«Tinc l'autoritat per dir que Europa no reconeixeria la independència» | NacióDigital\n«Tinc l'autoritat per dir que Europa no reconeixeria la independència»\nper Quico Sallés , 16 de març de 2011 a les 11:27 |\nCrònica de El Mundo sobre les paraules de Duran i Lleida. Foto: El Mundo\nEl cap de files Unió Democràtica de Catalunya continua la seva croada contra la independència de Catalunya. Una convicció que s'incrementa en el panorama preelectoral a Madrid i per la voluntat de diferenciar-se del seu company de viatge, el president de la Generalitat, Artur Mas. Aquest dimarts en va donar un altre exemple al programa de televisió "La Vuelta al Mundo" de Pedro J. Ramírez on va repetir per activa i per passiva que ell "no era independentista".\nEn aquest sentit i investit com a portaveu de la comissió d'Exteriors del Congrés espanyol, va afirmar que ell "és conscient que la Unió Europea no reconeixeria la independència de Catalunya respecte Espanya". "Fa falta algú amb autoritat que ho digui" va sentenciar.\nDuran i Lleida va anar més enllà i va emfatitzar que a "Catalunya no hi ha un sentiment majoritari independentista; hi ha gent que sent Espanya com la seva nació i amb la independència només dividiríem el país" va argüir el líder socialcristià. Així mateix va marcar diferències amb la política oficial de CiU amb les consultes, "donem suport, però no participem".\nJosep Antoni Duran i Lleida. Foto: Adrià Costa\nConcert econòmic, Consultes d'independència, Política, independència, josep antoni duran i lleida, consultes sobiranistes, ciu\nPer jacint el 1 d'abril de 2011 a les 15:28\nMt bé patena llisa, com que t´omplen la nomina ja anem bé i de passada picant l´ullet al pp. Peró tots els catalans cada dia més cardats, més robats, més expoliats i tu demanant la continuitat amb l´espanya atracadora. Serà que et parilla la nomina. Suposo que un cop estas en fase terminal com el pais i l´unica sol.lució és passar pel quirofan i extirpar, crec que no hi ha lloc a dubte per passar-hi i si no surt bé aniras igualment al canyet com anem. Per tant. Decididament o INDEPENDÈNCIA O POBRES DEL CAGAR\nSr. Duran :\nPer Santi Vidal el 24 de març de 2011 a les 01:30\nDir que Catalunya, de manera pacífica i democràtica, no pot ser independent és donar la raó a ETA.\nPer Carles P. el 19 de març de 2011 a les 15:44\nConvergència sempre ha tingut el mateix problema: Unió. Quatre gats que no votaria ningú però que, per alguna estranya raó, troben imprescindibles.\nes un sociata\nPer Anònim el 17 de març de 2011 a les 16:15\nQuedi clar que aquest payo no es espanyolista; els patriotes espanyols no en volem sabe res d'ell. Si un cas colaborarà amb els putos sociates.\nOh Ministre !!\nPer Anònim el 17 de març de 2011 a les 15:35\nTant de bo el fésin ministre del PP de Madrid, i s'hi quedès allà tota la vida. Si en Mas, els hi hagues donat "el finiquito" fa temps als d'UDC, a hores d'ara CDC tindria majoria absoluta. Així quan des de Madrid, truquesin per telèfon preguntant "que hi ha el Duran?", li podrien contestar . "No. Ja l'han dut".\nPer camineu o rebenteu el 17 de març de 2011 a les 14:18\nortega,duran i lleida,homs,puig,bozal...això companys és un dream team de frikies..aneu votan en els catañols i arribareu lluny\nUna cosa bona\nPer Josep Fourier el 17 de març de 2011 a les 14:16\nAquestes declaracions només tenen una cosa bona. El proper cop que algú de CiU em vingui a explicar (per enèssim cop) que són independentistes el podré engegar a la merda amb un argument més dels que tenia ahir.\nEnsenya la cuixa al PP\nPer Contra el 17 de març de 2011 a les 13:32\nEsta fent mèrits per ser ministre amb el PP\nPer un senyor antic el 17 de març de 2011 a les 13:11\nL'autoritat de que presumeix se l'ha donada el Sr.Jose Maria Aznar, un gran amic de Catalunya. De fons generalment ben informades.\nPer un senyor antic el 17 de març de 2011 a les 13:10\nHa parlat el corrupte.\nPer Mediterrà el 17 de març de 2011 a les 12:24\nEl corrupte pressumpte inocent Duran Lladre Opusdell, ha obert la seva fastigosa boca per anunciar que la dreta catalanista carca, rància i traidora d'aquest nostre país, i per dessigni del seu sant pagat pel capitalisme, José Maria de Escrivá y de Balaguer, ha anunciat dic, que Catalunya pertany a la " Sagrada Unidaz de una España Grande y Libre " "Independentistes CiUencs !!! Quina vergonya !!! En quin lloc començarà la campanya de : " DURAN LLADRE, PERSONA NON GRATA " ?\nSOM-HI JA ||*||\nPer Caba el 17 de març de 2011 a les 10:46\nAquest home que és el càncer del país, que es quedi a viure a la seva suite de 1.000 € la nit, a l'hotel al costat del "Congreso de Madriz", llegint la seva estimada Vanguardia, fent favors a tot el clan de l'Opus, Fainés i companyia i que per favor que es dediqui a fer política al seu país; ejpaña. Que ens deixi tranquils als catalans en la nostra lluita per deixar de ser la última còlonia de l'estat espanyol, per seguir-nos robant i espoliant i ell farà tot el possible perquè segueixi sent així. Sr. Mas, a que espera per desenpellegar-se d'aquest mort, vinga vendre fum de sobiranisme i el principal enemic de la llibertat del país és el seu soci!!!! Increïble. Cap més vot a CiU mentres no fotin fora aquest carallot! Malgrat tot, l'article és molt positiu, aquest ejpañol fins la mèdula, quan diu que no ens reconeixaran, només expresa les seves pors, perquè sap que quan per fi els catalans farem el pas per esdevindre un país normal, ningú ens podrà parar, tot i que si fós per ell segur que faria com en Gadafi i enviaria l'exèrcit amb la Chacón al capdavant per aniquilar el nostre poble!!! ESTANT CAGATS I HO FAREM, SEREM INDEPENDENTS I PER SORT NOMÉS DEPEN DE NOSALTRES I NO D'AQUESTA XUSMA!!!!!\nPerdoneu les majuscules, son per distingir el que penso del que diu el Durán.\nPer Kefes el 17 de març de 2011 a les 10:39\n"ell "és conscient que la Unió Europea no reconeixeria la independència de Catalunya respecte Espanya". "Fa falta algú amb autoritat que ho digui"".-HI AQUEST ALGÚ ES EN DURÁN? "va emfatitzar que a "Catalunya no hi ha un sentiment majoritari independentista".- HI SI HO PREGUNTEM? "hi ha gent que sent Espanya com la seva nació i amb la independència només dividiríem el país".- HI HA GENT QUE SENTIM CATALUNYA CON LA NOSTRA NACIÓ I SENSE L'INDEPENDENCIA CATALUNYA DESAPAREIXERA PER A GLORIA D'ESPANYA.\nPer DURAN = BOADEALLA el 17 de març de 2011 a les 09:52\nFelicitats SOLIDARITAT CATALANA i Alfons López Tena per entrar al parlament la proposisió de llei per la independència. DEMANA ALS 135 DIPUTATS DEL PARLAMENT DE CATALUNYA QUE VOTIN A FAVOR DE LA LLEI DE DECLARACIÓ D’INDEPENDÈNCIA Doneu el vostre suport: htt p://declaracioindependencia.cat/declaracio\nPer El meu vot avui canvia de CIU a SI el 17 de març de 2011 a les 09:35\nNo hi ha "sentiment independentista"? Llavors hem de concloure que els milers de catalans que voten ERC, SI, Reagrupament o les CUP, són persones sense sentiments. Perquè independentistes, sí que ho són. Es un desgraciat, impresentable l´unic què vol es la poltrona, sempre ha volgut ser misnistre i el què es es un reprimit misaire!!!\nSÍ, JO TAMBÉ HO TINC CADA DIA MÉS CLAR!!\nPer Teoo el 17 de març de 2011 a les 09:21\nDurán,tú la butxaca plena,i Catalunya cada dia més espoliada,empobrida i insultada!! que guay!!...no? ...i ser competitius per que? per mantenir aquesta colla de paràsits? Visca Catalunya lliure!!.. i a defraudar tant com puguem!!\nels pronoms febles continuen volent la independència\nPer innisfree el 17 de març de 2011 a les 08:33\n"HI donem suport, però no HI participem". Cada cop que algú escriu en catanyol se sotmet mentalment a Espanya.\nPer Anònim el 16 de març de 2011 a les 23:23\nTu no tens ni cabell, calla.\nCoherència absoluta de CiU\nPer Anònim el 16 de març de 2011 a les 23:05\nEls darres 20 anys tan Artur Mas com el col·laboracionista duran y lérida s'han esgargamellat en repetir a peu i a cavall que ells no han estat, no son i mai seran independentistes. I la prova del 9 de les seves reiterades afirmacions és que fa mes de 20 anys que fan coalició política i declaracions en contra la independència de Catalunya. Així doncs .... on és la notícia?\nPer Anònim el 16 de març de 2011 a les 22:52\nDoncs miri sr Duran. De moment, en aquest apartat de comentaris el que hi ha és: 103 comentaris d'independentistes 10 " de no independentistes Es a dir, per cada unionista, hi ha més de deu independentistes.\nPer Predicador el 16 de març de 2011 a les 22:39\nJa fa temps que sabem de quin peu calça, Duran! Ara, si us plau, deixi que opinem els demés\nPer Anònim el 16 de març de 2011 a les 22:26\nAltres mitjants de comunicació diuen que Duran va dir: "Cap govern europeu reconeixeria la independència de Catalunya respecte d'Espanya", cosa que és diferent a dir que "Europa no reconeixeria la independència". Els països democràtics reconeixen els països independenditzats de forma democràtica, per exemple Noruega es va independitzar de Suècia l'any 1905. El què està clar és que Ciu arribarà un moment en que s'haurà de dividir entre els independentistes i els unionistes els quals segurament aniran a parar al decadent PP o a quelcom semblant.\nPer Anònim el 16 de març de 2011 a les 22:19\nPer Sr Santi el 16 de març de 2011 a les 22:05\nDivergencia d´unio !!!!\nS'equivoca, sr. Duran\nPer Anònim el 16 de març de 2011 a les 21:52\nA Europa estan bastant més avançats ideològicament i els convé un Estat Català. Sobretot a França, que li agrada estar envoltada d'Estats petits per remenar les cireres. Evidentment, encara és més fals dir que no hi ha sentiment independentista perquè ara mateix el Principat i tota Espanya bullen amb l'independentisme català. Jo crec que al sr. Duran i Lleida el mouen més interessos personals que no pas conviccions polítiques perquè no em crec que el president d'un partit nacionalista com UCD estigui tan en contra del dret a l'autodeterminació.\nDesacord amb Mas?\nPer Josep-Maria el 16 de març de 2011 a les 21:00\nEl redactor de Nació Digital parla de "la voluntat [de Duran]de diferenciar-se del seu company de viatge, el president de la Generalitat, Artur Mas". Em sembla que això és una veritat aparent, que dir això és caure en una trampa en què hom cau constantment; és creure que dels dos líders que CiU té al davant,un -Duran- no és nacionalista i l'altre -Mas- sí. Crec que Mas és tan poc nacionalista com Duran. Que en el fons tots dos estan plenament d'acord. Que, vaja, es reparteixen els papers (coincideixo amb Camacho, només que els igualo per un motiu, el del no-nacionalisme, oposat al que indica ella). Només així poden arribar a entendre's moltes de les sorpreses que ens ha donat la composició del govern de Mas i l'actitud ferma i constant de Duran. Si realment CDC estigués dirigida per autèntics nacionalistes, Duran no podria fer el que fa. El nacionalisme de Mas resulta poc creïble. I perquè sigui creïble no li cal proclamar la independència. El que cal és actuar amb dignitat, amb coherència, amb fermesa; sense, p. ex., donar entrada al govern a gent que ha esta relacionada amb el partit que representa els qui volen, constants i implacables, la nostra desaparició com a nació. Fitxar gent de l’òrbita del PP potser estaria justificat si impliqués la seguretat d'una clara acceptació del PP de certs principis nacionalistes, però això està per veure i jo no m’ho crec, si bé tampoc em crec que importants dirigents de CiU, Duran i Mas, p. ex., creguin en aquells principis nacionalistes. S’ha dit que a l’època del pacte del Majèstic el PP hauria proposat a CiU una mena de fusió-absorció. Doncs és com si ara una fusió de fet la propiciés CiU. I com que això és molt fort s’ha de fer indirectament, p. ex., obrint a gent de l’òrbita del PP espais interiors de CiU. Això implicia erradicar, sanar, el catalanisme (Bozal cessa Verdeny) Si la maniobra surt bé, un títol nobiliari per a pagar al dirigent de CiU que ha acceptat representar el paper de traïdor al nacionalisme, serà poc.\ndivisió, i tant!\nPer androgin el 16 de març de 2011 a les 20:38\nTotalment d'acord amb que ja hi ha divisió, i cada vegada n'hi haurà més!! Jo auguro (i tantdebò m'equivoqui) que abans d'acabar el 2011 ja haurem viscut algun/s episodi/s de violència entre unionistes i independentistes. Els que volem la independència cada vegada se'ns fa més urgent poder-ho expressar en un referèndum de veritat.\nJoana Ortega (Dimissió)\nPer Anònim el 16 de març de 2011 a les 20:33\nSr. Duran, ara per ara NO té cap autoritat, per entretenir-nos als catalanas en temes d\_\_\_'Independencia. EL que li correspont, si es que té quelcom de dignitat es parlar, i NO disculpar a la militant del seu partit. Na Joana Ortega. Tocar el cor dels catalanas en el tema de l\_\_\_'Independencia, ara no \_\_\_"toca\_\_\_". El problema que té el Pais, es que la vicepresidenta, ha comés una falta molt greu. Ha falsificat el seu curriculum. Ha comés falsedat de Document Públic, i es persona non grata per representar-nos. Volem la seva DIMISSIO, en cas contrari, tot el Govern estarà en fals, i ELLA qüestionada sempre.\nSeparatistes = falsets\nPer Anònim el 16 de març de 2011 a les 20:13\nHI ha qui confon un hipotétic reconeixement, per part de la UE, de la Catalunya independent... amb el fet de l'automàtica anexió a la UE, o simplement amb la posibilitat d'anexió. Són dues coses diferents. Separatistes traidors!!\nNo som conscients del joc\nPer Anònim el 16 de març de 2011 a les 20:11\nEncara som molt ingenus - aquestes declaracions del animal polític Duran i Lleida només han servit per a desviar l'atenció de l' "error de transcripció" de Na Joana Ortega - comparin sinó, el nombre de comentaris del tema "Ortega" (19) amb aquest "contra la independència" (99)... La gran majoria de la gent inexperta ha mossegat l'ham. Aixó és experiència, és el know-how de fer "política" amb l'ajut dels mitjans i dels periodistes que ens manipulen amb molta eficàcia... Recordin que n'hi han 4 poders veritables que afecten les nostres vides: els mitjans de comunicació, els dirigents polítics, el cos dels funcionaris de la capital estatal i la patronal estatal d'empresaris. Ells són els veritables amos de les nostres vides i del nostre destí individual i col·lectiu.\nPer androgin el 16 de març de 2011 a les 20:10\nAutoritat, quina autoritat?\nPer Pidelaserra el 16 de març de 2011 a les 20:06\nQuina autoritat tens tú, que has venut Catalunya cada cop que t'ha interessat. Tú, que defenses la familia católico-apostólica-romana i després portes els teus convidats a Almacelles als locals de llum vermella. Ets un fals, un hipócrita i un quinta columna. Suposo que es per aixó que no vols un Estat propi, perque potser tindríes que pagar el preu de la teva traició.\nDIVISIO A CATALUNYA\nPer Anònim el 16 de març de 2011 a les 20:03\nCatalunya ja està dividida. Entre els espanyolistes com Duran i els que no ho sóm.\nDes de USA\nPer Anònim el 16 de març de 2011 a les 19:56\nJo no t'he votat! per tant jo no t'he donat cap autoritat. L'autoritat la tinc jo, nosaltres, el poble! La independència no ens la decideixes tú, ni un, ni dos, la independència ens la decidim nosaltres. Aquest home em fà bullir la sang!\nPer Anònim el 16 de març de 2011 a les 19:54\nLa democràcia no és estrictament un joc de majories i minories, sinó sobretot un capteniment, d'acord amb uns valors universals. Perquè som nació i tenim estat (existeix cap país que no tingui estat, si tothom et situa dins d'un?). Només cal no fer cas de les lleis que neguen la teva identitat i que t'ofeguen i substituir-les per unes altres que no et vagin en contra. O sigui, en el nostre cas prescindir de l'actual Constitució, sobretot pel mal us que n'han fet PP i PSOE i anar elaborant les pròpies normes de funcionament. I es pot fer amb molt de respecte cap a tothom. Només cal dir: a partir d'ara nosaltres actuarem així i d'acord amb aquestes altres normes. Sr. Duran. Ni vostè ni Europa podran evitar la independència dels catalans, si som molts que actuem amb resolució, encara que de moment només fossim minoria (posem per cas d'una cinquena part dels habitants de Catalunya). Vostè ho faria reprimir, què va! El respecte i la llibertat dels pobles, de les cultures i de les parles són una necessitat del món i de la vida. I cada dia som més a prop d'aconseguir-ho, no només els catalans sinó molts pobles de la terra; i al final tots. Només les persones i els pobles són subjectes de dret. No pas els estats. L'estat de dret, les raons i els temes d'estat són una bestiesa. Les lleis, si no serveixen se'n prescindeix. Encara méssii et perjudiquen. Les lleis només són eines per ajudar als individus i les comunitats. Si no ajuden s'han de substituir immediatament o no fer-ne cas i actuar d'una altra manera. Sr. Duran, vostè fa massa nosa en una partit que també té independentistes i en una coalició que vol fer bandera del dret a decidir.\nER SORT DELS CATALANS TÚ, DURAN NOMÉS ETS UN INSIGNIFICANT VOT\nPer monraS el 16 de març de 2011 a les 19:10\nCONTRA CATALUNYA, DEMOSTRES L ´ESPANYOL QUE ETS, JA NINGÚ t´escolta aquí Catalunya i no podràs fer-hi res per proclamar, ben aviat l. independència del opresor fins avui estat espanyol acompayat de Duran espanyol., bé avui dimecres , 16 de març també ens han robat 60 m. d ´euros o sigi 3000 euros per cap que han desaparegut de Catalunya per no tornar, i si per engreixar l éspoliació espanyola beneïda també per DURAN ESPANYOL, AQWUEST VEÍ JA VEU EL FINAL DE LA VICOCA I S ´AFANYA A ROBAR E, INTENTA PERPETUAR L ´ESPOLIACIÓ FINS A LA SEVA MORT. DESCANSI EN PAU. adéu espanya.\nPer Astruch el 16 de març de 2011 a les 19:07\nSenyor Duran, si voté és el responsable d'assumptes exteriors de la Generalitat, li demano personalment la dimissió per incompetent\nPer Pauet el 16 de març de 2011 a les 18:58\nI qui te la dona aquesta utoritat, tros d'ase! No pas els catalans. Potser els espanyols que viuen a Catalunya? Jo creia que aquests votaven pp i sociates. Ara resulta que també voten Duran? Apa a cagar a la muntanya. INDEPENDÈNCIA\ninsubmissió de la Generalitat, tancament de caixes JA\nPer Marquitus33 el 16 de març de 2011 a les 18:39\nAh no? No hi ha sentiment independentista? com anulin l'autonomia catalana algu dia (no és tan improbable que ho facin, ara us dic com) com a càstig per haver-se propassat les institucions de Catalunya (Generalitat per exemple) què us hi jugueu a que els que encara es creuen espanyolistes es farien independentistes d'una sotregada. Mireu, proposo que la Generalitat faci un tancament de caixes i una insubmissió fiscal i d'acatament de les doctrines espanyoles, però així, amb dos coll*ns, i sense claudicar davant les amenaces i ja veurieu com aplicant l'article nosequin de la Constitució procedirien a anular l'autonomia catalana i seria el govern central qui passaria a tenir el poder a Catalunya. Això ho farien, segurissim, pressionats per les veus catalanòfobes espanyoles exigint una resposta contundent als "rebels" catalans. Desitjo que passi, molt. Així començariem a anar pel bon camí. Algú pensa com jo?\nSelf-determination for the Catalan nation\nPer Anònim el 16 de març de 2011 a les 18:37\nApa! Seguiu, seguiu votant CiU i qui dies passa any empeny i el peix al cové s'ha pansit i ja fa pudor. Ens cal la independència, ens sobren botiflers, heus ací.\nPer Anònim el 16 de març de 2011 a les 18:17\nA qui collons importa el que digui Europa? Ja ens espavilarem que el mon no s'acaba a l'UE. Independencia ja!!!! en Duran Lleida es un malparit un traidor i un botifler, aviam si me'l trobo un dia pel carrer.\nPer Anònim el 16 de març de 2011 a les 18:01\nPer què us penseu que és el polític català més ben valorat a les espanyes?\nPer Anònim el 16 de març de 2011 a les 17:57\nEl Giulio Andreotti català\nPer pepet grill el 16 de març de 2011 a les 17:39\nAquest subjecte porta 30 anys dalt d'un cotxe oficial i cobrant un sou de l'erari públic. No se li coneix professió en el món privat.\nEuropa es una merda\nPer Anònim el 16 de març de 2011 a les 17:38\nUS van vendre la Europa de la modernitat, de la solidaritat, i d'altres collonades (per cert, els escandinaus serios no el volen saber res de UE). I veureu aviat que la UE es decadéncia... amb prou sort sobreviurà, i si ho fà no serà la mateixa; els alemanys no ténen més calers per a subvencions. Ven mirat som com l'extremadura europea... molt demanar i res a aportar.\nPer Anònim el 16 de març de 2011 a les 17:37\n...no sé com algú pot tenir aquest mediocre per intel·ligent\nPer innisfree el 16 de març de 2011 a les 17:35\nPer Reusenc el 16 de març de 2011 a les 17:25\nLi agradi o no al Sr. Duran Lleida, Catalunya va cada més cap a la independència. Els catalans no podem aguantar més l'espoli espanyol, ni els insults, ni res. I qui és ell per parlar per mi? Només hi ha un camí. INDEPENDÈNCIA.\nJa no tornaré a votar CiU\nPer Anònim el 16 de març de 2011 a les 17:17\nEntre això i lo de la Ortega, ja s'ha colmat el got.\nPer Anònim el 16 de març de 2011 a les 17:02\nSArkosy hi estarà molt interessat, no et fot... desitjant perdre la Provença i Córsega. Ai senyor; aquests nens separatistes...\nalerta, ja que parla el gran estadista calvo-pataner, la ment més privilegiada de l´estat veí així com el politic mes ben valorat de les espanyes en la seva doble condició de cristià de cintura en amunt i democrata de cintura cap avall.\nPer Anònim el 16 de març de 2011 a les 17:01\nDeu ni do, quin company de viatge s'ha buscat el sr. Mas. Ja s'ho està trobant, i les que queden... Visca Catalunya lliure i amb gent amb més patriota que no pas el sr. Duran.\nAlgú ho entén?\nPer Onànim el 16 de març de 2011 a les 16:52\nConvergència Democràtica s'hauria de plantejar si continua en una coalició liderada per aquest senyor, no tant per les seves opinions sobre la independència de Catalunya sinó pel caràcter antidemocràtic que revelen. Dit això, jo he deixat de votar CiU des que n'és el cap de llista al Congrés.\nManiobra de distracció del Duran per tal que la gent s'oblidi de la relliscada de la seva amiga Ortega.\nMés autoritat té la majoria del poble\nPer Raimon Pi Ferrer el 16 de març de 2011 a les 16:48\nSi Europa ha reconegut un estat com l'espanyol que és hereu d'una dictadura sanguinaria, quin problema ha de tenir per respectar la voluntat majoritària dels catalans?\nPer ferran V el 16 de març de 2011 a les 16:32\ni aquest senyor i el seu partit son al govern,ens estan governant!!. i que hi diu el sr. Mas. quin joc es aquest?. Una covergencia que diu que algun dia ens portatara a la independencia iuns socis de dretes i espanyolistes. I els joves d´unio? que son?. Començo a pensar que els catalans som mes curts del que semblem. Mil vegades mes d´acord amb la rao i la contundencia d´en Lopez Tena\nPer Anònim el 16 de març de 2011 a les 16:20\nEls catalans són majoritàriament independentistes, jo estimo el 90 %. El que passa és que hi ha un 50 % de colons espanyols amb dret a vot i uns quants botiflers catalans, que són pitjor que els colons. És la meva opionió, que passa ?\nQue marxi al PP o C's\nPer Alexis el 16 de març de 2011 a les 15:51\nJa n´estic tip! Soc militant de CDC i demano en veu alta que aquest individu marxi al PP o a Ciutadans que es on s´amaguen els feixistes com ell! Que deixi de fer mal a CiU.Jo aniré a votar el 10-A a favor del Si, m´ho impedirà vosté,botifler?\nsubestimar és ja perdre\nPer Anònim el 16 de març de 2011 a les 15:46\nLa classe política catalana sempre ha subestimat el potencial de la societat catalana, i qui va per davant és la societat catalana no els seus dirigents..\nPer Anònim el 16 de març de 2011 a les 15:42\nDuran i Napoleó\nPer Fart de fantasmes el 16 de març de 2011 a les 15:16\nEn Duran a Europa té la mateixa credibilitat que Zapatero (= zero) i a casa nostra només pot enganyar als desinformats.\nEspanya i frau\nPer Saa el 16 de març de 2011 a les 15:15\nAl de Cataluña es España. ¿Tu vas rebre cursos de Formació de la Conselleria de Treball d' Unió, o del Espiritú Nacional ?. Encara que ben pensat és el mateix Espanya i frau.\nAlborotada veo la jaula\nPer Cataluña es ESPAÑA el 16 de març de 2011 a les 15:03\nJOJOJO, cómo rabia la secta con las declaraciones de don Josep Antoni. Si es que a éstos no se les puede decir la verdad porque enseguida se ponen a aullar como mandriles. XD\nPer Anònim el 16 de març de 2011 a les 15:02\nTots a votar independència. Jo ja ho he fet cinq vegades i demà i tornaré.\narribara el dia\nPer ANTON el 16 de març de 2011 a les 15:01\nArribara el dia que serem independents, per tant arribara el dia que podrem passar comptes als Leridas, als Camachos, als Riveras o als Icetas de torn.\nPer A nònim el 16 de març de 2011 a les 15:01\nA en Carrasco i formiguera el varen afusellar per creure en una Catalunya sobirana i potser independent.\nFoteu el camp, CIU!\nPer Anònim el 16 de març de 2011 a les 14:55\nFora, duran, vosaltres feu més mal que els espanyols, perquè els traïdors dintre de casa són pitjor que els propis enemics. Amb la vostra politiqueta del peix al cove i l'engany del concert econòmic esteu venent Catalunya.\nFora Duran de CiU !\nPer Carles Viñals Casado el 16 de març de 2011 a les 14:43\nEls catalans hem de consentir que aquest impresentable es dediqui a enderrocar des del govern i amb quatre paraules, el que nosaltres aixequem des del carrer a còpia d'anys de penes i treballs? Amb qui estàs, Artur Mas, amb Duran o amb la gent que t'ha votat? Vull, EXIGEIXO, l'expulsió fulminant del govern d'aquest pocavergonya !! Concentració davant la seu de Convergència en demanda de l'expulsió de Duran i Lleida !! Duran al PP !! L'enemic sempre de cara, abans que a la nostra esquena !!\nNO TE UN PEL DE TONTO\nPer Anònim el 16 de març de 2011 a les 14:35\nPer culpa d'aquest senyor, jo no he votat mai a Convergencia, no se que feu amb aquest llastre\nPer Bep el 16 de març de 2011 a les 14:21\nPer Anònim el 16 de març de 2011 a les 14:17\nQuan els Països Catalans, Escòcia, Flandes i Còrsega votin a favor de la independència, la Unió Europea haurà d'ésser coherent i reconèixer els nous estats que naixeran democràticament. Quan els Països Catalans tinguin un estat propi, les fronteres exteriors de la Unió no canviaran, solament canviaran els límits interns entre estats, els quals s'ajustaran a la nostra realitat nacional. El Sr Duran confon la Unió Europea amb Espanya, una altra cosa, si els unionistes no veiessin la independència del nostre país tan aprop, no en parlarien tant i tan sovint com fa el Sr Duran, dia rere dia. Sóc de Barcelona i aquesta tarda aniré a votar anticipadament SÍ a la independència!\nPer Anònim el 16 de març de 2011 a les 14:15\nEs un desgraciat, impresentable l´unic què vol es la poltrona, sempre ha volgut ser misnistre i el què es es un reprimit misaire!!!\nPer Anònim el 16 de març de 2011 a les 13:59\nGERONTOCRATIC. NI AUTORITAT NI RES. JUBILA TE. ET SI LA UNION DELS ESTATS EUROPEUS NON NOS VOL. NOSALTRES TANT PAUC. LA CONFEDERACION HELVETICA PASSA ACORDS ECONOMICS ET NON LI PASSA RES. Lo mal d'aquest país sont los collaborators del nacional-imperialisme.\nCadascú al lloc que li pertoca\nPer Anònim el 16 de març de 2011 a les 13:57\nEl Sr Duran està fen tots els passos, com a botifler, per a ingressar al PP?\nViu del qüento\nPer Anònim el 16 de març de 2011 a les 13:54\nFins aquí hem arribat, Sr. Mas.\nPer Carles Viñals Casado el 16 de març de 2011 a les 13:54\nHaig de dir abans de tot que el que digui o faci el Sr. Duran i Lleida no m'importa ni em sorprén en absolut; altra cosa és el que el seu capteniment m'inspira, que no és més que fàstic i repugnància. Prenc nota que aquest home és el meu enemic, més encara del que pugui ser-ho qualsevol manaia espanyol que per la força em priva dels meus drets. Però el que vull dexar molt clar -i rebentaría si no ho digués- és que considero des d'ara mateix els Sr. Artur Mas còmplice de la nefasta actuació anticatalana d'aquest impresentable botifler, traïdor, dic TRAÏDOR a la pàtria catalana, que es permet insultar i riure's dels catalans mentre cobra dels seus diners. Queda dit, Sr. Mas: Vosté serà per a mí còmplice i valedor d'aquest home tot el temps que tardi en fer-lo fora del seu govern i regalar-lo al PP. Dubto molt que els catalans li hàgin atorgat la presidència per a fer aquest paperot. Vosté té la paraula.\nDiscurs del dicatador al 1938\nPer Boi el 16 de març de 2011 a les 13:34\n"España se organiza en un amplio concepto totalitario, por medio de instituciones nacionales que aseguren su totalidad, su unidad y su continuidad. El caracter de cada región será respetado, pero sin perjuicio para la unidad nacional, que la queremos absoluta, con una sola lengua, el castellano y UNA SOLA PERSONALIDAD, LA ESPAÑOLA". Sona la musica no?, ho sento pels independentistes que vareu votar CiU, ara toca esperar quatre anys més.\nLa realitat més negra\nPer Anònim el 16 de març de 2011 a les 13:30\n@minònA, 16/03/2011 a les 13:04 La realitat més negra i irrefutable és que Europa no reconeixerà mai Catalunya si continuem sotmesos a Espanya. Tens tota la raó! Aquí, a l'Alemanya, la gent no coneix la cultura i la llengua catalana com una cultura pròpia, sinó només com una manera de la cultura i la llengua espanyola! Ja estic fart d'explicar a tothom que tenim la nostra pròpia cultura... Però mai deixarè explicar-ho! Si tenim un pais propi, tot seria molt més facíl...\nDuran: català aragonitzat, ço és castellanitzat i espanyolitzat\nPer Guerau el 16 de març de 2011 a les 13:27\naixí estan els catalans sota admnistració aragonesa, aragó el més gran enemic de Catalunya. I a sobre nosaltres dient-li al nostre estat històric el nom del regne més anticatalà que ha existit mai..\nPer Boi el 16 de març de 2011 a les 13:26\nDoncs miri voste ni m'én sento ni amb vull ser d'espanyol, i si tinc un problema, estic rodejats de polítics com vosté antidemòcrates, reaccionaris i vividors que mentres puguin faràn tot el possible per que jo i d'altres no tinguem la possibilitat de triar com poble el que volem, ho estar amb Espanya o fora, personalment fora d'Espanya i dins d'Europa. Com esser humà soc lliure i tinc dret ha decidir que vull ser i ha on.\nDoncs mira, es veritat\nPer Anònim el 16 de març de 2011 a les 13:25\nRas i curt; el que diu es cert. Qui ho vulgui enredar superposant temes adjunts...\nodi envers els discrepants\nPer Anònim el 16 de març de 2011 a les 13:23\nVeiem en les respostes el que els indepes enténem per "dret a opinar". Sempre faltant als discordants... no cal imaginar el grau de represió en un hipotétic estat nacional-socialista-catalanet\nPer Observador el 16 de març de 2011 a les 13:22\nI el ZP també ha dit que l'economia espanyola que tant forta o més que la francesa i americana per separat o juntes... dona igual, són del mateix tipus de fantasmes, personatges nefastos, cobradors del sou públic sense contingut ni fonaments ni principis! El Duran ha obert el procés del seu fi polític a Catalunya, espero però no l'envïin a Bruxel·les "per càstig"...\nNo em sorprèn gens\nPer Pep Vila el 16 de març de 2011 a les 13:17\nEm sorprèn la gent que es creu que els dirigents de CiU apostaran mai el dret a decidir, pel dret a l'autodeterminació; mai ho faran, molts d'ells son espanyolistes; una altra cosa són les seves bases, especialment en el cas de CDC; en el cas d'UDC, tots els dirigents sobiranistes estan sent arraconats per la gent de Duran, penós.\nEn Fraga tambè ho diu\nPer Anònim el 16 de març de 2011 a les 13:12\nEsta tant caducat com en Fraga, es tan espanyolista com el Rajony, te els morros tan grossos com la Chacona, es creu mes llest que el reflex de la seva calba. Es de Unió i Unió es la ultradreta catalana, en les reunions europees de dretes s'assenta al costat del PP català i espanyol. El que diu ho diu per la febre que l'hi ha agafat en trobar-se al govern i en Mas no hi fa res, consenteix o ja l'hi va be?. Estem ben arreglats amb gent així. Nomes tenim una sortida, tots al carrer fins a aconseguir la independència, si no ho fem el poble ells no ho faran. ¡¡*¡¡\nConclusió: CyU? No, gràcies!\nPer Toni2011 el 16 de març de 2011 a les 13:12\nLa xacra dels catalans no és només Unió, sino que són pitjors els de CDC que els donen suport, o que no tenen l'empenta per plantar-los cara... Quina llàstima, tots ben escanyolits! És a dir, Catalunya pateix el que aquest partit i els seus votants es mereixen. Han guanyat, dons ara reben el seu premi: retallades a tots els nivells, amb el consegüent empobriment del país. Llàstima que el seu premi ens el donen a tots...\nmillor a España\nPer Anònim el 16 de març de 2011 a les 13:10\nIndependentista o no, un ser normal hauria de guillar de la Catalunya independent. Per aquestes contrades europees, amb una casta política com la que tenim, amb un oasis tant ben muntat, això fora una "merienda de negros"; amb poques posibilitats de supervivéncia\nUn petit egòlatra dictadoret d'anar per casa\nPer que parla d'una autoritat no constrastada el 16 de març de 2011 a les 13:07\nAquest paio no té cap mena d'autoritat. Encara no sabem quants vots tindria el seu partit i ell, concretament, si no parasités CDC. Va, valent, presenti's solet a unes eleccions.\nPer la xacra dels catalans el 16 de març de 2011 a les 13:05\nQue no parli per mi aquest senyor (per alguna cosa el valoren tant els espanyols) que fa més de 30 anys que viu descaradament de la política com un rei. I, pel que diu sobre la divisió, la societat ja està dividida, en partits, en ideologies, en classes socials, en sentiments nacionals. En cas d'independència, per què un espanyol no podria viure en un estat català i, en canvi, un català sí que pot viure en un estat espanyol (castellà)? Són superiors, segons el seu criteri? No ens vingui ara amb demagògies. Aquests d'Unió són un càncer per Catalunya. Valdria més que ens deixessin d'enganyar amb els curriculums i que se n'anessin al PP, que és el seu lloc natural, com a nacionalistes espanyols que són.\nPer minònA el 16 de març de 2011 a les 13:04\nLa realitat més negra i irrefutable és que Europa no reconeixerà mai Catalunya si continuem sotmesos a Espanya. Si dos milions de catalans voten "SI" a la independència de Catalunya, Europa no tindrà més remei que acceptar-ho.\nPer Anònim el 16 de març de 2011 a les 12:59\nA la UE no hi ha ningú que et digui que et reconeixerà. Això és una obvietat com una casa de pagès. No cal ser cap expert per dir-ho. És que mai en la història de la UE algú ha dit que reconeixeria ex-ante un territori no independent? Va Duran que no ens mamem el dit, sobretot els que estem treballant amb europeus. Aquí s’ha de declarar la independència i després ja ens reconeixeran, sense cap problema! El que passa és que és la seva funció espantar tothom, només els més rucs s’ho creuen.\nPer un senyor antic el 16 de març de 2011 a les 12:48\nTinc autoritat!, que s'ha cregut aquest "senyor", s'ha begut l'enteniment?, qui li dona aquesta autoritat?, se la pren voste?, tenim un futur dictador?, no, mes haviat un patetic personatge enlairat pels poders espanyols i que es pensa que molts, molts catalans i catalanes "congreguem amb rodes de moli", perque ho entengui be, dons no, no es aixi,i voste acabara caient del "tamburet" on s'ha pujat.\nqwuk oier ioap2????\nPer Anònim el 16 de març de 2011 a les 12:47\nHiha vida en l'independentisme? En quina llengua escrius? No s'entén res.\nPer Roser Cabanas el 16 de març de 2011 a les 12:44\nJa en tenim prou, estem cansats de covardies i misèries, de polítiques de baixa volada. La societat es mou, s'organitza, actua i treballa, però necessita al capdavant uns polítics i uns dirigents valents que estiguin a l'altura. Per això se us va donar la confiança, per acabar amb la foscor del tripartit. La gent volia i demanava esperança, il.lusió, i treball per un país millor, que només ho serà quan sigui lliure. Vau prometre el concert, i amb ell prometíeu valentia i lluita. En cap cas se us va votar per seguir pidolant, queixant-nos i finalment abaixant el cap.\nHiha vida en l'independentisme?\nPer Anònim el 16 de març de 2011 a les 12:38\nPregunta teórica, filosófica o psiquiàtrica... Podria concebre un independentista una realitat en la que la UE no reconeixés, la Catalunya independitzada(unilateralment), com a membre de la UE? Necesariament ha d'ésser tot del color de rosa? Comprometria el que no ho fos la própia creença del fet autodeterminatiu? Tot sembla indicar que hi ha en el fet autodeterminatiu un punt d'enagenació mental; de fugida de la realitat; un tipus d'utopia malsana. Els organismes internacionals només reconeixen autodeterminacions "unilaterals" en casos de força majar... quan hi ha sang de per mig (a que ve sortir amb kosovo, etc?)... i per qüestions estratégies o utilitàries molt evidents. Sempre en un procés extraordinari i polític creat per a l'ocasió... no es que hi hagui cap burocràcia per a l'emancipació; si aixì fos, no tutelarien res, tal sols fora aceptar els fets. I... on s'es vist un procés automàtic en la ONU o EU?, fora de la compra de material d'oficina, com a molt. Tot son vetos e interesos negociats. Per alguna raó algúns independentistes creuen sincerament que amb ruptura amb España hi pot haber UE... i alguns no son jovenets.\nÉs més curt del que em pensava.\nCal escapçar Unió o trencar la federació\nPer Anònim el 16 de març de 2011 a les 12:36\nL'espanyolisme rampant d'Unió comença a ser ja insofrible. Quina autoritat tindria el sr. Duran si no comptés amb els milers de vots que obté amb CIU? Quina autoritat tindria doncs si Unió anés en solitari? PROVEM-HO!\nPer www el 16 de març de 2011 a les 12:35\nÉs clar Sr Duran com diu vostè dividiriem el país:per tant 1er-està reconeixen que la meitat de la població és independentista.I 2on tant se li enfot els catalans perque si hi hagués aquesta divisió catalana:no seria propi i assenyat donar la custòdia al pare biològic i no pas al pare adoptiu? Vosté es queda amb el pare adoptiu d´aquesta divisió.\nPer un senyor antic el 16 de març de 2011 a les 12:35\nLes mentides del futur "Marques de Alcampell", aixo li deuen haver promes si lluita a favor de l'unitat d'Espanya, per tant fa el paper de "Pimpinela Escarlata" al rescat de l'espanyolisme mes tronat, no el necessitem per res aquest "Senyor" , el seu sou i costos de manteniment a "Tutti plen", que es lo que li agrada haurien d'estalviarse i gastarse en coses mes utils pels pais.\nQui vols enganyà ??\nPer Anònim el 16 de març de 2011 a les 12:29\nQuanta autoritat pot tenir un senyor que no te n'idea de dret internacional, el que fa aquest senyor es donar opinió sense cap fonament, això si coherent als interessos de la gent que representa, que no son altres que la burgesia catalana(pro espanyolista)\nA què espereu per fotre'l fora?\nArtur Mas no tindrà cap credibilitat mentre permeti que aquest paio faci i desfaci\nPer gat escaldat el 16 de març de 2011 a les 12:21\nEn duran diu que els catalans tenen ganes de ser dependents, que vendran, sabates? sempre agenollats.\nPer Saa el 16 de març de 2011 a les 12:21\nUn dels exemples més repugnants del que s'anomena la casta política és aquest picaplets de la Franja, que s'ha de fer perdonar davant dels espanyols, el fet d'haver nascut a l' Aragó administratiu i que pertany a un partit com Unió històricament compromès amb la nació catalana. És per aquest motiu que intenta tan com pot aigualir, difuminar o enmmascarar la realitat nacional, intentant negar els drets de les persones que volen un estat independent o desanimant a aquells que cada cop tenen més clar que Catalunya i la seva gent no té futur dins d'Espanya. Admirat en els sectors més foscos de la política espanyola, aquest aprenent de Maquiavel, o de Ferran II, no dubtarà en moure tots els fils en negar la legitimitat i la legalitat democràtrica a una decisió que prengui la sobirania popular catalana. Per cert, ¿ se sap si la vicepresidenta Ortega es formà en psicologia en els cursets que tant "exemplarment" gestionà la conselleria de Treball en mans d' Unió Democràtica ?.\nPer Anònim el 16 de març de 2011 a les 12:19\nPerdò, el títol es: "a Catalunya no hi ha un sentiment independentista"\nPer Anònim el 16 de març de 2011 a les 12:17\nSenyor Duran i Lleida, que sí que sí que al carrer la gent vol una Catalunya independent, però no es preocupi sempre podrà demanar asil polític a Espanya el dia que per fí tinguem un estat de dret.\n5 anys de periodisme?\ntítol: "a Catalunya no hi ha un sentiment majoritari independentista" més avall: "a Catalunya no hi ha un sentiment majoritari independentista" Hi han molts temes sobre la independencia en que barallarnos(aneu a cagar indepes); sense anar a remolc de les mani****cions dels becaris.\nEl deportivo oficio del arriero\nPer Eduardo González Palomar (Manlleu) el 16 de març de 2011 a les 12:11\nDe un tiempo a esta parte, por estos lares, con mengua de objetividad, demasiados medios de comunicación se han caracterizado por actuar como correa de transmisión de los intereses de unas formaciones políticas que menudean en derredor de una pretendida diferencial identidad, cuando no de un estridente independentismo. Cualquier pretexto, pues, es propicio para trasladar a la opinión pública y a sus contrincantes políticos y sociales, tanto en Catalunya como en el resto de España, cómo y cuánto aumenta la corriente independentista. Para tal fin, la arrogación por parte de este colectivo, especialmente, de cualquier acontecimiento deportivo o de las distintas selecciones deportivas autonómicas continúa siendo una práctica reiterada hasta el hartazgo, aunque las cifras de asistentes a tales eventos, pese a contar con un sinnúmero de ayudas institucionales públicas, las más de la veces, sea irrisoria. Con ausencia de un razonable equilibrio aritmético, y paralelamente a la incesante y significativa disminución del número de catalanes que votan a partidos inequívocamente independentistas en los diferentes comicios electorales en Catalunya, han ido deformando con menor rubor y mayor osadía los guarismos que “demuestran” el más que “evidente” engrandecimiento del seno de sus filas. El extremo de esta magnificación de cifras, sin duda, halla su cénit en las manifestaciones del pasado 10 de julio de 2010 y la anterior del 18 de febrero de 2006 (más de un millón de asistentes y millón y medio respectivamente, según organizadores). Pero con el trascurrir del tiempo y en las mismísimas calles de Barcelona nos encontramos con una estampa que se han encargado de traer en portada el lunes 7 de marzo de 2011 algunos de los más importantes rotativos en esta Comunidad Autónoma. Una de estas imágenes, en primera plana de la más conspicua publicación en Catalunya, muestra una “ancha” e “interminable” calle de la ciudad condal repleta de “apiñados” atletas que, en la jornada de ayer, disputaron la 33ª Maratón de Barcelona. En esta ocasión, imposible les hubiera resultado, a los tetrabarrados dioses del Olimpo de la Objetividad, destacar un halo ultracatalanista en los 13062 internacionales deportistas que como máximo podían incluir la fotografía de esa amplia e infinita calle de Barcelona atestada de participantes. Hace al caso, y para que no desaprovechen una oportunidad irrepetible de volver a relacionar íntimamente el Deporte con la Política en Catalunya, permitirme sugerir que quizá les resulte relevante demostrar a la opinión pública, en general, y a sus propios correligionarios, en particular, que esa inmensa aglomeración de deportistas sólo era una ínfima parte de la que en sendos días gloriosos para el “independentismo” lograron asombrar a propios y extraños. Es decir, que como en lo tocante a este asunto, sorprendentemente, no hay quien pare el carro, esto implica que el 10 de julio de 2010 alcanzaron a reunir casi 77 veces el gentío que incluye esta imagen anteriormente mencionada y la friolera de casi 115, si éste es comparado con la manifestación del 18 de febrero de 2006, siempre según los animosos organizadores y, en el más reciente acontecimiento, incluso, autoridades competentes. ¡Todo un hito en la Historia de Catalunya! En suma, un asombroso acontecimiento que pasma sobremanera no haya pasado a formar parte de los hechos más insólitos de la Humanidad, si nos atenemos a que tantísima multiplicación, ciento y la madre, de participante en momento alguno desbordara… unas precisas y limitadas lindes del ensanche barcelonés.\nExpulsio de Duran ja!\nPer Ivan.N el 16 de març de 2011 a les 12:11\nA veure, aquí fa falta que la societat civil es mogui i expulsi del govern Català a aquest impresentable, perquè no representa a Catalunya ni als seus interessos ni de bon tros. Recollida de signatures, grups a facebook, twitter, i d'altres, manifestacions, el que sigui. Ja n'estic tip d'aquest home, de demòcrata no en te res, i de persona encara menys. Dona igual el que vulguem, independència o unionisme, una polític que ignora per complet al poble no es un bon polític, i cal cessar-lo FORA DURAN DEL GOVERN\nDuran, molt malament\nPer Eudald Xifré el 16 de març de 2011 a les 12:08\nTrist paper de politic catalá del Sr. Durán. Així de cap manera es pot anar per el mon, fent el doble joc. Aquest personatge sobre a CiU. Quintacolumnistas a casa, no !\nPer Eduardo González Palomar (Manlleu) el 16 de març de 2011 a les 12:07\nCuantitativamente, el movimiento independentista en Catalunya, pasados otros comicios autonómicos, ha vuelto a menguar significativamente.\nPer AliBay el 16 de març de 2011 a les 12:02\nAleshores la UE tampoc no reconeixerà aquest procés d'independència? ***************** llegui això ****************** http://www.elnuevodia.com/lacasablancaprefiereunprocesodedosconsultasenpuertorico-915728.html\nPer Marrako el 16 de març de 2011 a les 12:01\nCrec que amb una cosa te raó en Cerillu. Ara mateix la independéncia dividiria el país, si no vaig errat l\_\_\_'independentisme no arriba encara al 50% i cal arribar a un 60 o més perqué no hi hagués una fractura social considerable a Catalunya i fer ara un referéndum vinculant es jugar a perdre més que a guanyar. S\_\_\_'hi està treballant amb més força que mai per la independéncia i el que hem de fer es no parar de fer-ho, probar de convençer a tothom dient-los que es el millor per a tots (inclosa Espanya), amb papers i numeros a la mà. Si tots hi participem i ens donem una mica més de temps ho aconsseguirem. No us desespereu, anem pel bon camí. Visca Catalunya lliure!!!\nELL VOL CADENES\nPer atlasac el 16 de març de 2011 a les 12:01\nQuan sap aquest senyor....doneu-li un PREMI Els CIUTADANS tindran un dia d´or per a donar-los a aquesta JUSTICIA i els seus amics pels MORROS preguntareu als ciutadans qué faran si SEGAR LES CADENES o que LES ARRASTREM ENCARA MES? (el DURAN ja ho sabem, les VOL MES GROSSES)\ntornate'n al teu país\nPer Anònim el 16 de març de 2011 a les 12:01\nDuran, tornate'n al teu país, tornate'n a Espanya\nCiU el govern dels millors espanyolistes amb marca exclusiva catalana\nPer Anònim el 16 de març de 2011 a les 12:00\nQuè hem votat els catalans? El govern dels millors ja ho veieu, de debó penseu independentistes que heu votat CiU que amb aquestos anem vers la independència? Amb la votació a CiU anem cap enrera, sens dubta! Sort encara potser tindrem amb la crisi que ens farà sortir al carrer, i potser ens treurà la bena dels ulls!\nNo en té ni idea\nPer bb el 16 de març de 2011 a les 11:59\nA veure, senyor Duran. Vosté no en sap de dret internacional, oi? Ja es nota. Quan Catalunya sigui independent, entrarà directament a la UE per ser un subestat d'un país que ja hi era a la UE. No parli de les coses que no sap, que fa el ridícul, com sempre.\namb molt d'orgull\nPer Guerau el 16 de març de 2011 a les 11:56\naquest fatxa espanyolista catòlic es referix al vaticà, el vaticà no reconeixeria catalunya. Amb molt d'orgull, no volem ser reconeguts per la inquisició catòlica, ni pels estats fatxes que hi ha pel món\nPer AliBay el 16 de març de 2011 a les 11:56\nA Catalunya no hi ha sentiment independentista, deu haver un sentiment calçotadista. Segur.\nUn Jose Antonio a CiU\nPer Anònim el 16 de març de 2011 a les 11:55\nMas, amb personatges així fas un flac servei al nostre país, a més de quedar en evidència...\nDuran, fes-te d\_'un cop del PP\nPer Anònim el 16 de març de 2011 a les 11:53\nEs el teu habitat natural...\nPer Anònim el 16 de març de 2011 a les 11:52\nTu quina autoritat tens? 3%? Cas treball? Cas palau? Votar a favor de salvar peatges a Madrid i a Catalunya no? Estar a favor de tots els lobbys que et donen pasta?\nAquest individu menteix\nNingú posarà cap obstacle a Escòcia si decideix ser independent, com no es va posar a Eslovàquia en separar-se de Txèquia, ni a Eslovènia en accedr a la independència, ni més antigament a Noruega, i ni es posaria al Quebec. I fixeu-vos que estem parlant de pobles civilitzats. Europa no es pot oposar a les decisions lliures dels pobles civilitzats. D'altra banda tampoc no es necessari ser per força a la UE: mireu Suïssa o Noruega...\nPer Anònim el 16 de març de 2011 a les 11:51\nEl dret d'autodeterminacio esta reconegut als drets humans, i per les nacions unides. Suposo que la unio europea no deu voler sortir de la ONU ni deixar de reconeixer els drets humans. Duran nomes es un pallasso ridicul al servei de l'estat espanyol, espero que quan aconseguim la independencia el posem al lloc que li correspon.\nels pronoms febles també volen la independència\nPer innisfree el 16 de març de 2011 a les 11:50\n"HI donem suport, però no HI participem".\nPer Pere el Gran el 16 de març de 2011 a les 11:43\nEstem desgastats de les tensions amb Madrid, del peix al cove, de sembrar mala maror. Jo vull una bona relació amb els nostres veïns espanyols, perquè haurem de cooperar, però fer-ho des de la igualtat que ens portaria la indeèndència. Europa ens reconeixeria, què sap aquest calb que nomès es mou per Madrid. Ja heu vist el tribunat europeu com ha comndemnat a l'estat espanyol a pagar 20.000 euros a Otegui. Duran hauria dit que era impossible també. Alemanya vol posar ordre al Sud d'Europa, i el primer pas és tenir un aliat seiós al Mediterrani i reduir en un 20% el problema espanyol.\nPer b14 el 16 de març de 2011 a les 11:40\nEl que diu Duran Lleida és absolutament obvi, per molt que hi hagi independentistes que assegurin (ho creguin o no)que l'independencia portaria automàticament la pertinença a la Comunitat Europea. No es pot confondre als incauts barrejant geografia amb politica.\nPer Anònim el 16 de març de 2011 a les 11:40\nno plegara mai aquest home , acabara sent com el fraga ,? hasta que la muerte nos separe\nPer Dura i Monegros el 16 de març de 2011 a les 11:40\nApa, macu! Exiliat durant un temps! Ens anirà millor.\nPer Anònim el 16 de març de 2011 a les 11:37\nQui li va donar a ell o a Europa l'autoritat d'estar per sobre del nostre dret a la lliure determinació?\nO com barrejar naps i cols\nPer Anònim el 16 de març de 2011 a les 11:36\nSegons en Duran la història universal deu ser plena d'equívocs, com ara la independència de les repúbliques bàltiques, la divisió de Txecoslovàquia, la fragmentació de Iugoslàvia, la independència de Kosovo, la independència del Sudan del Sud..... En definitiva, no és Europa qui dictamina que fan els pobles a casa seva, sinó cadascú d'aquests pobles a casa seva.\nPer Josep Brâut el 16 de març de 2011 a les 11:36\nNo hi ha "sentiment independentista"? Llavors hem de concloure que els milers de catalans que voten ERC, SI, Reagrupament o les CUP, són persones sense sentiments. Perquè independentistes, sí que ho són.


