A l'ombra del crim: de desembre 2009\nÚltim dia de l'any: crònica de la darrera compulsió.\nCrec que no podia acabar l'any d'una altra manera que no fos amb la narració de la darrera compulsió llibresca d'aquesta trista esclava de la literatura.\nAhir em trobava a l'FNAC de l'Illa Diagonal, fent de reina d'Orient per a la meva família, quan, com per art de màgia, em vaig veure situada enmig d'un ampli expositor dedicat a la novel·la negra. No el vaig buscar. Simplement, l'expositor era allà. I jo, la pobra Anna Maria, també.\nTotal, que malgrat la meva lluita per mantenir-me ferma, la feblesa em dominà irremeiablement. El resultat podeu imaginar-lo, tot i que fou relativament controlat.\nNomés dos exemplars. Un, un títol desconegut de novel·la nòrdica. L'autor: Thomas Kanger. El nom del llibre: "Tierras de frontera". L'opinió del diari Dagens Nyheter: "Si hay un personaje de novela policiaca que merezca ser comparado con la Lisbeth Salander de Stieg Larsson, es la inspectora Elina Wiik de Thomas Kanger".\nJa em direu, davant d'aquesta manifestació i del meu reconegut enyor pel que fa a la Lisbeth, no em podia resistir.\nEl segon, un clàssic. Un clàssic que es va enganxar a les meves mans i que vaig olorar amb fruïció reverencial: Charles Dickens, "Para leer al anochecer. Historias de fantasmas". Per Déu. El vaig fullejar i és ple de relats tan prometedors que ja se'm fa la ment aigua. O sigui, que no tinc remei.\nEncara no els portat a la lleixa conflictiva. Ja veurem com m'ho munto. Potser ho faré d'amagatotis aquesta nit, aprofitant que els llibres que fan cua estaran una mica borratxos a causa de la celebració de l'entrada de l'any (sempre beuen més del compte, és una manera d'ofegar les seves penes).\nI per a vosaltres, fidels negrots, l'esperança que ho passeu molt bé, que us divertiu i que el 2010 ens depari a tots plegats molta felicitat.\nAh, i molta, però que molta, negror literària. Fins l'any que ve!!!\nPublicat per Anna Maria Villalonga a dijous, de desembre 31, 2009 11 comentaris:\nLa ressenya d'avui serà necessàriament breu. El llibre al qual fa referència també ho és i, endemés, ha sortit fa molt poc. Per tant, la majoria de la gent no l'ha llegit. D'altra banda, tampoc no es tracta en realitat d'una novel·la negra, de manera que només us en faig cinc cèntims per animar-vos a llegir-lo.\nAndrea Camilleri, tot i ocupar-se d'una temàtica ben allunyada de la criminal, no pot evitar envoltar d'un hàlit d'intriga i de suspens l'edició d'un estrany diari personal i inèdit de Caravaggio, el qual arriba a les seves mans per circuits força misteriosos en un lloc remot de l'illa de Sicília.\nEl personatge que li facilita la lectura del manuscrit és un fugitiu de la justícia, de manera que tot plegat, malgrat tractar-se d'un relat històric, culte i biogràfic, pren la forma d'una història de gènere. És una idea bona, perquè, amb aquest format, Camilleri aconsegueix segurament arribar a un públic més ampli. Un públic divers que, d'aquesta manera, tindrà l'oportunitat d'accedir al coneixement d'un personatge tan fascinant com el pintor capdavanter de la tècnica del clarobscur.\nI ja no dic res més, tret del fet que el text només és un tast. M'ha deixat amb un regust de mancança i de buidor que m'obliga sense pèrdua de temps a continuar informant-me sobre la figura del pintor italià. Sobretot perquè apunta una sèrie de qüestions sorprenents i insòlites que jo desconeixia absolutament.\nPer tant, us el recomano, negrots i no tan negrots. Però, com qui avisa no és traïdor, us repeteixo que us semblarà massa poc.\nPublicat per Anna Maria Villalonga a dimarts, de desembre 29, 2009 4 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: Camilleri, novel·la, ressenya\nEl darrer Wallander: "L'home inquiet"\nBé, ja està. Ja he acabat l’última novel·la de Henning Mankell protagonitzada per l'inspector de la policia sueca Kurt Wallander. Des que fa un parell d’estius el meu cosí Ramon me’l va recomanar (com pot ser, us preguntareu, que no el conegués: jo mateixa també m’ho pregunto), no he parat fins que n'he devorat la sèrie completa.\nI ara prou. L'adéu. Evidentment, dintre d’un temps podré rellegir, però mai no serà el mateix.\nL’home inquiet és un llibre diferent de la resta. Wallander ja ha complert seixanta anys i ha fet realitat el seu somni sempitern d’adquirir una casa fora de Ystad i de tenir un gos. A més, la seva filla Linda, que també és policia, li ha donat finalment una néta, Klara. Wallander podria sentir-se molt feliç, però té alguns motius per al contrari.\nEn primer lloc, hi ha la investigació criminal, de la qual se n’ocupa tot sol perquè es troba de vacances. És un fet irregular, però ho fa perquè les dues persones que desapareixen sense deixar rastre són ni més ni menys que els seus consogres. No patiu. No explico res més sobre aquesta qüestió. No vull desvetllar coses que perjudiquin els negrots que no hagin llegit la novel·la.\nEn segon lloc, atès que es tracta d’un capítol final sense possibilitat de tirar enrere (i espero que sigui així, en nom de la serietat i del decòrum), L’home inquiet tanca un cercle pel que fa a la vida de l’estimat inspector. El mateix títol té una doble lectura, perquè la inquietud de l’home tant pot fer referència a l’estat d’ànim d’un dels desapareguts com del mateix Wallander.\nMankell demostra la seva capacitat com a escriptor amb majúscules, de força més volada que altres autors del gènere. No debades és un dramaturg seriós molt reputat a Suècia. La novel·la esdevé una indagació al voltant del pas del temps, del sentit de la vida, de la por a la malaltia, a la degradació física i a la mort. Però, sobretot, una reflexió entorn del pànic a la vellesa, a la soledat i a la incertesa envers el futur. Mentre va resolent el cas amb la seva contrastada eficàcia, Wallander viu una mena de viatge interior (ja anunciat en els títols anteriors, sobretot a partir de la mort del seu pare) on es formula les preguntes més transcendents de l’existència humana. I tot això amb la ment ennuvolada per l’ombra perseguidora d’una malaltia sense retorn, el nom de la qual no cal esmentar però que tots coneixem.\nWallander és un personatge extraordinàriament humà. Hem anat constatant al llarg de la sèrie les seves febleses, la seva incapacitat de relació, la seva ira, l’amor immens per la seva filla, l’honradesa, la capacitat de treball, la dependència del pare, el patiment, la solitud, la ràbia, el cansament, l’enyor. Mankell no ha creat un antiheroi, ha creat un home. Un home protagonista de novel·les policíaques que és competent en unes coses i té mancances en unes altres. Com tots nosaltres, vaja. Com tothom.\nL’home inquiet no descura el detall de fer-nos cinc cèntims de tot allò que és important en el conjunt dels llibres. En especial dels personatges: Baiba, Mona, Martinsson i sobretot Linda, l’única que podria continuar la nissaga dels Wallander com a policia de la petita població d’Escània.\nGràcies a Mankell, avui coneixem de Suècia un munt de coses que abans ignoràvem. De la geografia, de la manera de viure de la gent, de la quantitat de dialectes que parlen. Ara sé col·locar Escània, Ystad, Lund i Malmö en el mapa. I un grapat d'illes i d'illots que no sabia ni que existien.\nPerdoneu-me, no vull convertir aquest article en un rotlle desagradablement llarg. Qui no conegui en Kurt Wallander, que s’hi posi. I a la resta, què més us puc dir?. De segur que em comprendreu.\nAmb tot, em formulo una pregunta: Què m’ha agradat més de les novel·les de la sèrie Wallander?\nDoncs, a veure: diria que el diàleg interior del personatge. Tot i que el narrador sempre ha estat en tercera persona, bàsicament hem viscut els fets a través dels ulls de l’inspector. Aquest conviure amb ell, amb les seves matinades inclements, borratxeres, oblits, pressentiments, reunions maratonianes, viatges, sopars en solitud, crims abominables, mals humors i deglució de litres i litres de cafè, m’han fet passar estones magnífiques.\nEhem. No em vull posar tova. Us deixo, negrots, abans que la nostàlgia no sigui massa forta.