4355. La Bassa d'en Pau Foguera\nVa ser netejada i tancada amb filat. La trobem a mitja pujada del camí que va del Xeremell a Coll Senís. Servia per a regar les feixes que hi havia a la peça d'en Pau Foguera. Recollia l'aigua d'una mina i també de la riera, per mitjà d'una resclosa.\n4416. La Castanyareda\nÉs el bosc que hi ha al costat del Pla del Forn, darrere l'Alba, entre les feixes de Reixac i el Prat de la Blanca. Es deia aquest nom perquè abans era ple de castanyers, però actualment no n'hi ha com abans, es va convertint en un boc normal. L'any 1984 se'n van tallar molts. Pel mig i passa la línia elèctrica que va a can Clarens\n4525. La Barraca de la peça de can Planells\nAlçada: 364 m\nEs una barraca que te forma de casa construïda amb obra i teulada d'uralita. Te una part baixa i al mig una part alta que s'entra per la banda del darrera. Les seves mides són: 7,60 metres de façana, 6 metres de costat i la part més alta que es la central fa 4,80 metres. Es una mica estrany que es construís una barraca tan gran en una peça de terra.\n4526. La Barraca de la vinya de l'Arabia\nÉs una barraca de vinya, situada al costat del camí per on passa la Serra de l'Aràbia, molt a prop de cal Cucut a la banda de sobre la casa. La casa de ca l'Aràbia tenia una vinya que era repartida en dos trossos, un el portava l'amo i l'altre el masover. Actualment, ja hi creix el bosc, diuen que després de la vinya i van plantar pins i van morir de sequedat.\n4527. La Barraca d'en Coix Terra\nSituada al costat del Sot d'en Toni. És una barraca molt ben feta que forma quasi un quadrat i les parets són fetes de molta pedra. La teulada encara es pot veure que és de teula, però hi ha molts esbarzers que la tapen. La porta és feta amb brancals de pedra, sense cap porta de fusta. Els dos costats fan 3,30 metres, el fons fa 2,37 metres i davant la porta fa 1,13 metres i la resta de paret fa 1,24 metres. Actualment, està força ben conservada, només és bruta de sobre i els costats. En Coix Terra és un home d'Arenys de Munt que fa uns anys va comprar una part d'aquestes terres on hi ha la barraca.\n4691. Els Polletons\nEs diu amb aquest nom l'espai de bosc actualment plantat de pins, situat a sobre la Font del Polletons i el Camí que va de can Plana i can Nonell de la Serra, fins a trobar el Camí de Parent Rost. Sabem que fa molts anys havia estat vinya, després si van plantar pins i més tard castanyers. Actualment, hi torna a haver pins perquè els castanyers varen anar morint. El seu nom podria ser que vingués de pollancres, però només podien ser en el sot, ja que els pollancres no acostumen a viure en llocs molt secs com és el castanyers. En algun document s'ha trobat el nom Pinyetons que sembla que vindria de pins.\n4704. El Romaguer\nAmb aquest nom es coneix un part del bosc que hi ha darrere les cases del carrer Montvall. Per la banda de llevant hi ha la Serra d'en Plana i per ponent trobem la Riera de can Vilar.\n4710. El Socarrat\nÉs una zona de bosc, que fa anys es va cremar, ara ja s'ha recuperat. El trobem situat entre els Sots del Pi Xic i el Canal de les Noies, i envoltat pel Sot de les Acàcies i els Pins Melis d'en Bonamusa i l'Artiga d'en Baleta. Hi passa el camí de les Acàcies que ve del Terme Gros i va cap a Canadà Park o ca l'Arbocer.\n4734. La Castanyereda del Viudo\nAquesta castanyereda, avui és plantada de pi insigne, ja que molts castanyers van morir i es van tallar. Hi passa el Camí que va des de can Plana i can Nonell de la Serra, fins a trobar el camí de Parent Rost. Queda entremig del Sot dels Polletons i la Font, per una banda, i el Turó de la Pera per l'altre. Arran dels pins hi ha el Sot del Viudo que aboca l'aigua al Sot dels Polletons. Tenim recollit que hi passava el Camí de la Timba.\n4739. L'Era de Sant Isidre\nAlçada: 479 m\nL'Era de Sant Isidre, és un espai pla situat al mig del camí que va de la Plana de Baix del Trull, cap a Vilalba Sasserra. Quan travessem la línia d'alta tensió que passa per aquestes muntanyes, a uns 60 metres trobem un pla que queda envoltat per dos camins, el que passem i un altre de més perdut que ja hi creixen matolls. Aquest camí es torna a ajuntar amb el principal allí mateix. L'espai que queda entre els dos camins és conegut amb aquest nom. És en terme de Vilalba, i potser s'havia fet servir per batre el gra, en ser un lloc enlairat que hi passa molt el vent. Aquí el Sr. Josep Estrada Garriga, arqueòleg de Granollers diuen que hi va trobar restes de sílex.


Política de privacitat - Inpublici Continguts Publicitaris\nAixí mateix l’ informem que pot exercitar els seus drets d’accés, rectificació, cancel·lació i oposició d’acord amb el que preveu la LOPD, enviant un correu electrònic a info@inpublici.com o accedint el formulari de cancel·lació que ho trobarà en cada correu enviat.\nLa no cumplimentació dels camps, indicats com a obligatoris, que apareixen en qualsevol formulari de registre electrònic, podrà tenir com a conseqüència que INPUBLICI CONTINGUTS PUBLICITARIS S.L. no pugui atendre la seva sol·licitud. INPUBLICI CONTINGUTS PUBLICITARIS S.L. no ven, cedeix, arrenda ni transmet de cap manera, informació o dades de caràcter personal dels seus Clients / Usuaris a tercers.\nL’Usuari garanteix que les Dades Personals facilitades a INPUBLICI CONTINGUTS PUBLICITARIS S.L. són veraces i es fa responsable de comunicar qualsevol modificació de les mateixes. L’usuari serà l’únic responsable de qualsevol dany o perjudici, directe o indirecte, que pogués ocasionar a INPUBLICI CONTINGUTS PUBLICITARIS S.L. o a qualsevol tercer a causa d’emplenar els formularis amb dades falses, inexactes, incompletes o no actualitzades. L’usuari no ha d’incloure dades personals de tercers sense el seu consentiment informat previ del que estableix la present política de privacitat, sent l’únic responsable de la seva introducció.\nCerts serveis prestats per INPUBLICI CONTINGUTS PUBLICITARIS S.L., poden contenir condicions particulars amb previsions específiques en matèria de protecció de dades personals. Són, per tant, d’aplicació les condicions particulars de cada cas. En tot allò no regulat per les condicions particulars serà d’aplicació supletòria les condicions generals recollides en la present política de privacitat. S’adverteix als nens i joves menors de 18 anys que han de tenir el permís dels seus pares o tutors per proporcionar dades personals al lloc web de INPUBLICI CONTINGUTS PUBLICITARIS S.L.\nINPUBLICI CONTINGUTS PUBLICITARIS S.L. ha adoptat les mesures necessàries per evitar l’alteració, pèrdua, tractament o accés no autoritzat de les dades personals, tenint en compte en tot moment l’estat de la tecnologia, la naturalesa de les dades emmagatzemades i els riscos a què estan exposats, ja sigui que provinguin de l’acció humana o del medi físic o natural. No obstant això, l’Usuari ha de ser conscient que les mesures de seguretat a Internet no són inexpugnables.\n- INPUBLICI CONTINGUTS PUBLICITARIS S.L. es reserva el dret a modificar, totalment o parcialment, les presents condicions generals d’accés publicant els canvis en https://inpublici.com/inp. Així mateix, podrà efectuar sense previ avís les modificacions que consideri oportunes al lloc web, podent canviar, suprimir o afegir tant els continguts i serveis que presta, com la forma en què aquests apareguin presentats o localitzats. En conseqüència s’entendran com vigents, les condicions generals que estiguin publicades en el moment en què l’Usuari accedeixi a https://inpublici.com/inp.\nL ‘Usuari,doncs, haurà de llegir periòdicament aquestes condicions d’ús.\n– Amb independència del que disposen les condicions particulars, INPUBLICI CONTINGUTS PUBLICITARIS S.L. podrà donar per acabat, suspendre o interrompre, en qualsevol moment sense necessitat de preavís, l’accés als continguts de la pàgina, sense possibilitat per part de l’Usuari d’exigir cap indemnització.\nLes relacions establertes entre INPUBLICI CONTINGUTS PUBLICITARIS S.L. i l’Usuari es regiran pel que disposa la normativa vigent sobre la legislació aplicable i la jurisdicció competent. No obstant això, per als casos en què la normativa estipuli la possibilitat a les parts de sotmetre’s a un fur, INPUBLICI CONTINGUTS PUBLICITARIS S.L. i l’Usuari, amb renúncia expressa a qualsevol altre fur que pogués correspondre’ls, se sotmeten als Jutjats i Tribunals de la ciutat de Sabadell.


Apartment Uckerland *LXXX * Uckerland Alemanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nApartment Uckerland *LXXX *ApartamentUckerland, Uckerland, Alemanya - Veure al mapaExcepcional9,2Basada en1comentariApartment Uckerland *LXXX *Veure més fotosVeure més fotosVeure totes les 34 fotos\nDissenyat tant per oci com per negoci, Apartment Uckerland *LXXX * està situat idealment a Lubbenow; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. A Apartment Uckerland *LXXX *, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients. L'ambient de Apartment Uckerland *LXXX * es reflexa en cada habitació. calefacció, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable, cuina americana, nevera són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. Pesca, equitació, jardí de l'hotel, són llocs ideals per a relaxar-se després d'un llarg dia. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Lubbenow, faci de Apartment Uckerland *LXXX * la vostra llar.\nAllotjaments a Uckerland


Puré de xirivia de patata - Receptes Sense Ous\nPrincipal Punts Intel·ligents De Weight Watchers Punts Intel·ligents Blaus 6 Sp Entrenadors\nPuré de xirivia de patata\n#patates #xirivies #triturades #mica #d’all #crema #llet #mantega #formen #plat #sorprenentment #saborós #xirivies #afegeixen #mica #dolça\nLes patates i les xirivies triturades amb una mica d’all, crema de llet i mantega formen un plat sorprenentment saborós. Les xirivies hi afegeixen una mica dolça\n> Ves a la recepta Guarda-hoDesat! Les patates i les xirivies triturades amb una mica d’all, crema de llet i mantega formen un plat sorprenentment saborós. Les xirivies aporten un gust lleugerament dolç i picant a les patates que m’han agradat molt.\nL’altre dia havia comprat aquestes xirivia sense cap pla real i vaig decidir provar-les barrejades amb el puré de patates. Les xirivies, sincerament, no són una verdura que vaig créixer menjant, de manera que mai no sé què fer-ne. En el passat, els he afegit a guisats i sopes, però em va sorprendre gratament el bon gust que tenien barrejats amb patates. El meu marit va estar d’acord i van preparar un guarniment meravellós carn de vaca Vaig preparar al forn, o fins i tot a pota de xai desossada rostida .\nL’huracà Sandy ens manté avui a la majoria dels neoyorquins a casa. Fins ara no he perdut el poder, així que vaig pensar que compartiria aquesta recepta per si ho faria més endavant (no creuaré els dits).\nTens una manera preferida de gaudir de la xirivia? M’encantaria escoltar com els prepareu.\nCarn de vedella instantània a l'olla × Carn instantània de vedella estofada Instant pot de vedella estofadaMés vídeosVolum 0% Premeu el signe d'interrogació de majúscules per accedir a una llista de dreceres de teclat Dreceres de teclatActivatDesactivat Reprodueix / PausaESPAI Augmenta el volum↑ Disminueix el volum↓ Cerca endavant→ Cerca cap enrere← Subtítols activats / desactivatsc Pantalla completa / Sortida de pantalla completaf Silencia / Deixa de silenciarm Cercar %0-9Next Up colombiana Carne Bistec 00:55 En directe 00:00 00:58 00:53\nMés receptes de puré de patata:\nPuré de patates de llet de mantega amb ceballet\nPuré de patates d’all\nCuina lenta All puré de moniato\nPastes de patata puré de parmesà sobrant\n5 5 2 SP 142 Cals 4 Proteïna 27 Hidrats de carboni 3.5 Greixos Temps de preparació:15 mins Temps de cocció:30 mins Temps total:45 mins Rendiment:6 racions CURS:Plat lateral CUIT:Nord-americàLes patates i les xirivies triturades amb una mica d’all, crema de llet i mantega formen un plat sorprenentment saborós. Les xirivies aporten un gust lleugerament dolç i picant a les patates que m’han agradat molt.\n1 lliures vermell,coure les patates, pelades i tallades a trossos de 2 polzades\n1 lliures xirivia,pelat i tallat a trossos d’1 polzada\n1/2 cullerada sal,més més a gust\n1/4 tassa crema agra lleugera\n1/4 tassa 2% de llet\npessigar de pebre negre\nCobriu les patates, les xirivies i els alls amb 1 polzada d’aigua en una olla de 4 a 6 quarts de litre, després afegiu-hi una branca de romaní i sal i deixeu-ho bullir, parcialment tapat.\nReduïu el foc i deixeu coure a foc lent les verdures, parcialment tapades, fins que quedin ben tendres però que no es desfacin, de 30 a 40 minuts.\nEscorreu les verdures en un colador.\nRebutgeu el romaní i tritureu les verdures calentes juntament amb la crema agra, la mantega, el pebre i la mica de sal restant, al gust, per combinar-les bé.\nCalories:142kcal,Hidrats de carboni:27g,Proteïna:4g,Greixos:3.5g,Greix saturat:2g,Colesterol:10mg,Sodi:598mg,Fibra:4g,Sucre:5.5g Punts intel·ligents blaus:5 Punts intel·ligents verds:5 Punts intel·ligents morats:2 Punts +:4 Paraules clau:Puré de xirivia de patata 2 SP 4 PP 5 SP 5 SP Receptes de Pasqua Receptes sense ous Receptes Costats Receptes d’acció de gràcies publicat 29 d’octubre de 2012 per Gina 62 Comentaris / Deixa un comentari '\nPatates fregides amanides al forn amb all flac Aioli\nEscales de magrana baixa en greix - gust prim\nmagdalenes de segó de nabius\nfilet de porc farcit de reuben\nsopa de pèsols partida\nper què va ser acomiadat la dona de Brad\ncom cuinar amb msg