Nosaltres - A+M_arquitectes | Estudi d'arquitectura a Barcelona\nA+M / arquitectes és una societat fundada a Barcelona l'any 1998 pels arquitectes Jaume Arderiu i Tomàs Morató.\nEl 2019 s'incorpora com a soci l'arquitecte Josep Sarsanedas, fruit d'una llarga trajectòria de treballs en col·laboració professional.\nA + M / arquitectes compta amb més de 30 anys d’experiència en projectes d’arquitectura, planificació i consultoria. El seu treball es centra molt especialment en rehabilitació i restauració d’edificis històrics i equipaments culturals tant en l’àmbit de l’administració pública com el client privat. Altres aspectes destacats de l’obra corresponen a habitatge col·lectiu i unifamiliar, edificis administratius, comercials i hotelers, estacions ferroviàries i de transport públic.\nL’estudi està interessat en l’arquitectura que sorgeix de la comprensió de les arrels culturals del lloc, el programa i les necessitats del client. Com a resultat , ens esforcem per desenvolupar una arquitectura basada en la integració amb l’entorn i les relacions humanes, definida per les idees universals, la celebració de la diferència i la recerca del confort.\nLa innovació en les tècniques de construcció, el control econòmic dels projectes i la sostenibilitat i eficiència energètica, formen part dels aspectes essencials de la nostra filosofia de treball.\nL’obra construïda per A+M / arquitectes, ha estat mereixedora de reconeixement en varis premis i publicacions, tant en l’ámbit nacional como internacional.\nArquitecte superior per l’Escola Tècnica Superior d’Arquitectura de Barcelona (ETSAB) l’any 1979, llicenciat en l’especialitat de Construcció.\nArquitecte Tècnic, llicenciat en l’especialitat d’execució D’obres l’any 1973\nDIPLOMAT pel COAC en Restauració d’Edificis del Patrimoni Històric Artístic.\nHa exercit de professor de Desenvolupament I Gestió De Projectes a l’Escola Superior de Disseny ELISAVA de Barcelona.\nProfessor de Economia Aplicada, 1er Curs d’Arquitectura Tècnica al Centre Universitari Adscrit a la Universitat Pompeu Fabra.\nHa impartit diversos cursos d’especialització professional en l’àmbit de la Tecnologia de la Construcció al COAC i ha estat ponent en diferents congressos d’Arquitectura ferroviària.\nDes de 1998 treballa en col·laboració continuada amb l’arquitecte Tomàs Morató\nArquitecte per l’Escola Tècnica Superior d’Arquitectura de Barcelona (ETSAB) l’any 1983 en l’especialitat d’Urbanisme.\nDes de l’any 1984 treballa en l’exercici liberal de la professió. Ha obtingut el premi Fad-85 d’Interiorisme i ha estat seleccionat els anys 1985, 1988, 1990 i 2011 per als Premis FAD d’arquitectura.\nDe l’any 1985 a 1990 es professor de projectes a l’escola de disseny d’interiors a l’escola de disseny ELISAVA\nDe l’any 1991 fins 2006 és Professor de Projectes a l’Escola Tècnica Superior d’Arquitectura de Barcelona\nHa actuat de ponent en diversos Congressos i de Jurat en diversos concursos de disseny i Arquitectura.\nDes de 1998 treballa en col·laboració continuada amb l’arquitecte Jaume Arderiu\nArquitecte per l’Escola Tècnica Superior d’Arquitectura de Barcelona (ETSAB) en 2004 en l’especialitat d’Edificació.\nDes de l’any 2005 exerceix de professional liberal en projectes i direcció d’obra, activitat que compagina amb col·laboracions amb A+M /arquitectes.\nA partir de 2010 adquireix responsabilitats de cap de projectes i coordinador d’equips. Els seus interessos se centren en el desenvolupament tècnic i constructiu i en el control de qualitat dels projectes.\nDes de l’any 2019 forma part com a soci titular de A+M /arquitectes./arquitectos.