\nPublicat per Anna Maria Villalonga a diumenge, de desembre 27, 2009 11 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: Mankell, novel·la negra sueca, ressenya, Wallander\nCançó de Nadal, de Charles Dickens\nDes que vaig iniciar el bloc, sabia que en aquestes dates dedicaria un article al Conte o Cançó de Nadal de Charles Dickens (1812-1870). I de fet frisava per fer-ho, perquè es tracta d'un relat (una short story, com diuen els anglesos) que m'ha agradat molt des que era una nena. Com que ha estat considerada d'ambient gòtic i hi apareixen fantasmes, està més que justificat que li dediqui unes ratlles.\nNo vull escriure un text feixuc que enfoqui la qüestió des d'un vessant de crítica o d'anàlisi literària. Tots sabem qui fou Dickens, tots coneixem les seves famoses novel·les (Oliver Twist, David Copperfield, Grans Esperances, Història de dues ciutats, etc.) i tots hem gaudit repetidament amb les versions cinematogràfiques i televisives que se n'han fet. A més, la història que avui comentem és una de les més versionades.\nD'allò que jo vull parlar és de l'emoció que sempre m'ha generat La cançó de Nadal. No importa que em prengueu per bleda. La petita novel·la em remet irremissiblement a la meva infantesa, quan la vaig llegir per primer cop. Desperta en mi sensacions conegudes, ressons del passat. El típic ambient anglès tan fosc, fred, boirós, nevat. La misèria de la gent i les diferències socials que Dickens va dibuixar amb tant d'encert. El cantó més humà de la trama, amb la pobra família de l'empleat del protagonista i el seu fill malalt: el petit Tim, que sap animar tothom malgrat la seva precària salut. I els tres famosos fantasmes -Nadal passat, present i futur- que fan viatjar en el temps per mostrar els errors ja comesos i les amenaces pendents. Però, sobretot, em subjuga l'Ebenezer Scrooge. Un personatge pla segons l'esquema de Forster -ja ho sé (disculpeu la breu digressió teòrica)-, però no per això menys fascinant. Un suposat home cruel, gasiu, misantrop fins a la medula, esquerp i malcarat.\nEn canvi, a mi, des de ben petita, la vida de Mr. Scrooge sempre m'ha semblat molt buida i molt trista. És ell mateix qui esdevé la principal víctima de la seva pròpia incapacitat per relacionar-se amb l'entorn, de la seva immaduresa emocional i de la seva dificultat per estimar. I aquesta és la idea que, en el fons, li transmeten els fantasmes que volten impunement per casa seva durant el Nadal glaçat. Quan el fantasma del futur li ensenya la seva solitària mort, la desolada tomba, està reflectint tot allò que ha estat realment la seva existència.\nEntenc perfectament el missatge moralitzant de la història de Dickens, encara que hom no pugui precisament considerar que aquest aspecte defineixi la seva literatura. Ans al contrari. Sovint, des de la ficció, l'autor va fer paleses les injustícies d'una Anglaterra amb grans problemes socials i massa diferències de classe. De qualsevol manera, si en aquest cas la intenció final era convèncer-nos que el món necessitava una mica més de tolerància, bondat i generositat, benvinguda sigui. Al cap i a la fi, continua essent totalment vigent.\nEn fi, no em vull allargar. Però recomano vivament, amb molta il·lusió, aquesta preciosa novel·la. Segur, segur, que la seva remembrança ens pot fer contents a tots plegats.\nBon Nadal, negrots.\nPublicat per Anna Maria Villalonga a dimecres, de desembre 23, 2009 12 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: article, clàssic, Dickens, fantasmes\nTot recordant l'exímia Rodoreda i una de les frases paradigmàtiques de La plaça del Diamant, vull dedicar aquest breu article a la meva amiga Maria, ànima en l'ombra (i mai millor dit per la coincidència del títol) d'aquest bloc negre.\nLa meva amiga viu en un poble. No es tracta d'un poble petit ni desconegut, però ara fa molt mal temps, ha plogut i nevat i la pobra està semi (només semi) aïllada a causa de les inclemències meteorològiques.\nEl cas és que l'esmentada Maria és una erudita de nassos, experta en manuscrits medievals, renaixentistes, etc. Capaç de reconèixer i datar escriptures i lletres sense tremolar. Paleografia pura. Però, curiosament, és també una amant compulsiva del gènere negre.\nI aquí arriba el problema. Al poble petit i no desconegut envoltat de mal temps, no hi ha llibreria. I la pobra Maria es troba que està a punt d'acabar la novel·la criminal que té entre mans i que no li'n queda cap altra. I ara què fa? No hi ha lloc on comprar-ne una de nova. Es veu obligada a repassar la seva biblioteca casolana (jo crec que ben nodrida) i a triar quelcom ja llegit, o quelcom que no li ve de gust, o quelcom que no li va agradar en temps pretèrits.\nI se'm queixa per correu. Però jo no hi puc fer res. I va i clama per un manuscrit antic, que això sempre l'alegra. Serà possible!\nMaria, reina, l'únic que em veig capaç de dir-te és: ànims des del bloc i fes una campanya al teu poble perquè hi instal·lin una llibreria. O, si no, baixa a Barcelona, que els malaïts urbanites sempre et podrem oferir un espai per calmar problemes compulsius.\nHo sento, negrota.\nPublicat per Anna Maria Villalonga a dimarts, de desembre 22, 2009 2 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: article, llibres\nLa teoria literària de la recepció, que estudia la rebuda de la literatura des del punt de vista de la societat i del lector, va encunyar el concepte que coneixem com "horitzó d'expectatives". Segons aquesta idea, cada època i cada lector posseeixen un horitzó d'expectatives determinat, el qual té a veure amb els gustos personals, els valors, les modes, els coneixements i les aspiracions. Una obra s'acosta més o menys a aquest horitzó en un moment concret o en un lector concret. Això explica de vegades l'èxit desmesurat d'un llibre o el seu fracàs estrepitós. Ha estat sorprenent com s'han produït al llarg del temps desplaçaments curiosos. Robinson Crusoe i Els viatges de Gulliver foren a la seva època dues novel·les amb una profunda càrrega crítica, rupturistes, de denúncia. I, decididament, adreçades als adults. Van causar força enrenou. Posteriorment, el canvi d'horitzó del lector i de la societat les ha relegades a l'àmbit de la literatura juvenil.\nEn les meves indagacions literàries, també he descobert un altre fenomen relacionat amb la recepció. Em refereixo al fet que certes obres esdevenen extraordinàriament famoses, conegudes arreu i sobre les quals qualsevol lector mitjà s'atreveria a opinar.\nSóc conscient que altres disciplines/invents (cinema, còmic, televisió) han influit poderosament en el procés que ara esmentaré. Tanmateix, em sembla que no podem negar l'existència d'un munt de títols, de vàlua contrastada, l'autor dels quals el gran públic pràcticament no coneix. Aquest és, si no m'erro, el cas de Frankenstein, que vam comentar recentment; d'El geperut de Notre Dame, Els tres mosqueters o Moby Dick, per posar només alguns petits exemples. Molt em temo que una circumstància similar envolta les grans històries sorgides de la ploma de Robert Louis Stevenson (1850-1894).\nJa sé, negrots, que els lectors d'aquest bloc sou gent preparada. Per tant, tots esteu pensant que m'equivoco i que coneixeu perfectament qui va escriure aquestes obres. Però jo, tossuda que tossuda, no m'hi jugaria gaire res en una enquesta de carrer. Tothom coneix L'illa del tresor i L'estrany cas del Dr. Jekyll i Mr. Hyde, però no sé quanta gent superaria la pregunta del milió.\nLa introducció em serveix per referir-me al darrer títol que acabo de citar, que el meu amic Yves ha llegit després de Dorian Grey i que m'ha semblat que era una altra assignatura pendent en aquest bloc.\nUna novel·la del gènere fantàstic i de terror tan important no podia passar més temps allunyada d'aquí. L'argument tothom el sap, no paga la pena explicar-lo. Ara bé, des de l'hermenèutica senzilla d'aquest breu article, val a dir que estem parlant d'un magnífic i original relat sobre la dualitat de l'home, la coexistència en el seu interior del bé i del mal, els límits ètics de la ciència i el desdoblament de la personalitat. Recursos molt rendibles actualment en la literatura i el cinema (transtorns de personalitat múltiple, esquizofrènia, medicaments perillosos, drogoaddicció) tenen la seva arrancada en l'obra de Stevenson.