Els ajuntaments de Gavà i Castelldefels han anunciat aquest dijous que tancaran l'accés a les platges del municipi durant la revetlla de Sant Joan, seguint les recomanacions de l'Procicat.\nEn el cas de Gavà, la restricció serà efectiva entre les 20 hores del dia 23 de juny i les 8 hores de l'endemà, i també s'aplicarà a la revetlla de Sant Pere, que coincideix les festes de la localitat.\nA Castelldefels, el consistori està estudiant el dispositiu que es durà a terme per a restringir l'entrada a les zones de sorra, encara que no s'han concretat encara les restriccions.\nEls municipis han explicat que finalment han decidit tancar les platges per evitar aglomeracions que "posin en risc la bona evolució de la pandèmia", tot i que estarà permès l'accés a les guinguetes i les seves terrasses en els horaris d'obertura i aforament establerts.\nAquesta decisió s'ha comunicat després que aquest dimecres les dues poblacions participaran en una reunió amb representants municipals dels ajuntaments de Barcelona, Sant Adrià de Besòs, Badalona, Viladecans i el Prat de Llobregat per abordar la qüestió.\nDesprés de la reunió, el tinent d'alcalde de Seguretat i Prevenció de Barcelona, Albert Batlle, i el regidor i vicepresident de l'Àrea Metropolitana de Barcelona (AMB), Eloi Badia, van explicar que la voluntat dels municipis era mantenir obertes les platges durant la revetlla.


ELS LLENÇOLS I LA BUGADA - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nELS LLENÇOLS I LA BUGADA\njosep huguet 21.11.2020 | 23:48\nELS LLENÇOLS I LA BUGADA Regió7\nConec bastants impositors manresans que van començar com a clients de Banc Mercantil de Manresa, que va ser absorbit per Banca Catalana i potser van invertir en bons del Banc Industrial que van arribar a zero de valor, per acabar també absorbits pel BBV, en mans de l'alta burgesia basca l'any 1988. Es podrien consolar: ja que la burgesia pujolista no se n'havia sortit, almenys que fossin els bascos. Però tampoc. L'any 2000, el BBV va fer una absorció curiosa on l'absorbit va passar a manar en l'absorbent, el conjunt anomenat BBVA (Banco Bilbao Vizcaya Argentaria). Perquè, qui era Argentaria? El nom que es va donar a la «Corporación Bancaria de España» formada per sis entitats financeres controlades per l'Estat. L'entitat va ser presidida per Francisco Luzón, i més tard per Francisco González; ambdós nomenats per Felipe González. Argentaria es va anar privatitzant fins a la fusió amb el Banc Bilbao Vizcaya (BBV), el 19 d'octubre del 1999, ja en etapa de José María Aznar amb suport de CiU després del Pacte del Majèstic. Malgrat la copresidència de la nova entitat entre Emilio Ybarra (BBV) i Francisco González (Argentaria), aquest darrer i l'oligarquia madrilenya van passar a controlar l'entitat. Només cal observar la progressiva degradació de les publicacions del seu servei d'estudis, els únics que publicaven dades i balanços fiscals regionalitzats que permetien diagnosticar els problemes de fons de l'estat centralista recobert d'autonòmic. A partir de la nova etapa, això va desaparèixer.\nTornem, però, als impositors manresans que, emprenyats amb la deriva del BBVA, l'abandonaren i es refugiaren al sector més proper i social de Caixa Manresa, o bé diversificaren i una part dels seus estalvis els van portar a Banc de Sabadell, que tenia fama de treballar bé amb el món empresarial. Doncs va continuar el calvari. Amb la crisi del 2008, els estrategs de la gran banca que feia temps que ho desitjaven, ajudats per la incompetència i ambició desmesurada d'alguns gestors de les caixes catalanes, se'n van apropiar. I els impositors manresans es van trobar absorbits primer per Caixa de Catalunya i poc després pel BBVA. Roda el món i torna al Born.\nPer si això no fos prou, el banc de referència de les pimes, el Sabadell, ja va fer un moviment erràtic arran del procés d'autodeterminació, va canviar la seu. No sé si sabrem mai en quin grau van influir-hi les pressions de l'Estat o la voluntat política dels seus dirigents, que reclamaven un Podem de dreta, és a dir, Ciutadans. I ara ens anuncien que estan disposats a malvendre's al BBVA, i completaran el procés d'oligopolització dels sistema financer espanyol i de la desaparició del sistema financer català. A finals del 2019 els cinc bancs més grans d'Espanya concentraven el 67% dels actius, mentre que a Itàlia només el 48%, el 47% a França i el 31% a Gran Bretanya i Alemanya. I ara al 2020, després de la desaparició de Bankia i la futura del Sabadell, seran 3 bancs a controlar-ne el 67% i, amb els cinc primers, Espanya s'allunya de l'Europa civilitzada i s'acosta a països com Grècia (97,4%), Estònia (93%) i Lituània (90,4%), exemples reconeguts d'inestabilitat financera.\nLa Comissió Nacional dels Mercats i la Competència, CNMC, hauria de pronunciar-se obertament contra la situació oligopòlica insòlita al món democràtic i de mercat lliure, però per ara no ho fa. Perquè aquesta situació tindrà conseqüències nefastes per al consumidor, com ha passat en altres sectors com l'energia i la telefonia. Els bancs cada cop donen més mal servei i preveuen la seva possible desaparició en mans de les grans compa-nyies internacionals del món virtual quan es decideixin a entrar en el terreny del diner electrònic. Per això, mentrestant acabaran d'escanyar les gallines dels ous d'or pactant afegir comissions o tipus d'interès. I les excuses europees per justificar la fusió tampoc serveixen, perquè el Banc Central Europeu en cap moment ha promogut les fusions nacionals sinó les transnacionals. Els experts independents abonen clarament les fusions internacionals per donar estabilitat al conjunt i augmentar la competència amb la implantació de banques o caixes europees de tradició social a casa nostra.\nSi el mercat postfusió és més ineficient, la finalitat, les fusions nacionals serveixen bàsicament als bancs per estalviar costos amb el tancament de sucursals i l'acomiadament de molts empleats i segrestar l'Estat convertint-se en risc sistèmic i per això estalviar-se retornar els 60.000 milions del rescat, i ocultar els actius tòxics que encara tenen.\nEn aquesta bugada haurem perdut un altre llençol gràcies al senyor Josep Oliu, que s'ha mostrat incapaç de liderar una operació de fusió europea; i haurà demostrat el baix sostre de bona part de la classe dirigent financera catalana.\nGonzález no descarta «conductes irregulars» al BBVA amb Villarejo.\nEl jutge imputa Francisco González pel cas Villarejo.\nAnticorrupció demana la imputació de Francisco González.


PortAventura World tornarà a obrir portes el proper 8 de juliol. Ho farà amb novetats relacionades amb mesures de seguretat per la covid-19, com la reducció de l'aforament a un 30%. En la temporada del 25è...\nL'Aeroport rep els primers turistes estrangers de la temporada d'estiu\nEls primers turistes estrangers han aterrat aquest dimecres, 1 de juliol, a l’aeroport de Reus. Ho han fet després de tres mesos i mig sense operativa comercial a l'equipament de la capital del Baix Camp....\nEl parc aquàtic Aquopolis, a la Pineda (Vila-seca), ha iniciat aquest dimecres la temporada amb l'esperança de poder "salvar-la", a causa de les dificultats causades per la crisi de la covid-19. L'obertura ha...\nReusdigital.cat recupera des d'aquest dimecres, 1 de juliol, la seva habitual secció d'estiu. S'hi informarà de propostes culturals i d'oci que tinguin lloc arreu del Camp, s'hi comentaran qüestions...\nL’Ajuntament de Reus inicia la campanya Estiu@Reus , pensada "per tal de promoure conjuntament totes les activitats organitzades a la ciutat" durant les properes setmanes. La iniciativa "vol ser una...\nPantalles informatives, un dron, un equip de megafonia i més personal a la platja de la Pineda\nL'Ajuntament de Vila-seca posarà en marxa diverses mesures i sistemes de seguretat i informació a la platja de la Pineda per tal que "els banyistes puguin gaudir de la platja" tot complint les obligacions...\nL’Ajuntament de Prades, comerços, establiments de restauració i allotjaments porten setmanes treballant per preparar una temporada turística atípica amb mesures i protocols de prevenció davant el...


Mas assegura que és "una evidència" que hi haurà eleccions i nega haver "sembrat dubtes"\n"No em pregunteu coses que són una evidència. Esclar que n'hi haurà", ha assegurat\nRedacció 24/04/2015 - 13.06 Actualitzat 24/04/2015 - 16.36\nEl president Mas, durant l'acte al Fòrum Europeu de la Diversitat (ACN)\nEl president de la Generalitat, Artur Mas, ha assegurat que el 27 de setembre hi haurà eleccions i nega haver generat dubtes. "Jo el dubte no l'he sembrat", ha declarat als periodistes després d'inaugurar el III Fòrum Europeu de la Diversitat, que per primera vegada s'ha celebrat a Barcelona després d'haver-se fet dos anys a París.\n"No em pregunteu coses que són una evidència. Esclar que n'hi haurà", ha assegurat, i ha afegit que aquesta serà la data dels comicis en tot el que depèn d'ell.\nTot plegat, després que dimecres va condicionar en una entrevista, la data d'aquests comicis a la lleialtat d'Esquerra i que dijous va afegir una nova hipòtesi que podria canviar la convocatòria: que Rajoy convoqués eleccions generals abans del 27-S.\nERC referma el pacte\nA propòsit d'aquesta polèmica, la secretària general d'ERC, Marta Rovira, ha afirmat que "amb CiU hi ha un pacte viu i vigent d'estabilitat parlamentària amb reunions constants, però és normal que en el ple puguin haver-hi discrepàncies, que són de sentit comú en forces que tenen dos projectes ideològics molt diferents".\nMarta Rovira ha explicat que, per al seu partit, "els aliats són totes aquelles formacions polítiques que treballen a Catalunya per la independència, ja que entenem que aquesta última és l'instrument que ens permet treballar millor a favor de la igualtat d'oportunitats, per lluitar contra les desigualtats, contra la pobresa i per començar a regenerar el nostre sistema polític".


