana, Aragó, s XIV – Saragossa, Aragó, 1357) Eclesiàstic. Besnét de Jaume I el Conqueridor i de Teresa Gil de Vidaure. Fou mestre i conseller d'Alfons III el Benigne. Pere III l'envià d'ambaixador al papa Benet X d'Avinyó. Arquebisbe de Tarragona (1346-57), celebrà quatre concilis provincials (1349-51, 1354 i 1357), dels quals restà una relació global escrita. Hi donà normes sobre la dotació pels anys de la nativitat i pel numeral dels dies del mes, en comptes de l'antic sistema de les calendes.\nLópez, Jaume (Catalunya, 1616 – 1670) Religiós agustí. Ensenyà filosofia i teologia als convents de l'orde. Dintre d'aquest ocupà alguns càrrecs. Excel·lí com a predicador. En resten col·leccions de sermons i altres escrits religiosos.\nLópez, Jeroni (Gandia, Safor, 1589 – 1658) Jesuïta. Recorregué en missió tot el país i molts punts d'Espanya. Assolí fama de gran predicador. És autor de diverses obres religioses.\nLópez, Joan (Sant Hipòlit de Voltregà, Osona, 1730 – Vic, Osona, 1798) Frare franciscà i filòleg. Deixà inèdita una relació de la seva estada a Palestina (1726-44) titulada Relació de la peregrinació a Jerusalem per un frare franciscà. També va escriure una gramàtica aràbiga i un vocabulari àrab-castellà.\nLópez, Joaquim Maria (Villena, Alt Vinalopó, 1798 – Madrid, 1855) Polític liberal progressista. Tinent de la milícia nacional (1822), s'exilià el 1823 a Montpeller. Diputat l'any 1834, fou encarregat de respondre al discurs de la corona i s'hi oposà en defensar els drets individuals i la independència del poder judicial. Ministre de Governació (1836), president de les corts espanyoles (1837) i alcalde de Madrid (1840), fou nomenat president del Govern després del derrocament d'Espartero (1843).\nLópez, Llorenç (Alacant, 1680 – s XVIII) Jesuïta. Ensenyà a Manresa, Vic i València. Tingué fama de bon orador. Publicà glosses a una obra història i altres escrits.\nLópez, Manuel (Catalunya, s XIX – 1905) Cantant. Havia actuat amb èxit, com a baix còmic, en bon nombre d'obres líriques en català.\nLópez, Miquel (Villarroya de la Sierra, Aragó, 1669 – Saragossa, Aragó, 1723) Compositor i organista. Format a l'escolania de Montserrat (1678-84).\nLópez i Ayats, Sergi (Vilanova i la Geltrú, Garraf, 22/des/1965 - ) Actor cinematogràfic. Estudià teatre i debutà el 1986 amb Brams, o la kumèdia dels errors. En 1990-92 estudià interpretació a París, a l'escola de Jacques Lecoq, on conegué el director Manuel Poirier, que li facilità el debut al cinema i amb qui rodà quatre pel·lícules, entre les quals cal esmentar Western (1997), premiada al festival de Canes i que li representà la seva consagració interpretativa. Posteriorment ha rodat, entre d'altres, Carícies (1997), Lisboa (1998), Morir (o no) (1999), Une liaison pornographique (1999), El cielo abierto (2000), Harry, un ami qui vous veut du bien (2000), amb la qual guanyà el guardó de millor actor de l'Acadèmia Europea de Cinematografia i el premi César 2001 al millor intèrpret masculí, Te quiero (2001), Hombres Felices (2001), El laberinto del fauno (2006; premi Butaca 2007 al millor actor català), Parc (2007), Petit indi (2008) i Map of the Sounds of Tokyo (2009). El 2008 protagonitzà el monòleg teatral Non Solum, pel qual rebé el 2010 el premi Terenci Moix d'arts escèniques. L'any 2001 fou guardonat amb el premi Sant Jordi de cinema com a millor actor.\nLópez i Batllori, Narcís (Barcelona, 1921 - 1980) Advocat i escriptor. Fill de Josep Maria López-Picó. Cap lletrat de la diputació barcelonina, s'especialitzà en temes jurídics, i publicà Consideracions sobre el dret en la doctrina de Jaume Balmes (1954) i El pensament de Torras i Bages sobre algunes qüestions públiques (1961).\nLópez i Benturas, Antoni (Barcelona, 1861 – 1931) Editor i llibreter. Fill d'Innocent López i Bernagossi i continuador de la Llibreria Espanyola. Donà empenta als setmanaris "La Campana de Gràcia" i "L'Esquella de la Torratxa", que amb ell arribaren a tenir una gran popularitat, encara que els últims anys de la seva vida els deixà decaure. Edità la majoria d'obres de Santiago Rusiñol i de Gabriel Alomar. Fundà la col·lecció "Diamante" i creà l'almanac "El año en la mano". També publicà Barcelona a la vista i el Diccionari català-castellà de Rovira i Virgili. A la seva mort foren venudes les revistes i liquidada la llibreria.\nLópez i Bernagossi, Innocenci (Girona, 1829 – Barcelona, 1895) Editor i llibreter. Antic dependent de la casa Tasso, el 1855 adquirí la Llibreria Espanyola, des d'on projectà setmanaris i col·leccions populars, que tingueren una gran irradiació. Edità els Singlots poètics de Pitarra, i obres d'Almirall, Robert, Roure, Llanas, etc. Fou el creador dels periòdics "El Cañón Rayado", "El Tiburón", "Lo Xanguet", "Un Tros de Paper", "Lo Noi de la Mare", "La Rambla" i altres, i assolí uns grans èxits amb "La Campana de Gràcia" i "L'Esquella de la Torratxa". D'idees republicanes, prengué part en la Revolució de Setembre, del 1868, i fou membre de la Junta Revolucionària de Barcelona; també fou nomenat (1873) director general de correus a l'illa de Cuba.\nLópez i Bor, Juan José Veure> López Ibor, Juan José.\nLópez i Bru, Claudi (Barcelona, 1853 – Madrid, 1925) Empresari i terratinent. Segon marquès de Comillas. Els seus interessos econòmics s'estenien a diverses empreses i bancs importants. Ajudà econòmicament institucions eclesiàstiques, finançà la guerra del 1898 i les guerres del Marroc. Durant la revolta del 1917 adquirí armament per enfrontar-se al moviment obrer. Protegí la Dictadura de Primo de Rivera. Hom intentà iniciar-ne el procés de beatificació el 1948.\nLópez i Campello, Josep Maria (Elx, Baix Vinalopó, 1861 - País Valencià, s XX) Metge. És autor de remarcables escrits de caràcter professional, referents en gran part a malalties gàstriques.\nLópez i Català, Felip (València, 1781 – 1835) Religiós de l'orde dels mínims. Participà a la defensa de València contra els napoleònics, i s'hi distingí. Fou afusellat per elements populars, amb altres religiosos, durant els disturbis antieclesiàstics de l'any 1835.\nLópez i Català, Salvador (València, 1803 – 1896) Metge. Germà de Felip. Es destacà a València durant l'epidèmia de còlera de 1834. Distingit per la seva abnegació, refusà honors i condecoracions pel dolor que li produí la tràgica mort del seu germà. Fou un dels fundadors a València de l'Institut Mèdic i de l'Acadèmia de Medicina, on hi presentà diversos treballs remarcables. Pertanyia a d'altres corporacions doctes.\nLópez i Clarós, Pere (Barcelona, 1818 – Madrid, 1870) Jurista. Era catedràtic de l'Escola de Notaris de Madrid. Fou diputat a Corts. És autor de diverses obres de caràcter jurídic.\nLópez i Crespi, Miquel (sa Pobla, Mallorca Septentrional, 30/des/1946 - ) Escriptor. Resident durant molts anys a Palma de Mallorca, ha col·laborat en les pàgines literàries de "Diario de Mallorca" i "Última Hora". Ha conreat el teatre i, més assíduament la narrativa. Dins aquest gènere el preocupa la descripció de l'illa sotmesa al colonialisme turístic. L'interès pels recursos formals també és ben constant. Darrerament també ha escrit novel·la i poesia. Les seves obres han guanyat diversos premis.\nLópez de Baylo, Martín (Saragossa, Aragó, s XVI – s XVII) Eclesiàstic. Fou doctor en ambdós drets. Fou secretari d'Antoni Agustí i Albanell, arquebisbe de Tarragona -sobre la biblioteca del qual publicà una Noticia (1586)-, canonge de la catedral de Tarragona i, el 1605, canonge electe de la de Saragossa.\nLópez de Ochoa i Portuondo, Eduard (Barcelona, 31/gen/1877 – Madrid, 16/ago/1936) Militar. Participà en les guerres de Cuba i del Marroc. General d'infanteria des del 1918. Recolzà el cop d'estat de Primo de Rivera, de qui se separà el 1924. Liberal, pro-republicà i francmaçó, hagué d'exiliar-se a París el 1925 i participà en la conspiració de Sánchez Guerra (1928-29). Acceptà la legalitat republicana el 14/abr/1931 i l'autoritat de Francesc Macià. Capità general de Catalunya des del 1931, fou encarregat de refrenar la sublevació d'Astúries (1934), oposant-se a la violència de la Legió. Tanmateix, fou responsabilitzat de la repressió i empresonat el mar/1936, i al juliol fou mort. És autor de dos llibres document de primera mà: De la Dictadura a la República (1930) i Campaña militar de Asturias en octubre de 1934 (1936).\nLópez del Castillo i Rosique, Lluís (l'Hospitalet de Llobregat, Barcelonès, 1938 - ) Pedagog i lingüista. Professor de didàctica de la llengua i la literatura a la Universitat Autònoma de Barcelona, s'ha dedicat als temes de lingüística catalana. Seguidor de l'obra d'Alexandre Galí, ha publicat els manuals de llengua catalana per a infants Faristol, Llenguatge i Gramàtica (1966), Corriola (1971), Escletxa (1972) i Eina (1973), els tres darrers en col·laboració, i Llengua standard i nivells de llenguatge (1976), en què analitza el fet lingüístic català per arribar a una sistematització coherent de la llengua comuna. Altres obres que cal esmentar són: El català a través del temps (1980), Quina llengua i quina escola (1988), El català, llengua romànica (1990), Diccionari català bàsic (1996) i Diccionari complementari del català normatiu (1998).\nLópez i Enguídanos, Josep (València ?, 1760 – Madrid, 1812) Pintor i gravador. Format a l'Academia de San Fernando de Madrid, de la qual fou acadèmic de mèrit, i pintor de cambra del rei. És autor de dues Natures mortes, de les làmines de l'edició del Quixot del 1797 i de les il·lustracions per a diverses obres didàctiques.\nLópez i Enguídanos, Tomàs (València ?, 1760/63 - 1812/14) Gravador. Deixeble de les acadèmies de San Fernando de Madrid i de Sant Carles de València, esdevingué acadèmic de mèrit de totes dues institucions i gravador de cambra del rei (1806). És autor de nombrosos retrats i paisatges de ciutats espanyoles (Godoy, Ferran VII, El Dos de Maig a Madrid, etc) i il·lustrà diversos llibres.\nLópez Enguídanos i Ortiz, Josep (País Valencià, s XVIII – 1864) Poeta. Estudià dret a València. Fou jutge a Xàtiva i a Barcelona. Els seus versos destaquen pel seu classicisme i per la seva correcció. Traduí les Èglogues de Virgili.\nLópez Estrada, Francisco (Barcelona, 1918 - ) Historiador de la literatura castellana. Catedràtic de llengua i literatura castellana de la universitat de Sevilla. A més de diverses edicions crítiques (Viaje a Tamorlán, 1943; La Diana, 1948) i de molts articles sobre novel·la pastoral i bizantina, ha publicat Introducción a la literatura medieval española (1953), Métrica española del siglo XX (1969), Notas sobre la espiritualidad española de los siglos de oro (1972), Los libros de pastores en la literatura española (1974), Los "primitivos" de Manuel y Antonio Machado (1977) i Lírica medieval española (1977).\nLópez i Fabra, Francesc (Barcelona, s XIX – 1891) Militar, geògraf i gravador. Assolí el grau de coronel per mèrits de guerra. Per encàrrec del Ministeri de la Guerra féu un mapa militar d'Europa. Fou director general de correus i president de l'Ateneu Barcelonès. Introduí a la Península la tècnica del fotogravat, amb la qual reproduí en 1871-73 la primera edició del Quixot.\nLópez i Ferrer, Llucià (País Valencià, 1869 - 1945) Diplomàtic. Estudià dret a la Universitat de València i el 1898 ingressà per oposició al cos consular. Del 1913 al 1915 fou cònsol d'Espanya a l'Havana i, en tornar-ne, fou elegit diputat a corts per Alacant. En cessar el general Berenguer com a alt comissari d'Espanya al Marroc el substituí interinament, i ocupà el càrrec l'any 1931. Dos anys després marxà a Cuba com a ambaixador, fins que dimití en iniciar-se la guerra civil. Durant la guerra, al servei del govern de Burgos, fou destinat a Centramèrica, amb missions de propaganda, i a Gibraltar. Des del 1939 fins a pocs mesos abans de la seva mort treballà com a professor de dret internacional, a l'Escola Diplomàtica del Ministeri d'Afers Estrangers.\nLópez García, Simón (Nerpio, Múrcia, 1744 – València, 1831) Eclesiàstic. Fou nomenat bisbe d'Oriola (1815) i arquebisbe de València (1824-31), càrrec des del qual desenvolupà una intensa campanya contra els liberals. Creà la Junta de Fe en substitució del Tribunal del Sant Ofici, junta que féu l'última condemna a mort per motius religiosos de la història espanyola: la de Gaietà Ripoll, mestre de Russafa.\nLópez i Garcia, Victòria dels Àngels (Barcelona, 1/nov/1923 - 15/gen/2005) Soprano, més coneguda pel seu nom artístic de Victòria dels Àngels. Filla d'un bidell de la Universitat de Barcelona, estudià al Conservatori del Liceu (1940-42) amb Dolors Frau i, més tard, amb el grup Ars Musicae, de Barcelona. D'estudiant, actuà al Palau de la Música Catalana (1941), on féu el debut oficial l'any 1944, amb un recital per a l'Associació de Cultura Musical. El 1945 debutà al Liceu, amb Le nozze di Figaro; hi actuà cada any fins el 1950, i de manera discontínua en 1955, 1956, 1958, 1961, 1971 i, després d'un llarg parèntesi, el 1992. El 1947 guanyà el Concurs Internacional de Cant de Ginebra, i el 1949 debutà a París (amb Faust), al Covent Garden de Londres (amb La bohème) i al Teatro alla Scala de Milà (amb un recital i, l'any següent, amb Ariadne auf Naxos). El 1951 es presentà al Metropolitan Opera House de Nova York, i des d'aleshores actuà arreu del món. El 1960 cantà al Festival... Segueix...\nLópez Gómez, Antonio (Madrid, 1923 - 14/mar/2001) Geògraf. Catedràtic de Geografia de la Universitat de València (1956), on impulsà els estudis geogràfics del País Valencià creant una escola amb noms com Rosselló Verger, Pérez Puchal, Gil Olcina, etc. Dirigí la revista "Cuadernos de Geografía", fundada per ell a la Universitat de València (1964). Entre els seus treballs cal destacar: La estructura demográfica de Valencia (1961), La huerta de Castellón (1966), Los regadíos en Valencia en 1919-1936 (1968), La región valenciana, dintre de l'obra Geografía de España, dirigida per Manuel de Terán (1960), València (1968), la part física d'Estructura econòmica del País Valencià (1970), Los embalses levantinos de los siglos XVI y XVII (1971), etc.\nLópez i Gorgé, Jacint (Alacant, 1925 - ) Escriptor i mestre. Visqué força temps a Melilla, on fou un dels impulsors de la revista "Manantial". És autor de llibres de poesia i de críitica, com: La soledad y el recuerdo (1951), Signo de amor (1954), Medio siglo de poesía amorosa en España. 1900-1950 (1959) i Poesía amorosa (1967).\nLópez Ibor, Juan José (Sollana, Ribera Baixa, 22/abr/1906 - Madrid, 1991) Psiquiatre. Es llicencià en medicina a la Universitat de València. El 1932 obtingué la càtedra de medicina legal a Santiago de Compostela. Després d'exercir com a catedràtic de psiquiatria a Salamanca, passà a Madrid, on des del 1960 fou catedràtic d'aquesta especialitat. Fecund publicista, va escriure nombrosos articles sobre art, literatura, sexualitat i la seva relació amb la psiquiatria, on defensà posicions d'un moralisme purità. És autor de La angustia vital (1950), La agonía del psicoanálisis (1945) i El descubrimiento de la intimidad (1955).\nLópez i Llausàs, Antoni (Barcelona, 1888 - Buenos Aires, Argentina, 1979) Editor. Fill d'Antoni López i Benturas. Féu estudis, inacabats, d'enginyeria i de dret. Format a la Llibreria Espanyola, s'independitzà des de molt jove del negoci del pare i l'any 1925 fundà la llibreria Catalònia i una impremta. Donà aires de modernitat a la venda de llibres i, com a editor, creà les col·leccions "Quaderns Blaus", "Biblioteca Literària", "Biblioteca Catalònia" i "Biblioteca Univers". Publicà els set volums de l'inacabada obra de Rovira i Virgili Història nacional de Catalunya, i la de Pompeu Fabra Diccionari general de la Llengua catalana. El 1936 s'exilià a França, des d'on passà a Mèxic, on fundà l'editorial Sudamericana.