\nEvidentment, se n'han fet un munt d'estudis i d'interpretacions. A banda de la qualitat literària i del crescendo d'intriga que culmina amb el recurs fascinant de les cartes, personalment em subjuga (també em passa de vegades amb Jules Verne) com s'avança l'autor a teories que havien d'arribar dècades després. La psicoanàlisi no havia aparegut, les pulsions sexuals, agressives, desdoblades, ferotges, encara no estaven científicament descrites. Però el geni de Stevenson ens hi endinsa amb la mateixa naturalitat amb què, de la mà de Mr. Hyde, ens guia per les terribles ombres del Londres més obscur. Les descripcions són fantàstiques, evocadores de la brutícia i la foscor de la ciutat i, simultàniament, de la naturalesa humana.\nNo vull ni puc afegir res més. Seria excessiu per a un bloc. Però, de qualsevol manera, la recomanació és ben clara. També voldria que la reflexió de l'inici resultés útil per a algun tipus de debat. Què en penseu de tot plegat? Ja me'n direu quelcom i, de cara a aquestes festes, no deixeu de proposar-vos la lectura o la relectura de L'estrany cas del Dr. Jekyll i Mr. Hyde. Ni tan sols no és un text massa llarg. La història de la literatura universal ens ofereix de tot. Què més podem demanar?\nPublicat per Anna Maria Villalonga a dilluns, de desembre 21, 2009 6 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: article, clàssic, Stevenson, terror\nFrankenstein o el modern Prometeu, història que ens llegà la ploma de l'escriptora Mary Shelley, va ser publicada el 1818.\nConsiderada la primera mostra de terror gòtic, també se'n parla com del text iniciador de la ciència-ficció. Està inspirada en una de les interpretacions tardanes del mite grec de Prometeu, segons la qual aquest personatge fou el creador de l'home.\nNo insistiré en acumular dades que podeu trobar fàcilment en qualsevol enciclopèdia, però em semblava que aquest bloc no podia continuar sense dedicar un article a un text que a hores d'ara ha esdevingut un clàssic i que ha generat un munt d'enrenou al seu voltant. Perquè no cal recordar el nivell de fama de la història, de la qual se n'han fet còmics, llibres infantils, rèpliques, pel·lícules -antològiques, mediocres i dolentes- i fins i tot paròdies.\nFrankenstein és una peça literària estranya i única. Recordo molt bé quan vaig afrontar la seva lectura, ja fa uns anys. M'havien regalat el llibre i el vaig començar sense unes expectatives exagerades. Tanmateix, haig de confessar que em va captivar ràpidament. No m'estendré en tot allò que fa el text tan atractiu: l'obsessió científica del doctor Frankenstein, la utilització d'uns instruments que podem relacionar amb els inicis de la tècnica aplicats a la medicina, l'esperit d'experimentació hereu del pensament il·lustrat, l'originalitat argumental al voltant del desig d'insuflar vida a qualsevol preu, l'encertat desenvolupament de la sinistra trama, l'encís de la recreació ambiental. Tot això, inclòs el fet certament morbós que l'autora s'inspirà en les activitats del Dr. Crosse, un metge real, no es pot comparar amb el sentiment que em generà el personatge del "monstre", sorgit de la unió de diversos cadàvers disseccionats. Perquè la suposadament "horrible criatura" em va omplir el cor de tendresa i afecte. I aquesta sensació, que no esperava, va recobrir per sempre les pàgines del llibre d'un hàlit de meravella.\nFrankenstein de Mary Shelley és una lectura absolutament imprescindible, en especial perquè tots creiem conèixer la història, però no és veritat. Ha estat tan desvirtuada, modificada i sacsejada per mans i ments alienes, que només podrem copsar el seu valor (com sempre, dit sigui de pas), anant a la font primigènia. D'una altra manera, en serem totalment ignorants.\nL'obra és molt més que una novel·la de terror, molt més que un volum de ciència-ficció, molt més que un text d'entreteniment. Es tracta d'un dels intents més reeixits de la literatura dels darrers segles per indagar en profunditat entorn de la vida i la mort, l'existència de l'ànima i la condició humana.\nOn són els límits?, ens podem preguntar. On la bondat i l'ètica? On la sinceritat, el seny i la tolerància? El debat que proposa la novel·la, si això us pot acabar de convèncer, val a dir que és ben actual.\nEn resum, que per res del món permeteu que se us escoli el temps sense detenir-vos en les pàgines d'aquesta joia literària. És la meva recomanació d'aquest divendres. I és molt seriosa, negrots.\nPublicat per Anna Maria Villalonga a divendres, de desembre 18, 2009 3 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: article, clàssic, gòtic, Shelley, terror\nL'anhel humà d'assolir l'eterna joventut, compartit per totes les cultures del planeta, es perd en la nit dels temps.\nEl desig inabastable de no envellir i de viure per sempre ha esperonat durant segles les activitats de metges, químics, físics, nigromàntics. Fou una de les fites perseguides pels alquimistes, els quals cercaven "l'elixir de la vida", la legendària poció que havia de garantir l'existència eterna. L'alquímia maldava per trobar la "panacea", remei que curaria totes les malalties i asseguraria la immortalitat. Tot plegat tenia relació amb la famosa "pedra filosofal", la qual suposadament posseïa la facultat de transformar els metalls en or i podia contribuir a la creació de l'elixir.\nCom sovint succeeix amb les històries del passat, aquesta és una veritat a mitges, ja que en realitat els alquimistes no eren éssers estranys que jugaven malvadament amb la vida i la mort, amb substàncies misterioses i verins perillosos, sinó senzillament els precursors dels químics i dels científics, uns homes interessats en el saber i en el coneixement.\nSigui com sigui, l'esdevenir del temps ens ha llegat un imaginari riquíssim entorn del tema. Un imaginari que, evidentment, té un reflex molt important en la literatura i en l'art. En si mateixa, la qüestió no hauria d'implicar cap vinculació amb el mal, el terror, el fantàstic o la foscor, però a la pràctica està revestida d'un halo màgic i enigmàtic que ha fascinat des de sempre escriptors i lectors. Com a conseqüència, no resulta sorprenent el gran nombre de textos que s'ocupen del desig humà d'aconseguir la joventut eterna i la immortalidad.\nEl meu amic Yves, que no és un amant del gènere negre però sí de la bona literatura, m'ha dit que té entre les mans El retrat de Dorian Grey. Naturalment, està gaudint de valent, fins el punt que es pregunta com ha pogut trigar tant a llegir la novel·la. Jo, que per parlar d'Oscar Wilde no tinc mai mandra, he pensat immediatament que seria bo dedicar unes línies al tema.\nNo puc fer un inventari de la munió d'obres que s'han construït a partir del motiu de l'eterna joventut. Però sí que puc dir que la novel·la de l'admirat irlandès, publicada l'any 1890, n'és una de les més reeixides. L'element fantàstic hi té un paper important. Dorian Grey és un jove molt bell. El retrat que li dedica Basil Hallward es converteix en la millor obra del pintor. Tanmateix, algun fet màgic es produeix, perquè, mentre que el quadre acusa dia a dia la perversió de l'ànima de Dorian, ell no envelleix ni canvia. La novel·la conté una recreació del mite de Narcís. El culte a la pròpia imatge és el motor del desig de Dorian, el desig que formula i que, misteriosament, li és atorgat: mantenir-se sempre jove, no envellir mai. L'atractiu extern no va lligat a una conducta recta ni a un cor bell i generós, de manera que el retrat es va transformant progressivament, receptor del pas del temps i de les terribles marques provocades pels cruels actes del protagonista.\nI tot això ens remet inevitablement al Faust de Goethe, una de les obres més importants de la literatura universal, en la qual Wilde de ben segur que hi va pouar. En la recerca de la joventut eterna i del coneixement, en la persecució de l'amor no correspost, Faust no té inconvenient en assumir grans riscos, en acostar-se a abismes de perill inconegut fins que no pot resistir-se i ven l'ànima al diable. I aquí apareix un altre dels vessants del motiu que tractem, perquè són moltes les obres que recreen el mite i que recullen intercanvis diversos amb el Senyor de les tenebres, amb Mefistòfil.