TARDOR'12 INTERPRETADA PER H&M : Passeig de Gràcia\nBrowse: Home / TARDOR’12 INTERPRETADA PER H&M\nTARDOR’12 INTERPRETADA PER H&M\nRetrospectiva dels anys 90 i 60 que combina elegància i caràcter. Els complements seran imprescindibles per completar el "look" tant d'homes com de dones.\nEncara no hem guardat la roba d’hivern i H&M ja ha presentat les seves propostes per a la tardor 2012. Una col·lecció que a primera vista ja impacta per la seva varietat de colors sobris i elegants en concordança amb l’època tardorenca com són el verd ampolla, el burdeus, el negre, el camell o el mostassa. Les peces s’il·luminen amb tocs daurats i metal·litzats i amb estampats abstractes inspirats en la naturalesa.\nEntrant més en detall a la col·lecció, veiem que la varietat de teixits utilitzats també és extensa. Des de clàssics com la llana, el cotó, la pell i la seda passant per teixits més atrevits com el Lurex per als acabats.\nPer a la dona, les peces sofisticades plenes de fantasia i les peces decoratives es combinaran amb la roba esportiva dels anys 90. Les peces claus seran l’abric de sastre, les malles estampades i el vestit de màniga llarga. Els contrastos també estan presents en els accessoris, on es combinen sabatilles esportives de plataforma oculta amb bosses i barrets amb granadures. En resum, una fusió minimalista (siluetes elegants i definides) i maximalista (peces atrevides i informals).\nL’home veurà com el vestit de tota la vida es reinterpreta en combinar-se amb la silueta elegant dels anys 60, amb textures tridimensionals i superposicions que creen un efecte sorpresa. Els accessoris seran clarament els protagonistes d’aquesta temporada amb sabates estil Brogue, corbates i corbatins tweed i ulleres de colors cridaners.\nEn definitiva, una col·lecció en què pols oposats s’atreuen i que aconsegueix endinsar-nos en un món de fantasia de diversió garantida.\nTags: H&M, M&M Brú, Nova col·lecció Tardor 2012, Nueva colección Otoño 2012, paseo de gracia, passeig de gracia,