\nLópez i López, Antoni (Comillas, Cantàbria, 1817 – Barcelona, 16/gen/1883) Comerciant, navilier i banquer. Emigrà a Amèrica i aconseguí de fer una considerable fortuna a l'Havana. Retornat a Espanya l'any 1850, emprengué una llarga sèrie de negocis que aviat el portaren a ésser el primer capitalista espanyol. L'any 1852 fundà la casa A. López y Cía., nucli de la futura Companyia Transatlàntica, que aprofità la substitució de la navegació a vela per la de vapor i monopolitzà les línies oficials de vapors a les colònies. La Transatlàntica s'establí a Barcelona el 1881 i utilitzà exclusivament carbó asturià extret de la zona d'Aller per la Compañía Hullera Española, de la qual López havia estat el fundador (1883) i l'únic propietari. Acumulà, així mateix, diverses concessions ferroviàries i fundà la Compañía General de Tabacos de Filipinas. En l'esfera bancària creà el Crèdit Mercantil i el Banc Hispano-Colonial (1876), que centrà la seva activitat a Barcelona, amb la col·laboració de... Segueix...\nLópez i Miró, Sergi (Barcelona, 15/ago/1968 - ) Nedador. Va aconseguir la medalla olímpica de bronze a la final de 200 m braça dels Jocs Olímpics de Seul (1988). Posteriorment es convertí en el primer nedador espanyol en assolir el 1990 un record d'Europa (2' 12'' 24 en els 200 m braça). El 1991 va batre també el record d'Espanya dels 400 m estils. Fou medalla de bronze als campionats d'Europa de 1991.\nLópez Montenegro, José (Aragó, s XIX – Amèrica, s XX) Dirigent obrer. Deixà la carrera militar en convertir-se a l'anarquisme. Després d'estar exiliat a París, tornà el 1881 i exercí com a mestre a Sabadell i a Sallent. A Sabadell dirigí "Los Desheredados" (1884-86), periòdic que assolí una gran difusió. Hom l'implicà en el procés de Montjuïc (1896). Convertit en un apòstol de l'anarquisme, fou un dels principals defensors de les tesis de la vaga general durant els primers anys del s XX. És autor de La aurora. Catecismo de la república democrática federal (1882), El botón de fuego (1902), etc. Posteriorment emigrà a Amèrica.\nLópez Mozo, Jerónimo (Girona, 1942 - ) Dramaturg, narrador i assagista. El 1986 guanyà el premi Castilla-La Mancha per la seva obra D.J.. El 1987 estrenà Como reses, escrita el 1970 en col·laboració amb Luis Matilla. El 1992, a les envistes de la celebració del 5è centenari del descobriment d'Amèrica, publicà Yo, maldita india, una lúcida reflexió sobre l'arribada dels espanyols a aquell continent.\nLópez i Orellana, Antoni (País Valencià, s XVIII – s XIX) Escriptor. Fou poeta bilingüe.\nLópez Peláez, Antolín (Manzanal del Puerto, Castella, 1866 – Tarragona, 1918) Eclesiàstic. Arquebisbe de Tarragona (1913-18). Del 1907 al 1918 fou senador del regne. Col·laborador en diversos diaris, deixà, a més, gran quantitat d'obres sobre temes històrics, polítics, eclesiàstics, apologètics i científics. Fou membre de les acadèmies de la Llengua, de la Història, de les Ciències Morals i Polítiques, de les Belles Arts, de les Bones Lletres, etc.\nLópez i Pellicer, Francesc (València ?, 1756 - València, s XVIII) Escultor. Estudià a l'Acadèmia de Sant Carles i fou deixeble de Francesc Bru. El 1781 es traslladà a Madrid, on obtingué diversos premis a l'Academia de San Fernando. El 1790 tornà a València, on fou nomenat acadèmic supernumerari (1798) i tinent director (1803) de l'Acadèmia de Sant Carles. Entre la seva producció destaquen els baixos relleus de Sant Pere i Sant Pau, per a les Escuelas Pías de San Fernando (Madrid), i els de Sant Carles Barromeu i Santa Teresa rebent la comunió (Museu Provincial de Saragossa).\nLópez Pérez, Lesmes (Palacios de Benever, Castella, 1874 – Manila, Filipinas, 1943) Pintor. Monjo de Montserrat des del 1890. Deixeble de Francesc Morell, amplià estudis a Roma. La seva obra és principalment a Montserrat, Samos i Monforte de Lemos (Galícia), Nueva Sinoia (Austràlia) i la fundació montserratina de Manila.\nLópez i Piñero, Josep Maria (Mula, Múrcia, 14/jun/1933 - València, 8/ago/2010) Historiador de la medicina. Professor encarregat de la càtedra d'història de la medicina de la Facultat de València (1957-66), càtedra que ocupà des del 1970. Promotor i col·laborador de congressos i simpòsiums, ha publicat treballs monogràfics en nombroses revistes especialitzades i ha fundat i dirigit els "Cuadernos Valencianos de Historia de la Medicina y de la Ciencia", iniciats l'any 1962, i l'"Índice Médico Español", des del 1965. Entre la seva obra, cal esmentar Medicina, Historia, Sociedad, antología de clásicos médicos (1969), La introducción de la ciencia moderna en España (1969), Ciencia y técnica en la sociedad española de los siglos XVI y XVII (1979), Cajal (1985) i Diccionario biográfico de la ciencia moderna en España (1982).\nLópez i Piquer, Bernat (València, 1801 – Madrid, 1874) Pintor. Germà de Lluís. Estudià a l'Academia de San Fernando, de la qual més tard fou acadèmic de mèrit. Són ben conegudes les seves obres, la majoria retrats al pastel: Fernando Varela, Els alabarders Díez i Touran, etc.\nLópez i Piquer, Lluís (València, 1802 - Madrid ?, 1865) Pintor. Fill de Vicent López i Portaña i germà de Bernat. Anà pensionat a Roma (1830-33) i, després, visqué molts anys a París. Conreà amb encert la pintura històrica i col·laborà en la decoració de les voltes del palau Reial de Madrid.\nLópez i Portaña, Vicent (València, 19/set/1772 – Madrid, 22/jul/1850) Pintor. El 1790 li fou concedit el màxim premi de l'Academia de San Fernando madrilenya pel quadre Els Reis Catòlics rebent els ambaixadors de Fes. El 1802 pintà La família de Carles IV. El 1814, Ferran VII el nomenà primer pintor de cambra. Com a pintor de frescos, seguí la tradició del divuit (sostre del saló de Carles III, al palau Reial, 1828; casino de la Reina, palau de Vista Alegre, etc). Estilísticament la seva producció és mou dins el neoclassicisme, si bé al final de la seva carrera assumí algunes innovacions del nou estil romàntic. Practicà tots els gèneres, però preferí el retrat; dibuixant segur i detallista, allisa el color fins a conferir-li una sensació d'esmalt, a la manera de Mengs. La seva obra descriu la societat de l'època aristocràtica i burgesa; retratà no solament la família reial, sinó també els principals polítics i militars de l'època. Entre les seves obres més notables cal esmentar els retrats de Goya (1826), El príncep Max de Saxónia (1826), Ferran VII (1831) i del Marquès de Remisa (1844).\nLópez i Puigcerver, Joaquim (València, 1845 – 1905) Polític. Afiliat al partit democràtic, prengué part en la Revolució del 1868; fou diputat en diverses ocasions i ocupà la sotssecretaria de Finances (1873 i 1883). Va ingressar al partit liberal i figurà entre els elements lliurecanvistes. Fou nomenat ministre d'Hisenda (1886 i 1887) i després, successivament, de Governació (1893) i de Gràcia i Justìcia (1890, 1902 i 1905).\nLópez i Puigcerver, Vicent (València, 1844 – 1911) Militar. Germà de Joaquim. Des del 1905 era general. El féu remarcar pels seus estudis topogràfics. Dirigí l'Instituto Geográfico y Estadístico de Madrid. Fou en diverses ocasions diputat i governador civil d'algunes províncies.\nLópez i Raimundo, Gregori (Tauste, Aragó, 1914 - Barcelona, 17/nov/2007) Polític comunista. El 1931 immigrà a Barcelona, entrà el 1934 a les Joventuts Socialistes amb el seu germà Antoni (president del sindicat de Banca de la UGT), i ingressà al PSUC (1936). Comissari polític al front d'Aragó (1936-38), el 1939 s'exilià a Mèxic. Tornà clandestinament (1947) al Principat per reorganitzar el PSUC. Detingut arran de la vaga general de 1951, passà tres anys a la presó i després tornà a l'exili, on fou elegit secretari general del PSUC. Des del 1960 alternà l'activitat clandestina a Catalunya amb les estades a l'estranger. Detingut i immediatament alliberat el 1976. Fou secretari general (1965-77) i president del PSUC des de la seva legalització (1977). Elegit diputat al congrés el 1977, 1979 i 1982. Defensà l'eurocomunisme propugnat des del PCE per Santiago Carrillo. Cessà com a llibres Escrits. 50 anys d'acció (1947-1988) (1989) i Primera clandestinidad (1993).\nLópez i Rodó, Laureà (Barcelona, 18/nov/1920 – Madrid, 11/mar/2000) Polític i advocat. Catedràtic de dret administratiu a Santiago i a Madrid. Fou nomenat secretari general tècnic de la presidència del govern el 1956, comissari del Plan de Desarrollo en crear-se aquest organisme (1962) i ministre sense cartera encarregat del Plan de Desarrollo Económico y Social el 1965. Membre de l'Opus Dei, formà part de diferents governs franquistes a partir del 1965. El 1973 fou nomenat ministre d'Afers Estrangers, però cessà aquest mateix any arran de l'atemptat de Carrero Blaco. Durant la transició, milità a Alianza Popular, fou l'únic diputat d'aquest partit elegit a Catalunya el 1977 que participà en la redacció de l'Estatut de Sau. Abandonà el partit el 1979. Ha publicat Política y desarrollo (1970), La larga marcha hacía la monarquía (1977), a més de les seves Memorias.\nLópez i Rodríguez, Antoni (el Poblenou de Benitatxell, Marina Alta, 1859 - Alboraia, Horta, 1917) Periodista i polític. Participà en la guerra carlina, a favor de Carles VII. Després d'un breu exili a França, retornà a València, on col·laborà a "El Tradicional" (1888-89) i "La Lealtad" (1885-87), comprà "El Centro" (1892) i fundà "La Lucha" (1892). Ocupà diversos càrrecs municipals.\nLópez Sánchez, Juan (Bullas, Múrcia, 1900 – Madrid, 1972) Anarco-sindicalista. Resident a Barcelona, ingressà a la CNT (1910), de la qual fou secretari del comitè general (1930); un any més tard signà el manifest dels Trenta. Fou ministre de Comerç, amb Largo Caballero (1936-37). Dirigí "Acción", "Sindicalismo" (1933-35) i "Fragua Social" (1936-39). En acabar la guerra civil, s'exilià a Mèxic, d'on tornà per residir a València (1967).\nLópez Sicilia, Joaquín (Cubel, Aragó, 1764 - València ?, 1835) Eclesiàstic. Estudià filosofia, teologia i cànons a la Universitat de València. Guanyà per oposició un curat i posteriorment la canongia magistral a la catedral de Terol. El 1832 s'encarregà de l'arquebisbat de València.\nLópez i Soler, Ramon (Manresa, Bages, 1806 – Madrid, 1836) Escriptor i periodista en castellà. Formà part de la Societat Filosòfica de Barcelona i fundà, amb Aribau, la revista "El Europeo" (1823), portadora de les idees romàntiques a Espanya. Sota l'absolutisme, emigrà a França a causa de les seves idees liberals. Conreà la novel·la històrica, dins la línia de Walter Scott, a Los bandos de Castilla o El Caballero del Cisne (1830), amb un pròleg en que manifestava les seves idees sobre la novel·la romàntica. Altres novel·les seves foren Kar-Osman (1832), El primogénito de Alburquerque (1833) i La catedral de Sevilla (1834). Cridat per l'editor A. Bergnes de las Casas, dirigí la revista "El vapor" (1833), la qual rebé d'aquest autor un fort esperit romàntic i constituí una base per a la Renaixença catalana.\nLópez i Torregrossa, Tomàs (Alacant, 1868 – Madrid, 1913) Compositor. Fou deixeble de Ruperto Chapí i es dedicà plenament a escriure per a l'escena. Compongué un centenar d'obres, algunes de les quals en col·laboració amb Joaquín Valverde, fill.\nLópez Orriols i Frediani, Àlvar (Barcelona, 1858 – 1906) Advocat. Fou vicepresident de l'Acadèmia de Jurisprudència i Legislació. Publicà algunes traduccions d'obres literàries i jurídiques.\nLópez-Amo i Marin, Àngel (Alacant, 1917 – Warfordsburg, EUA, 1956) Escriptor. Era catedràtic d'història del dret a la universitat de Santiago de Compostela. Col·laborà a diverses publicacions periòdiques. Obres seves són les titulades Insignis nobilitas (1950), Estado medieval y antiguo régimen (1952), El poder político y la libertad. La monarquía de la reforma social (1952, reeditada el 1957), Sobre el estudio profundo de las revoluciones (1956) i Burguesía y estilo burgués (1956), així com unes Cartas académicas a un príncipe joven transcrites al diari barceloní "La Vanguardia" el 1956.\nLópez-Chávarri i Andújar, Eduard (València, 1931 - ) Crític musical de "Las Provincias". Fill d'Eduard López-Chavarri i Marco.\nLópez-Chávarri i Marco, Eduard (València, 29/gen/1871 – 28/oct/1970) Compositor, musicòleg i escriptor. La seva formació musical fou autodidàctica. El 1903 fundà l'Orquestra Valenciana de Cambra i fou professor del conservatori de València. És autor dels contes, d'estètica romàntica, Armònica i dels Cuentos líricos (1907), i publicà Música popular española (1927), Historia de la música (1929) i Folklore musical español (1955). Vinculat amb Felip Pedrell, Enric Granados i Manuel de Falla, la seva producció té un llenguatge harmònic impressionista i una instrumentació molt elaborada. Les seves obres més notables són les tres composicions simfòniques Valenciana, Abanicos antiguos i Acuarelas, així com Rapsodia valenciana, per a piano i orquestra, Concierto breve, per a piano i corda, i Llegenda, per a cor i orquestra.\nLópez-Obrero Castañeira, Ángel (Còrdoba, Andalusia, 20/abr/1910 - 26/mar/1992) Pintor. Format a Còrdova i resident a Barcelona des del 1930. La seva pintura arrenca sovint de l'experiència divisionista. Fou un dels principals organitzadors dels Salons d'Octubre i es dedicà també a la pedagogia artística; ha tingut deixebles com J. Ponç i J. Hernández i Pijuan. Tornà a Còrdova el 1952.\nLópez-Picó, Josep Maria (Barcelona, 14/oct/1866 – 18/mai/1959) Poeta i editor. Estudià lletres i es formà literàriament amb el grup de "Joventut". Fou cap de negociat de la diputació i secretari de la Societat d'Amics del País. El 1915, amb Joaquim Folguera, fundà "La Revista", des d'on dugué a terme la difusió de la poesia europea i l'expansió de l'ideari noucentista. Poeta de vasta producció, concep la poesia com una experiència de cultura, en la qual exigeix, com els escriptors noucentistes, un substrat de coneixements que s'estén des de la lingüística fins a la història literària. Recollí la tradició de la poesia catalana del s XV i els simbolistes francesos, que, enriquint la seva poesia d'intencions estrictament idiomàtiques i abstractes més o menys filosòfico-teològiques, la feren evolucionar cap a una poesia pura. Publicà, en un començament, Intermezzo galant (1910), Poemes del Port (1911) i Amor, Senyor (1912), i, posteriorment, L'ofrena (1915), Cants i al·legories (1917), El meu pare i jo (1920)... Segueix...\nLopis, Denís Pau (València, s XVI – 1626) Eclesiàstic. Estudià dret a Lleida i Salamanca. Havent restat vidu, es féu sacerdot. S'ordenà el 1588. Des del 1612 fou degà mitrat de Gandia. Escriví diverses obres de dret canònic, quasi totes en llatí.\nLoquillo (Josep M. Sanz i Beltran) (Barcelona, 21/des/1960 - ) Cantant de rock. Debutà el 1979 amb el grup Los Rebeldes. A partir del 1982 formà el grup de rock Loquillo y los Trogloditas, que assolí l'èxit amb El ritmo del garaje (1982), A por ellos que son pocos y cobardes (1990) o Mientras respiramos (1993). En solitari, amb la col·laboració de G. Sopeña, ha musicat poemes de diversos actors a La vida por delante (1996) i Con elegancia (1998).