\nUn altre dia puc explorar amb més deteniment aquest aspecte concret. Ara només espero que em perdoneu, negrots, una anàlisi tan pobre, matussera i parcial. Ja sabeu que tan sols es tracta d'un apunt, i no crec aconsellable allargar-me massa. En la meva voluntat de fer del bloc quelcom més que un espai de ressenyes, m'agrada que hi apareguin qüestions que tenen relació amb l'immens conjunt de motius, temes, tòpics, mites, etc. que configuren l'univers de la literatura. En aquest bloc, òbviament, ens interessa que els elements màgics, misteriosos i obscurs hi juguin un paper.\nÉs clar que tant l'obra magna de Goethe com la novel·la de Wilde entranyen una profunda reflexió sobre la condició humana. Són obres mestres!. Però, ara i aquí, l'article no és tan ambiciós. Es tracta, simplement, d'un altra història. Gràcies, negrots.\nPublicat per Anna Maria Villalonga a dimecres, de desembre 16, 2009 10 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: article, clàssic\nLa investigació casolana: Miss Marple.\nEncara no havia dedicat gaire espai en aquest bloc a Agatha Christie, perquè, com podeu comprovar, la idea és anar tocant tots els temes, clàssics i no tan clàssics, de mica en mica.\nAvui, però, m'ha vingut de gust referir-me a les novel·les protagonitzades per la valenta, intrèpida i inefable senyoreta Marple.\nDins de la producció de Christie, per a mi destaquen sens dubte els títols on la protagonista és Marple. I no perquè no m’agradi l’altra estrella de la reina del crim, el famosíssim detectiu Hércule Poirot. El belga baixet i bigotut -del qual ja en parlaré algun dia- em cau força bé, però no em genera, en la lectura, la mateixa sensació de benestar.\nLes investigacions casolanes de Marple, la seva lògica quotidiana, seny, agut sentit de l’observació i intel·ligència natural, amagat tot plegat rere el posat d'indefensa mestressa de casa, em suggereixen tardes de sofà amb manteta damunt les cames, pluja darrere els vidres i escalfor de llar. Lectura calmosa i lenta per pur gaudi de l’esperit, per pura evasió sense complicacions, per la simple diversió que atorga el convencionalisme literari del gènere negre. M’evoca jerseis gruixuts, cortines de flors i finestres quadriculades. Fred a l’exterior i caloreta a dins. I tot això -mmmmm- m’encanta.\nEls casos de Marple, en general esdevinguts en els petits pobles del camp anglès que tant m’agrada, farcits d’embolics de família o d’amics que acaben en assassinat, em semblen fascinants. Molt més que les intrigues internacionals de Poirot, situades en creuers pel Nil o en trens luxosos que travessen Europa.\nEl cinema ens ha llegat un nombre significatiu de senyoretes Marple, la més famosa Margaret Rutherford (a la fotografia). El personatge fins i tot ha inspirat declaradament la famosa investigadora-escriptora televisiva de “S’ha escrit un crim”, la Jessica Fletcher, que també té alguna cosa a veure amb la pròpia personalitat d’Agatha Christie.\nQuè puc afegir, negrots. Misteris casolans, enigmes a l’Anglaterra verda, boirosa, freda i antiga que forma part de l’imaginari que hem adquirit a través de la literatura i del cinema. Un ambient que no puc amagar m’ha resultat atractiu des de sempre.\nSi fa temps que no recordeu Christie i que no recordeu Marple, tal vegada l’hivern és una bona ocasió per rellegir els seus llibres. És, amics negrots, la meva recomanació d’avui.\nPublicat per Anna Maria Villalonga a dimecres, de desembre 09, 2009 9 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: Agatha Christie, article, clàssic, Miss Marple, novel·la negra\nContinuant amb el propòsit d'atorgar a aquest bloc un aire variat, avui he decidit dedicar l'article al microconte. Amb una llarga tradició, fou un gènere que agafà força embranzida al llarg del segle XX. Els escriptors hispano-americans en van ser especialment afeccionats. Com indica la seva denominació, ens referim a relats brevíssims i condensats, capaços d'expressar en poques línies tot un món de sensacions. N'hi ha molts que podem encabir dins de la temàtica del misteri, el terror, fantàstica, de ciència-ficció, policíaca, de fenòmens estranys i inexplicables... A més, sovint posseeixen un final obert, que accepta diverses interpretacions i que els fa terriblement atractius. Com que no hi ha res millor que anar a les fonts, us en copio alguns, tots d'autors coneguts. Espero que us agradin, negrots, i ja me'n direu alguna cosa. A mi, personalment, és una literatura que m'encanta.\nLa cabeza del perro de Sir Arthur Conan Doyle\nFinal para un cuento fantástico de I. A. Ireland\nHistoria fantástica de Augusto Monterroso\nPágina asesina de Julio Cortázar\n¡Ése soy yo! de Ramón Gómez de la Serna\nCuando vi sacar aquel cadáver del agua, grité:\n-Ése soy yo... Yo.\nTodos me miraron asombrados, pero yo continué: "Ése soy yo... Ése es mi reloj de pulsera con un brazalete extensible... Soy yo".\n-¡Soy yo!... ¡Soy yo! -les gritaba y no me hacían caso, porque no comprendían cómo yo podía ser el que había traído el río ahogado aquella mañana.\nPublicat per Anna Maria Villalonga a dimarts, de desembre 08, 2009 4 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: article, microrelat, text original\nEl club Dante és una novel·la llaaaarga.\nL'autor, Matthew Pearl, ha intentat conjuminar el gènere negre amb la novel·la històrica. Tal vegada la idea era confegir un producte -alhora comercial i culte- amb la pretensió d'emular El nom de la rosa d'Umberto Eco. El cas és que, tot i que alguns crítics les han comparades, ambdues obres no tenen res a veure.\nOn són els problemes?\nEl club Dante narra uns esdevenimens que tenen lloc a la ciutat de Boston l'any 1865. Un seguit de terribles assassinats es produeixen tot imitant fil per randa les tortures que Dante Alighieri va imaginar per als pecadors als seus cercles de l'Infern. Els quatre integrants de l'anomenat Club Dante, tres poetes reals de gran renom en la història de la literatura nord-americana i el seu editor (que estan duent a terme en aquell moment la traducció a l'anglès de la Comèdia), seran els encarregats, juntament amb el primer policia negre de la ciutat, de trobar el criminal. Aquesta és la trama policíaca. I aquesta trama no funciona, especialment per la poca versemblança del perfil de l'assassí i per la seva introducció diríem que matussera enmig de l'argument. En una novel·la tan ambiciosa, era important que el culpable fos un personatge rellevant, algú que tingués la capacitat de sorprendre el lector, exactament com va aconseguir Eco culpant Jorge de Burgos. No és el cas de Pearl, que fa assassí un soldat insignificant i analfabet difícilment capaç de copsar la grandesa de l'obra de Dante, fet indispensable per tal que l'argument rutlli.\nTampoc la figura del policia negre no està ben definida i queda desdibuixada quan en realitat hauria de jugar, si més no simbòlicament, un paper important.\nSegon problema. En la part històrica, l'autor no sap enganxar el públic per fer-li entendre la magnitud de la Comèdia dins la Història de la Literatura Universal. Però Pearl hauria de poder fer-ho. És graduat en Dret per Yale i en Literatura Anglesa i Nord-americana per Harvard. Així com Eco va aconseguir transmetre a tothom la rellevància de la pèrdua del segon llibre de la Poètica d'Aristòtil, Pearl, per molt que ho intenta, no sap involucrar en la part seriosa de la trama un lector sense coneixements literaris profunds. El seu entusiasme, que hi és, no traspassa les pàgines del llibre. No genera emoció. Dóna moltes qüestions per suposades o les refereix de tal manera que dubto que algú simplement afeccionat al gènere negre acabi entenent el paper de Dante en la història de la cultura occidental.