Les Crisis vistes per Susan George – Susan George analiza la Crisis – Sicom\nHome / Hidratació / Aigua / Les Crisis vistes per Susan George – Susan George analiza la Crisis\nLes Crisis vistes per Susan George – Susan George analiza la Crisis2010-08-092022-01-24https://www.sicom.cat/blog/wp-content/uploads/2019/10/Capcalera_sicom_.pngSicomhttps://www.sicom.cat/blog/wp-content/uploads/2019/10/Capcalera_sicom_.png200px200px\nEn aquest primer capítol ens parla dels responsables de les crisis, “les finances” i de les responsabilitats governamentals, que no tenen intenció de canviar res perquè estan espantats pel poder dels mercats. Diu Susan George que si no posem sota control els mercats i les finances, no tenim res a fer i que per tant hem de fer saber als governs que no estem disposats a treure’ls-hi ni un dia més les castanyes del foc. Per George, les entitats financeres que han rebut ajudes, haurien de ser socialitzades, com a mínim parcialment.\nSusan George ens diu en aquest tercer capítol, que el G-20 no acompleix el que diu que farà. Per posar un exemple: en la reunió de Londres van anunciar un nou ordre internacional, però només van prendre decisions marginals. Van dir que combatrien els paradisos fiscals. Contràriament van ser incapaços de fer aflorar els bilions de dòlars que hi estaven dipositats. En conseqüència, hi ha centenars de bilions de dòlars en impostos que no seran cotitzats. A les empreses i als molts rics, no els afectarà la crisi. Pel contrari, als ciutadans sí els afectarà i molt. Aquests bilions haguessin ajudat a mantenir el benestar i a desenvolupar l’economia real. No ho faran. Els bancs, les grans corporacions financeres, han estat salvats. Les ciutadania, No. La gent haurà de reaccionar tal i com la crisi vagi empitjorant. Si no ho fa, si no ho fem, sacrificarem les nostres vides en benefici dels mercats.\nEls governs, ara mateix, no disposen d’un sistema d’impostos internacional. No s’atreveixen a imposar-los per l’oposició dels mercats i les entitats financeres. Per aconseguir-ho es necessari que les persones ho entenguin, s’entenguin i ho imposin, que s’ajuntin grups amb interessos diferents i obliguin als governs a actuar i a emprar la crisi financera per a resoldre les altres “crisis”: pobresa, desigualtats, ambiental, energètica ….\nEs imprescindible trobar un equivalent no violent a allò que va suposar la Segona Guerra Mundial per a la resolució de la crisi del 29: una gran Transformació Verda. No sé si és políticament possible, però sí que ho és teòricament i financera.\n[…] Les “Crisis” Vistes per Susan George […]\njuny 15th, 2014 06:27 PM\nHaití ha estat un “circ humanitari”Aigua, Aixopluc, Bloc, Drets Humans, Eines d'intercanvi, Habitatge, Hidratació, Projectes no actius, Sicom-ACCD-2010_2012, Totes les publicacions, Treball