Domek Bachledówka Zakopane Zakopane Polònia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nul Chiabówka dolna 19a, Bystre, Zakopane, Polònia - Veure al mapa\nMés informació sobre Domek Bachledówka Zakopane\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Zakopane, Domek Bachledówka Zakopane és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Domek Bachledówka Zakopane és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. L'hotel ofereix Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, Zones públiques amb Wi-Fi, aparcament de cotxes, transport hotel/aeroport, habitació familiar per garantir el més gran comfort possible als seus clients.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, nevera, forn microones a cada habitació. Esquí de l'hotel, són llocs ideals per a relaxar-se després d'un llarg dia. Domek Bachledówka Zakopane és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Zakopane.\nCal que informeu el Domek Bachledówka Zakopane de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. En arribar, cal abonar un dipòsit de 200 PLN per si hi ha desperfectes. Aquest dipòsit es reemborsarà el dia de sortida en funció de l'estat de l'allotjament.\nTots els tipus de viatgers (17) Famílies amb infants petits (8) Famílies amb infants grans (5) Grups (4)


Mesures cautelars de caràcter real - Segon part - Dret processal penal d'Andorra - Libros y Revistas - VLEX 285284\nConcerté i funcio\nActualment, la doctrina i les reformes legislatives propugnen les majors garanties per a la persona presumptament implicada en un procés criminal. Aixó s'ha traduít en la progressió del reconeixement i fortesa del dret de defensa, pero, aquest, indubtablement sagrat dret, proclamat universalment, no implica que es deguin desconéixer els drets de la víctima, l'enfocament científic dels quals és relativament recent, -any 1945- coincidint amb l'encunyació del terme «victimologia» per Mendelsohn(1). Amplis sector jurídics s'afanyen en assolir la inclusió, proclamació i regularització dels drets fonamentals de les victimes i perjudicats, en la Declaració Universal dels Drets de l'home, en concordanca amb els que s'atorguen -com s'ha dit- ais delinqüents -presumptes o certs-. S'aborda el tema en el primer Simposium Internacional reunit a Jerusalem l'any 1973; en el segon, celebrat a Boston, l'any 1976; el tercer, celebrat a Muenster (Alemanya Occidental, el 1979), i l'últim, a Tokio, el 1982.\nLa creixent preocupado, protecció i tutela dels drets de les victimes i perjudicáis, va adquirint un auge inusitat, davant la paradoxal situació dels nostres temps, de qué, a mesura que augmenta el nivell de vida, augmenta també desmesuradament la taxa de la criminalitat, sobretot la delinqüéncia violenta en les grans ciutats.\nConcha i Pellico afirmen(1) que la «consagrado i desenvolupament, consolidació i perfectibilitat dels drets i garanties dels delinqüents, presumptes o declaráis, deuen correr parions i paral.lels amb els que es concedeixen i atorguen a les victimes i perjudicáis, perqué, mentre aquesta equiparació i equilibri no es restitlleixi, existirá un estat de coses injust i contrari al dret».\nEn canvi, un important sector de doctrina propugna relaxar les garanties i privilegis que s'atorguen ais delinqüents, amb la finalitat de vigoritzar el de les victimes.\nCertament, ja sigui per la lentitud, incomoditats i molésties que l'obtenció del rescabalament dels perjudicis i la indemnització dels danys, proporciona a la víctima, les despeses que origina el procés; les coaccions que reben algunes vegades els perjudicáis, creiem que s'hauria de donar una resposta ordenada al tema de la victimologia, instaurant mesures cautelars penals i processals urgents, des d'una perspectiva més pragmática, per les efectives necessitats de la víctima i dels drets fonamentals que l'assisteixen, i pensant, endemés, que no son solament les victimes d'un delicte determinat les que sofreixen les seves conseqüéncies, sino la Societat en general, encara que indirectament, tant perqué ha de contribuir a les despeses que ocasionen el manteniment de la policía, dels jutges i Tribunals, etc. com per la inquietant inseguretat i fins el terror, suscitáis per la importancia i gravetat de la delinqüéncia en l'hora actual.\nMOVIMENT INTERNACIONAL EN FAVOR DE LES VICTIMES\nL'any 1985, la 40- assemblea general de les Nacions Unides va adoptar per consens una resolució sota el nom de «declarado dels principis fonamentals de justicia relatius a les victimes de la criminalitat i l'abús de poder». Aquesta resolució va ésser elaborada a Milá, a l'agost de 1985, en el curs del Vllé Congrés de les Nacions Unides sobre la prevenció del crim i la lluita contra la delinqüéncia, grácies a una iniciativa conjunta d'Austrália, de Canadá i de França, i amb el suport dinámic, efica? i constant de la societat mundial de victimologia, organització no governamental agregada a les Nacions Unides. Ha calgut esperar 40 anys i quasi 60 comunicacions internacionals, després de la Declaració de Drets de l'Home del 1948 (a excepció de la convenció sobre la tortura), perqué, finalment, la comunitat internacional prengui consciéncia de la seva responsabilitat davant de les victimes, del seu deure de solidaritat i els reconegui un dret legítim a veritables drets, enunciats, organitzats, concrets i efectius... possibles.\nAquesta Declaració és generalment considerada com un dels progressos més reeixits aquests darrers anys, per Nacions Unides; constitlleix la base sobre la que els Estats, amb voluntat de millor protegir les victimes, podran en el futur recolzar-se per millorar els seus dispositius. Aquesta carta per les victimes es presenta en dues seccions.\nEn la primera -per les victimes de la criminalitat, a la vista de les legislacions nacionals- els drets precisos son reconeguts a nivell de procediment (dret a un tractament equitatiu, accés ais procediments judicials), de la reparació pels autors de la indemnització per l'estat, o de l'accés ais servéis socials i de la sanitat.\nQuant a la segona secció, ha estat objecte de les discussions més intenses entre els estats, que han transigit arribant a una solució, considerada, a Milá, com acceptable per tots.\nElla ha consagrat la idea que, més enllá de les victimes de la criminalitat, existeixen victimes de l'abús de poder -actes greus, encara que no sancionáis penalment per les legislacions internes- que suposen perjudicis a vegades considerables atempta a la seva persona, la seva familia, la seva propietat, els seus drets essencials, sense esperanca, sovint, de la menor protecció ni reparació.\nAqüestes son les victimes a les que la segona part de la Declaració invita ais estats a considerar, i per les quals demana de completar les legislacions nacionals i de negociar tractats internacionals, a fi i efecte de assegurar-los, en el futur, l'accés a la justicia, reparació i indemnització i assisténcia social a les quals tenen legítimament dret.\nEn fi, la Declaració incita ais Estats a desenvolupar polítiques socials i económiques aptes per prevenir la victimització.\nEl Consell d'Europa ha portat a terme l'elaboració de tres resolucions, consagrant el dret de les victimes.\nLa Convenció europea sobre la indemnització dels actes de violencia, en trámit de ratificació per França (Novembre de 1983).\nDues recomanacions, una sobre:\nLa posició de la víctima dins del quadre del dret penal i del procediment penal\nL'assisténcia a la víctima i la prevenció de la victimització\nLa Societat Mundial de Victimologia\nSi bé moltes de les comunicacions internacionals acaben sovint en no res, aquest no és el cas d'aquests textos sobre els drets de les victimes. Al cap d'uns quants anys s'ha fet un important esforc pel millorament concret dels drets de les victimes i pel desenvolupament d'estudis i investigacions sobre aquest tema. Aquesta organització no governamental, sota l'impuls de la societat Mundial de Victimologia, reuneix regularment investigadors i experts interessats per la reflexió i l'acció en favor de les victimes. Ha organitzat, a Jerusalem, a fináis d'agost de 1988, el seu 6é. simpósium internacional. Aquesta conferencia, que ha reunit una centena de participants estrangers de totes les regions del món, així com nombrosos investigadors i experts israelians, ha estat l'ocasió d'aprofundir la coneixenca sobre determinades qüestions especifiques, tais com: la victimització específica de les dones i dels infants, les victimes del terrorisme (intervenció d'un representant francés del Ministeri de Justicia), les...