Un personatge és un caràcter que apareix a obres de ficció, encara que pugui tenir una base real o imitar una persona existent. Pot ser un individu, ésser, objecte o espai que actua dins la trama, que fa que avanci l'acció i que té unes característiques que el diferencien de la resta, usualment accessibles a partir dels seus actes o de descripció directa. És un element essencial de la narrativa (l'excepció és la novel·la experimental Finnegans Wake, de James Joyce) i el drama. A la poesia s'identifica amb la veu lírica, tot i que poden aparèixer personatges al poema com a exemple de sentiments o com a destinaris de l'obra. Un personatge pot ser pla si no evoluciona al llarg de l'obra, és a dir, si es manté estable mentre dura l'acció i aquesta no afecta la seva manera de ser. En canvi, els personatges anomenats rodons es veuen afectats per la història i pateixen una transformació. Usualment són més rodons els personatges principals i es presenten amb més detall. Determinats personatges poden esdevenir arquetips si representen per antonomàsia una manera de ser o de pensar, com un símbol ficcional d'una qualitat o personalitat. (ca)\nUn personatge és un caràcter que apareix a obres de ficció, encara que pugui tenir una base real o imitar una persona existent. Pot ser un individu, ésser, objecte o espai que actua dins la trama, que fa que avanci l'acció i que té unes característiques que el diferencien de la resta, usualment accessibles a partir dels seus actes o de descripció directa. Determinats personatges poden esdevenir arquetips si representen per antonomàsia una manera de ser o de pensar, com un símbol ficcional d'una qualitat o personalitat. (ca)


Qui és qui a Costa Food Group, grup carni denunciat per uns acomiadaments a Osona | SETEMBRE\nL’11 de març es farà el judici dels acomiadaments a un dels centres de Costa Food Meat a Osona; en el rerefons, hi ha una suposada cessió il·legal de plantilla\nCosta Food Meat forma part del hòlding carni de la família Costa, grup aragonès que ara opta junt amb Valls Companys i altres gegants del sector carni als fons Next Generation a través d’un macroprojecte de «modernització» de la ramaderia\nMar Carrera Vendrell | 20/12/2021 a les 08:00h\nArxivat a: Setembre crític, lluita laboral, Càrnies en Lluita, indústria agroalimentària, indústria càrnia, Costa Food Meat, Grupo Costa, Coordinadora Obrera Sindical, COS, Next Generation\nAquesta notícia es va publicar originalment el 20/12/2021 i, per tant, la informació que hi apareix fa referència a la data especificada.\nEl cas d’uns acomiadaments irregulars aquest estiu a un dels centres de Costa Food Meat a Osona ha portat els treballadors afectats, amb el suport de Càrnies en Lluita i la Coordinadora Obrera Sindical (COS), a enfrontar-se judicialment a l’empresa. El judici està assenyalat per l’11 de març de 2022. L’empresa depèn des del 2016 del hòlding carni Costa Food Group, amb seu a Fraga, a l’Aragó.\nCosta Food Meat integra diverses societats de tota la cadena càrnia. Al seu torn, però, depèn d’un grup encara més gran, el Grupo Costa, amb una plantilla d’unes 4.000 persones i que inverteix en altres àmbits com les energies renovables i el sector immobiliari. A més, el Grupo Costa, acompanyat d’una vintena d’empreses, opta a uns ajuts europeus per desenvolupar un macroprojecte que, segons diuen, busca transformar la cadena alimentària i inclou eixos com ara l’economia circular, la digitalització i el despoblament.\nUn grup de treballadors del centre de treball de Gurb de Costa Food Meat van denunciar l'empresa el mes d’agost passat per acomiadament improcedent. Segons expliquen en la demanda i explica un dels afectats, Shariff Diao, els fets van ocórrer així: el dia 30 de juliol, quan entraven al centre productiu de Gurb al torn de les cinc de la matinada els van dir que no tornessin a treballar. L’empresa els va atribuir una pretesa «baixa voluntària», tot i que no havien firmat ni sol·licitat res. Els treballadors estaven afiliats a la secció sindical de la COS, un fet que Càrnies en Lluita i els propis afectats creuen determinant per explicar la sortida de l’empresa.\nEls treballadors atribueixen els acomiadaments al fet que estan afiliats a la Coordinadora Obrera Sindical\nEl seu cas es remunta a l’escàndol de les falses cooperatives de fa uns anys, quan els grans grups, en comptes de fer contractacions directes, recorrien als serveis de cooperatives, els socis de les quals no tenien els drets que habitualment es tenen en altres empreses.\nEn el cas de Costa Food Meat, l’advocat de la COS, Oriol Pintos, assegura que s’hauria portat a terme una cessió il·legal de treballadors. En un cas així, se cedeix uns treballadors a una nova empresa i no se’ls conserva l’antiguitat, per exemple. «Primer es va fer utilitzant una falsa cooperativa, Actialiment SCCL, i després, arran de la campanya de denúncia de les falses cooperatives, la cessió il·legal de treballadors va continuar amb una nova empresa, Viande Vallès, i volien fer creure que es tractava d'una subcontractació legal d'activitat. Ja es va denunciar aquest cas de cessió il·legal i ara es denuncia l'acomiadament», recorda Pintos. La demanda cita a la part demandada, a Viande Vallès i a Costa Food Meat, amb domicili fiscal al carrer Sant Llorenç dels Munts, a l’illa càrnia de Vic.\nEn paral·lel, Càrnies en Lluita, la COS i altres entitats d’Osona, s’han concentrat diverses vegades amb el lema «Ni assetjaments ni acomiadaments». El passat 26 de novembre, Càrnies en Lluita va convocar a concentrar-se als jutjats de Granollers, pel judici d’un cas d’assetjament sexual a les càrnies. Setembre ha contactat amb Costa Food Meat per demanar la seva versió. La petició s'ha derivat al servei de premsa del Grupo Costa, però a dia d’avui encara no han respost.\nInstal·lacions de Costa Food a l'illa càrnia de Vic Foto: Josep Comajoan\nPerò de qui depèn Costa Food Meat?\nPer entendre què pot representar el cas dels cinc treballadors, cal obrir l’angle de la fotografia. El Grupo Costa va entrar a Osona després de comprar el 2016 l’antiga Cárnicas Toni Josep, una empresa creada el 1978 pels germans Ramisa, que es va convertir en Costa Food Meat, que és alhora la pota osonenca del grup aragonès. Costa Food Meat té tres centres productius, un a Gurb (l'antiga Càrniques Solà, on ara hi ha hagut el conflicte laboral), un a Roda de Ter i un a Vic, el darrer a l’illa càrnia (a l'antiga Cárnicas Toni Josep), un gran polígon amb gran quantitat d’escorxadors, sales de desfer i altres empreses agroalimentàries, a més d’altres sectors. El complex industrial de Costa Food a Osona ocupa 27.000 metres quadrats, on es «produeixen 170 milions de kg de carn de porc a l’any» –al seu web s’empra el verb produir– i s’exporten a més de 56 països. En total, tenen uns 700 treballadors.\nL’origen del hòlding carni Costa Food Group està lligat al naixement a Osca de Piensos Costa el 1966 i a la família Costa. Com expliquen en els seus espais corporatius, l’empresa va començar la seva activitat amb la compravenda de cereals, i des d’aleshores, ha aplicat «models d’integració, expansió i creixement». Avui, el Grup Costa, del que depèn Costa Food Group, està present a un centenar de països, factura uns 1.700 milions anuals i té al voltant d’unes 4.000 persones treballadores. Una entrevista recent a Jorge Costa, responsable de la segona generació familiar i primer executiu del grup, deixava ben evident la dimensió del conglomerat empresarial.\nEl creixement del grup\nL'estratègia de la pota càrnia del Grup Costa, Costa Food Group, ha estat en els darrers anys, anar comprant altres empreses i ampliant l’abast tant dels productes que pot oferir com d’integrar més baules de la cadena alimentària. La compra més recent, l’agost passat, ha estat la de la companyia La Alegría Riojana, especialitzada en la fabricació d’embotits i adobats, però en el passat havia adquirit Casademont, Industrias Cárnicas Villar, Embutidos La Nuncia, Aviserrano o Roler, d’elaborats carnis.\nL’activitat principal del grup es concentra en Costa Food Group, que assegura apostar per productes «naturals des de l’origen», processos circulars i un compromís Welfare; la seva activitat es fonamenta en el procés d’integració vertical: des del control de l’alimentació dels porcs, la cura del bestiar i la criança a Piensos Costa, l’especejament (o trossejat del porc) a Costa Food Meat i la transformació i elaboració de productes carnis i embotits en marques com Casademont o Villar.\nSeu central de les Bodegas Sommos, a Barbastre, propietat del Grupo Costa Foto: Brian Adamson\nTot i que el seu àmbit principal és el carni, el Grupo Costa també està present en altres sectors com ara l’automoció, el sector immobiliari, les energies renovables, el fitosanitari, el vitivinícola o l’hoteler. La bodega Sommos, a Barbastre, amb un edifici arquitectònicament singular, és un dels exemples d’aquests altres sectors.\nEn un macroprojecte amb fons Next Generation\nEn l’actualitat el Grupo Costa, juntament amb 20 grups i empreses més, opta als ajuts europeus del Next Generation amb un macroprojecte de 3.500 milions d’euros amb el qual, diuen, pretenen transformar la cadena alimentària. El projecte el desenvolupa la consultora LLYC i està coordinat per Fernando Moraleda, exlíder de l’organització agrària UPA, i treballarà en àmbits industrials, de l’economia circular, les renovables, la digitalització i el despoblament.\nEl grup tractor estarà format per 21 de les empreses més importants del sector agroalimentari espanyol. Les altres empreses participants, com explica el mateix Grupo Costa, són Vall Companys, Grupo Fuertes, Campofrío, Grupo Jorge, Incarlopsa, Uvesa, Fribin, Grupo Coren, Covap, Olot Meat, Faccsa, Famadesa, Sánchez Romero Carvajal, Montesano, Grupo Medina, Costa Brava Mediteranean Food, Celevant, Encinar de Humienta, Moralejo i Grupo Hermi.\nEl projecte està inclòs en els Proyectos Estratégicos para la Recuperación y Transformación Económica (PERTE) i s’ha denominat «Modernización Estructural de la Cadena de Producción y Transformación Cárnico-Ganadera en España». Els ajuts, però, encara no han estat aprovats. Es preveu que el Consell de Ministres aprovi aquest pla abans de final d’any, a través del qual es canalitzaran els fons europeus Next Generation.


El Contrafort: "I per què?"\n"I per què?"\n-Per què els catalans ens hem de conformar amb un 59,7% dels diners que rep cada basc?\n-Doncs perquè ells tenen concert econòmic i nosaltres no.\n-Però, si ells també són un poble diferent de l'espanyol, amb una cultura, una llengua i un model administratiu diferent, com ho som nosaltres, com és que nosaltres quedem al marge del concert?\n-És ben simple, ells són una nacionalitat històrica tal com està escrit en la Constitució Espanyola. Nosaltres no, som una comunitat autònoma més.\n-Això no té cap ni peus!\n-És ben senzill: els pobles basc i navarrès van donar suport no només a la insurrecció de Francisco Franco, guanyant-se així un tracte favorable en la transició, sinó que a més van donar suport a Felip de Borbó pels volts de 1714, durant la Guerra de Successió. Nosaltres, els catalans, ens vam posar al costat de Carles d'Àustria. Quan aquest es va retirar del conflicte i Felip de Borbó va entrar a Barcelona conquistant l'última resistència a la monarquia dels borbons va caure sobre nosaltres el Decret de Nova Planta, que abolia els nostres drets, costums i institucions. I fins a dia d'avui encara no s'han restituït els drets històrics que vam perdre aleshores i que ens pertanyien per naixement.\n-Així que si ara estem on estem és per dret de conquesta?\n-En certa manera. Mentre els territoris basc i navarrès resten sota règim foral, com a nacionalitats històriques, nosaltres encara estem sota l'afectació dels serrells del dret de conquesta imposat i articulat en el Decret de Nova Planta que tant ha interioritzat l'Estat Espanyol quan de negar-nos la identitat es tractava.\n-Però i l'Estatut? No havia de suposa un avenç en tot això?\n-El Consell Consultiu va haver de retirar tot el que afectés a la nostra restitució com a legítima nacionalitat històrica, com a nacions amb caràcter propi discernible d'Espanya i d'altres territoris que també es van apuntar al cafè per a tothom.\n-Doncs perquè la constitució, en el seu Títol VIII, no ho permet.\n-Doncs canviem la constitució!\n-Com podem pensar això? Amb aquesta constitució Espanya pot fer que tots els diners que se'ns prenen passin, com l'or de les colònies, a les arques de l'estat i nosaltres seguim pidolant per les escorrialles de la riquesa que generen tots els catalans. És trist que aquest diàleg no el puguem tenir amb tot el Poble Català, potser aleshores tothom sabria d'on venim i on hem d'anar.\nCornuts i pagant el beure!\nGironins, els oblidats\nCal una nova Solidaritat Catalana