Denuncien el mal estat de la zona Anei de la platja de Cala Agulla\nGadma reivindica el bon estat d'una àrea «rica en flora autòctona»\nEl Grup d'Amics en Defensa del Medi Ambient (Gadma) denuncia l'estat d'abandó i de «total descuid» que pateix l'àrea natural d'especial interès (Anei) de Cala Agulla a Capdepera. Aquesta zona Anei és de propietat privada i comprèn els marges i gran part del sistema dunar de Cala Agulla. Actualment les escombraries i altres residus de caire natural envaeixen gran part de l'esmentada àrea.\nEl portaveu de Gadma, Bernat Fiol, assenyalà que «en aquesta zona Anei hi ha una vegetació exuberant i endemismes propis de la comarca, com una gran colònia d'orquídies a part d'un sistema dunar que mereixen ser protegits o, almanco, conservats». Des de Gadma es proposa marcar les zones de l'Anei per on la gent es pugui passejar i evitar així els abocaments incontrolats que pateix la zona.\n«A part d'escombraries i restes de cotxes i d'obres entre d'altres, també hi ha encara les rabasses dels pins que van caure en la darrera tempesta. Aquestes restes orgàniques no permeten créixer les altres plantes. Tot necessita neteja», finalitzà Fiol.\nPer altra banda, el portaveu de Gadma també assenyalà que «aquest fet demostra que les institucions es gasten molts diners en campanyes que després no arriben a bon port. Farien més servei si destinaven aquests diners a ONG que realitzen tasques de neteja i activitats de conscienciació que no pas invertint en campanyes publicitàries».\nDe fet, als accessos a Cala Agulla, l'Ajuntament de Capdepera exhibeix rètols de grans dimensions que assenyalen que la zona és «Àrea natural d'especial interès, llei 1/91 del 30 de gener d'espais naturals i règim urbanístic de les àrees d'especial protecció de les Illes Balears». D'aquesta manera, Gadma demana que «aquest indret, com molts d'altres que hi ha a l'Illa, sia un passeig digne de veure». «Ja no em preocupa tant la impressió dels qui ens visiten com la comunitat animal i vegetal de la zona», digué Fiol.