Traspàs de carteres: comiat del Bonus Track d'Agnès Marquès i arribada de Trinxeres d'Eloi Vila\nEl "Bonus Track" acaba, però per una boníssima raó! Donem l'enhorabona a l'Agnès Marquès, ens quedem amb les 6 fantàstiques entrevistes i rebem Eloi Vila, que presenta la seva secció "Trinxeres". El Ministeri d'Afers Humans queda en bones mans.\nTeresa Gimpera: "De petita volia ser la meva àvia, perquè tenia poder. I investigadora mèdica"\nTots tenim una cara B. Agnès Marquès, periodista i coministra d'Afers Humans, s'encarregarà de revelar-nos els somnis ocults dels més reconeguts professionals: descobrim què hauria volgut ser la grandíssima Teresa Gimpera, la primera "bonus track" que no diu que voldria ser artista!\nRafael Ribó, al "Bonus track" d'Agnès Marquès: "En una altra vida, voldria ser una dona"\nTots tenim una cara B. Agnès Marquès, periodista i coministra d'Afers Humans, s'encarregarà de revelar-nos els somnis ocults dels més reconeguts professionals. Rafael Ribó, síndic de greuges, té l'honor de ser el primer "Bonus track" que canviaria de gènere.\nEl "Bonus track" d'Agnès Marquès: què hauria estat... Sergi Pàmies?\nTots tenim una cara B. Agnès Marquès, periodista i coministra d'Afers Humans, s'encarregarà de revelar-nos els somnis ocults dels més reconeguts professionals. Com calia esperar, Sergi Pàmies dóna respostes gens convencionals i molt interessants.\n"Bonus Track": què hauria estat Francesc Orella en una altra vida?\nTots tenim una cara B. Agnès Marquès, periodista i coministra d'Afers Humans, s'encarregarà de revelar-nos els somnis ocults dels més reconeguts professionals. Avui: Francesc Orella!\nEstrena de "Bonus track"! Què series si no fossis tu?\nTots tenim una cara B. Agnès Marquès, periodista i coministra d'Afers Humans, s'encarregarà de revelar-nos els somnis ocults dels més reconeguts professionals. Avui: Roger de Gràcia!\nCatalunya vespre, amb Kílian Sebrià, de 22 a 23 h - 20/06/2018\nTot costa, de 19 a 20 h - 20/06/2018


Política de protecció de dades | Museu del Suro\nAquesta és la política de protecció de dades del Museu del Suro de Palafrugell. Fa referència a les dades de persones físiques amb les que es relaciona en l’exercici de les seves competències i funcions. Ateses les funcions del Museu del Suro de Palafrugell alguns tractaments són el resultat de la prestació de serveis a altres administracions públiques que li han delegat funcions. El tractament s’efectua complint el Reglament General de Protecció de Dades (Reglament (UE) 2016/679 del Parlament Europeu i del Consell, de 27 d’abril de 2016, i la normativa estatal sobre aquesta matèria.\nEl responsable del tractament de les dades personals és el Museu del Suro de Palafrugell (d’ara endavant, el Museu del Suro), amb CIF P6712404J i domicili a la Placeta del Museu del Suro, s/n, Palafrugell (CP 17200), telèfon 972307825, adreça electrònica info@museudelsuro.cat, www.museudelsuro.cat.\nEl Delegat de Protecció de Dades (DPD) és la persona que supervisa el compliment de la política de protecció de dades del Museu del Suro de Palafrugell, vetllant perquè es tractin adequadament les dades personals i es protegeixin els drets de les persones. Entre les seves funcions figura la d’atendre qualsevol dubte, suggeriment, queixa o reclamació de les persones de qui es tracten dades. Es pot contactar amb el delegat de Protecció de Dades adreçant-se per escrit a la Placeta del Museu del Suro, s/n, Palafrugell (CP 17200) o a l’adreça electrònica info@museudelsuro.cat.\nEl Museu del Suro tracta les dades per a exercir les seves competències i funcions. Els serveis del Museu del Suro es descriuen a la seva web i a la seva seu electrònica. Una descripció completa dels tractaments i de les finalitats a les que es destinen les dades figura al Registre de les activitats de tractament de l’Ajuntament.\nEl temps de conservació de les dades ve determinat per diferents factors, principalment el fet que les dades segueixin essent necessàries per atendre les finalitats per a les quals hagin estat recollides en cada cas. En segon lloc es conserven per fer front a possibles responsabilitats pel tractament de les dades per part del Museu del Suro, i per atendre qualsevol requeriment d’altres administracions públiques o òrgans judicials.\nEls drets que acabem d’enumerar es poden exercir adreçant una sol·licitud al Museu del Suro a l’adreça postal o a les altres dades de contacte indicades a l’encapçalament.\nEn tots els casos, ja sigui per presentar reclamacions, demanar aclariments o fer arribar suggeriments, és possible adreçar-se al Delegat de Protecció de Dades mitjançant missatge de correu electrònic a l’adreça info@museudelsuro.cat.