\nTanmateix, com que de tot se n'aprèn, jo he après moltes coses. He après qui eren Henry Wadsworth Longfellow, Oliver Wendell Holmes i James Russell Lowell, tres personalitats importantíssimes de les lletres nord-americanes del segle XIX. He conegut la mala rebuda de Dante als Estats Units, a les tancades i puritanes ments de Nova Anglaterra, que el consideraven un perill moral i religiós. He sabut que Longfellow fou veritablement el traductor de l'Infern a l'anglès. He recordat aspectes de la Comèdia que em dormien a la memòria i he confirmat que la Guerra de Seccessió americana poc va tenir a veure amb abolir l'esclavitud.\nLa lectura no és desplaent. És distreta, malgrat la llargària. Però de cap manera podem considerar El club Dante una fita significativa, ni dins del gènere històric ni tampoc del negre. Tanmateix, qui tingui ganes de remembrar certs aspectes de l'obra d'Alighieri, pot arriscar-se a enfrontar-se amb el text. Tampoc no li passarà res.\nPublicat per Anna Maria Villalonga a dilluns, de desembre 07, 2009 12 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: Matthew Pearl, novel·la, ressenya\nL'emoció de la tria\nTantes vegades que he parlat de la compulsió a l'hora de comprar llibres i, en canvi, encara no he dit res de l'estranya sensació que em domina en el moment d'escollir nova lectura.\nÉs allò que anomeno: "L'emoció de la tria".\nAra estic acabant una novel·la negra que aviat comentaré. Normalment, quan ja em falten poques pàgines per arribar al final dels llibres, començo a sentir-me sacsejada per un nerviosisme especial, una mena d'agitació que tinc, malgrat tot, molt ben localitzada. Es tracta del pessigolleig que precedeix la decisió al voltant del nou llibre que es convertirà en el meu objecte de lectura.\nAquesta sensació implica diverses fases. Primera, la fase intel·lectual, que correspon tan sols a la idea d'haver de dur a terme el procés. Primer plaer. Em passen pel cap tots els llibres que s'estan esperant i començo a repassar-los. El record de les meravelles que encara no he descobert em fa sentir magníficament bé.\nSegona, la fase d'apropament. M'acosto a les lleixes d'espera i faig una primera mirada. Això implica descobrir alguns llibres que havia mig oblidat, atesa la magnitud de la compulsió. És normal que n'hi hagi molts que fan cua i que no els tingui tots presents. Més plaer.\nTercera, la fase de neguit. És quan, a poques pàgines d'acabar la novel·la vigent, quasi no puc resistir que el temps es converteixi en un lent esdevenir que m'impedeix encara prendre la decisió final.\nQuarta i darrera. El triomf. Anar a la prestatgeria, agafar diversos exemplars, acaronar-los, mirar-los, olorar-los (per descomptat, Maria), rellegir les sinopsis i, per fi, sospesar motius diversos per acabar agafant-ne un entre els dits. Magnífic moment. La novel·la se sent feliç de ser l'escollida i jo sé que ens farem amigues durant uns quants dies i que, després, l'amistat durarà per sempre. No hi ha res comparable.\nCreieu que m'he trastocat, negrots? Podeu opinar sense por, que jo continuaré amb la meva obsessió lectora. Tal vegada és l'única addicció que mai no he sentit que sigui nociva.\nPublicat per Anna Maria Villalonga a diumenge, de desembre 06, 2009 2 comentaris:\nLes recomanacions de la Maria\nCom sabeu, la meva amiga Maria és una negrota de primera, instigadora de la creació d'aquest bloc i devoradora de llibres foscos de qualitat. Per tant, jo em deixo aconsellar amb total confiança per les seves recomanacions.\nTotal, que se m'ha despenjar amb aquest llibre, Una tumba en Gaza, escrit per Matt Beynon Rees i que narra les aventures del primer investigador palestí que, si més no nosaltres, coneixem.\nEm diu que està molt bé, que és molt distret i que presenta diversos atractius que ara no desvetllaré.\nHaig de confessar que encara no m'he deixat portar per la compulsió de baixar a la llibreria a comprar-lo, però us garanteixo que és qüestió de temps i que en breu engreixarà la meva prestatgeria de compàs d'espera.\nMentrestant, m'ha semblat obligatori compartir la informació amb vosaltres.\nNo cal dir que si algú l'ha llegit i vol dir-hi la seva, serà molt ben rebut.\nEns tornarem a veure, negrots.\nPublicat per Anna Maria Villalonga a divendres, de desembre 04, 2009 2 comentaris:\nL'abecedari del crim (petita notícia)\nEncara no he parlat aquí d'una de les meves heroïnes favorites pel que fa a la novel·la negra actual. Em refereixo a la Kinsey Millhone, sorgida de la ploma de l'escriptora americana Sue Grafton.\nFa molts anys que la Kinsey i jo som com de la família, des que, quasi per casualitat, vaig comprar el primer llibre del seu "Abecedari del crim", l'A d'Adulteri.\nCada lletra correspon a una novel·la. Fixeu-vos, doncs, si la cosa fa anys que dura. El darrer títol aparegut al nostre país fou l'any\npassat la T de Trampa, ràpidament adquirit i llegit per una servidora i per la Maria, a la qual vaig afeccionar a la Kinsey i que també ara la considera de la seva xarxa social.\nL'actractiu de les aventures de la Kinsey Millhone rau en el gran coneixement que el lector té de la protagonista, amb la qual aconsegueix identificar-se. La Kinsey és com qualsevol persona, però fa de detectiva i normalment l'encerta, no sense sovint patir de valent. És planera, de vegades insensata, gens sofisticada i força solitària. No li resulta fàcil fer amics i sent passió per les hamburgueses i les patates fregides, addicció que contraresta corrent cada dia 5 quilòmetres al llarg del litoral de Califòrnia. Els casos són distrets i força variats i es llegeixen en un tres i no res. Total, que els fans ja estem fa dies esperant la lletra U "en candeletes".\nI ara arriba la notícia, perquè la desitjada U ja ha sortit en anglès. Per tant, hem de suposar que aviat podrem gaudir de la traducció en català i castellà.\nNomés em pregunto una cosa, que em té un xic preocupada: Què passarà quan arribem a la Z, negrots?\nBuf. No vull pensar el pitjor. Fins aviat.\nPublicat per Anna Maria Villalonga a dimecres, de desembre 02, 2009 13 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: article, crim, Kinsey Millhone, novel·la negra, Sue Grafton


CaixaBank inaugura la renovada oficina de Vilafranca, la vintena a Espanya amb la tecnologia més avançada - El Cargol l El setmanari del Penedès l Societat l Política l Economia l Cultura l Vins i Caves l Món casteller l Entrevistes l Esports\nL’oficina vilafranquina va obrir les seves portes el 1925 esdevenint la trenta-tresena de tot l’Estat. Actualment, disposa d’una plantilla de 22 empleats i gestiona uns 14.000 clients. Entre les novetats, destaca el nou horari d’obertura, que s’ha ampliat de 8 a 20h, de dilluns a divendres, en resposta a una de les demandes dels clients, que ara podran ser atesos al llarg del dia.\n“L’estètica de l’oficina és completament diferent a la convencional, de la mateixa manera que també canvia la relació entre els treballadors i els clients, als qui donem tot el protagonisme”, comenta Jordi Nicolau, director territorial de CaixaBank a Barcelona. En aquest nou model d’oficina es potencia l’atenció personal i la gestió de l’autoservei; s’acompanyarà i ajudarà al client en l´ús dels caixers d´última generació situats a l’oficina, que permeten fer fins a 200 operacions, i als dispositius amb accés a Línia Oberta per a centrar-se en la gestió de les operacions que requereixin assessorament. En aquest sentit, els clients reben la benvinguda a l’entrada de l’oficina per un treballador que els guia en funció de les seves necessitats. Amb l’ús de l’smart PC, a més, ja es poden realitzar operacions i signar contractes. “Intentem digitalitzar tots els nous documents perquè és més pràctic i ràpid”, afegia Nicolau.\nA l’acte d’inauguració va assistir més d’un centenar de persones, que van voler conèixer de prop els canvis incorporats a l’oficina. També van ser presents el director de l’oficina, Jordi Sabe, i el director de l’Àrea de Negoci, Ivan Quesada, de CaixaBank; a més de diversos membres de l’equip de govern. El regidor de Promoció Econòmica, Joan Manel Montfort, va aprofitar l’ocasió per posar en valor les entitats bancàries, que durant la crisi “han estat molt criticades”. De CaixaBank va destacar la seva col·laboració en diversos projectes amb l’Ajuntament, un fet que “no passa amb altres entitats bancàries”.