Front comú de les 12 comunitats no governades pel PP per "paralitzar" el calendari de la llei Wert\nConsensuen una bateria de propostes que presentaran en la primera sectorial amb el nou ministre d'Educació. Les autonomies del PSOE es mostren "esperançades" d'arribar a un acord per "flexibilitzar" la llei\n3 min. Madrid 13/08/2015 14:22\n651x366 Aquest dijous es reuneix la primera sectorial d'educació presidida pel nou ministre, Íñigo Méndez de Vigo / EFE Aquest dijous es reuneix la primera sectorial d'educació presidida pel nou ministre, Íñigo Méndez de Vigo / EFE\nFront comú de les dotze comunitats no governades pel PP per "paralitzar" la llei Wert. Aquest dijous es reuneix a Madrid la primera conferència sectorial d'educació amb el nou ministre Íñigo Méndez de Vigo. I el primer tema que hi ha sobre la taula és l'aplicació de la Lomce. La consellera d'Educació d'Andalusia, la socialista Adelaida de la Calle, ha llegit un comunicat conjunt en què demanen frenar el calendari "amb totes les garanties jurídiques necessàries". D'aquesta manera, en cap moment es posen d'acord per declarar-se insubmisos a la llei i no aplicar-la el curs vinent, sinó que busquen, dins del marge que dóna la llei, aturar-la.\n" No demanem que no s'apliqui, no parlem amb termes que no són legals, simplement que tinguem un marge de flexibilitat per poder dur a terme aquesta resposta legal i que a més s'adapti a les nostres característiques i circumstàncies", ha dit De la Calle.\nDes de les comunitats governades pels socialistes es mostren "esperançats" que Méndez de Vigo arribi a la reunió amb alguna oferta. D'entrada agraeixen l'actitud "dialogant" del nou ministre, sobretot en comparació amb José Ignacio Wert. "Però volem comprovar amb fets concrets si l'actitud dialogant és autèntica o bé una forma de guanyar temps i la resta acabem perdent", ha assenyalat la consellera andalusa.\nLa consellera d'Ensenyament, Irene Rigau, no ha assistit a la foto conjunta amb la resta de consellers de comunitats no governades pel PP però sí que era a la reunió per consensuar el comunicat. En declaracions a l'ACN, Ensenyament ha informat que Rigau demanarà a Méndez de Vigo la derogació de l'ajuda de 6.000 euros per a l'escolarització en castellà, així com també que es modifiqui el decret de revàlides.\nEl calendari de la Lomce contempla que s'apliqui a partir de setembre a tots els cursos imparells de secundària i batxillerat i que es generalitzi a la primària. Es tracta del segon any d'implantació, que coincideix amb el fet que el PP ha perdut molt de pes a nivell autonòmic i només controla cinc comunitats. A més de les 12 comunitats que demanen frenar la reforma, en d'altres com Madrid o Múrcia (on el PP governa gràcies al suport de Ciutadans) s'han aprovat resolucions parlamentàries per també frenar la implantació de la llei i minimitzar-ne els efectes.\nTotes les comunitats tenen la vista posada en les generals. Tant si el PP guanya com si no, tota la resta de partits han demanat la derogació de la llei i serà difícil la seva supervivència. Però això ja enganxarà amb el curs iniciat, i les comunitats volen frenar-ho abans que sigui massa tard.\nRigau demanarà al ministre d'Educació la derogació de l'ajuda dels 6.000 euros per a l'escolarització en castellà\nPrimer gran canvi a la Lomce: s'aturen les revàlides de Wert a l'ESO i batxillerat\nEls Mossos investiguen una possible mort violenta a Barcelona\nAquesta és l'eina que prediu els riscos del covid-19, congelada pel CatSalut\nEn alerta pels rebrots


Yolanda Fernández García - Totdtot Yolanda Fernández García - Totdtot\n22 març 2016 | Entrevista, Març 2016\nNom: Yolanda Fernández García\nNascuda a: Ciudad Real\nAficions: Castells i llegir,\nM’encanta: Caminar per la muntanya, asseure’m a escoltar-la, i si estic vora el mar, escoltar el seu so.\nDetesto: Les injustícies, la hipocresia i l’enveja\nDes de quan és presidenta dels Matossers de Molins de Rei?\nDes de l’any passat, (2015).\nJa formava part de la Colla? Des de quan? En qualitat de què?\nSí, formo part de la Colla des de novembre de 2011. Al cap d’un any vaig entrar a formar part de la Junta Directiva, a l’Àrea de Captació i Difusió.\nDóna la sensació que els Matossers és com a una gran família… És així?\nI tant que ho és! Aquí hi trobes gent de totes les edats, on els que som pares i mares ho som de tota la canalla, no només dels nostres fills. Els avis fan d’avis també de la canalla com si fossin els seus néts,…en fi com una família. Tots ens ajudem i, encara que sigui un tòpic, fem pinya, dins i fora de les places, tot i que sempre trobes amb qui empatitzar més.\nA nivell personal, què li aporta formar part d’aquesta família?\nAprendre a respectar les diferents opinions i maneres de ser, conviure amb diferents caràcters i personalitats.\nQuins són els objectius a curt i mig termini dels Matossers?\nContinuar creixent i donar-nos a conèixer a més gent del poble. Que més molinencs vinguin a provar a fer castells!\nNo sabria dir-te. L’important es anar-se mantenint i anar creixent castellerament amb molta dedicació i esforç.\nQuè significa per a la Colla inaugurar un nou local? Què ha passat amb el del passeig de Pi i Margall? Per què aquest canvi?\nCrec que ha sigut molt important aquest pas de tirar endavant aquest projecte.\nJa fa temps que el local del carrer Pi i Margall s’estava quedant petit. I com vaig dir el dia de la inauguració del local, “la colla s’ha fet gran, la família ha crescut”, i com no, l’activitat social de la nostre colla també. Per això aquest canvi.\nContinuareu amb els vostres assaigs a la Federació Obrera?\nSí, i ara mateix el fet de tenir el nostre nou local social al costat fa que tots dos llocs estiguin connectats en pocs metres i que encara puguem gaudir més i millor dels tots dos espais. Per cert, els nostres assaigs són públics i oberts. Tothom està convidat a venir els dimecres i divendres a partir de les 8 del vespre al Castellòdrom de la Federació, i desprès podrà venir a sopar amb nosaltres al nou local social!\nAfegeix tot allò que vulgueu que els lectors de TdT sàpiguen dels Matossers.\nLa nostre Colla farà 15 anys l’any vinent i volem seguir creixent. El principal capital d’una colla castellera és la gent que la forma i el seu compromís amb l’activitat. Sense gent per la pinya o els troncs, sense canalla, sense persones compromeses, no hi ha castells. Afortunadament, varis municipis del voltant de Molins de Rei té Matossers com a Colla pròpia i comptem amb moltes famílies d’aquests pobles. El repte ara és créixer a la nostra vila, que més famílies molinenques es facin seva la Colla i omplir la plaça de l’Ajuntament, la plaça de l’Església o el Pati del Palau quan hi actuïn Matossers!


Un València en crisi posa a prova l'estat d'eufòria del Barça - Empordà\nUn València en crisi posa a prova l'estat d'eufòria del Barça\nLuis Enrique perd Mathieu per visitar Mestalla, on el delegat Voro serà a la banqueta fent de pont entre la destitució de Nuno i l'arribada de Neville\nBARCELONA/VALÈNCIA | EFE/DDG 05.12.2015 | 06:30\nVoro i Phil Neville, germà del nou tècnic, dirigint l´entrenament d´ahir. efe\nEl Barcelona visita avui Mestalla (20:30, Canal Plus Partidazo), on fa vuit temporades que no perd, per mesurar-se a un València atrapat en una crisi de resultats que l'ha portat a contractar un nou tècnic, el britànic Gary Neville, després de l'adéu de Nuno Espírito Santo, però aquest vespre encara serà "Voro" qui seurà a la banqueta.\nDe golejada en golejada el Barcelona ha anat solucionant els seus últims compromisos, que l'han portat a un resultat global d'èxit: líder a la Lliga, classificat per a vuitens de final de la Copa del Rei i primer en la fase de grups de la Lliga de Campions, sense haver d'esperar el sisè i últim partit d'aquest torneig a Leverkusen per resoldre el seu futur. Amb un expedient quasi immaculat des que en la jornada 7 va perdre contra el Sevilla en el Pizjuán (2-1), els de Luis Enrique han encadenat onze partits amb deu triomfs seguits, entre els quals només s'hi ha colat un empat, l'aconseguit contra el Villanovense a Extremadura (0-0) amb un equip ple de suplents. No només firma victòries, sinó que les acompanya de golejades, com així ha ocorregut en els últims quatre partits (Reial Madrid, 0-4; Roma, 6-1; Reial Societat, 4-0; i Villanovense, 6-1) Per al partit d'avui, el Barcelona perdrà l'exvalencianista Mathieu, lesionat a la Copa. La seva baixa se suma a les de Sergi Roberto, Douglas i Rafinha.\nPer la seva part, el València arriba al partit amb moltes baixes i després del canvi en la seva banqueta, on avui hi haurà Voro, que ha cobert el trànsit de Nuno a Neville i que tractarà que el seu equip planti cara al Barcelona. El València afronta el partit després d'haver guanyat amb Voro a Barakaldo, que, ajudat per Phil Neville, germà del nou entrenador de l'equip, intentarà tirar endavant el partit. Mentre Javi Fuego i João Cancelo es perdran el xoc per sanció, la llista d'absències per lesió és molt més llarga: Diego Alves, Mustafi, Orban, Barragán, André Gomes, Feghouli, Negredo i Rodrigo.


Quatretonda, Castelló de Rugat i Atzeneta d'Albaida tindran governs en minoria - VilaWeb\nQuatretonda, Castelló de Rugat i Atzeneta d’Albaida tindran governs en minoria\nEls ajuntaments de Benicolet i d'Atzeneta d'Albaida es constitueixen sense cap pacte que garantisca alguna majoria absoluta\nAina Benavent serà la batlessa de Quatretonda en un govern de Compromís en minoria\nAquest dissabte es constitueixen els ajuntaments de la comarca resultants de les eleccions del 26 de maig passat. Dels 34 municipis, n’hi ha sis en què cap partit ha tingut vots suficients per a aconseguir la majoria absoluta, i d’aquests, en són quatre els que arriben al ple de constitució sense cap acord que permeta un govern de coalició amb aquesta majoria. A Benigànim i Aielo de Malferit, els acords ja són públics.\nA Castelló de Rugat es repetirà la mateixa escena de fa quatre anys i Antonio Esquinas tornarà a rebre únicament els vots del PSPV per a convertir-se de nou en batle, amb cinc regidors. A l’oposició, el PP en tindrà quatre i Compromís dos. Aquesta formació va explicar anit que trobaven inacceptable el pacte que els oferien els socialistes, amb l’entrada en el govern local d’un únic regidor dels dos que tenen, i especialment que des del PSPV els indicaren quin dels dos havia de ser. Tot i amb això, Esquinas ha assegurat a VilaWeb que creu molt probable que Compromís arribe a integrar-se en el govern municipal durant la legislatura.\nDiferent és el cas de Quatretonda, on les negociacions d’aquestes darreres setmanes entre Compromís i PSPV no han acabat materialitzant-se en cap acord programàtic ni de govern. Ni d’investidura. La legislatura anterior va ser de coalició entre els dos partits, que comptaven amb el mateix nombre de regidors i es van alternar en la batlia. Ara, però Compromís ha passat de tres a cinc representants en el ple, mentre que el PSPV ha baixat a dos. Tot i la davallada, els socialistes demanaven d’ostentar la batlia, i alhora mantenien converses amb el PP que té quatre regidors. Si no canvia res a última hora, Aina Benavent mantindrà el càrrec de batlessa com a cap de llista de Compromís, amb els únics vots de la coalició, en un govern en minoria.\nTambé a Atzeneta d’Albaida es preveu que el ple de constitució acabarà amb un govern municipal en minoria en mans del PSPV amb quatre regidors, ja que Compromís va donar per trencades les negociacions que mantenien amb els socialistes i presentaran també candidatura a la batlia i es votaran els seus tres regidors. El PP, la tercera força en l’ajuntament, té només dos regidors.\nEl quart ajuntament on encara no és segur qui en serà el batle és Benicolet. El resultat en les eleccions municipals va donar tres regidors al PP, dos a Compromís i dos a Benicolet Suma, un partit independent nou. Sense cap pacte tancat, les negociacions més avançades podrien acabar amb un acord entre Compromís i Benicolet Suma per a governar en coalició.