Ermita de la Mare de Déu de Gràcia - Vilapedia\nErmita de la Mare de Déu de Gràcia\nVolta del riu Millars al Termet de l'ermitori\nLes dades essencials sobre la devoció en aquest ermitori, crescut entorn de la coveta de la Mare de Déu de Gràcia, estan documentades a partir del 1672 quan el prevere Geroni Cabrera és autoritzat a promocionar el culte religiós en la senzilla ermita a partir de l'oratori allí existent i, segons l'historiador local José María Doñate, l'única cosa que sobre els origes d'aquest lloc de devoció cal admetre amb anterioritat és el fet que un frare eremita, anomenat Bernat Fabra, va establir-s'hi en una "cetlla" al 1375 als primers dies de la seua estança a la vila.\nOrigens del santuari\nAllò que en veritat se registra històricament és que, a partir d'aquesta data a finals del segle XIV, diversos penitents habiten l'indret fins que al 1502 el frare Queretes aconsegueix permís per a celebrar missa en aquest lloc, aleshores conegut per "les ermites" perquè degueren ser diversos els punts de les balmes a la pedrera del riu que varen ser ocupats per successius penitents. També per aquests anys es construeix a càrrec de la vila el cos principal de la capella que ha arribat fins a nosaltres.\nEls frares franciscans alcantarins arriben a establir-se a l'ermitori l'any 1577, però la seua presència tot just arriba als dos anys de duració, sense modificar substancialment les construccions ja existents, perquè, pel seu interès com a frares mendicants, demanen al Consell municipal poder instal·lar-se a prop de la vila, a l'ermita dedicada a la Mare de Déu del Roser, bastida poc abans al raval de Castelló en commemoració de la batalla de Lepant.\nPer aquests anys són mampreses obres a cura del Consell que, al 1603, inicia la celebració d'una festa anual a la Verge en la data de la celebració litúrgica de la Visitació de Maria a santa Isabel, a començaments del mes de juliol, una festivitat de caire popular que encara perdura amb renovada força i que, com es veu per la seua dedicació, confirma que la devoció a la Mare de Déu de Gràcia encara no estava arrelada en aquest santuari com a tal.\nReformes i activitat\nAl llarg dels segles es fan moltes altres reformes a l'edifici, i a la segona meitat del XVII es decora la coveta al gust barroc, promovent-se la llegenda del "pastoret" i intensificant la promoció devota a la Mare de Déu sota l'advocació tradicional sense cap títol específi caracterizador de la suposada "troballa". També les pintures al fresc de l'absis estan fetes a mitjan segle XVIII pel pintor valencià Luciano Calado. En 1757 la vila acorda la festa anual a la Mare de Déu de Gràcia, en prova de gratitud després d'una epidèmia i tots els anys, en arribar setembre, és portada la imatge durant uns dies a la població. El 14 d'abril de 1823 queden instal•lats dos rellotges de sol a les façanes de l’ermitori.\nA partir d'aquesta data s'incrementen les visites al santuari i comença a registrar-se l'activitat d'hostatgeria, se creen noves habitacions, cuines i serveis per als visitants, així com dependències complementàries com les cotxeres o cavallerisses annexes, i els administradors nomenats a l'efecte per l'Ajuntament porten llibres de registre de totes les actuacions en el conjunt de l'ermitori.\nAl 1986 es fa una rehabilitació total de l'edifici, molt malmès per l'abandonament al periode anterior i, respectant els espais estrictament religiosos, es reconverteixen totalment les edificacions existents per a usos públics socials i culturals, amb sales de reunions i l'obertura d'un Museu Etnològic amb diverses seccions dedicades a la ceràmica, les activitats artesanals i els àmbits de la vida quotidiana.\nObtingut de «http://vilapedia.wikis.cc/w/index.php?title=Ermita_de_la_Mare_de_Déu_de_Gràcia&oldid=2656»\nDarrera modificació de la pàgina: 13 set 2015 a les 09:43.


Més borró a les dunes de Gavà | Sostenible\nMés borró a les dunes de Gavà\n23/03/2017 - 13:59\nEl diumenge 19 de març l'Ajuntament de Gavà va organitzar una jornada participativa a la platja que implicava una acció de millora de l'entorn. Hi van assitir gairebé 100 persones que al llarg del matí van plantar 300 exemplars en 200 metres lineals (2 trams de cordó de dunes) de borró (Ammophila arenària), una espècie imprescindible per a la formació i consolidació dunar.\nLa proposta forma part de les activitats que cada diumenge tenen lloc a la Jugatecambiental de la platja de Gavà (un projecte compartit entre l'AMB i l'Ajuntament del municipi) i va ser dinamitzada per l'Associació Ecologista les Agulles de Gavà.\nParticipants de totes les edats van poder conèixer, acompanyats d'un expert científic, les característiques de l'ecosistema dunar, la importància de preservar-lo i els beneficis de les accions participatives com aquesta que es porten a terme a la platja de Gavà.\nEn aquesta mateixa jornada es van realitzar també tasques de descontaminació metàl·lica de la platja, organitzades per l'Associació de Detectoristes de Catalunya, una entitat formada per persones que practiquen la detecció de metalls amb finalitats lúdiques i total respecte envers la natura i el patrimoni històric.\nLa programació de la Jugatecambiental de la platja de Gavà continuarà cada diumenge al matí fins a finals del mes de maig amb activitats per a totes les edats.


Drenatge limfàtic - CreuGroga\nUNITATS ASSISTENCIALS / SERVEI DE FISIOTERÀPIA I REHABILITACIÓ / DRENATGE LIMFÀTIC\nEl drenatge limfàtic manual, participa en la regulació dels líquids del nostre cos, ajuda en el procés d’eliminació metabòlica, intervé en la resposta immunològica i és font de purificació i neteja.\nManual (1 h)\nManual (30′) + Pressoteràpia (30′)\nCel·lulitis (el greix acumulat reté aigua com si fos una esponja)\nEdemes per embaràs\nEdema del sistema nerviós (migranyes, maldecaps, vertigen)\nEdemes postoperatoris i per millorar la presentació de cicatrius.\nMalalties cròniques de les vies respiratòries (rinitis, sinusitis, faringitis, amigdalitis,…)\nEdemes d’origen traumàtic: hematomes, luxacions, estirades musculars\nArtritis, artrosis i afeccions de les parts toves (capsulitis, tendinitis, etc.)\nLinfedema congènit o adquirit.\nEdemes en la menstruació\nDistonia neurovegetativa (nervis, ansietat).\nUlceres de decúbit.\nPressoteràpia: És una màquina que utilitza la pressió de forma ascendent al cos per fer el drenatge en extremitats inferiors i abdomen.


Feminisme és Igualtat\nRe-Unint projectes feministes per a celebrar el 8M: #37Històries + #PorTodas\nPer: Fundación Goteo 06/03/2019\nComencem pel bàsic, ja que ningú neix sabent: Feminisme és la idea radical que sosté que les dones som persones (Angela Davis).\nÉs una idea senzilla i irrebatible. No obstant això, el dia a dia ens demostra que aquesta convicció segueix lluny de ser la norma: els feminicidis, la violència de gènere o la bretxa salarial segueixen sent una realitat.\nPerquè hi ha #1000motius i #1000oportunitats per participar en la lluita per la igualtat de drets i responsabilitats sense distinció de gènere, com ja va recordar Manuela Frudà farà un any, a Goteo som feministes.\nDes que vam començar, el 8 de Març no ha estat per a nosaltres una data per posar-se a pensar en "què es pot fer al respecte", sinó per celebrar recordant tots els projectes en què hem aportat i animant a que la flama s'estengui.\nPer això, aquest 2019 hem volgut (i hem anat) més enllà, connectant dues de les nostres campanyes més potents, fent que una al costat de l'altra poguessin multiplicar seu abast. Per a qui ens acabi de conèixer, us les presentem. Més endavant us explicarem el que vam fer i com diuen per aquí: "El que va succeir el sorprendrà!"\nDes del diari LaMarea, al novembre van confiar una vegada més en nosaltres per impulsar la campanya #PorTodas. El projecte proposava investigar el context vital de les 55 dones assassinades a Espanya en 2014 reconegudes en els registres oficials. Si aconseguien un finançament de 70.000 €, un equip de més de 30 periodistes, moltes d'elles especialitzades en gènere (Magda Bandera, Olivia Carballar, Patricia Simón, Noemí López Trujillo i Alba Mareca ...) reconstruirien les seves històries, cinc anys després que les matessin.\nLa campanya va superar les expectatives. A falta de dos dies per concloure la primera ronda, més de 2000 persones havien aportat un total de 70.702 euros, arribant als 88.948 € en finalitzar.\nAixí doncs, aquest 2019 començaran a publicar reportatges individuals, explicant les històries d'aquestes dones en profunditat, realitzant un seguiment dels casos, donant-los continuïtat i detectant amb això en què ha fallat el sistema abans i després. D'aquesta manera serà possible exigir responsabilitats a les administracions i recollir exemples positius que inspirin a diferents col·lectius a avançar en la lluita contra la violència masclista.\nEl 8 de març de 2018 va ser punt d'inflexió per a moltes dones. Per a un grup d'alumnes de 4t de l'ESO de l'escola Dominiques de l'Ensenyament de Barcelona, aquesta vaga feminista va ser un despertar. En tornar d'ella va sorgir una reunió espontània en la qual van començar a compartir experiències viscudes en les que s'havien sentit incòmodes o agredides pel simple fet de ser dones. Aquesta iniciativa les va unir i van decidir crear un espai on poder expressar-se sense por per intentar canviar el seu entorn més proper: l'aula.\nDesprés de diverses activitats (tallers en espais no mixtes, rodes d'empatia, reflexions col·lectives), va arribar el dia en què elles van llegir, davant els seus companys i de manera anònima, 37 històries d'agressions que havien patit durant la seva vida.\nVa ser en aquest punt que van contactar amb nosaltres: volien finançar un documental per poder explicar la seva experiència i que arribés a tothom, concretament a la comunitat educativa, especialment a les noies de la seva edat que es trobessin en una situació similar i que volguessin provocar un canvi.\nLa campanya va ser un èxit, van recaptar més enllà del mínim, fins als 4515 €, i no només el documental ja està acabat sinó que que van poder estrenar-lo en una sala de cinema fent una passada d'agraïment accessible a totes les persones que van contribuir.\nA Goteo pensem, ¿No hauria estat genial que les dones d'ambdues campanyes dialoguessin? Totes dues iniciatives visibilitzen la violència masclista a través d'històries personals: #37Històries documentant molt bé els primers masclismes en l'adolescència i el procés d'empoderament col·lectiu; #PorTodas visibilitzant les seves últimes i ja irreversibles conseqüències, quan es porta a terme l'assassinat i l'acompanya el greuge d'una deficient comunicació i nul seguiment en els mitjans.\nQuè s'explicarien? Què es preguntarien?\nExacte. Era una idea tan meravellosa que ens vam decidir a convidar-les a conèixer-se.\nVa ser una idea tan meravellosa que, per descomptat, van respondre que sí. I aquí us compartim un extracte:\nEsperem tenir editada aviat la resta de l'entrevista i que així pugueu gaudir-la. De moment us podem explicar que van compartir els records del que va suposar per a elles dur a terme tant la proposta com la campanya de crowdfunding, al nivell de principiant en el cas de les estudiants i al nivell professional del personal de LaMarea, així com la seva satisfacció a l'aconseguir-ho.\nMés endavant, van compartir cap a on els havia portat el seu projecte. És lloc comú el fet de sorprendre's de la repercussió d'un projecte que comença amb molt poca gent i arriba a un públic més gran. Les dones de #37Històries estaven impressionades amb el volum de sol·licituds de xerrades i peticions de tallers per replicar l'experiència en altres escoles i instituts. Una de les protagonistes de #37Històries, anima a passar a l'acció amb decisió i valentia:\n"Aquest procés que hem viscut ho podrien haver viscut qualsevol altre grup de dones. I també homes, perquè els nois van participar molt també i es van implicar. Pot fer-ho qualsevol col·lectiu, només amb voler fer-ho, només amb tenir la iniciativa. Vam tenir la sort que la nostra tutora ens ajudés a fer això i ens proporcionés eines ... però en cas contrari, amb tota la força que vam obtenir a unir-nos, tampoc podrien haver-lo detingut. Érem ja una "bola costa avall" i no podien ja aturar-la. "\nD'antuvi, aquest 7 de març ja tenen una xerrada amb 1r i 2n de l'ESO i el 8 de març han organitzat un punt de trobada per sortir juntes cap a la manifestació, celebrant l'aniversari del projecte que va començar el 2018.\nQuins projectes sorgiran aquest 2019 perquè s'estengui la flama? Estem segures que entre totes les nostres lectores estàs tu, (Sí! Tu!) Amb la llavor d'un projecte meravellós en ment. Ens agradaria donar-li reg i veure-la florir, o fins i tot fer-se un arbre enorme. Aquí estem desitjant escoltar-te i donar-te tot el suport que calgui! ;)\nActualització 15 de Març: Gràcies Flavia, Irune Almiñana, Mireia i Patricia per dedicar-nos el vostre temps en aquets meravellosa trobada. Aquí compartim amb vosaltres, la resta de companyes de l'assemblea i la resta del món, un parell de talls més amb les vostres aportacions. ¡Per molts anys de força, convicció i acció per aconseguir els objectius entre totes!\n"Sentimos que no estábamos solas, que todas habíamos sentido cosas similares... Y nos dijimos: esto no se puede quedar así."\n"PorTodas se propuso investigar qué pasó antes y después del asesinato de esas 55 mujeres en 2014. Eso era algo que nadie había hecho."\nGoteo #201: Cooperació, cooperació i més cooperació ✊🏽✊🏽✊🏽\n5 mesos de Crowdcoop: Crowdfunding per l'Economia Social i Solidària