La dona que va amenaçar el règim d’Egipte amb una corona de flors\nDissabte 24 de gener del 2015, El Caire, Egipte. Una dona jau a terra, al carrer, inconscient. Un company de partit intenta posar-la de peu, però no pot: un policia li va disparar una bala de perdigó poc després que comencés l’acte de commemoració a les víctimes de la Revolució Egípcia que fa 4 anys, com ella avui, van morir intentant exercir el seu dret a protestar. El seu nom era Shaima el Sabag, de 33 anys i mare d’un fill de 5.\nShaima el Sabag, activista egípcia assassinada per la policia el passat 24 de gener a El Caire. Al Youm Al Saabi/Reuters\nAl costat de la Shaima s’hi havien congregat unes trenta persones més per homenatjar les 800 víctimes assassinades durant la revolució que esclatà fa quatre anys a la Plaça Tahrir i acabà amb el règim de Mubàrak. La Shaima i les seves companyes del partit Aliança Popular Socialista tenien previst col·locar unes corones de flors a Tahrir. Poc després de començar el que en tot moment va ser una protesta pacífica, la policia va aparèixer, disparant i perseguint les manifestants. Una d’aquestes bales, disparada a només 8 metres de distància, va ferir fatalment la Shaima, que morí poc després d’arribar a l’hospital.\nQui n’és el culpable? És evident: ho demostren totes les fotografies que van inundar les xarxes socials aquella mateixa nit. En algunes s’hi pot veure un policia apuntant clarament en direcció a les manifestants -entre elles, la Shaima -. D’altres mostren el que va passar a continuació: la Shaima a terra, ja ferida. Tot i així, des del Ministeri d’Interior s’ha negat qualsevol responsabilitat de la policia en els fets, assegurant que només s’havia utilitzat gas lacrimògen per dissuadir la protesta. Ha afirmat, a més, que els trets provenien d’un suposat grup d’”infiltrats”- segurament “terroristes”-, acusant-los a ells de posar en perill la seguretat de les activistes.\nLa Shaima va ser una de les primeres víctimes mortals dels actes de commemoració ciutadana del 25 de gener, però no l’única: la jornada va sumar un total de 18 morts i 50 ferits. Ja ho va dir la pròpia Shaima fa dos anys en un missatge a Twitter: “La història dirà que la nostra generació sabia més de màrtirs que de vius”. Avui, un filferro espinós encercla la Plaça Tahrir, acorralant-la, i recordant permanentment el perill que suposa manifestar-se a Egipte. Hi ha càmeres de videovigilància a cada semàfor, instal·lades tot just la setmana passada. Un paisatge que, juntament amb l’assassinat de la Shaima i de 18 persones més, reflexa que la situació actual d’Egipte no és gaire diferent a la de fa 4 anys, quan la revolució pretenia, precisament, acabar amb la impunitat de les forces de seguretat.


La Consellera Ciuró va lliurar la nul·litat de 25 judicis franquistes als familiars de les víctimes - Ajuntament de Subirats\nLa Consellera Ciuró va lliurar la nul·litat de 25 judicis franquistes als familiars de les víctimes\n08 abr. 2022 La Consellera Ciuró va lliurar la nul·litat de 25 judicis franquistes als familiars de les víctimes\nPublicat: 08 abr. 2022, 12:33h a CULTURA, NOTÍCIES\tper\tRedacció\nDiumenge passat a la plaça 1 d’octubre va tenir lloc l’acte de reparació de les víctimes del franquisme on es va fer entrega dels certificats de nul·litat als familiars.\nUn acte organitzat per l’Ajuntament i el Centre d’Estudis de Subirats que va comptar amb la presencia de la Consellera de Justícia, la senyora Lourdes Ciuró, el senyor Antoni Font, Director General de Memòria Democràtica i la senyora Esther Vallès, diputada del parlament així com els càrrecs electes de la corporació i els membres del CESUB.\nVolem agrair especialment al Josep Mata, president de l’entitat, així com als seus membres la tasca de recerca de dades de totes aquestes persones condemnades durant la guerra, ja que sense ells no hagués estat possible celebrar un acte tant emotiu i amb tant de valor per les famílies.


Castellers de Berga | El primer castell de 8 pisos\n02 oct. 2016 El primer castell de 8 pisos\nDissabte 1 d’octubre de 2016 vam entrar per primera vegada a la Tarraco Arena Plaça. Només el fet de sentir per la megafonia “Entren a la plaça: els Castellers de Berga” ja era un gran èxit. Però érem a Tarragona per superar-nos i ho vam aconseguir.\nEn primera ronda vam encarar el 7 de 7, un castell que ja havíem descarregat dues vegades aquesta temporada. Amb aquest castell vam tastar què era la TAP: el soroll eixordador ens va impedir tancar la pinya ordenadament. La nostra inexperiència en aquest escenari va fer que no descarreguéssim un 7 de 7 tan còmode com els anteriors. Malgrat això, vam defensar el castell i l’estructura no va perillar.\nEn segona ronda, arribava un gran moment: l’assalt als 8 pisos. Després de molts assajos, era el moment. El castell va quedar molt ben encaixat entre pinya i segons. Va pujar amb un lleu bellugueig fins a l’aleta però res fora del normal. Castell carregat. El peu del castell continuava inamovible i fort com una roca però, a la sortida de la canalla, es va trencar per dalt. Una llàstima perquè no som lluny de descarregar-lo.\nEn tercera ronda, vam descarregar un 5 de 7 impecable. Hi havia l’opció de fer un altre castell a les rondes de millora però, finalment, vam descartar prémer més l’accelarador i no vam fer el 2 de 7.\nGràcies a tots els berguedans o castellers d’altres colles que vau fer pinya amb nosaltres. L’actuació a la Tarraco Arena Plaça és la millor de la història dels Castellers de Berga. En poc temps, hem fet diverses “millors actuacions de la història”. I què vol dir això? Doncs que la colla evoluciona, que des del 2012 seguim una línia constant i ascendent, que no hem parat de créixer.\nL’1 d’octubre a Tarragona, 4 anys i 4 mesos després del nostre primer castell de 6, arribem als 8 pisos. Estem contents però no eufòrics. Som autoexigents i ambiciosos. Sabem i creiem que ho podem fer millor i per això continuarem posant-hi hores i els esforços que calguin. No hem tocat sostre. No hem arribat al nostre límit. Seguim.


“Això s’avisa i una s’arregla!”\nPublicat el 8 abril, 2013 per Col·lectiu Bob Merrick a Cinema |\nQuan un país perd referents, alguna cosa del país es mor. És clar que en vindran d’altres, però ja no seran fundacionals, si més no per a unes generacions concretes. La gran Sara Montiel ens ha deixat. Tenia 85 anys, massa jove, en esperit, per morir. Però segur que si la mort se l’ha emportat és perquè ja li venia de gust. I és que, a banda de la caricatura en què -per a alguns fariseus- es va convertir a les acaballes de la seva carrera, Sara, Sarita, Montiel representa una generació d’artistes que van despuntar durant el franquisme i que segurament allò els va limitar, i per això no sabrem mai del tot fins on haurien pogut arribar. Per exemple, molts van descobrir -altres ja ho sabíem- el gran actor que és Alfredo Landa a Los Santos Inocentes. Què haurien fet en un altre context actors com els grans José Bódalo, José María Rodero i tants i tants altres? És un misteri, tot i que van desplegar un talent immens actuant en algunes obres més que discutibles, si bé fornint en el teatre una gran trajectòria.\nLa Montiel es mereix no un, sinó un munt d’homenatges. I més quan s’ha parlat molt de les aportacions de grans actors hispans a la indústria nord-americana, com és el cas d’Antonio Banderas, Javier Bardem o Penélope Cruz, per citar-ne alguns. Aquests, si ens permeteu, són petits cadells hereus de la Montiel. Per això és just deixar clar que altres ja ho van fer, com és el cas de Sara Montie, la primera, la divida primera. Yuma (Run of the arrow, Sam Fuller, 1957), al costat de Rod Steiger, un dels westerns que s’alineaven amb els indis nord-americans, la va tenir com a actriu protagonista, i això sense menysprear Veracruz (Robert Aldrich, 1957), amb Gary Cooper i Burt Lancaster. Però a ella, molt mediterrània, allò de Hollywood no la va acabar de seduir del tot -si bé, segons ella, en va seduir més d’un… i de dos- i va optar per tornar si és que mai havia marxat del tot. La Sarita, per cert, va estar casada amb el gran director Antony Mann del 1957 al 1963.\nDona dotada d’una bellesa infinita, elegant i animal a parts iguals, la Montiel és una actriu integral i, a més, un personatge d’una personalitat indomable que va posar al davant de tot la seva llibertat, i d’això en va donar prou mostres la seva intensa vida; una vida sense lligams, tret d’aquells que ella mateix es posava. Una bastarda, vaja. Si escollíssim un treball seu, és inevitable caure en el tòpic i posar com a referent El último cuplé, de Juan de Orduña (1957), que es va rodar al mític local de Barcelona, El Molino, o La Violetera, de Luis César Amadori (1958). En aquests films ja cantava boleros i cuplés, però no va ser fins entrada la dècada dels setanta del segle passat que es va decantar clarament per les varietats. Qui no recorda -tret que sigui un cahierista malaltís- Bésame mucho o la ja mítica Fumando espero. De fet, pel que fa a cigars, el Col·lectiu Bob Merrick sempre té la imatge mental del gran Orson Welles i, evidentment, la Montiel. Activa fins al final, com Agustina de Aragón (aquí ens ve al cap la magnífica Aurora Bautista), el 2003 va gravar el tema Nena per a la banda sonora de la pel·lícula Mil nubes de paz i el 2004 va posar dues cançons a La mala educació. El 2009 va gravar un senzill, Absolutamente, amb Fangoria, actuant en el videoclip, el qual no té preu.\nDe guardons, la Montiel en té molts -massa pocs, per nosaltres, cal dir-ho-, però podríem destacar els premis a millor actriu del Sindicat d’Actors d’Espanya per El último cuplé o La Violetera, el 1957 i el 1958, respectivament; el Ben Gurion of Valor d’Israel (1981) o la Medalla d’Or de l’Acadèmia de les Arts i les Ciències d’Espanya per la seva carrera (1997) i la Medalla d’Or al Mèrit del Treball del govern de Castella-la Manxa per la seva carrera (2010). Destacaríem també el 1987 amb el Premi Ricardo Montalbán Nosotros Foundation Golden Eagle de Hollywood a la seva carrera. Per cert, Montalbán, un grandíssim actor d’origen mexicà, es va convertir en un galant a Hollywood -qui no recorda el seu paper de Khan Star Trek II, on es menja amb patates Shatner. La Sarita ens deixa un gran buit com a imatge inconogràfica i com a mite per a generacions senceres. Fins i tot la Margaret Thatcher ha tingut una atac de gelosia i no ha volgut ser menys que la Montiel i també s’ha mort… però reina: tu eres lletja, avorrida, tenies molt mala llet i el més proper al glamour que vas estar el vas deixar a les Malvinas.\nPer això, el Col·lectiu Bob Merrick no vol acabar aquest post sense fer un altre petit i modest homenatge: una recreació imaginària de com es podia haver produït la seva topada amb la mort, que, pensem, en pot ajudar també a definir més el personatge i el seu caràcter.\nLa mort, amb aquell aspecte cansat que arrossega des del principi dels temps -ja sabeu que li va tocar aquesta feina, perquè ella es volia dedicar a fer de querubí de l’amor- truca a la porta del pis de la Montiel.\n-Bon dia, guapo. Què vols?\n-Sóc la mort, Sarita -li diu la senyora de la daga.\nLa Montiel se la mira uns moments. Posa la mà a la butxaca del seu barnús transparent, treu un cigar, l’encén, fa una gran pipada, i diu:\n-Rei! Això s’avisa i una s’arregla!\nMolta merda, siguis on siguis, Divina Montiel.