El Vilafranca, a aixecar el vol contra el Castelldefels | RTVVilafranca\nL’equip d’Ivan Moreno busca passar pàgina després de la derrota a Olot i sumar la primera victòria de l’any, una victòria que seria important per no allunyar-se de la zona de playoff\nEl FC Vilafranca ha entrenat aquesta setmana amb la vista posada en el partit de dissabte contra el Castelldefels. Després de la desfeta davant l’Olot, l’equip buscarà retrobar sensacions i revertir la dinàmica amb una victòria.\nL’entrenador Ivan Moreno comenta que l’accident de diumenge ha de servir com a exemple del que no ha de tornar a passar. En aquest sentit, Moreno també explica que dissabte espera una reacció dels seus jugadors, i tornar a reprendre el camí de la victòria, que s’està resistint als vilafranquins en les dues darreres jornades.\nSobre el proper rival, l’entrenador destaca els punts forts d’un Castelldefels que ha estat capaç de sobreposar-se a un inici de lliga complicat. Un equip, destaca Moreno, en línia ascendent i que és tretzè, amb 18 punts.\nUn dels aspectes que serà determinant per millorar la dinàmica de resultats serà la parcel·la defensiva. Un apartat que va ser clau en el primer tram del curs.\nEl Vilafranca arribarà al duel de dissabte a les 17h, contra el Castelldefels, en 7a posició amb 27 punts, a tres de la darrera que dona accés al playoff, i que ara mateix ostenta el San Cristóbal.\nCastelldefels, FC Vilafranca, futbol, Ivan Moreno, Tercera Divisió


El nou pla 'A menjar sa!' arribarà a més de 600 centres escolars de la Comunitat Valenciana - Vista impresión\nPOBLACIONES » General » El nou pla 'A menjar sa!' arribarà a més de 600 centres escolars de la Comunitat Valenciana\nEl nou pla 'A menjar sa!' arribarà a més de 600 centres escolars de la Comunitat Valenciana\n• Per a fomentar el consum de fruites i hortalisses i llet i productes lactis\nEl pla A Menjar sa! per a aquest curs 2018-2019, que fomenta el consum de fruites i hortalisses, llet i productes lactis, es duu a terme en un total de 614 centres escolars de tota la Comunitat Valenciana que han sol•licitat expressament participar en el mateix i arribarà a al voltant de 135.000 alumnes i alumnes de primària.\nL'objectiu principal del pla és el foment del consum de fruites i hortalisses, llet i productes lactis, entre l'alumnat d'edats primerenques, així com millorar els seus hàbits alimentaris cap al consum de productes més saludables i, al mateix temps, conscienciar als menors de la importància de consumir productes locals i produïts mitjançant fórmules mediambientalment sostenibles i respectuoses amb el medi ambient, pretenent-se implicar també a pares, mares i col•lectiu educatiu.\nParal•lelament al repartiment es duran a terme múltiples activitats complementàries com a xarrades sobre el balafiament dels aliments dirigides al professorat, alumnat, AMPAS i famílies en 25 centres de tota la geografia; més de 500 tallers per a 10.000 alumnes i alumnes sobre l'alimentació en l'etapa escolar; jornades de sensibilització en la UPV, UJI i UMH i també al voltant de 40 visites guiades per a prop de 1.800 alumnes i alumnes a explotacions agràries, centres de manipulació i condicionament de fruites i verdures, parcs naturals, etc.


L’Índex de Desenvolupament Humà, una nova magnitud per suplir el PIB? – Alternativa Pirata\nL’Índex de Desenvolupament Humà, una nova magnitud per suplir el PIB?\nEl 4 de gener de 1934, per encàrrec del Congrés estatunidenc Simon Kuznets va desenvolupar la magnitud macroeconòmica anomenada PIB, que havia de servir com un referent més als governs per a dissenyar les seves polítiques macroeconòmiques. Durant la seva presentació, ell mateix ja va advertir que no es podia utilitzar per a mesurar o valorar el nivell de vida o de benestar d’una societat. També va explicar que s’havia de valorar el cost en relació al benefici, tant a mitjà com a llarg termini. De fet Simon Kuznets s’estava anticipant al que avui diem cost mediambiental.\nD’un temps ençà són moltes les veus que s’han aixecat contra el PIB com a magnitud macroeconòmica per a mesurar la riquesa d’una societat. No deixa de ser paradigmàtic que Nova Zelanda, un dels països més rics del món, hagi estat el primer a abandonar el PIB com a mesura macroeconòmica per a valorar la seva riquesa. Aquest moviment, si el podem definir així, s’ha estès per tots els estaments, principalment en la política però també entre els mateixos economistes. Actualment és difícil trobar un que, de manera oberta i sense subterfugis, utilitzi el PIB com a indicador del benestar o nivell de vida d’una societat. No obstant això, segurament per manca d’un altre indicador, són poc inclinats a abandonar-lo per a mesurar la riquesa d’aquesta mateixa societat. I no fa falta anar molt lluny per a veure-ho, només cal entrar en alguna pàgina de prestigi especialitzada en economia, sense importar massa la seva tendència ideològica, i escriure PIB en el seu cercador per a adonar-se d’això.\nRiquesa és l’abundància de recursos materials i immaterials d’una persona o d’una societat. En aquest cas estem parlant de societats, i el PIB, encara que erròniament, és l’actual sistema de mesurar-la en elles. El PIB per càpita es calcula dividint el muntant total pel nombre d’habitants. Una societat pot tenir un PIB molt elevat, encara que només en unes poques mans; no obstant això, el PIB per càpita seria igualment elevat.\nGràfic extret de la Carta de la Bolsa http://lacartadelabolsa.com/imprimir/articulo/que_es_el_coeficiente_de_gini\nPer a mesurar la desigualtat se sol utilitzar el coeficient de Gini, ideat per l’italià Corrado Gini. A més elevat, més desigualtat. A Europa, per exemple, els països més desiguals són Lituània, Romania i Espanya per aquest ordre; mentre que els més iguals són, evidentment, els del nord, sent Islàndia el més igual.\nLa riquesa d’una societat en principi no hauria de tenir res a veure amb el seu repartiment, no obstant això, no és coincidència que les més igualitàries siguin al seu torn les més riques. Una societat amb un elevat nivell d’igualtat gaudeix de major seguretat, pau social i previsibilitat, i aquests tres factors són primordials per a generar confiança econòmica i prosperitat. No és d’estranyar que les inversions de qualitat i a llarg termini, prefereixin una societat previsible, segura i amb pau social, abans que una altra sense elles, encara que les expectatives de benefici a curt siguin molt inferiors.\nNo volem, en aquest article, estendre’ns massa sobre la manera que es calcula el PIB, existeix molta documentació sobre aquest tema, fins i tot es pot trobar en molts vídeos de la xarxa, que en tot just deu minuts l’expliquen al detall.\nExtret de DatosMacro https://datosmacro.expansion.com/pib/zona-euro\nHi ha moltes maneres d’alterar el PIB, principalment respecte a la manera de valorar-lo, d’això que els economistes triïn, com a sistema de càlcul, l’anomenat PIB real, és a dir el que utilitza un sistema de valors constants, en canvi dels existents en el moment del càlcul. D’aquesta manera la valoració és més exacta. No obstant això existeixen alguns factors que el càlcul no té ni pot tenir en compte, unes vegades per falta de dades i altres per no saber valorar-los.\nEl primer és l’economia submergida, que per moltes estimacions i ajustos que es facin, és impossible conèixer la seva magnitud.\nEl segon és el canvi de format de les unitats a calcular. Un canvi d’excipient, marca o envasament, o la disminució o augment de la qualitat dels productes.\nEl PIB no reflecteix la riquesa creada per la generació domèstica de riquesa i tampoc la que es genera a través del voluntariat.\nEl PIB tampoc reflecteix alguns costos que comporta, tant de desgast de la naturalesa, pèrdua de recursos, com d’esforç o sacrifici humà. Aquests tres factors ja són suficients per a rebutjar el PIB com a magnitud per a mesurar la riquesa. És a dir, el PIB d’una societat pot augmentar gràcies a sacrificar salut, esperança de vida o benestar; també pot augmentar per exhaurir els seus recursos naturals i la destrucció del medi ambient, la qual cosa porta al fet que altres generacions hagin de fer un esforç afegit per a recuperar-los, o sacrificar part del seu PIB per la seva irremissible pèrdua.\nNo valora el cost de les externalitats negatives, com la deterioració de la naturalesa. (Actualment la Federació Russa està destinant molts dels seus recursos per a reparar la deterioració mediambiental de la industrialització durant el període de l’Unió Soviètica)\nNo té en compte la pèrdua de recursos. Per exemple, l’extracció d’un valuós metall del subsòl fa que augmenti el PIB, oblidant la seva pèrdua com a recurs futur.\nEl PIB no té en compte el desenvolupament humà de la societat objecte del mesurament, encara que en la majoria dels casos vagi d’acord amb ella, ja que la seva producció és un dels índexs que s’utilitzen en el seu càlcul. No obstant això, existeixen suficients exemples de societats que, per a mantenir el creixement del PIB, han sacrificat el desenvolupament humà.\nL’esperança de vida i el percentatge de la despesa sanitària assumida per l’Estat.\nEl nivell educatiu i també el percentatge de la despesa que assumeix l’Estat.\nEls metres quadrats d’habitatge per ciutadà, com estan repartits i el nombre de ciutadans sense ella.\nEl nivell de contaminació que suporta cada ciutadà i la seva perillositat\nEl PIB és la suma de diversos factors, entre ells la despesa que pot fer l’Estat, igual que les empreses i els particulars. És a dir, perquè augmenti el PIB no és necessari que la societat utilitzi els seus recursos de manera positiva, fins i tot fent-ho negativament pot augmentar. En poques paraules, si l’Estat contracta un paleta per a aixecar un mur inútil en un carrer qualsevol, el PIB augmenta, si més endavant el contracta per a derrocar-lo, també farà que el PIB augmenti, i així successivament fins a l’esgotament.\nAquest exemple que sembla tan inversemblant l’hem viscut directament en la nostra societat amb la construcció de grans infraestructures que no serveixen de res, com els aeroports sense avions, o les línies i estacions d’AVE sense passatgers. En aquests casos l’augment de PIB ha ocasionat una triple pèrdua de recursos de la societat, primer perquè manquen d’utilitat, segon pel cost ambiental que han representat i, finalment, no hem d’oblidar que abans de la seva construcció, el territori utilitzat generava una riquesa que difícilment tornarà a donar. El PIB generat per la construcció de l’AVE ha estat molt important, segurament major que la d’una àgil, pràctica i extensa infraestructura ferroviària de transport de mercaderies i passatgers.\nEl cas de la contaminació encara és més punyent. Si una empresa en produir contamina un riu, el PIB augmenta, potser més del compte perquè en estalviar-se el cost de no contaminar augmenta el valor afegit del seu producte. El perjudici a la societat pot ser superior fins i tot que el PIB creat. Si l’Estat s’encarrega de netejar el riu, el PIB puja; si més endavant decideix invertir per a recuperar la naturalesa perduda, el PIB torna a pujar. És a dir, el PIB, gràcies a la pèrdua de recursos i a la despesa inherent a ella, ha augmentat molt més que sinó s’haguessin perdut.\nImaginem la construcció de dos complexos hotelers en dues societats diferents. Necessàriament s’haurà de construir la infraestructura necessària, primer per a la logística, és a dir les carreteres, les línies elèctriques i la garantia de generar l’energia suficient, les del gas, l’aigua, el carburant, etc. Això representa una forta pujada del PIB. Seguidament s’haurà de contractar personal tant per al complex com per a tot el teixit comercial i d’oci que es crearà al seu voltant, adaptat a la classe de clientela de cada complex.\nEl cost de cada complex és pràcticament el mateix, no obstant això, la primera societat ha optat per un sistema estacional, mentre que la segona s’ha decidit per un sistema atemporal. El primer és sens dubte vacacional i d’oci, mentre que el segon al seu voltant ha creat una xarxa de museus o indústries. La infraestructura del primer serà utilitzada al 100% només durant una part de l’any, mentre que la del segon podrà utilitzar-se tot l’any.\nLes subvencions resten en el càlcul del PIB, de manera que qualsevol despesa que cobreixi la diferència d’utilització hauria de ser descomptat del producte; per això l’estat eludeix cobrir-la amb subvencions, deixant que els actors principals, és a dir els hotelers i els treballadors busquin sortides que acabaran generant el PIB que es perd amb la infrautilització. El cost social és molt elevat i incideix negativament en la qualitat de vida i el benestar, la salut mental i fins i tot en la qualitat a futur de la inversió.\nAl nostre veure cal buscar noves eines per a mesurar la riquesa de les societats, a més fer-les extensives a tot el planeta per a així poder combatre millor la pobresa. En un món global, la pobresa d’una societat incideix directament sobre les altres més riques. I això no és cap novetat, migracions n’hi ha hagut sempre i a vegades més intenses. L’augment i la facilitat en el transport han anat acompanyats de noves tecnologies i mitjans per a evitar la migració descontrolada. No es tracta de millorar el control de fronteres sinó d’aconseguir que els ciutadans d’altres societats tinguin expectatives de prosperar i puguin desenvolupar les seves inquietuds i les seves aptituds sense necessitat d’emigrar.\nEl PIB mai va ser una bona eina per a mesurar la riquesa de les societats, però no per això cal rebutjar-lo sinó utilitzar-lo per a valorar la producció de béns d’una societat, després de corregir algunes bases de càlcul i enriquir-ho amb unes altres.\nEn 1990 els economistes Mahbub Ul Haq i Amartya Sen van crear l’Índex de Desenvolupament Humà, a partir d’ara IDH, per al Programa de les Nacions Unides per al Desenvolupament (PNUD), enfocat principalment per a comparar els diferents graus de desenvolupament respecte al nivell de vida, l’educació i el benestar en cada societat. Aquest sistema de mesurament té l’avantatge de poder analitzar i comparar països, regions, ciutats i fins tot a pobles.\nDesgraciadament el IDH queda descaradament curt en molts aspectes, a més de no reflectir la situació real dels pocs factors que té en compte. Indubtablement representa una millora respecte al sistema de mesurament del PIB, però es basa en ell per a formular, a part d’utilitzar el dòlar com a mesura de valor.\nIDH any 2019 Extret de DatosMacro https://datosmacro.expansion.com/idh\nPer posar un exemple, en educació el percentatge de despesa més important és el laboral, que és la base mateixa del sistema educatiu. El salari d’un mestre a Polònia és de 520€, mentre que a Espanya és d’aproximadament 2.000. El pressupost, no obstant això, és la meitat per habitant. No ha d’estranyar-nos que a Polònia hi hagi més professors per nombre d’alumnes. Però a això també hem d’afegir més factors, com la corrupció i l’administració, que incideixen en la proporció de directius, assessors, etc. per nombre d’estudiants. En la nostra pròpia societat podem trobar més mestres i aules per estudiants a Astúries que a Catalunya, tot i ser lleugerament inferior la inversió per estudiant en la primera. El grau d’alfabetització, encara sent important, no mostra la situació real, com és el nivell de compressió de la lectura, el coneixement de l’idioma o la facilitat de càlcul. És a dir, que no perquè hi hagi més inversió i la mateixa alfabetització, la societat és més culta o amb més capacitat de crítica. Hem mostrat aquests dos exemples perquè segons el IDH, en educació Espanya està per sobre de Polònia, quan en realitat no és gaire diferent. Segons el IDH la diferència amb Cuba encara és superior, no obstant això, la diferència real de mestres, mitjans, aules, és a dir la real, és radicalment diferent, fins i tot en el pressupost. Un mestre cubà cobra menys de la meitat que un polonès, mentre que el pressupost en educació per habitant és una mica superior.\nRespecte a la sanitat podem trobar els mateixos defectes, que s’albiren en una situació de crisi com l’actual pandèmia. El pressupost pot ser important, però ho és més el nombre de llits i el de sanitaris en relació al nombre d’habitants.\nAquests defectes de valoració es poden extrapolar en tots els àmbits, estiguin o no reflectits en el IDH, des dels Serveis Socials fins a la qualitat en l’alimentació, amb el nombre de persones que viuen al carrer o en situació de pobresa real, en l’obesitat infantil, etc.\nAquesta manera de valoració mostra una predisposició favorable cap a un model social i econòmic determinat, cosa que la invalida sinó completament sí en part. És a dir, que el IDH només és funcional en les societats que es regeixen amb aquest sistema i sota uns condicionants limitats per una moneda determinada. El prejudici que mostra cap a altres sistemes ens obliga a buscar uns paràmetres més independents i fiables, aliens a qualsevol vel·leïtat ideològica.\nUna altra de les variables que el IDH no té en compte o, en el millor dels casos, pretén que sorgeixi mitjançant la mateixa cerca del benestar, és el medi ambient, la contaminació i el benefici de la implantació de les noves tecnologies, tant de la informació com del mateix desenvolupament humà.\nÉs per això que la nostra proposta no busca canviar la nomenclatura ni la idea primigènia, que les considerem encertades, sinó la base mateixa del seu càlcul, ja que l’actual ha nascut contaminada des del seu inici, ampliant-la i desactivant qualsevol prejudici ideològic o d’interès polític, per a enfocar l’estudi exclusivament en la independència científica en servei de la humanitat.\nLa nostra proposta no s’enfocarà en el que avui diem l’índex de felicitat sinó en el de benestar, ja que com a magnitud la felicitat és difícil de mesurar i la seva valoració pot portar a engany.\nConscients que la millor definició és la que explica l’objectiu, que és el nivell de desenvolupament d’una societat, batejarem la nova magnitud com a Índex de Desenvolupament Humà, Human Development Index en anglès, per la qual cosa i per a brindar una mateixa sigla global, a partir d’ara (HUDI).\nAquesta magnitud serà el resultat d’una fórmula a partir d’una sèrie d’índexs, que partiran de 0 com a mitjana, que el seu màxim i mínim número de valoració dependrà de la seva importància per a valorar la magnitud. Per exemple, si el nombre de metres quadrats d’habitatge per habitant, té menys valor que l’abandó escolar, capacitat de lectura i càlcul, nombre d’estudiants per aula i professor; el primer índex podria trobar-se entre el +5 i el -5, sent el 0 el punt mitjà; mentre que el segon índex entre el +10 i el -10. D’aquesta manera l’índex incidirà amb més valor en el còmput final de la magnitud total. Així mateix aquest sistema facilitarà una valoració comparativa de cada índex amb la resta de societats.\nPer a valorar la magnitud total, és a dir el HUDI, s’haurà d’utilitzar els índexs extrets de:\nEl percentatge de pobresa i el de persones en risc d’entrar en ella.\nEl Coeficient de Gini.\nEl grau de violència domèstica o masclista.\nLa desocupació, hores treballades per habitant, qualitat de l’ocupació\nLa qualitat en l’alimentació.\nSalut Mental, alcoholisme i drogoaddicció.\nSeguretat, policies/delictes per 1.000 habitants, grau de represió\nSanitat pública, sanitaris, llits, Centres de Salut per 1.000 habitants.\nEducació, escoles, aules, mestres per cada 1.000 habitants en edat escolar.\nNivell d’escolarització, abandó escolar, capacitat de lectura i càlcul per edat.\nHabitatges per cada 100 habitants, metres quadrats, ciutadans i famílies sense llar.\nGrau d’independència filial, per edat, treball i família.\nIgualtat de gènere en cadascun dels índexs.\nIndependència de moviments, automòbil per cada 100 habitants\nServeis Públics de Movilitat per cada 1.000 habitants i 100 Kms.\nGrau d’independència judicial i policial en relació a qualsevol ideologia.\nIndependència de Mitjans de comunicació respecte a l’Estat i les faccions polítiques.\nGrau de Contaminació i Densitat Demogràfica.\nProtecció Mediambiental, Hl. d’aigua potable per habitant, estat de l’aire, dels rius, del mar, biodiversitat.\nMetres quadrats de Zona Verda per habitant.\nGrau de Cultura, teatres, auditoris, biblioteques per cada 1.000 habitants\nCorrupció política i funcionarial\nLlibertat d’Opinió, persecució, censura.\nServeis Socials, centres i treballadors per cada 10.000 habitants.\nGrau de Transparència en la funció pública, llei, seguiment i publicació.\nCapacitat de comunicació ciutadana, telèfons, ordinadors personals, internet i capacitat per habitant.\nGrau de protecció de dades personal i de confidencialitat.\nDespesa en defensa per habitant.\nDeute externa per habitant.\nPer a extreure el HUDI amb la suficient o mínima fiabilitat és necessari integrar tots els índexs exposats, deixant oberta la possibilitat d’afinar o perfeccionar la seva manera de valoració individual, així com ampliar el seu número.\n25 de maig de 2021 Capitán Pirata Economia Deixa un comentari