JORNADA FORMATIVA DE NEUROMÀRKETING – Ràdio Sant Feliu 107.0 FM\nJORNADA FORMATIVA DE NEUROMÀRKETING\nBy Paul Marca|2015-06-14T17:40:53+02:0014 de juny de 2015|Sense categoria|Comentaris tancats a JORNADA FORMATIVA DE NEUROMÀRKETING\nL’Ajuntament de Sant Feliu de Guíxols conjuntament amb el Departament d’Empresa i Ocupació de la Generalitat de Catalunya i el Fons Social Europeu i el Ministerio de Empleo y Seguridad Social, us convida a participar en el curs formatiu: Neuromàrketing: comprem emocionalment i ho justifiquem racionalment.\nAquesta taller formatiu té una durada de 8 hores, dividit en dos dies, 4h cada dia, i està destinat a persones emprenedores i empresàries on entendre com funciona el decisor, per persuadir i convèncer de manera eficaç. Millorar la comunicació a l’hora de negociar i vendre els nostre productes o serveis. En definitiva, una nova tècnica de venda més emocional i efectiva.\nLes sessions es portaran a terme a l’aula de formació de Guíxols Desenvolupament (Carrer dels Enamorats 65-99 pis 01, estació d’autobusos) durant dos dies: de les 9:30h a les 13:30 hores, el dimarts 30 de juny i el dijous 2 de juliol, a càrrec del Sr. Sergi Bonilla, consultor de Girona Coaching.\nAquesta sessió és gratuïta i les places són limitades, per la qual cosa es prega la confirmació d’assistència al curs abans del dia 29 de juny.\nLes persones interessades a participar-hi, han de contactar amb l’Àrea de Promoció Econòmica i Ocupació, al telèfon 972 32 70 33. També es pot confirmar l’assistència via correu electrònic a sae@guixols.cat amb la butlleta formalitzada.


Joaquim Miralles: ‘En tota la pandèmia, a Arnes hem tingut un únic positiu’ – Marfanta\nL’alcalde d’Arnes, Joaquim Miralles, ha atribuït al bon comportament de la població i a l’aplicació de les mesures de prevenció el fet que este municipi de la Terra Alta només haja tingut un cas positiu de coronavirus des de l’inici de la pandèmia. Miralles ha assenyalat que Arnes és un municipi turístic, que durant l’estiu triplica els habitants. Per això celebren, dins de la prudència, no haver tingut més positius de covid-19. “És veritat que en tota la pandèmia hen tingut un cas positiu en tot el municipi. És una cosa que sorprèn a la gent del poble i al mateix consistori, perquè som un poble molt turístic, que en temporada d’estiu passem a ser 1.500 persones el 15 d’agost, per dir una data”, ha assenyalat l’alcalde. “Estem més que contents i ho vivim des de la prudència, perquè hem de continuar complint les normes que es van dictant i aplicar els consells que ens donen des de la Generaltat. Som una població bastant envellida, i qualsevol brot de covid-19 el que suposaria és haver de lamentar baixes de població”, ha afegit Miralles.\nDurant una entrevista a Canal 21 Ebre, Miralles ha detallat els diversos projectes que volen tirar endavant durant els propers mesos, com una sala de vetlles, les obres del carrer Aragó o la renovació de l’enllumenat públic amb tecnologia LED. També ha destacat l’arribada de la fibra òptica, imprescindible perquè Arnes siga més atractiu per anar-hi a viure i frenar el despoblament. “Estem esperançats i ja comencem a veure resultats”, ha afirmat l’alcalde. Així, Miralles ha afegit que, arran de la pandèmia, un parell de famílies han anat a viure a Arnes i fan teletreball. Miralles també ha explicat que, amb el suport de la Generalitat, volen facilitar la rehabilitació de cases en desús, perquè els joves del municipi o gent d’altres llocs puguen viure en pobles com Arnes.\nL’alcalde també creu que Arnes guanyarà més turistes, després del boom que els pobles de la Terra Alta van registrar durant l’estiu de la pandèmia. Amb tot, Miralles ha remarcat que caldrà incrementar les campanyes de vigilància i conscienciació, per evitar actituds incíviques com l’abandonament de brossa en espais naturals com els Estrets o el Toll del Vidre.\nMassificació eòlica i Parc Natural dels Ports\nL’Ajuntament d’Arnes ha aprovat en l’últim ple, per unanimitat, un acord per rebutjar l’arribada de projectes eòlics al municipi. Miralles ha afirmat que la Terra Alta és una comarca massificada, i que cada ajuntament ha de poder dir si vol o no vol projectes al seu terme. Quant a la possible ampliació del Parc Natural dels Ports per blindar la comarca davant l’allau de nous projectes, Miralles ha dit que podria ser un bon instrument. Però també ha advertit que caldrien més recursos i canvis en la gestió i administració del Parc Natural dels Ports, si s’ha de plantejar una ampliació.\nTags: ArnesCoronavirusEnergia eòlicaFibra òpticaJoaquim MirallesJunts per CatalunyaMedi AmbientParc Natural dels PortsPolíticaProtagonistesSocietatTerra Alta\n'Un polígon industrial per al segle XXI', per Carlos Bel


La Covid-19 suposarà al Nàstic un sobrecost de 29.400 euros només en proves | Notícies / Noticias Tarragona diari digital Tarragona21\nLa plantilla grana va passar les primeres proves el passat 3 d’agost, tot just abans de tornar als entrenaments. Foto: Nàstic\nEn terra de ningú en tantes coses, la Segona B entra dins del futbol no professional. I per tant, lluny del paraigues que suposa LaLiga, tots els clubs han de rascar-se la butxaca a l’hora de buscar-se (literalment) la vida en temps de pandèmia. En aquest sentit, el Nàstic avalua en gairebé 29.400 euros (sense comptar despeses com gels o altres mesures complementàries) el sobrecost derivat de la necessitat de comprar les diferents proves de detecció de la Covid-19 per fer front una temporada, la 2020-21, ja sense el bonus en metàl·lic d’ingressos televisius.\nSegons fonts del club, els granes han de sumar als sis partits de pretemporada (el darrer jugat aquest mateix dissabte contra l’Espanyol B amb empat a 2) els 20 partits de la fase regular del seu grup de Segona B i un mínim de sis més corresponents a la segona fase (sigui per pujar o per baixar). En total, tenint present que no juga Copa del Rei i que la disputa de la Copa Catalunya és una incògnita, seran 32 partits en total.\nA aquesta variable cal sumar-hi dues més. La primera, el preu de les diferents proves i el segon, el número de persones que han de passar-les, xifrades en una trentena afegint jugadors i cos tècnic. En dos dels amistosos els granes van optar per les PCR (detecta la presència del virus a partir d’una mostra de la faringe en un termini aproximat de 24 hores), amb un cost per unitat de 150 euros. La resta, fins a final de temporada, seran les serològiques (detecta la presència d’anticossos del virus a partir d’una mostra de sang en quinze-trenta minuts), que tenen un preu de 20 euros. En total, doncs, la xifra acumulada és de 29.400 euros.\nLa col·laboració del voluntariat grana és clau en els protocols sanitaris diaris. Foto: Nàstic\nCal recordar i posar en valor que en aquesta lluita contra el virus, el Nàstic compta amb un gran aliat. Des del 7 de setembre, dia de l’inici dels entrenaments del Planter Grana, diàriament una parella de voluntaris prenen la temperatura, apliquen el gel hidroalcohòlic i comproven que tots els jugadors i entrenadors portin correctament la mascareta en l’accés a les instal·lacions de la Budallera. D’aquesta manera, els entrenaments dels 32 equips i més de 500 jugadors es poden desenvolupar en els horaris previstos i complint estrictament els protocols sanitaris establerts, tant l’intern de l’entitat com els de les autoritats competents.\nAquesta tasca també s’ha realitzat en els partits disputats del primer equip al Nou Estadi, on novament una parella del Voluntariat Grana pren la temperatura a tots els jugadors i membres del cos tècnic del Nàstic i l’equip rival, així com els diferents representants institucionals dels respectius clubs i periodistes acreditats.\n17/06/2016 Xisco Muñoz penja les botes per incorporar-se al cos tècnic del Nàstic