DIETA EQUILIBRADA: Dieta Mediterrània\nLa dieta ha de satisfer les nostresnecessitatsnutricionals, és a dir, ha de cobrirelsrequeriments de nutrients que té el nostreorganisme. En l'elecció de la dieta hi intervenen molts factors, com els gustos personals, els costums familiars i socials,les possibilitats econòmiques... Tanmateix, hem de procurar que la nostra dieta sigui variada, perquè d'aquesta manera sigui sana i equilibrada.\nUnadieta equilibradaés la que cobreix totes les necessitats energètiques, estructurals i reguladores de l'organisme, sense que hi hagi excés o dèficit de cap nutrient. Això s'aconsegueix prenent diàriament unes determinades quantitats de cada grup d'aliments.\nUna racióés la quantitat diària recomanada que cal prendre de cada grup d'aliments. En aquest quadre pots veure alguns exemples de les quantitats que es consideren una ració d'alguns aliments.\nSi definim la ració estàndard de l'adult com la unitat, la quantitat d'aliment de cada ració per a nens i joves manti…\nEl Sr. Perry, el Sr. Dick i la Sra. Truman. El Sr. Perry és jardiner. El Sr.Dick és informàtic. La Sra. Truman és amiga de la infància de la Sra. Clutter.\nAmb molta cura, la policia científica recull mostres de sang que analitzarà al labotratori. Què faries, tú? Imagina't que ets agent de la policia científica. El teu uniforme és una bata, i la teva arma, la intel·ligència. Al laboratori arriben unes mostres de sang de l' escena del crim. Ordenes que et portin també mostres dels principals sospitosos. Les primeres proves són uns decepció: Tant La víctima com els tres sospitosos tenen el mateix grup sanguini. Per aquest camí no es…\nL' àtomés una estructura amb un nucli molt petit en relació amb la mida total de l' àtom. Al nucli hi ha els protons i els neutrons.Al voltant d' aquest nucli es mouen els electrons, a una distància del nucli molt gran en comparació amb la mida d' aquest. És a dir, la major part de l' àtom és buida. ( Per entendre-ho millor, si comparem un àtom amb un estadi de futbol ,com per exemple el Camp Nou, el nucli de l'àtom seria el punt blanc que hi ha al centre del camp i els electrons estarien a l' última graderia)I també sabem que en l' àtom hi ha altres partícules més petites anomenadesquarks, que formen els protons i els electrons.\nCerts descobriments científics fets a la primera meitat del segle XX van demostrar que els electrons giraven només a certes distàncies del nucli atòmic. Així doncs no podien girar a qualsevol distàn…\nPer començar a entendre el funcionament i el canvi d' aspecte del nostre planeta mireu el següent documental sobre l'ORIGEN DE LA TERRA\nEs van trobar fòssils d’un mateix falguera de fulla caduca a …


Jazz al Gimnazz (II Edició): presentem Abert Caire Trio | Associació Musical Big Band de Montbau\nJazz al Gimnazz (II Edició): presentem Abert Caire Trio\nArriba la quarta cita dins del calendari d’actuacions del cicle Jazz al Gimnazz (II Edició). El proper divendres 10 de gener ens visitarà la formació Albert Caire Trio, que presentarà el seu nou disc Time After Time.\nDes de finals de 2010 la formació Albert Caire Trio ha anat consolidant el seu espai dins l’escena local. Des dels cànons del llenguatge jazzístic i des d’una concepció particular del trio amb piano -un dels formats centrals dins la tradició del jazz- ofereix un repertori obert, adaptant èxits del pop-rock i del soul del segle XX, donant entrada a diàlegs constants entre els músics sense deixar de banda la interacció amb l’oient, fórmula que també aplica a la composició pròpia. Una proposta eclèctica i alhora amb personalitat, dirigida aqualsevol tipus de públic, d’audició fàcil i agradable.\nEl pianista Albert Caire (format al Conservatori del Liceu, Taller de Músics i Espai Musical Avinyó) lidera el trio des de la faceta d’arranjador i d’intèrpret. Pianista de llarga experiència (més de vint anys dalt dels escenaris) exerceix a més de sideman en moltes altres formacions. En la faceta de líder el 2010 enregistra el seu primer disc Camins, de composició pròpia, amb el seu quintet. Ha participat en el Festival Internacional Tarragona Blues’2011, Festival Internacional de Jazz de Terrassa’2012, Mostra de Jazz de Tortosa’2012, Cavajazz de Guardiola’2011 entre moltes altres cites de referència en l’esfera del jazz a Catalunya. Actualment compagina tasques de composició, producció i docència amb la música en directe amb Albert Caire Trio i altres formacions com Jordi Rabascall Quartet, Mike Shannon & One Note Jazz, A-Jazz Duet, Henry Menrath Funk Band i Geni Barry Quintet.\nEl baterista Carles Domingo, un veritable tot terreny de l’ofici, s’ha format al Taller de Músics de Barcelona amb Ricardo Hochberger, Estudi de Granollers amb Àlex Blanco i Àlex Ventura, i a l’EMB Escola de Música Moderna de Badalona amb Tito Busquets, Jaume Figuera i Ramón Montoliu. Ha estat membre d’infinitat de grups d’orientació musical molt diversa (The BCN Jazz Quartet, David Giorcelli Trio, Petróleo Loco, Predicador Ramírez i los Apóstoles del Ritmo, Aladdin Spiders, Bearlin, Chikiboom Quintet, per citar-ne alguns dins d’una interminable llista. Igualment ha participat en desenes de projectes discogràfics i aparicions televisives al llarg de quasi trenta anys de presència en l’escena musical del país.\nAl seu torn, el baixista Jaume Duran (format a l’Aula de Música Moderna i Jazz de Barcelona) s’inicia amb David Mengual en l’estudi del contrabaix, continuant la seva formació de forma autodidacta. Ha format part de diverses formacions d’orientació jazzística, que l’han portat fins a sales com Jazz Room, Auditori Caja Madrid o Nova Jazz Cava. Ha participat en els projectes discogràfics Camins, amb Albert Caire Quintet i Naïve, amb la Big Band de Montbau, de la qual és membre.\nEl treball discogràfic que presentaran, Time After Time, inclou èxits de Supertramp, Cindy Lauper i Red Hot Chilli Peppers, convivint al costat de composicions emblemàtiques d’autors com Horace Silver, Joe Zawinul, o Rodgers-Hart… amb un final de trajecte marcat pel hit Viva la Vida, de Coldplay. Tot unificat des de la particular paleta de colors que l’arranjador i el trio sap imprimir en una gravació viva i carregada de matisos; una visió que flueix amb la dosi justa de respecte, sentiment i alhora temperament, buscant un equilibri entre l’essència de l’obra original, l’arranjament i la improvització, i que s’extén de forma natural en l’execució en directe. El treball en qüestió fou enregistrat als Estudis Laietana de Barcelona el juliol de 2013, i és editat per PSM-Music. Es podrà adquirir in situ el dia del concert- presentació.\nPer tot plegat, esperem que la proposta us sigui atractiva i ens acompanyeu un cop més per viure-la en directe.\nEn aquesta ocasió gaudim del patrocini de la firma Bach amb el seu producte Extrísimo Bach semidulce, com sempre disponible a Alimentació Tallada (Pla de Montbau)\nJazz al Gimnazz (II Edició): Albert Caire Trio, Casal de Montbau, 10/01/14 22:00 5€ (inclosa copa de vi blanc); Domènech i Muntaner SN <M>L3 Montbau\nThis entry was posted on 01/02/2014 by montbaubigband.