El col·leccionista de vies: 2011-05-01\nPrimer de maig dia del treball. Es diumenge i ens han “fotut” una festa, que li farem. En ve a la memòria allò que diuen del treball: “el trabajo, envilece, embrutece i empobrece y ni Dios te lo agradece...\nReprenent l’activitat grimpaire, quedem en Guillem Arias, Joaquim i jo per anar a la zona de la Plantació, dons el Guillem te unes propostes per fer-nos. Arribem a Collbató i amb l’esmorzar de rigor decidim unn parell de vies, a la Miranda de la Mamella i la Mamella. A mi en fa gràcia fer primer la via La paciència del Sioux per entrar en matèria, dons tinc ganes de penjar-me per veure com va el braç. Anem a l’aventura dons no coneixem gaire les roques aquestes.\nDesprès de pendre el “Cavall de Ferro” fins a Sant Joan, ens dirigim per la vessant W del Gorro per vaixar la canal dels Llorers. Un cop arribem on creiem que es el cami que ens portarà a la Doble arribem a un coll i tot seguit baixem la canal que ens portara a peu de les vies. Dubtem una estona i quan ja estic arriban on crec que serà la Miranda de la Mamella, en Guillem diu: Aquí hi han parabolts!! i un munt... Em trobat la via Tomahawk. Be ja que estem aquí fem aquesta, no? diu en Guillem. Jo arrosço una mica el nas, dons aquesta es més difícil, però en fi...\nPreparem el marterial i miro cap a munt. Em deixeu probar el primer llarg? Es veu “cosideta” de parabolts i marca IV+ i V. Si no puc, baixo. Dit i fet.\n1er llarg IV+/V 10 parabolts i 35 mts.\nLa roca està freda i un xic humida però es veu cantelluda. Vaig pujant amb una mica de nervis però el braç respon molt be. Val a dir que cada tres metres et trobes un parabolt lluent, lo just per no passar por. Passat un tram que marquen de V (jo l’he trobat IV+, es que està molt ben assegurat!) on la roca es perfecte i escales molt segur, arribo al tram intermig del llarg on la dificultat baixa i llavor ja tenim petites excurions en flanqueix ascendent fins les assegurances, es aeri però es molt fàcil. Em situo de nou en un tram vertical on veig la reunió a la dreta. Aquest pas es veu mes difícil. Amb bon canto en col.loco i supero el pas i amb un parell de pasos a la dreta arribo a la reunió. Estic nervios pero molt content dons he pujat molt b,e quasi sense molesties al braç, això s,i un mal de besson a la cama... es nota la poca activitat. La reunió el força penjada i amb dos parabolts.\n2on llarg V+ 6 parabolts i 25 mts.\nAra surt en Guillem. La visió del llarg desde la reunió es espectacular, vertical i un xic desplomat, però amb un” canto acollonant”. Guillem va fent amb algun pas de repós, gaudint d’una roca excelent. Arriba a la reunió i en Joaquim i jo ens disposem a sortir. Surto jo primer i em trobo un xic encarcarat donç bufa el vent, no fa sol i porto una estona a la reunió. Només que entro, ja alucino amb la roca. Començo a animar-me i faig tot el llarg sense agafar-me a res! Estic disfrutant de valent. Em trobo molt be i eufòric. El braç a respós millor del que creia.\nA dalt del cim veig l’agulla de la Doble amb la via Tuareg i en venen els records de l’últim cop que vaig fer aquesta via. Va ser amb el meu estimat amic Balbino. Tot son records, es molt difícil oblidar tants anys per aquestes muntayes... Busquem el rapel que està a la cara W i baixem el tres en un rappel de 45 metres. Decidim tornar a casa dosn son quarts de dues i el temps ja comença a “enmarronar-se i decidim que per avui ja tenim prou.\nUna via molt maca, encara que curta, que et deixa un bon regust. Per gaudir-la sense problemes degut a la bona equipació i ideal per combinar-la amb altres del voltant. Un altre per la “cole”\nPublicado por Joan Prunera en 12:39 p. m. 2 comentarios