Incovi participa a la III Jornada Immoscòpia - IncoviIncovi\nIncovi participa a la III Jornada Immoscòpia\n12 maig, 2014 // Per : Incovi // Sense comentaris\nEl proper divendres 16 de Maig es celebrarà a Girona la III Jornada Immoscòpia. El mercat immobiliari, avui, en què es parlarà de les oportunitats que s’obren als professionals immobiliaris en el nou mercat immobiliari. Immoscòpia és un espai de reflexió del sector immobiliari impulsat pel col·lectiu API i que pretén convertir-se en un instrument d’observació del mercat que permet diagnosticar problemes i avançar solucions imaginatives.\nEntre els ponents de la jornada hi haurà el Josep Maria Coll, soci fundador i arquitecte d’INCOVI, que participarà en la Taula 2 “Els immobles d’avui. Les ciutats de demà” amb la presentació És rendible construir edificis sostenibles? (12:30 – 14:00, Sala Pedreres de l’Hotel AC Palau de Bellavista, Pujada de Polvorins 1, Girona).\nLa ponència es dividirà en 3 bloc, el primer dels quals estarà dedicat a respondre la qüestió de perquè és necessari, rendible i una oportunitat (re)construir edificis eficients i sostenibles. En la segona part es farà una explicació del model responsable de construcció sostenible ECO8, metodologia que apliquem als nostres projectes. Finalment, en el tercer bloc es farà una presentació del projecte de rehabilitació d’edifici d’habitatges que estem desenvolupant actualment a Gran Via Jaume I de Girona, el primer edifici urbà rehabilitat amb certificació energètica A de Girona realitzat d’acord amb el model ECO8 i creat a partir de la col·laboració amb els usuaris finals dels habitatges.\nLa presentació es basarà en l’anàlisi de la realitat actual que viu el sector immobiliari i la societat i en l’experiència d’INCOVI com a empresa especialitzada en la prestació de serveis especialitzats, la cerca de nous formats de generació de projectes immobiliaris i especialment en la creació de d’habitatges eficients i sostenibles. Durant la conferència s’analitzarà la última modificació del Codi Tècnic de l’Edificació mitjançant l’estudi d’un cas teòric a la ciutat de Girona i s’explicaran les principals mesures d’estalvi energètic que podem aplicar en un edifici, calculant el temps de retorn de les inversions.\nUs convidem a assistir a aquesta Jornada i esprem donar una resposta positiva i il·lusionant als reptes que planteja el sector immobiliari actual. Podeu inscriure-us a través del web de Immoscòpia. Ens veiem el dia 16!


L'exposició La Veu de la Terra mostra l'obra de set autors del Pla d'urgell\nterritoris.cat 22:27 28/05/13\nL'exposició presentarà l’obra literària de set escriptors de diferents generacions nascuts o vinculats al Pla d’Urgell que han plasmat el paisatge tant humà com físic del Pla d’Urgell en les seves creacions.\nestrena pla urgell mollerussa veu cultura\nLa Biblioteca comarcal Jaume Vila acollirà l'exposició La Veu de la Terra\nMollerussa acollirà a partir del proper 31 de maig l’exposició La Veu de la Terra, promoguda pel departament de Cultura de la Generalitat i l’IEI amb l’objectiu de “fer visibles els autors que fan literatura a comarques”, segons ha explicat aquest dimarts el director territorial del departament de Cultura, Josep Borrell.\nLa mostra, que romandrà durant un mes i mig a la Biblioteca Comarcal Jaume Vila de Mollerussa, presentarà l’obra literària de set escriptors de diferents generacions nascuts o vinculats al Pla d’Urgell que han plasmat el paisatge tant humà com físic del Pla d’Urgell en les seves creacions. Borrell ha explicat que aquesta exposició forma part d’una sèrie de mostres que també es faran a la resta de comarques lleidatanes tot i que s’ha volgut començar per la del Pla d’Urgell per tal de sumar-se als actes de celebració del 25è aniversari de la creació de la comarca.\nL’alcalde de Mollerussa, Marc Solsona, per la seva part, ha reivindicat la necessitat de “projectar el Pla d’Urgell amb autors vius i també que ens han deixat per tal de visualitzar a través de la poesia i la literatura on som i d’on venim” i ha qualificat d’encert el fet que la mostra serveixi també per celebrar les bodes de plata de la comarca. Per la seva banda, Rosa Pujol, vicepresidenta de l’Institut d’Estudis Ilerdencs, ha destacat la importància de fer un reconeixement als escriptors de cada una de les comarques lleidatanes que “han reflectit la vida i el paisatge d’allà on van néixer i créixer”. El president del Consell Comarcal, Francesc Fabregat, ha indicat, per la seva part, que si bé hi ha autors de més rellevància com pot ser la Maria Mercè Marçal, la mostra ha de servir per destacar la tasca d’altres escriptors menys coneguts que també han parlat de la seva terra.\nA banda de presentar en set plafons diferenciats la vida i l’obra de Valeri Serra (Castellserà 1875-Barcelona 1938), Jaume Vila (la Fulliola 1917-1998), Francesc Pascual (Castellnou de Seana 1934), Maria Mercè Marçal (Ivars d’Urgell 1952-Barcelona 1998), Josep Borrell (Mollerussa 1954), Toni Castellsaguer (Mollerussa 1954-1989) i Joan Francesc Dalmau (Miralcamp 1968), l’exposició també presentarà un plafó conjunt on es farà un reconeixement a 26 escriptors i escriptores més del Pla d’Urgell entre els quals destaca Fra Jeroni de Torregrossa, Carles Porta de Vila-sana, Sebastià Serrano de Bellvís o Joan Solà de Bell-lloc entre altres, segons ha explicat la comissaria de l’exposició Montserrat Trepat, la qual ha agraït la col·laboració de les diferents entitats implicades com la mateixa biblioteca o bé l’Arxiu Comarcal del Pla d’Urgell en fer la selecció del material\nL'Espai Macià acull la presentació a les Garrigues de territoris.cat\nTeatre de Butxaca representa Lluna d'Estiu a la Fira Litterarum de Móra d'Ebre


Radiacions: El soci\nEn Debades és dels catalans que se'n van anar a dormir el 25 de novembre pensant que tot era un desastre còsmic. Gràcies als amics amb qui va fer baixar la nit, el 26 es va aixecar fet tot un altre. Es va desdoblar en un altre “jo” i va començar a regalar idees per a l'optimisme. A tot aquell amb qui es creuava li inflava l'ànim. Els seus arguments advocaven per la mirada enllà, la generositat, la valentia: centrar-se en la majoria sobiranista, el pragmatisme i la interpretació internacional més que no pas en els torpedes de Madrid. Anar fent feina mentre allà van cridant. Que la sorpresa no ens faci perdre l'oremus. Davant de resultats excepcionals, vies excepcionals: per primer cop unes eleccions es plantejaven en termes de qui és sobiranista i qui no. Per primer cop el catalanisme ja no sortia en el catàleg de vendes. En aquest marc, amb aquestes condicions, apareix una majoria independentista que revoca partidismes i personalismes, que reclama els matisos, el neguit social (gran), que requereix que s'entenguin.\nEn Debades es troba al carrer un soci del Barça d'aquests patidors, clàssic “soci de tribuna”. Pensa que li parlarà del Barça però no. Li parla, enfonsat, dels resultats electorals. És la seva prova més dura en l'àrdua tasca d'enlairar els cors. Però en Debades no se'n surt i el recorre una mena d'esgarrifança: els catalans complim el mirall del “soci de tribuna”, que al minut 30, quan encara queda molt de partit, quan tampoc es pot dir que l'equip jugui malament ni tan sols que perdi, ja gemega. Han passat els dies, han començat les declaracions, els gags polítics, les baralles de pati d'escola, un altre cas de corrupció, l'anunci de més retallades, les teories simples i contubèrniques. I ara en Debades... en Debades no sap com descriure-ho exactament però l'aclapara una vaga sensació, com una remor que s'acosta: potser sí que la temporada es va planificar malament, que aquell extrem no s'havia de fitxar, que la defensa fa aigües...\n(Article publicat a El Punt Avui el divendres 30 de novembre del 2012)\n* Imatge del camp de les Corts del FC Barcelona\nPublicat per Anna Ballbona a 4:26


Compromís exigeix una solució per al problema de les vivendes militars abandonades del barri de Campament – Compromís per Paterna\nCompromís exigeix una solució per al problema de les vivendes militars abandonades del barri de Campament\nCompromís atén les demandes veïnals i exigeix a Sagredo una solució per al barri que ve patint una degradació accelerada per la passivitat del consistori que no dóna solució als problemes generats per l’estat d’abandó de les antigues vivendes militars. Des de Compromís no entenen com l’alcalde continua governant d’esquena a la ciutadania i demanen a l’equip de govern sensibilitat amb els veïns i veïnes i decisió per a abordar els problemes de Campament.\nCompromís demana a l’alcalde que se sente amb l’Associació veïnal i escolte les seues reivindicacions, ja que segons un comunicat de l’associació de veïns i veïnes de Campament, “l’alcalde de Paterna, Juan A. Sagredo, no va acudir a la reunió ordinària de l’Associació de Veïns del barri de Campament, a pesar d’estar convocat en temps i forma”. L’únic que va acudir va ser el regidor de Participació Ciutadana, Julio Fernández qui no va aportar informació al voltant del futur de les vivendes militars ni de les que estan en ruïnes i ocupades per persones sense recursos ni les que encara estan en bona situació.\nA la zona s’acumula el fem, les rates i comença a haver-hi problemes de convivència, per això des de Compromís demanen una reunió de l’equip de govern amb l’associació veïnal per tal d’escoltar els problemes del barri i que amb la participació dels afectats es puga buscar una solució a la problemàtica que afecta a este barri de Paterna.\nPer altra banda, Compromís per Paterna demana, també, la convocatòria de la Mesa de la Vivenda per a afrontar els problemes que afecten al barri de Campament com també les mancances d’habitatge digne que pateixen molts paterners i paterneres.\n←Compromís per Paterna demana una auditoria ciutadana del deute de l’ajuntament\nCompromís proposa al Ple mesures socials de calat per millorar la vida dels paterners i paterneres→


El bàsquet de la Comunitat Valenciana, pendent d’Ontinyent aquest cap de setmana - radioontinyent.com\nEl bàsquet de la Comunitat Valenciana, pendent d’Ontinyent aquest cap de setmana\nEls jugadors de l'Eset Ontinet celebren l'última victòria davant Petraher\nEl pavelló Fernando Rubio de La Concepción acull la Final a 4 d’ascens a EBA on participa el Martínez Valls\nAquest cap de setmana tot el bàsquet de la Comunitat Valenciana estarà pendent d’Ontinyent, seu de la Final a 4 d’ascens a Lliga EBA. El pavelló Fernando Rubio de La Concepción serà el que decidisca el campió de Primera Nacional, la màxima categoria depenent de la Federació de Bàsquet de la Comunitat Valenciana, i també el que decidisca qui puja a Lliga EBA.\nFins a quatre equips disputaran, a partir d’aquest dissabte a les 17:30, el somni d’un equip, tots ells buscaran complir amb els seus objectius, que si no ho eren a inicis de la temporada, sí que ho son ara. El conjunt local, el Martínez Valls Bàsquet, qui per cert està en procés de canviar oficialment el nom per Club de Bàsquet Ontinyent, debutarà front a la seua afició a les 19:30 contra l’únic equip que encara no coneix, el Jòvens L’Eliana, campió de la Fase Regular al Grup A i també campió del Grup A a la Segona Fase. Abans ja hauran eixit a pista, i ja es coneixerà el primer finalista, dos equips davant dels que els ontinyentins saben el que és guanyar i també perdre, Bàsquet Altea i CB Manises-Quart, que disputaran la primera semifinal.\nEl diumenge és el gran dia per a un dels equips, el dia que els proclamarà campions de Primera Nacional. A partir de les 10:00 tindrà lloc l’encontre per la tercera posició entre els dos equips que hagen perdut les semifinals, mentre que a partir de les 12 del matí tindrà lloc la gran final, la que decidirà el millor equip de la categoria.\nEl somni del Martínez Valls radica en seguir fent del seu feu un fortí. Encara no ha guanyat cap equip que no siguen els ontinyentins al Fernando Rubio des que es mudaren, però abans tampoc al Poliesportiu aquesta temporada.\nS’espera un ambient de gala al pavelló, amb participació de les aficions de la resta d’equips, però sobretot de l’afició ontinyentina que vol tornar a vibrar amb els seus com durant la segona fase, i portar-los en braços fins a lliga EBA, una categoria que van perdre la passada temporada, però que la covid-19 va impedir a Ontinyent gaudir.