Activitat 15. Passem a l’acció – Que els teus diners pensin com tu\nPassem a l’acció (PDF)\nEs tracta d’un treball en grup que s’haurà de desenvolupar durant varies sessions.\nTanmateix, és recomanable que s’hi dediquin tres o quatre sessions amb temps de desenvolupament fora de l’aula\nActivitat d’aplicació, aprofundiment i síntesi\nRealitzar una campanya de sensibilització a l’entorn proper de l’alumnat a partir dels conceptes adquirits en aquesta guia, incorporant diferents accions dins d’una activitat de síntesi i aplicació mitjançant un projecte de grup com a estratègia d’aprenentatge\nAssumpció de la responsabilitat com a persones usuàries per a transformar les relacions amb les entitats financeres\nImplicacions ètiques i socials de l’activitat de les entitats financeres i valoració i consciència crítica del consum\nDisposició per a treballar de manera col·laborativa, intercanviar opinions, argumentar i consensuar mecanismes comunicatius i de sensibilització\nFer una campanya utilitzant el treball per projecte com a metodologia del grup:\n1. Revisar i repassar els continguts més interessants del que s’ha treballat prèviament per al grup, dissenyar instruments per valorar la percepció que es té sobre el tema de la banca ètica en l’entorn més proper, aplicar instruments de recollida d’informació i valorar els resultats per a promoure una transformació\n2. Dissenyar una acció rellevant depenent els resultats del diagnòstic previ. Enfocar l’esforç a l’aspecte més important o que requereixi més atenció.\n3. Valorar els resultats de l’acció i presentar davant l’institut elements de transformació de les persones o col·lectius cap a els qui va ser dirigida l’acció. Si és possible realitzar document digital i compartir en instàncies més enllà de l’Institut (web i entitats de sensibilització sobre el tema).\nGuions per al professorat per cada fase\nQüestionari individual (autoavaluació).\nLa proposta d’activitat compta amb un qüestionari individual i una graella d’avaluació. Aquí proposem un seguit d’elements a partir dels quals es pot avaluar l’aprenentatge dels nois i noies a través del desenvolupament del treball grupal.\nSón elements que donen lloc a les propostes de qüestionari individual i graella d’avaluació, però que poden utilitzar-se per generar nous instruments. Cada docent pot triar com procedir.\n· Identificació de necessitats d’informació sobre el concepte de banca ètica dins de l’entorn de la comunitat educativa i el posicionament personal d’adults.\n· Utilització rigorosa d’informació per sintetitzar els coneixements i habilitats desenvolupats al llarg de la guia didàctica, identificant l’estat actual del seu entorn.\n· Identificació del rol dels mitjans de comunicació en relació al nivell de coneixement sobre banca ètica en l’entorn proper. Comparació en relació a la publicitat de la banca comercial.\n· Reconeixement de mecanismes alternatius de relació econòmica, intercanvi de béns i bases de l’estalvi i inversió, de control democràtic dels mecanismes del sistema financer, valorització de les opcions solidàries i cooperatives per reduir conseqüències negatives del model competitiu.\n· Valoració de la dimensió ètica dels intercanvis econòmics i monetaris.


Casal de Nadal. Inscripcions obertes als tallers de creativitat teatral de l'Aula - Aula Municipal de Teatre de Lleida\nCasal de Nadal. Inscripcions obertes als tallers de creativitat teatral de l’Aula\nAula de Teatre 1 de December de 2017 NENS I NENES, TEATRE DE VACANCES\nDes del dilluns 4 de desembre al dimecres 20 de desembre queda oberta la Inscripció als Tallers de Creativitat Teatral de l’Aula.\nAquests tallers també coneguts com Casals de Nadal de l’Aula, es duran a terme, en un primer torn els dies 27, 28 i 29 de desembre de 2017 i en un segon torn, els dies 2, 3, 4 i 5 de gener de 2018.\nEl preu del primer és de 36€ mentre que el segon és de 48€ . Pel que fa els horaris la rebuda de les nenes i nens serà entre les 8.30 h i les 9.00 h i la recollida entre les 13.30 h i les 14.00 h.\nL’edat per poder accedir als tallers és de 3 a 11 anys (de p3 a 6é). Per a realitzar la inscripció podeu descarregar la informació de pagament i el full d’inscripció i portar-lo a l’Aula durant el període d’inscripció.


Les Arts convida els més joves a gaudir de l’experiència simfònica amb «Pulcinella» - Levante-EMV\nLes Arts convida els més joves a gaudir de l’experiència simfònica amb «Pulcinella»\nLa música de l’OCV, sota la direcció d’Ignacio García-Vidal, i la paraula de l’actriu Ana Hernández-Sanchiz s’uneixen en aquest conte inspirat en els personatges de la ‘Commedia dell’Arte’ que es representa demà a les 10 i a les 12.30 hores\nL’assaig de l’OCV a Les Arts hores abans de «Pulcinella».\nEl Palau de les Arts programa demà dues representacions obertes a tots els públics de Pulcinella, una proposta de caràcter didàctic que uneix repertori simfònic i teatre per tal que els més joves puguen gaudir de la seua primera experiència amb la música clàssica.\nMúsica i paraula s’uneixen en un espectacle basat en la suite Pulcinella, d’Ígor Stravinski, en el qual la pedagoga i actriu Ana Hernández-Sanchiz narra aquest conte musical, al mateix temps que encarna el personatge principal de la història, mentre que l’Orquestra de la Comunitat Valenciana interpreta la partitura del genial compositor rus sota la direcció d’Ignacio García-Vidal.\nPulcinella està elaborada a partir del ballet homònim, per a soprano, tenor, baix i orquestra, que el compositor va escriure entorn del personatge Pulcinella, originari de la ‘Commedia dell’Arte’. Per a la seua creació, Stravinski va orquestrar música atribuïda al compositor barroc Giovanni Battista Pergolesi (1710-1736).\nDos anys després, Stravinski va compondre la ‘suite’ integrada per 11 parts de les 18 de què consta el ballet. En aquesta ‘suite’, les veus són substituïdes per instruments que interpreten la línia del cant. Pulcinella, que marcaria l’inici del període neoclàssic de l’autor, és considerada com una de les pàgines més belles de la música del segle XX. La partitura de l’autor de La consagració de la primavera suposa, a més, el debut d’Ignacio García-Vidal (Cocentaina, 1979) amb la formació titular de les Arts. El director d’orquestra és una de les batutes valencianes més consolidades; amb una important agenda i projecció, García-Vidal destaca, així mateix, pel seu especial compromís amb accions educatives i d’acostament de la música a tots els públics.\nL’Auditori de les Arts acull aquest diumenge, a les 10 i a les 12.30 hores, dues sessions familiars d’aquest espectacle amb entrades a 7 i 9 euros. La ‘suite’ Pulcinella està dirigida principalment a xiquets i xiquetes amb edats compreses entre 4 i 12 anys.\n5 El icónico Franco Battiato en un minuto


L’eurozona torna a entrar en recessió en contraure’s el 0,6% el primer trimestre - Regió7\nL’eurozona torna a entrar en recessió en contraure’s el 0,6% el primer trimestre\nEl PIB espanyol registra un retrocés del 0,5%\nExterior de la Comissió Europea, a Brussel·les | ARXIU/OLIVIER HOSLET/EFE\nL’economia de la zona euro va tornar a entrar en recessió després d’experimentar una contracció del Producte Interior Brut (PIB) del 0,6% entre els mesos de gener i març, després de la caiguda del 0,7% de l’últim trimestre del 2020, a conseqüència de l’impacte de les mesures per frenar els rebrots de la pandèmia de covid-19, segons va confirmar Eurostat, l’oficina estadística de la Unió Europea (UE).\nAl seu torn, l’economia del conjunt de la UE també va tornar a entrar en recessió en registrar una contracció del PIB del 0,4% el primer trimestre del 2021, després de la caiguda del 0,5% que hi va haver entre els mesos d’octubre i desembre del 2020. En comparació del mateix trimestre del 2020, el PIB de la zona euro es va contreure l’1,8%, mentre que el dels Vint-i-set va retrocedir l’1,7%.\nEntre els països les dades dels quals estaven disponibles, Portugal (-3,3%) va registrar la major contracció del PIB, seguida de Letònia (-2,6%) i Eslovàquia (-1,8%), mentre que Romania (+2,8%) i Bulgària (+2,5%) van registrar les taxes més elevades de creixement a la UE.\nPel que fa al PIB dels països de la zona euro, en comparació del primer trimestre del 2020, les caigudes més importants de l’índex van correspondre a Portugal (-5,4%), Espanya (-4,3%) i Alemanya (-3%), mentre que la millor evolució interanual es va observar a França (+1,5%), Lituània (+1%) i Eslovàquia (+0,5%).\nEn el cas d’Espanya, el PIB va registrar una contracció del 0,5% el primer trimestre, després de l’estancament observat el quart trimestre del 2020. Respecte dels tres primers mesos de l’any passat, l’economia espanyola va retrocedir el 4,3%.\nL’ocupació cau el 0,3%\nL’ocupació baixa el 0,3% tant a l’eurozona com a la UE el primer trimestre del 2021, en comparació del trimestre anterior, segons l’Eurostat. El quart trimestre del 2020, l’ocupació havia augmentat el 0,4% tant a la zona de l’euro com a la UE.\nEls Estats Units, en canvi, no segueixen la mateixa tendència i el PIB ha augmentat l’1,6% el primer trimestre del 2021.