FAQs - Incorpora Salut Mental\nFAQ’s - Preguntes més freqüents\nLlistat de preguntes més freqüents per ajudar-lo/la a entendre el programa Incorpora Salut Mental i esvair tots els seus dubtes.\nUn trastorn mental és una agrupació de signes i símptomes caracteritzat per una disfunció del pensament, les emocions o el comportament d'un individu. Aquesta disfunció dificulta l'adaptació de la persona en el seu entorn social i laboral i habitualment està associada a un estrès significatiu o a una discapacitat.\nPot una persona amb trastorn mental adaptar-se a la feina en una empresa ordinària?\nPot i així ha de ser. La incorporació al mercat laboral té sobre aquestes persones un efecte rehabilitador. D'una banda, contribueix a l'estabilització i la millora de la seta psicopatologia i de l'altra, incideix positivament sobre la reducció significativa de l'ús de recursos sanitaris públics en salut mental. Amb el tractament mèdic i farmacològic adequat una persona amb trastorn mental no té per què veure malmesa la seva capacitat de treballar.\nUn/a professional amb trastorn mental pot generar conflictes dins d'una organització?\nLa malaltia mental, no; els problemes de conducta, sí. Allò que més preocupa a la direcció d'una empresa és la conducta dels i les professionals que hi treballen i ni totes les persones amb trastorn mental presenten problemes de conducta ni tots els problemes de conducta guarden relació amb el trastorn mental.\nL'estigma i la discriminació associada a la malaltia mental impedeix impedeix veure aspectes tan positius com que aquestes persones només per l'esforç extra que els hi suposa assolir una feina presenten, per exemple, menys incapacitat laboral transitòria que la resta de treballadors.\nQuins beneficis fiscals i laborals obté una empresa en la contractació de persones amb trastorn mental?\nPot consultar aquesta informació en aquest apartat de la web.\nDe quina manera m'ajuda el programa Incorpora Salut Mental?\nEn el marc del programa Incorpora, l'Obra Social “la Caixa” impulsa Incorpora Salud Mental, un projecte orientat específicament a la inclusió laboral de les persones amb trastorn mental. Amb aquest objectiu, les més de 300 entitats que configuren la xarxa Incorpora treballen amb les persones i amb l'empresa i estenen ponts ponts entre ambdues.\nEl programa es basa en la metologia del Treball amb Suport. Les entitats Incorpora no funcionen únicament com a proveïdors de candidats/es, sinó que realitzen un seguiment individualitzat de tot el procés d'inserció i, a més, es posen al servei de l'empresa per oferir-li l'assessorament i el recolzament que precisi durant el temps que consideri oportú. Només romanent al costat de les empreses i les persones és possible garantir una incorporació laboral de qualitat.\nCom puc posar-me en contacte amb el programa?\nIncorpora Salut Mental posa tots els canals de comunicació a l'abast de la seva empresa:\nMapa de recursos. Consulti la xarxa d'entitats Incorpora i conegui quines entitats són més properes a la seva ubicació geogràfica.\nServei de Consulta a l'Expert. L'Oficina Tècnica de suport al programa resoldrà de forma ràpida i efectiva tots els seus dubtes i atendrà les seves peticiones d'informació, formació i assessorament.\nPuc demanar assessorament si la persona amb trastorn mental ja forma part de la plantilla i no ha estat contractada a través del programa?\nSí, la voluntat del programa Incorpora Salut Mental és que el recolzament i l'assessorament arribi a totes les empreses:\nA les inclusives que ja disposen a la seva plantilla amb professional o professionals amb trastorn mental, tant si ha estat contractat/da a través del programa com si no\nA les que volen ser inclusives i necessiten assessorament abans de fer el primer pas\nPer què hauria de contractar a una persona amb problemes de salut mental?\nPodria fer-ho per molts motius:\nHauria de fer-ho per complir la normativa legal vigent relativa a la reserva al col·lectiu de persones amb discapacitat\nLi convindria fer-ho per beneficiar-se dels incentius fiscals i les bonificacions derivades de la contractació laboral d'aquestes persones\nPodria fer-ho des de la Responsabilitat Social Empresarial (RSE) per intentar retornar a la societat una part d'allò que ha permès que vostè sigui qui és i així contribuir a crear una societat més justa i igualitària\nPerò si hi ha un argument irrefutable, no pot girar l'esquena a la realitat. La Organització Mundial de la Salut (OMS) assegura que una de cada quatre persones al món experimentarà algun problema de salut mental al llarg de la seva vida. Encara més, vaticina que la depressió serà l'any 2020 la primera causa d'absentisme laboral en el món occidental. És a dir, la malaltia mental ja forma part de la seva empresa.


Catalunya declara la cultura bé essencial | Cultura | EL PAÍS Catalunya\nCatalunya declara la cultura bé essencial\nEl Govern aprova la mesura per evitar els efectes d’un nou tancament de llibreries, museus, cinemes, teatres i sales de concert per lluitar contra la pandèmia\nLa llibreria Calders de Barcelona al juliol, després de reobrir les portes per la pandèmia. M. Minocri\nBarcelona 23 SET 2020 - 08:28\tCEST\nEl 13 de març museus, teatres, sales de concerts, llibreries i cinemes van tancar les portes bruscament per evitar l'avanç de la pandèmia sense saber quan ni com tornarien a obrir. Els equipaments culturals van ser els primers a reaccionar davant de la declaració de l'estat d'alarma, cosa que va afectar centenars d'empreses culturals i milers de treballadors, que van haver d'acollir-se, en el millor dels casos, a un ERTO, després del cessament de tota activitat. Les xifres econòmiques són més que eloqüents de la garrotada que ha representat la covid-19 per al món de la cultura.\nEl teatre ha deixat d’ingressar 30,5 milions d’euros per la pandèmia només a Barcelona\nPerquè això no torni a passar el Govern ha declarat aquest dimarts al matí la cultura bé essencial, equiparant-la a les altres potes clàssiques de l'Estat del benestar, com són la sanitat, l'educació i els serveis socials. La declaració possibilitarà que en cas que hi hagi nous estats d'alarma, per la intensificació de la pandèmia, llibreries, museus, sales de concerts i teatres puguin romandre oberts com ho estan un supermercat o una farmàcia, tot i que no evitarà continuar sotmesa a les restriccions de funcionament que estableixin les autoritats sanitàries.\nLa declaració arrenca de la petició que li va fer al president Quim Torra l'anterior consellera de Cultura, Mariàngela Vilallonga, el passat 25 d'agost, per donar resposta també a una de les reclamacions que ha fet el sector en aquests últims mesos. Gairebé un mes després, i amb una nova consellera al Departament, Àngels Ponsa, després de la destitució fulminant de Vilallonga, el Govern, de la mà de la seva portaveu, ha donat a conèixer aquest acord. Meritxell Budó ha explicat que la declaració forma part d'“un pla per preservar la cultura davant de noves restriccions i establir una sèrie d'accions que donin cobertura als drets culturals dels ciutadans i dels sectors creatius”.\nCom va fer el president Torra en el ple de la setmana passada, Budó ha assegurat que la pandèmia “ha fet evident que la cultura i les seves expressions han estat fonamentals per poder afrontar la situació d'aïllament”. Per això, “es tracta de veure de quina manera podem treballar per protegir-la i, en funció de com evolucioni la pandèmia, anirem per una o altra via”. El Govern català entén que cal “vetllar més fermament perquè es garanteixi l'accés a la cultura, així com el dret de tots els agents culturals, especialment del sector creatiu, a poder recuperar la seva activitat”.\nMalgrat tot, la mesura no deixa de ser una declaració d'intencions. Segons Budó, a preguntes dels periodistes, “ha indicat que a partir d'ara caldrà anar desgranant i desenvolupant de quina manera es concreta aquesta declaració, tant en aquest moment de la pandèmia com en el futur”. “No serà un camí fàcil”, va dir Torra als diputats el passat 16 de setembre, “haurem de desenvolupar i aprovar els canvis normatius imprescindibles perquè es pugui fer aquest reconeixement i també els dels drets culturals fonamentals, que han de garantir la continuïtat de les activitats culturals malgrat les restriccions que pugui arribar a imposar la pandèmia”.\nCatalunya se suma així a les declaracions que ja han fet països com Alemanya, que al març va fer el mateix i va incloure la cultura en el rescat financer programat per Angela Merkel, que, entre altres mesures, permet accedir a tots els agents culturals al fons de 120.000 milions d'euros per al sosteniment de l'ocupació. Avui mateix els portaveus dels grups del Senat han demanat que el Congrés dels Diputats faci la mateixa declaració i en comunitats com Andalusia i Canàries ja han sorgit iniciatives semblants.


La consellera d'Acció Social i Ciutadania, Carme Capdevila, assisteix a la primera Conferència Sectorial d'Immigració a Madrid - Sala de premsa. Generalitat de Catalunya\nLa consellera d'Acció Social i Ciutadania, Carme Capdevila, assisteix a la primera Conferència Sectorial d'Immigració a Madrid\nquery_builder 8 juliol 2008 00:00\nCapdevila valorarà al finalitzar els resultats de la trobada al Ministeri de Treball i Immigració\nLa consellera d’Acció Social i Ciutadania, Carme Capdevila, acompanyada pel secretari per a la Immigració del Departament, Oriol Amorós; assistirà aquest dimecres a Madrid a la primera Conferència Sectorial d’immigració que convoca el Ministeri de Treball i Immigració. La trobada, que començarà a les 12,30 h., permetrà conèixer de primera mà les propostes que promou l’Administració de l’estat en immigració i estrangeria per aquesta nova legislatura i, alhora, contrastar-les amb la resta de comunitats autònomes que tenen competències en acollida i integració de persones immigrades d’origen estranger.\nUn cop acabada la reunió, a les 14 hores aproximadament, la consellera d'Acció Social i Ciutadania i el secretari per a la Immigració atendran els mitjans per fer una valoració dels resultats de la trobada a la mateixa seu del Ministeri de Treball i Immigració.\n14:00|.Ministeri de Treball i Immigració (c. Agustín de Bethancourt, 4)| (Comunitat de Madrid)\nLa consellera d'Acció Social i Ciutadania, Carme Capdevila, acompanyada pel secretari per a la Immigració, Oriol Amorós, assistirà a la primera Conferència Sectorial d’immigració que convoca, a Madrid, el Ministeri de Treball i Immigració.


SEED | Carles Marigó\nTo be Beethoven 250 aniversari\n“El piano de Marigó excel·lia en amplitud de so i claredat expositiva.”\nÀlbum en format físic, amb un llibre de 32 pàgines amb textos de Bernat Dedéu en tres idiomes (anglès, espanyol i català).\nEls pianistes Carles Marigó i Marco Mezquida dialoguen a “Les set fulles del faig”. Marigó i Mezquida han improvisat a quatre mans a partir del poema homònim de Josep Carner. Ambdós pianistes formen part d’una generació jove que despunta per la seva qualitat artística.\nÀlbum en format físic i digital, amb un llibre de 40 pàgines amb textos de Toni Sala, Gabriela Montero i Emilio Molina en tres idiomes (anglès, espanyol i català).\nEscoltava la segona improvisació, amb les campanetes, els repics, les boles metàl·liques rebotant a l’atzar, amb el guitarreig del piano. Vaig pensar en el valor i la musculatura de conversar amb Schubert i Rakhmàninov. Em va venir al cap un fragment de Houellebecq que havia llegit feia pocs dies, que ara transcric amb el llibre a davant: “L’estudi personal dels mestres antics és en el fons l’únic exercici que val la pena, i encara se’n pot prescindir. Si seguim Schopenhauer, la millor reforma possible de les escoles d’art consistiria simplement a tancar-les”. Que bé que toques, paio, vaig pensar, també. No és que amansis la fera de la música, sinó que més aviat t’hi has fet amic. No n’ets l’intèrpret (que és una paraula molt lletja), no n’ets l’intèrpret sinó l’acompanyant, com la llera pel riu. Toni Sala.\nMarco Mezquida, pianista convidat