Canvis de look als personatges d'anime i manga xD - Tenkū no dōbutsu\nCanvis de look als personatges d'anime i manga xD\nEntrada Autor: otaku_fujida » 29/04/2006 a les 15:12\nHola! dons bé, potser creieu que em faig una mica pesat amb això d'anar obrint posts, pero es que he trobat una cosa molt divertida xDD\nBuscant imatges del Sesshomaru per a l'Shruikan, he trobat una web on tries l'anime que vols, i despres et surten els personatges de cada anime, i a sota, tot d'opcions per a canviar-los de look.\nAqui un exemple XD\ni aqui la pagina:\nEntrada Autor: Yuka » 29/04/2006 a les 18:25\nO___O¡ Es d'allo que en diria incomentable... On s'es vist desgraciar en sesshomaru d'aquesta manera ~.~\nMembre des de: 07/12/2005 a les 16:12\nUbicació: Palma de Mallorca, Illes Balears\nEntrada Autor: Nairu-chan » 29/04/2006 a les 18:29\njo aixo ho faig amb el photoshop quan m'avorreixo\nEntrada Autor: Shruikan » 30/04/2006 a les 10:18\nTU, QUE LI HAS FET A EN SESSHOMARU!!!!! :evil: :evil:\nBé per un cop et perdono perquè els colors li afavoreixen que si no...\nEntrada Autor: Esbotzegat2 » 01/05/2006 a les 17:58\nDoncs jo trobo que en Sesshômaru està molt atractiu d'aquesta manera... més que en l'original o.o\nEntrada Autor: Shruikan » 01/05/2006 a les 20:14\nBah... Els cavells vermells li senten bé però la rova negra... Que vols que et digui. ò.ó\nEntrada Autor: Yuka » 03/05/2006 a les 20:42\nDons jo trobo que esta mooolt millor a la forma original.\nEntrada Autor: Nairu-chan » 04/05/2006 a les 15:45\nJo trobo que la roba negra li queda millor, però el color dels cabells li quedava millor abans.\nEntrada Autor: gruay/gracia » 28/05/2006 a les 22:13\njajaja molt bona aquesta otaku fujida!!! xD cuidado que la Shruikan musega cuan vol!!\nEntrada Autor: gruay/gracia » 28/05/2006 a les 22:17\nShruikan mira el teu sesshomaru a pres massa el sol!!! xD\nEntrada Autor: nora » 26/08/2006 a les 00:41\nLi afavoreix que estigui moreno, els cabells blancs contrasten força\nEntrada Autor: Shruikan » 28/08/2006 a les 20:54\nNo mola. Em recorda a l'Akyo d'Utena. I no soporto l'Akyo.><\nEntrada Autor: lluna roja » 29/08/2006 a les 21:36\nShruikan ha escrit: No mola. Em recorda a l'Akyo d'Utena. I no soporto l'Akyo.><\nOstres tens raó, no hi havia caigut!!!!!XD\nMira que fer-li aixó al pobre Sesshomaru (O com sescrigui!!!), no teniu perdó!!!!\nPD.ara perquè ens coloregin el pobre Gaara, no els hi ho perdonaré si ho fan, rebran una visiteta... d'una ninja amb ganes de matar!!! XDDD Muahahahaha!!! :evil: :evil:\nEntrada Autor: Sakura » 10/09/2006 a les 22:07\n:shock: Quina pasada!! Pero es millor com estan, m'agraden molt més...\nEntrada Autor: yuki_otaku » 21/09/2006 a les 22:14\nHe intentat entrar-hi pero no trobo on es fa aixo de canviarlos.0.0\nEntrada Autor: Suzu » 22/09/2006 a les 18:27\nQuan entres a la pàgina hi ha una llista al cantó esquerre on hi ha moltes sèries. Li dones a la que vulguis i et sortirà una llista amb els personatges i els colors que vols que es converteixin. No es dificil.\nEntrada Autor: lluna roja » 22/09/2006 a les 21:49\nJuas, juas!!!!! XDDDD Aquesta m'ha fet una gràcia...:[img]http://i23.photobucket.com/albums/b367/ ... 0ed4b7.jpg[/img]\nNo em digueu que no és per partir-se...XD\nEntrada Autor: yuki_otaku » 22/09/2006 a les 22:48\nNo puc, és a la part on aquella llarga i prima de l'esquerra, que sembla que estigui en un altre quadre?\nPerque si es aixi el meu ordinador m'ho ha bloquejat.\nEntrada Autor: otaku_fujida » 23/09/2006 a les 13:50\nlluna roja ha escrit: Juas, juas!!!!! XDDDD Aquesta m'ha fet una gràcia...:[img]http://i23.photobucket.com/albums/b367/ ... 0ed4b7.jpg[/img]\nQue l'hi has fet al meu estimat edward xDDD\nEntrada Autor: ->maron<- » 23/09/2006 a les 18:15\npooooooobre germanet :lol: que t'han fet?no sabia que ara feies patinatge sobre gel xD


Salut descarta reubicar docents que no es vacunin com sí pensa fer-ho amb sanitaris - Altaveu el diari digital d'Andorra\nSalut descarta reubicar docents que no es vacunin com sí pensa fer-ho amb sanitaris\nLa vacunació dels mestres i professors s’ha iniciat aquest divendres i en principi ha de durar fins dimarts, però encara n’hi ha molts que s’han de registrar per rebre el vaccí\n09/04/2021 (19:22 CET)\nImatge d'una vacunació. ARXIU\nEl ministre de Salut, Joan Martínez Benazet, ha descartat del tot aquest divendres que es pugui decidir reubicar personal docent que desestimi vacunar-se contra el coronavirus. No hi haurà un segon ‘cas sanitaris’, entre els quals sí que hi pot haver readaptacions de llocs de treball per no posar en perill a pacients. Aquest divendres s’ha iniciat la campanya de vacunació entre mestres i professors que, en principi, s’ha d’allargar fins dimarts. Però que és possible que vagi més enllà.\nI és que només hi havia un miler de docents inscrits -el Govern fa una crida als mestres a registrar-se per rebre el vaccí a la plataforma o al 775019- per rebre el vaccí anti-Covid i encara no tots han pogut atendre a la cita que se’ls ha fet, entre altres coses perquè molts docents, gaudint de vacances escolars, es troben fora del país. Per ara no s’ha notat entre els inscrits un especial rebuig a la vacuna d’AstraZeneca.\nMartínez Benazet ha recordat que a diferència dels sanitaris, que treballen i s’enfronten diàriament amb persones fràgils o amb fragilitats, els mestres i professors no estan en aquesta tessitura. Entre els docents “hi ha una consideració diferent”. Cal que es vacunin “per la seva protecció, no perquè puguin transmetre la malaltia a persones fràgils”. Una altra cosa és que com menys s’infectin els menors, que solen tenir quadres asimptomàtics o molt lleu, menys podran propagar el virus al seu entorn.


L'imam de Ripoll va fer quatre entrevistes policials a la presó - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nacn 07.08.2018 | 23:43\nL'imam de Ripoll i cervell dels atemptats de Barcelona i Cambrils, Abdelbaki Es Satty, va mantenir quatre «entrevistes policials» al centre penitenciari Castelló I, on complia condemna per tràfic de drogues. Van ser entre els mesos d'abril i juny del 2012 i la darrera el 17 de març del 2014, un mes abans que abandonés la presó. Així consta en un informe elaborat per Institucions Penitenciaries a petició del jutge que investiga els atemptats, Fernando Andreu.\nA l'informe s'hi afegeixen, a més, els números d'identificació dels policies. Després dels atemptats, alguns mitjans van apuntar relacions entre l'imam de Ripoll i el CNI i, fins i tot, el director de la intel·ligència va haver d'anar al Congrés a donar explicacions a porta tancada. Del sumari de la causa també es desprèn que els joves van comprar la majoria de bombones de butà que acumulaven a la casa d'Alcanar a través de l'aplicació Wallapop a particulars. L'imam va complir condemna del 2010 al 2014 per tràfic de drogues a la presó de Castelló I.\nLa policia el va enxampar a Ceuta per intentar introduir 121 quilos d'haixix però poc després el van traslladar fins a la presó valenciana per sobreocupació al centre penitenciari de Ceuta. Mentre va estar reclòs, consta en un informe que va mantenir quatre «entrevistes policials». La primera el 5 d'abril del 2012, la segona el 24 de maig i la tercera el 26 de juny del mateix any. La darrera va ser el 17 de març del 2014, poques setmanes abans que sortís en llibertat (29 d'abril del 2014). Consta també el número d'identificació dels agents. Dos d'ells tenen lletra al principi (propi de la Guàrdia Civil) i dos més no (habitual a la policia espanyola).\nSón dades facilitades al jutge Andreu per Institucions Penitenciàries. Poc després de sortir en llibertat, l'any 2015, arriba a Ripoll i exerceix d'imam per a la comunitat musulmana Annour, situada al carrer Progrés. A la causa també s'inclou un informe d'Institucions Penitenciàries de la Generalitat on es deixa constància que Es Satty mai ha estat reclòs en cap centre de Catalunya.


SEMAF i RENFE es reuneixen per arribar a un acord - Herrera a Cope Catalunya i Andorra - COPE\nSEMAF i RENFE es reuneixen per arribar a un acord\nRenfe ha tornat 69.451 bitllets d'AVE, LD i MD en les quatre primeres jornades de la vaga convocada per SEMAF\nTiempo de lectura: 2' 07 oct 2021 - 15:02\n- Que ha passat en aquest cas? Els maquinistes diuen que no han rebut l'avís i RENFE diu que si han avisat.\nEls perjudicats són milers de ciutadans que han vist afectada la seva mobilitat quotidiana per aquest incompliment de serveis essencials. Nosaltres hem comunicat els serveis mínims a través de correu electrònic certificat. Quan vam veure que els maquinistes s'escudaven en això per no complir-los, vam reforçar i triplicar les vies de comunicació mitjançant burofax o entregues en mà, aquesta cap de setmana es van enviar 1.200 burofaxos, hem fet un esforç per part de la companyia per tal del que els maquinistes compleixin els mínims i que no tinguessin excuses per no fer-ho.\n- Per què s'ha arribat a aquesta confrontació?\nTots tenim dret a fer vaga, però el que hem de garantir als clients és la seva mobilitat amb el servei essencial que estava previs, l'incompliment d'aquest servei li hauria de preguntar al sindicat convocant.\n- Hi ha previsió de què aquesta vaga es pugui desconvocar?\nDes del primer moment que es va convocar la vaga hem dialogat per tal de debatre els arguments de la convocatòria d'aquesta vaga com és el pla d'ocupació de RENFE que preveu finalitzar la incorporació de gairebé mil maquinistes que permetrà crear la plantilla més gran de maquinistes des de l'any 2013.