Febrades d’un dissabte a la nit | sensualia\nFebrades d’un dissabte a la nit\nLes febrades sempre són inoportunes, però la d’aquell dia va ser diferent. Havíem quedat amb uns amics a casa nostra per poder veure en directe la cursa de Formula 1 del Gran premi de Malàisia. I com que degut a la diferència horària la retransmissió era a les cinc de la matinada, vam acordar que després de sopar miraríem alguna pel•lícula o faríem algun joc per passar l’estona i esperar l’hora de la cursa. Al matí, però, ja vaig començar a notar els primers símptomes, i cap al tard em trobava molt aixafada i amb una febre considerable. Sabent com li agrada a en Joan l’automobilisme i que havia preparat la vetllada amb molta il•lusió, vaig demanar-li que no anul•lés la cita amb els amics i que ho féssim igualment. En tot cas, ja seria a temps d’anar-me’n a dormir si em trobava més malament.\nI així va ser. Vaig aguantar tot el sopar, però encara no havíem fet les postres que el cap em bullia i em venien uns tremolors que tan aviat podien ser de fred com de calor. Tampoc no em calia dissimular davant dels convidats perquè ja es van adonar del meu estat quan van veure que no deia pràcticament res, cosa gens habitual en mi.\nDes de l’habitació sentia el murmuri que provenia del menjador, tot em donava voltes, i vaig aclucar els ulls pensant que difícilment m’arribaria a aixecar quan fos l’hora de la cursa. Les veus cada vegada eren més llunyanes i difuses, com les imatges que desordenadament passaven pel meu cap. No sé si era la febre, que estava entrant en el món dels somnis, o una mica per tot plegat, però el cert és que tan aviat em trobava a la botiga on treballo i no sé per què hi apareixia l’Agnès, com era a la platja amb en Joan i el seu amic Carles, que no em cau gens bé i que ara intentava treure’m el bikini.\nLa imatge es va esborrar com per art d’encantament, i ja no hi veia ni en Joan ni en Carles, sinó la Sílvia que estirada sobre la sorra m’apartava suaument la tireta del banyador per introduir-hi una llengua que a mi em va semblar sorprenentment freda. Érem soles en una platja deserta, un sol de justícia que em feia suar de valent i ella que xuclava amb suavitat els meus llavis vaginals i els deixava anar fent un sorollet com qui desfà una ventosa enclastada en un vidre moll. Potser m’havia adormit a la sorra i ara em trobava mig atontada pel sol, sense capacitat per a reaccionar. Volia demanar-li que parés, però no em sortien les paraules de la boca, i ben mirat tampoc era això el que volia perquè la sensació era estranya però molt agradable. Va parar un moment quan vaig fer un moviment brusc de tot el cos, com si fos un estremiment de fred malgrat estar amarada de suor. Sentia una ardor creixent al meu interior, palpava a cegues amb les mans i no trobava el cos de la Sílvia per a correspondre-li els seus amanyagaments. Només podia sentir la llengua jugant entre els plecs del meu sexe que notava humit com la resta del cos, però en aquest cas no era només de suor. I de tant en tant, ella furgava amb el dit envaint la cavitat anal provocant-me noves esgarrifances i tremolors.\nI de cop la quietud. Sento la necessitat d’acariciar-me els pits, sense força per a esprémer-los com m’agrada que m’ho faci en Joan. Estic estirada en un prat d’herba fresca, puc olorar les flaires de la terra humida, i el brunzir d’uns insectes desconeguts es confon amb un xiuxiueig de veus que em són familiars. Tinc fred, l’esquena em raja i les mans d’en Joan m’abriguen el cos. Perquè estic nua enmig d’un prat indefinit? Uns llavis clouen la meva boca per resposta. Cau una pluja fina damunt un cos brillant com si l’haguessin untat per a fer-lo esmunyedís. Una munió de gatets amb la seva llengua aspra, però terriblement excitant, intenten eixugar-lo recollint un a un els gotims de pluja que em cauen al damunt. Els deixo fer; són inofensius i es deixen acaronar sense deixar de llepar-me amb fruïció. Un pessigolleig incessant m’altera l’esperit però sóc incapaç de fer-hi front. M’he posat la mà sobre el sexe, i ja no són gotims de pluja el que brolla del meu interior. Introdueixo dos dits i els moc a poc a poc, primer fent petits cercles, després pressionant amb les poques forces que em queden. I m’hi complac no sé quant de temps.\nMiro el cel i ja no hi ha núvols, sinó un munt d’estrelles que em contemplen. Estic estirada damunt d’una manta al terrat d’una casa que ara mateix no reconec. Deu ser una nit xafogosa perquè no paro de suar. M’he tret la roba. No hi ha ningú. De nou aquella sensació de frisança que em captiva i m’envola cap a cims inesperats. Tinc fred. Demano inútilment que algú m’abrigui, però només una remor de vent cobreix el meu cos i em reconforta. No és el meu cor el que palpita sinó un sexe que precisa ser farcit i embassat com mai. Intento esbrinar qui m’alça les cames, però no hi veig ningú. Les mans no em responen amb la rapidesa que voldria i arriben tard al seu objectiu. La lluna ha escoltat els meus precs i m’inunda, fent-me sentir plena del tot, i compasso els moviments del meu cos al ritme d’una penetració delirant.\nLes estrelles ja no hi són. Una llum tènue i difusa embolcalla una cambra absolutament blanca, sense mobles ni finestres, on terra i sostre es confonen. Només les embranzides penetrants que sento en el meu interior, i una breu remor, com abans. El cos es convulsa en un deliri ardent, sadollat d’un membre viril que em perfora. Tiro el cap enrere i un altre fal•lus se m’engola. Succiono com puc i no sé quins llavis responen el meu desvari incontrolat. Vull retenir-los tots dos dintre meu, i que es deixin anar en rius torrentosos. Però sóc jo la que esclato, en un devessall de crits i gemecs indescriptible.\n– Estàs bé? – vaig sentir que em deia en Joan, tot abraçant-me com si volgués protegir-me d’algú.\n– Uff!!! – vaig fer jo – Si t’expliqués el que somiava….\n– No cal, ens ho podem imaginar – va replicar ell tot adreçant-se amb un somriure a la Sílvia i al seu company que es trobaven nus com jo mateixa, al peu del llit.


El transport públic va veure reduït el seu ús fins a la meitat l'any 2020 a causa de la pandèmia - Garrotxa Digital\nComentaris tancats a El transport públic va veure reduït el seu ús fins a la meitat l’any 2020 a causa de la pandèmia\nEls viatges llargs, fins a Vic o Barcelona, per exemple, són els que més han notat la disminució del seu ús arran de l’esclat de la pandèmia. No hi ha hagut la mateixa afectació, evidentment, en trajectes curts que en els més llargs. Durant el mes d’abril els usuaris del transport públic en general, però, eren tan sols un 10% respecte dels que hi havia l’any anterior. Progressivament, des de maig fins l’estiu es va anar incrementant el seu ús, però en prou feina es va arribar a un 50% d’ocupació a finals d’estiu. El repunt del retorn de l’activitat laboral en els mesos de setembre i octubre van servir per pal·liar una mica els efectes de la pandèmia però ni de bon tros per neutralitzar-los. En global, el servei va baixar fins la meitat la seva utilització el 2020 respecte del 2019.\nÀlex Gelabert, gerent de TEISA: S’han perdut la meitat dels viatgers que es portaven el 2019. És un context bastant general.\nTEISA transportava uns 5’5 milions de viatgers a l’any, i anava incrementant el nombre d’usuaris. Ara, amb els estats d’alarma, la frenada de la mobilitat laboral amb el teletreball i la por que s’ha generat al voltant de la seguretat sanitària que hi ha dins del transport ha fet abaixar les xifres fins als2,5 milions. Un pas enrere cap al foment i l’ús del transport públic que s’espera que, quan passi tot, es pugui revertir amb els esforços de les empreses i les institucions.\nÀlex Gelabert, gerent de TEISA: El 25% dels nostres clients són gent de més de 65 anys. Al mes d’octubre, en una enquesta que vam fer internament, ens vam trobar amb tan sols un 2% de gent d’aquesta edat. A la gent gran, doncs, l’hem perdut, perquè té por de la situació epidemiològica.\nLes famílies garrotxines han mostrat interès durant el període de preinscripció pels projectes de singularització engegats per les escoles Llar i Malagrida a partir del curs vinent. L’escola Malagrida ha promogut el projecte Som Música, que comptarà amb…


La Transmissiò del Ioga | Haridayam - Escola de Reiki i Ioga - Reus\nInici » Ioga » Formació de Ioga\nLa Transmissiò del Ioga\nLA TRANSMISSIÓ DEL IOGA\nEl Ioga és el mitjà per a aconseguir la culturització (purificació) de l'ego, en la no violència i l'atenció a l'esperit, sense la qual, la nostra percepció de la Realitat Ultima apareix distorsionada. El Ioga és el mitjà per a accedir a la Llum Intima de l'Ànima en el Cor Espiritual de tot Èsser Humà. El Ioga té la seva meta en la comprensió de l'experiència de la nostra Naturalesa Ultima: Sat-Chid-Ananda (Existència, Coneixement i Felicitat Absolutes). A Haridayam t'oferim l'ancestral Transmissió del Foc del Ioga, fora dels sistemes convencionals de l'ensenyança extesos per tot arreu avui en dia, perquè...\nEl Ioga no és comerç...\nEl Ioga no és una professió, encara que per la seva Gràcia puguis manteni-te...\nEl Ioga no és una gimnàstica, encara que rejuveneixi el teu cos...\nEl Ioga no és una teràpia, encara que pugui curar la teva vida...\nEl Ioga no és religió, encara que et conecti amb la divinitat en tu...\nEl Ioga és acció correcta en la Llei Universal..\nEl Ioga és una disciplina física i mental per a desenvolupar la nostra conexió amb el nostre èsser més profund. Avui en dia hi ha molta gent que volen accedir al món del ioga de manera professional, com si el ioga fos un mitjà per a guanyar-se la vida. De fet aquesta actitut és acceptada i inclús molt publicitada des de moltes escoles de ioga.\nA Haridayam no estem d'acord amb aquest enfoc “professionalitzat” de l'”ensenyança” del Ioga. Tradicionalment una persona apren i adquireix una cultura de vida que dirigeix el seu dia a dia, si tens èxit en el teu propòsit, cosa gens fàcil, si la teva entrega és sincera i la teva motivació pura, és possible que el teu Mestre Intern et porti cap al repte que suposa l'ensenyança d'aquesta dificil i ètica manera de vida. Si es així endevant, tindràs el recolzament de l'energia de mils de mestres dedicats al Ioga des de temps inmemorial.\nLa transmisió del Ioga com a sistema o filosofia de vida s'ha de fer des dels textos tradicionals que el defineixen, i que l'han mantingut en vigor durant segles. Aquests textos no només ensenyen una serie d'asanes, postures físiques, per a realitzar com si fos una gimnàstica més o menys exòtica, com algunes persones consideren, sino que inclouen una serie de vots i preceptes a tenir molt en compte a l'hora d'adentrar-se en el viatge que suposa apendre una tècnica psicofísica com és el Ioga.\nAquests vots i preceptes (http://www.haridayam.com/ca/que-es-el-ioga) no són imprescindibles, ni necesaris, per a aquelles persones que s'apropen al ioga amb la idea de practicar amb una finalitat terapèutica o de relaxació, etc. En canvi, si que són necesaris, inclús afirmem que imprescindibles, per a qualsevol persona que decideixi estudiar ioga en profunditat, com forma de conduir-se en la vida.\nL'aprenentatge del Ioga Fisic, les Asanes, en cap cas pot separar-se de l'acceptació, compromís i pràctica dels Yamas (vots) i dels Niyamas (preceptes), són els que defineixen la nostra motivació i el fi de la nostra pràctica i aprenentatge. Sense acceptar i sotmetres a la culturització dels Yamas i Niyamas el mal que podem fer al ioga i als practicants és gran. El Karma contrari que podem generar-nos és majuscul.\nEl Hatha Yoga Pradipika, de Svatmarama, és clar sobre la finalitat del Hatha Ioga. En el seu inici diu;\n1. "M'inclino davant el Totpoderòs Sri Adinatha,\nqui va ensenyar la Hatha Yoga Vidya o Ciència del Yoga,\nque és un esglaó per a l'aspirant que\nbusca l'ascenció al pic més alt del Raja Yoga com a guany espiritual".\nEl Hatha Ioga, que inclou l'ensenyança i pràctica de les asanas, que és el que majoritariament es practica en els centres de ioga, és un compendi de tècniques psicofísiques per a aconseguir els guanys espirituals que permetin a l'adepte, algún dia, a dedicar-se a la transmissió de lo après de manera humil i segura. Però, abans ha de desenvolupar un intens treball psicològic sobre la seva personalitat i una adequació dels seu modus de vida i de la seva fisiología, que en molts casos és deltot contraproduent abordar amb familia o sense el seu total recolzament. Ser iogui requereix condicions i circunstàncies molt favorables.\nQuan rebs l'autèntica crida del Ioga en lo que has de pensar no és en ensenyar, sinó en aprendre. Lo veritablement important és adquirir, asimilar, aquesta cultura del Ioga que alliberarà la teva ànima de la pressó de la ment. Obtindràs la conexió amb el teu verdader èsser, l'únic del qual depens i al que has de seguir.\n"El Hatha Yoga és un monasteri en el que poden refugiar-se\naquelles persones que suporten ilimitats patiments.\nPels qui estàn compromesos en la pràctica de tot tipus de ioga,\nel Hatha els sostè como la tortuga mitològica sostè al món.”