Societat digital i Universitat | Enric I. Canela | catedràtic de bioquímica i biologia molecular, director de l'Escola de Doctorat i vicerector de política científica de la ub | Opinio | L'Econòmic\nSocietat digital i Universitat Societat digital i Universitat Societat digital i Universitat Societat digital i Universitat + Societat digital i Universitat E-mail\ncatedràtic de bioquímica i biologia molecular, director de l'Escola de Doctorat i vicerector de política científica de la ub - 8 maig 2016 2.00 h\nSocietat digital i Universitat\nEl món digital guanya pes en el col·lectiu universitari, tant en l'alumnat com en el professorat. ARXIU.\nSocietat digital i Universitat Societat digital i Universitat Societat digital i Universitat Societat digital i Universitat Societat digital i Universitat E-mail\nEn una recent enquesta feta als estudiants de la Universitat de Barcelona, una universitat presencial, la millor valoració l'obtenen les prestacions del campus virtual i els serveis que proporcionen les biblioteques. Això no indica només que els estudiants valoren ara coses que abans no existien, també que les seves eines estan més en el món virtual\nTot i les moltes prediccions que es fan, no és fàcil preveure com serà la universitat d'aquí uns anys quan el món canvia cada vegada més de pressa.\nAmb tot, hi ha coses que són òbvies. En el futur proper les eines digitals seran més centrals que ara, ja que els actors les dominen més i han crescut amb elles. Tanmateix, quan parlem de docència i aprenentatge hem de considerar dos protagonistes: l'alumne i el docent. Quan diem que estem en una societat digital, sabem que l'alumne universitari hi ha nascut i crescut, però el docent, en general, no.\nNo hi ha dubte que l'educació canviarà i la universitat també ho farà. Els estudiants universitaris valoren ara coses que no valoraven fa uns anys. En una recent enquesta feta als estudiants de la Universitat de Barcelona, una universitat presencial, la millor valoració l'obtenen les prestacions del campus virtual i els serveis que proporcionen les biblioteques. Això no indica només que els estudiants valoren ara coses que abans no existien, també que les seves eines estan més en el món virtual. Hem de llegir que s'està produint un canvi en els comportaments docents. Els professorat es veu contínuament obligat a modificar la metodologia docent per adaptar-se i poder facilitar l'aprenentatge.\nPronostiquen que la universitat d'aquí uns anys serà completament diferent i que moltes universitats hauran desaparegut. Jo no crec que sigui a causa dels canvis tecnològics. És evident que les universitats s'adaptaran als canvis com ho està fent tota la societat desenvolupada. Com en qualsevol sistema, unes universitats s'adaptaran millor, altres es fusionaran, alguna tancarà, en sortiran de noves, res d'estrany. Per exemple, la Universitat Pierre-et-Marie-Curie (UPMC) Paris-VI i la Universitat Paris-Sorbonne (IV) volen unir-se per crear una megauniversitat de París no per qüestions tecnològiques. Canvis, n'hi haurà. Cada país, cada universitat haurà de plantejar el seu pla estratègic o saber quin és el seu segment de mercat per desenvolupar-se millor.\nHe sentit i llegit coses com ara que perquè surtin emprenedors, com ho han estat Bill Gates, Mark Zuckerberg, Larry Page o Sergey Brin, cal disposar d'universitats disruptives. Em sembla que no. Els dos primers van estudiar a la Universitat de Harvard i els altres dos a la de Stanford. Primeres universitats en els rànquings mundials, però relativament clàssiques i amb molts recursos. Fa decennis que tenen emprenedors. No diria que la “disrupció” sigui la fórmula d'aquestes universitats, tanmateix també, i sempre innoven.\nSento parlar d'experiències com la de l'escola de negocis alternativa Kaospilot. Aquesta escola danesa no deixa de ser un reducte minoritari per fomentar la creativitat. No acabo de veure universitats basades en aquest model desplaçant les universitats clàssiques. No m'imagino la carrera d'enginyer seguint el model de Kaospilot ni acabo de veure escoles alternatives formant químics. Sí que veig enginyers o químics, ja fets, en aquestes escoles compartint experiències i desenvolupant la seva creativitat.\nAra és moda parlar d'innovació disruptiva, educació disruptiva o universitat disruptiva. Recordem que la disrupció és el trencament d'alguna cosa. Portat al context de l'economia, implica fer coses diferents, algunes de noves, que arriben, per preu, a sectors més amplis que abans no s'ho podien permetre.\nPortat això al context de les universitats, podem afirmar que els MOOC, Massive Open Online Courses, poden proporcionar coneixements a àmplies capes de la població amb el simple cost de l'elaboració del curs. Si volem garantir que el que ha seguit el curs ha après i acreditar-ho, el cost s'incrementarà molt. Si volem fer el seguiment de l'aprenentatge, encara més.\nEn realitat moltes de les innovacions que es puguin introduir a la universitat canviaran paradigmes i formes de comportament, però requeriran inversions elevades i, molt probablement, un augment dels recursos necessaris per formar els alumnes. La universitat de qualitat no serà més barata.\nFomentar la innovació, la creativitat o l'emprenedoria són assignatures pendents del model educatiu català, i europeu, no són només assignatures pendents de la universitat. La universitat pot facilitar l'ambient adequat, però no crearà un ecosistema social emprenedor o innovador.\nKaospilot és una escola híbrida entre escola de negocis i escola de disseny situada a Aarhus (Dinamarca). El seu objectiu és la formació en lideratge i esperit empresarial. Els programes no estan pensats per ensenyar als estudiants a adaptar-se al futur, sinó per ajudar-los a crear-lo.\nCatalunya demana projecte, unitat d’acció, determinació\nL'econòmic 08-05-2016, Pàgina 50


Vox acusa Aragonès de protegir Borràs - Notícies Política - Notícies Política - e-notícies\nPolítica · 3 de Novembre de 2021. 14:23h.\nVox acusa Aragonès de "protegir" Borràs\n"Quines lliçons d'ètica poden donar vostès?”\nEl líder de Vox al Parlament, Ignacio Garriga, ha retret a Pere Aragonès que “l'aprovació del mal anomenat codi ètic del servei públic a Catalunya no és res més que una nova jugada per amagar la realitat del seu Govern”.\n"Volen protegir els seus, senyor Aragonès, i tot dins del marc de la nefasta Agenda 20-30 amb l'objectiu principal d'amagar els casos de corrupció de les files separatistes", ha assegurat.\n“Llancen un codi ètic i alhora negocien per reformar el codi del Parlament de Catalunya per blindar i protegir la senyora Borràs, imputada per casos de corrupció. Mantenen quatre consellers en causes pendents amb la justícia per desobediència o malversació”, ha assenyalat.\n"Protegeixen la consellera d'universitats que acusen de nazis els qui escullen poder fer l'examen en castellà i qui permet que als centres universitaris es posi en marxa campanyes d'assenyalament i persecució a professors que usen el castellà", ha afegit.\n“Quina mena d'ètica poden donar vostès? Actuen igual que a TV3, on fa anys van implementar un codi ètic que valida les humiliacions a una adolescent –la infanta Leonor– davant les quals el senyor Sanchís, la consellera de Feminisme ‘i el president feminista’ miren cap a una altra banda. Quina vergonya”, ha afegit.\n“Aquest és el seu veritable codi ètic, senyor Aragonès: permetre que s'insulti tots els espanyols, trepitjar els nostres símbols, manipular la nostra història i insultar totes les generacions que ens van precedir. Senyor Aragonès, vostè no té codi ni ètica”, ha sentenciat.\n“A Catalunya agredir un policia porta premi”


Quant ens costen els tràmits senzills com renovar el DNI? | Consumer\nEls 12 euros del DNI i els 30 del passaport són comuns a tota Espanya, però els preus d'altres tràmits habituals varien molt d'unes localitats a unes altres\nData de publicació: Divendres, 23deOctubrede2020\nRenovar el passaport, el carnet d’identitat (DNI) o el permís de conduir, com també sol·licitar que ens expedeixin la targeta de transport o un duplicat de la sanitària per un robatori o pèrdua són tràmits que fem diàriament. Tots tenen un cost, encara que de vegades no reparem en això. Quant gastem en aquestes gestions? Per exemple, el passaport ens surt per 30 euros per persona cada vegada que ho renovem i l’expedició de la targeta de transport ens val entre dos i quatre euros, segons la localitat. En aquest article vam mostrar el cost d’aquests i altres tràmits quotidians.\nEl Document Nacional d’Identitat és un dels tràmits que tota la població, sense excepció, ha de fer. Quant costa fer-se el carnet d’identitat? La primera expedició del DNI val 12 euros (en 2020, doncs el preu es renova mitjançant la Llei de Pressupostos Generals de l’Estat). La renovació, sigui pel motiu que sigui (deterioració, caducitat, extraviament o substracció), té el mateix import: 12 euros.\nEn cas que hagis de renovar el DNI per una modificació en les teves dades, com el canvi de domicili, i si el carnet està en vigor, no cal abonar gens. També és gratis el DNI per a les famílies nombroses de qualsevol categoria, però cal acreditar aquesta condició amb la presentació del Títol de Família Nombrosa en vigor.\nCom es paga? Pots abonar en efectiu en l’oficina on t’ho expedeixin, portant l’import exacte, o de manera telemàtica si es tracta de renovacions, mai per a la primera expedició del carnet.\nPuc renovar el DNI des de l’estranger?\nTramitar el passaport\nSi necessites fer-te el passaport, pots realitzar la gestió des d’un any abans de la data del teu viatge. És habitual que hi hagi una llista d’espera considerable, i amb la pandèmia encara més, per la qual cosa convé fer aquest tràmit amb la suficient antelació.\nEl preu del passaport és major que el del DNI. Tant la primera obtenció, com la renovació per extraviament, substracció, etc. costa 30 euros.\nPares les famílies nombroses és un tràmit gratuït, però, com en el cas del DNI, cal acreditar-ho amb un document oficial.\nPer poder anar al centre de salut de la Seguretat Social, en totes les comunitats autònomes els pacients compten amb la targeta sanitària individual (TIS o TSI). Has de sol·licitar la seva expedició al centre d’atenció primària corresponent. La seva gestió és gratuïta.\nNo obstant això, si la perds o te la roben i has de demanar un duplicat, et pot costar diners. No succeeix en totes les comunitats autònomes, i en les quals cobren, l’import és dispar. Per regla general, si la perds o te la roben i sol·licites un duplicat, cal emplenar un formulari i t’enviaran la nova targeta a casa. En algunes regions cobren pel duplicat de la targeta sanitària, amb un cost que ronda els 10 euros.\nRenovar del permís de conduir\nRenovar el permís de conduir supera, de mitjana, els 60 euros. I és que a les taxes de la Direcció general de trànsit (DGT) s’uneix el cost de l’obligatori reconeixement mèdic en un centre homologat. Aquests centres, que solen realitzar, a més del reconeixement mèdic, la fotografia del permís i la gestió amb Tràfic per expedir el nou permís, cobren uns 30/40 euros.\nQuant a les taxes corresponents per renovar la llicència:\nLa general és de 24,10 euros per al període màxim de validesa (10 anys fins als 65 anys, i cinc anys a partir dels 65 anys). Per a les persones majors de 70 anys el tràmit és gratuït.\nSi existeixen raons mèdiques que aconsellen que la pròrroga del permís sigui per un termini inferior, el preu d’aquesta taxa també es redueix:\n19,30 euros, si es renova per quatre anys.\n14,50 euros, si la renovació és per a tres anys.\n9,70 euros, si el termini és de dos anys.\n4,90 euros, quan solament es renova per un any.\nObtenir una targeta d’estacionament regulat\nLes ciutats tenen cada vegada més zones destinades a l’aparcament de cotxes, de pagament. Els residents d’una zona determinada, no obstant això, poden aparcar de manera gratuïta al barri on estiguin empadronats, sempre que tinguin autorització. Els preus varien —i molt— entre les localitats espanyoles que compten amb estacionament regulat. Així, és possible trobar distintius de resident per 156euros anuals a Zamora i, en l’altre extrem, targetes que costen a l’any 8,25 euros, com ocorre a Toledo. Al mig, tota una àmplia gamma de quanties, entre les quals es troben les d’algunes capitals de província:\nZamora: l’import del distintiu per a residents val 156,50 euros a l’any.\nHuesca: el cost de la targeta de residents és de 135 euros.\nSevilla: el distintiu s’emet amb validesa per a l’any natural (de gener a desembre). Si es genera durant el primer semestre de l’any, s’abona una taxa de 79,90 euros. Aquesta taxa ascendeix a 39,95 euros, si s’obté en el segon semestre (a partir de l’1 de juliol).\nSant Sebastià: l’OTA té un preu anual de 54, 91 euros.\nPamplona: els residents paguen a l’any 48,35 euros, que es poden prorratejar per mesos.\nBurgos: el cost anual de l’ORA per a residents és de 41,07 euros.\nLogronyo: la targeta i distintiu de resident costa cada any 29,74 euros.\nSantander: el distintiu anual de l’ONA té un preu de 27,85 euros.\nMadrid: la tarifa anual del SER és de 24,60 euros.\nPalma de Mallorca: 24 euros per any costa als residents obtenir el seu distintiu.\nla Corunya: el preu de la targeta de residents para l’ORA és de 18,65 euros.\nToledo: els residents paguen 8,25 euros a l’any.\nPagar una targeta de transport nominativa\nLa targeta de transport nominal permet al seu portador viatjar amb metro/autobús/tramvia durant un període de temps totes les vegades que necessiti per un preu fixat. Els costos de l’abonament difereixen segons la localitat, l’edat o si s’adquireix per a un ús mensual, anual…\nEn totes les modalitats, abans de carregar l’abonament cal expedir la targeta, que també té un cost de gestió diferent en cada localitat. Per exemple, la primera expedició de la targeta a Madrid o València és de 4 euros, a Bilbao de 3 euros i a Sevilla de 2 euros.\nSi perds, espatlles o et roben la targeta, hauràs de fer un duplicat, que en nombroses ciutats és un tràmit gratuït, però en altres localitats, com per exemple Madrid, té un cost de 6 euros.\nPassaport d’un menor, no sense permís de papà i mamà