Terelu Campos respon sense embuts a les preguntes 'picants' de Jorge Javier\nLa presentadora ha mostrat el seu costat més 'picant'\nper María Merino diumenge, 5 de juliol 2020 - 20:09h\nTerelu Campos ha mostrat el seu costat més 'picant' | Telecinco\nTerelu Campos es troba vivint un moment molt positiu, tant a nivell personal com professional. La col·laboradora de Telecinco s'ho està passant d'allò més bé al costat dels seus amics, com dona a conèixer a través del seu compte d'Instagram.\nCal recordar que també es troba feliç treballant en 'Viva la vida', i ha demostrat la seva felicitat tornant per un dia a plató de 'Sálvame', del qual se'n va anar fa ja un temps. En concret, ha volgut 'enterrar' la destral de guerra amb els seus antics companys i ha acceptat la invitació per cuinar a 'La última cena'. És més, no només ha cuinat a la perfecció, sinó que fins i tot ha acceptat contestar a les preguntes més pujades de to. Preguntes que li ha fet el presentador, Jorge Javier Vázquez.\nLa Terelu més 'picant'\nEl programa no va començar del tot bé per la convidada, ja que només començar es va cremar amb la batedora. Per aquest motiu, Jorge va aprofitar per llançar-li un comentari una mica 'picant': «Fa temps que no tenies res calent entre les mans, no?».\nDavant aquesta pregunta, tothom va pensar que Terelu Campos es quedaria callada, però no va ser així i va decidir respondre-li: «Fa temps que no tenia res calent entre les mans. Bé, fa temps que no tinc res entre les mans en general. Jo crec que va ser en el Juràsic més o menys. Et juro que va ser més o menys llavors».\nVeient que l'excol·laboradora estava receptiva, Jorge Javier va voler seguir indagant en la seva vida més íntima. Així, ha volgut saber si alguna havia fet un trio, al què aquesta va respondre de forma contundent: «No ho he fet ni tampoc m'ho han ofert. Per a mi 3 són multitud, però de fer-ho, ho faria amb dues ties i un tio». És més, va explicar el perquè d'aquesta decisió: «si són dos homes i una tia me la volen ficar fins i tot a l'ull, així que no. Ho tinc clar».\nAquí no va quedar l'entrevista sexual improvisada, sinó que el presentador li va preguntar, que si s'acabés el món, quins serien els col·laboradors de 'Sálvame' amb els quals tindria relacions. La resposta va ser molt clara: triaria a Kiko Matamorosentre els homes, i a Chelo García Cortés entre les dones. Sobre aquesta va puntualitzar que l'escolliria perquè «ja té experiència».\nLa filla gran de María Teresa Campos va demostrar que no té embuts i que es troba en un moment molt positiu. Tan positiu que ha estat capaç d'oblidar els conflictes del passat amb 'Sálvame', serà aquest el primer pas perquè torni al programa? Caldrà esperar per sortir de dubtes.


10 de maig de 2022 (12:03 CET)\nMossos, Policia Local i Policia Nacional entren a antigues entitats bancàries per inspeccionar i controlar els locals\nUn operatiu conjunt de Mossos d’Esquadra, Policia Local i Policia Nacional efectua diferents entrades a antigues sucursals bancàries de Mataró que són ocupades. S’ha entrat a caixers del barri de l’Havana i Cerdanyola i en alguns casos s’han produït detencions per infraccions de la llei d’estrangeria. No es produeix, en canvi, a desallotjaments que depenen d’ordre judicial.\nActualització: l'operatiu ha acabat amb 6 detinguts i 13 identificats. Tota la informació en aquest enllaç.\nOperatius dels tres cossos policials contra aquests locals, que en molts casos són focus de diferents problemàtiques, ja se n’han produït anteriorment. Són accions d’inspecció i control sobre aquests locals. L’operatiu arriba 24 hores després que la Policia Local procedís a tapiar una antiga oficina del BBVA per evitar que es tornés a ocupar, un fet que ha generat també un estira i arronsa a les xarxes entre el PSC i ERC.\nEn l’operatiu d’aquest dimarts s’han produït com a mínim dues detencions a l’antic caixer del carrer de Floridablanca.\n34 oficines ocupades\nL'oficina de Bankia de la foto Fa 9 dies\nL'oficina de Bankia de la foto, carrer Floridablanca cantonada camí Ral, està okupada de fa anys, i els pisos de sobre l'oficina, excepte un, també.\nAquesta planta baixa propietat del banc, fa anys que esta ocupada. Segurament, el banc pren acció justament ara perque algú deu estar interessat en comprar o llogar el local? Tot l'edifici de la foto, que te tres plantes superiors, es del mateix banc. Dues de les tres vivendes també ocupades desde temps inmemorial. A aquests Bancs propietaris de vivendes abandonades, s'els tindría que multar per deixar que les propietats segueixin ocupades en lloc de treure-les al mercat de lloguer.\nI els baixos de rocafonda? O llicències encara de vacances??? Fa 9 dies\nAquests si perquè són de bancs? Per quan els locals baixos? Bote, Quina degradació. Estaràs content...\nPapitu Nas de Micu Fa 9 dies\nDiumenge passat a TV3 varen fer un reportatge sobre els senglars. Es colen per tot arreu i ho destruixen tot. Els ocupes fan igual què els senglars. Les autoritats també. Poca o cap acció. La llei de la selva.


Què Fem :: Castelló d'Empúries i Empuriabrava\nEl municipi de Castelló d’Empúries i Empuriabrava ofereix un gran ventall de possibilitats per al lleure i per a totes les edats. En aquest apartat trobareu des d’activitats culturals fins a qualsevol tipus d’activitat d’oci i esportiva, ja sigui per terra, mar o aire.\nUna de les millors maneres per descobrir la vila comtal i la seva història, és mitjançant la visita guiada.\nPodem realitzar un itinerari precís que ens servirà com a precedent per acabar de visitar el municipi. La història, l'estètica i les llegendes es combinen com els tres colors bàsics donant a l'oient un discurs que també combinarà les tres modalitats corresponents: Didàctica, Estètica i Lúdica.\n5 rutes en bicicleta per l'Alt Empordà\nVia Verda. De la platja fins a Castelló d'Empúries\nRuta dels Estanys. Parc Natural Els Aiguamolls de l'Empordà\nVols al tunel del vent\nVia Crucis i Representació Vivent del Retaule\nLa Biblioteca Ramon Bordas i Estragués està gestionada per l'Ajuntament de Castelló d'Empúries i pertany al Sistema de Lectura Pública de Catalunya.\nÉs un servei públic gratuït i obert a tothom, que ofereix accés lliure a fonts d'informació per a totes les edats i interessos. Amb més de 900 m², dividits en tres plantes, és un equipament de nova construcció que es va inaugurar l'1 de juliol de 2006.\nLa nostra missió és facilitar a tots els castellonins i castellonines l'accés lliure i sense límits al coneixement, al pensament, a la cultura i a la informació.\nAspirem a ser un servei útil per els ciutadans de Castelló d'Empúries, i que els serveixi de suport al llarg de la seva vida en la recerca d'informació, formació, oci i cultura.\nClicant sobre aquest link pot accedir a la pàgina web de la Biblioteca.


LA BIBLIOTECA COMPLEIX CENT ANYS\nLA BIBLIOTECA COMPLEIX CENT ANYS Aquest dissabte a partir de les 11h, actes de celebració del centenari de la Biblioteca\nEl 22 de setembre de 1918 Olot inaugurava la Biblioteca Popular, era una de les quatre primeres biblioteques públiques promogudes per la Mancomunitat de Catalunya, conegudes com les Prínceps. Corresponien a una per província catalana: Valls, Olot, Sallent i les Borges Blanques.\nQuatre biblioteques idèntiques amb les mateixes formes, la mateixa decoració, les mateixes mides i totes en entorns naturals apartats dels centres urbans. L’únic dels quatre edificis que encara es conserva és el de Valls. L’arquitecte Lluís Planas va dissenyar l’edifici: un templet de línies neoclàssiques. A l’interior hi havia quatre grans espais: una sala de lectura, una sala de conferències, un despatx de treball i una zona de serveis amb guarda-roba i lavabo. No hi havia magatzem perquè els llibres es col·locaven a la sala de lectura en lliure accés. La biblioteca s’entenia com un temple de la cultura on tothom hi pugui accedir, tingui l’edat que tingui.\nA Olot, les primeres bibliotecàries van ser Dolors Hostalrich i Montserrat Fàbregues. Provenien de l’Escola de Bibliotecàries de la Mancomunitat de Catalunya, d’on en sortia personal femení eficient i altament vocacional. La Biblioteca Popular d’Olot va donar pas a la Biblioteca Jaume Bofill i Mates, inaugurada el 1968 als mateixos terrenys on hi havia la Biblioteca Popular. Es va enderrocar l’edifici de l’anterior i al seu lloc es va construir una nova biblioteca més gran, amb una sala infantil diferenciada de la sala general, una sala de revistes, un gran magatzem en quatre plantes i una sala d’exposicions.\nL’any 1987, l’Ajuntament d’Olot i la Generalitat de Catalunya van fusionar la Biblioteca Municipal ubicada a l’Hospici i la Bofill i Mates a l’Eixample Malagrida. La nova biblioteca passava a anomenar-se Biblioteca Marià Vayreda. Deu anys més tard, el 1997, la Marià Vayreda es traslladava al centre de la ciutat, en l’edifici que havia ocupat l’Ajuntament des de molt antic abans de traslladar-se al Firalet.\nCELEBRACIÓ DEL CENTENARI DE LA BIBLIOTECA A OLOT\nAquest dissabte 22 de setembre, farà cent anys exactes de la data d’inauguració de la primera Biblioteca Popular d’Olot i es farà una festa d’aniversari a la Biblioteca Marià Vayreda.\n- A les 11 h, Prat de la Riba i Eugeni d’Ors es passejaran pel centre d’Olot acompanyats d’una bibliotecària, recreant l’ambient que hi havia cent anys enrere.\n- A les 12 h, tindrà lloc l’acte commemoratiu del centenari a la Biblioteca Marià Vayreda. Empar Moliner presentarà el llibre que s’ha editat amb motiu del centenari i es comptarà amb la presència de diverses personalitats relacionades amb la cultura i les lletres. Al final de l’acte hi haurà un vermut popular. Tothom que hi assisteixi es podrà endur un exemplar del llibre del centenari.\n- A les 18 h, la Cia. Insòlits presentarà un espectacle per a públic familiar anomenat Els contes del senyor Ramon. I, tot seguit, hi haurà berenar popular per a tothom.\nDurant tot el dissabte 22 la Biblioteca romandrà oberta i els usuaris hi podran accedir lliurament per participar a les activitats de l’aniversari, per llegir, consultar la premsa, …. Però alguns serveis es veuran afectats, com el servei de préstec que no s’efectuarà en tot en dia. A més, a la tarda, s’obriran les portes a les 17 h.