6 avantatges de comptar amb una gestoria comptable en línia - Mataró Informa!\nInici » Seccions » Articles i estudis » 6 avantatges de comptar amb una gestoria comptable en línia\n15 Abril 2016 a 12:00\n6 avantatges de comptar amb una gestoria comptable en línia\nInternet ha arribat també per facilitar, i molt, el dia a dia en les empreses. Així, als serveis de la gestoria comptable tradicional se sumen els que tenen a veure amb la gestoria comptable en línia. ¿I això què suposa per als negocis? Podríem resumir-ho en quatre termes; estalvi, eficàcia, seguretat i comoditat.\nEn Toquero Assessors, conscients de les seves possibilitats, integrem el servei de gestoria comptable en línia a l’habitual servei d’assessoria tradicional. Amb els nostres serveis, la proximitat geogràfica ja no és un problema per a les empreses que vulguin comptar amb una solució idònia, incorporant l’assessoria comptable en línia i aprofitar-se de les seves avantatges.\nUn servei de gestoria comptable online pot generar en un principi suspicàcies, però és un servei molt estès, que aporta nombrosos beneficis a l’empresa. Li expliquem 6:\n1- És, sobretot, un sistema còmode. Per accedir al seu programa de gestoria comptable únicament necessitarà una connexió a Internet, podent fer-ho en el moment que ho desitgi.\n2- Estalvi de temps, gràcies al servei d’assessorament integral, a través de telèfon, correu electrònic o vídeo conferència amb el gestor comptable. Amb aquesta eina evitarem desplaçar-nos a la gestoria, i estalviem l’espai físic que requereix l’emmagatzematge i classificació de factures i paperassa.\n3- Podem obtenir informació sobre la situació de la nostra empresa en qualsevol moment, visualitzant a cop de ratolí les nostres despeses i situació comptable, cosa que ens permetrà prendre les millors decisions.\n4- Té un menor cost econòmic. Sigui o no en línia, externalitzar el treball de gestoria comptable es tradueix en un cost inferior al que tindria la nostra empresa si incorporés al seu equip a aquest professional.\n5- És un sistema segur. Encara que al principi pot generar desconfiança per no estar les dades i la informació arxivats en format físic, ha de saber que aquests queden emmagatzemats digitalment, realitzant còpies de seguretat cada vegada que s’afegeixen o modifiquen dades. Aquests estan protegits i només permetre l’accés de les persones autoritzades.\n6- El treball es desenvolupa a través d’un programari que queda instal·lat a la seva empresa, a través del qual és possible gestionar factures, albarans i nòmines amb un sistema senzill, eficaç i molt intuïtiu. A més, ens permetrà anar confeccionant amb cada factura i cobrament els models fiscals que hem de presentar a Hisenda. En Toquero Assessors ens encarreguem de brindar la formació necessària per manejar aquest programari.\nAixí, la revolució a tots els nivells que suposa Internet posa a les mans la gestoria comptable en línia, una eina que li permetrà incrementar l’eficiència i rendibilitat de la seva empresa i aconseguir estalvis fiscals.\n#gestoria online #toquero


Quan els plats s’assemblen... als plats (Josep Lluís Merlos)\nEl cas del germans Márquez a al mundial de motociclisme és insòlit\n3 min. Periodista 04/11/2019 20:49\n651x366 Marc Márquez evitant una caiguda. / REPSOL HONDA Marc Márquez evitant una caiguda. / REPSOL HONDA\nDe nissagues familiars amb èxit n’hi ha hagut moltes en el món de l’esport. Però d’exemples com el dels germans Màrquez al Mundial de motociclisme cap, si exceptuem els títols dels germans Checa, Carles i David, a Superbikes (el 2011) i en la categoria de resistència (quatre vegades), respectivament. Aquest és un insòlit cas de genètica horitzontal, molt diferent dels diversos que hi ha hagut en sentit vertical. És a dir: de pares a fills.


De Palma estant (IV). L’amistat renovada | Pols d'estels\nAquesta entrada s'ha publicat dins de Personal i s'ha etiquetat en Amics, Congrés, Mallorca, Viatges per Enric Marco. Afegeix a les adreces d'interès l'enllaç permanent.\nUn pensament a “De Palma estant (IV). L’amistat renovada”\nVictòria el 22 de setembre de 2009 a les 18:30 ha dit:\nno va ser un somni. Jo també tinc aquesta sensació d’haver tocat un bocí de cel… que no el vàrem tocar? Gràcies a tu, també, per tot el temps, els ulls i els coneixements, per Júpiter, malgrat els núvols, pels llibres i l’amistat.


La dona treballadora del mar - MMB Blog\nHome / Biblioteca / La dona treballadora del mar\nEl passat diumenge 8 de març se celebrà el Dia internacional de les dones, o també anomenat Dia de la dona treballadora.\nAquesta efemèride ha servit com un bon incentiu per actualitzar la Guia Temàtica de Dones i Mar que elabora la Biblioteca del Museu Marítim de Barcelona. En aquesta guia, trobareu tots els documents que hi ha disponibles a la Biblioteca sobre l’estreta vinculació entre la dona i el mar, des del paper clau que juguen actualment en la marina mercant o en la indústria pesquera fins a la llegendària fascinació i, alhora la temença dels mariners envers les sirenes.\nDe tots els títols que apareixen a la Guia temàtica us destaquem:\nRecords d’una dona de mar\nReinas de los mares de Jane Yolen.\nLlibre que descobreix la història secreta de les dones pirates de diferents èpoques. Des dels seus inicis, les dones han tingut sempre un paper actiu en la pirateria, encara que, la majoria de les vegades fent-se passar per homes. Entre d’altres, trobareu Artemisia, Anne Bonney o Mary Read.\nRecords d’una dona de mar d’Esther Pujol i Eliseu Carbonell.\nLlibre que recull el testimoni d’Esther Pujol de la seva vida dedicada al món de la pesca, però també un retrat personal, amb tocs d’humor, del passat mariner del municipi de Sant Pol de Mar.\nNaval wives & mistresses de Margarette Lincoln.\nAssaig que estudia les dones de tots els grups socials de l’època, que es quedaven en terra quan els seus marits s’embarcaven a la mar. L’estudi està centrat en la segona meitat del segle XVIII, particularment durant el període de màxima activitat de l’Imperi Britànic.\nSirenas y ondinas d’Édouard Brasey.\nLlibre que descriu la relació de personatges mitològics femenins relacionats amb el mar, com, per exemple, les sirenes. Mitjançant el folklore i la llegenda, es pot arribar a conèixer como eren i com actuaven aquests personatges misteriosos.\nCom podeu observar, al llarg del temps el paper de la dona ha estat i segueix sent clau en el desenvolupament econòmic i social de l’àmbit marítim.\ndones ,\tguies temàtiques\nGuies renovades, s’accepten noves propostes


Leiria Vay: “Ja no tenim aigua ni dels rius, ni del cel. Dels rius, perquè estan desviats. Del cel, perquè no plou” | Ciutats Defensores dels Drets Humans\nLeiria Vay: “Ja no tenim aigua ni dels rius, ni del cel. Dels rius, perquè estan desviats. Del cel, perquè no plou”\nCiutats Defensores dels Drets Humans va celebrar el dijous 10 de juny el Webinar “Connectant lluites de resistència ambiental a Amèrica Llatina”, en què van participar les defensores de drets humans Leiria Vay, Milena Florez i Reynaldo Domínguez.\nLa trobada virtual va estar moderada per Miguel Pajares, director de la Comissió Catalana d’Ajuda al Refugiat, Dr. en antropologia social i autor del llibre “Refugiats climàtics: un gran repte de segle XXI”, que va denunciar que “gran part de la riquesa del Nord Global es genera gràcies a l’explotació del Sud Global“.\nLeiria Vay, defensora indígena Maia K’iche de Guatemala i lideresa del Comitè de Desenvolupament Camperol (CODECA), va parlar sobre l’acaparament de terres per part de l’agroindústria al seu país. La lideresa va explicar que a Guatemala la conflictivitat agrària és un problema històric i que les seves principals víctimes són les comunitats. Segons Vay, primer van ser els finquers qui es van enriquir amb les terres guatemalenques, i després el sistema financer. Les famílies camperoles van quedar relegades a una condició extremadament precària. “Els van donar terres infèrtils, sense acompanyament tècnic i sense possibilitat de comercialització. Quan van arribar les famílies es van trobar que el que els havien promès no era veritat. Les terres estaven lluny i quan van intentar conrear-les van veure que no eren fèrtils. Així es va produir un mecanisme de semiesclavisme. Les comunitats havien accedit sense saber-ho a una cadena per treballar per molts anys per pagar un deute al sistema financer“.\nUn altre dels grans problemes que ha deixat l’acaparament de terres ha estat la destrucció dels ecosistemes. “Després de la signatura de pau es va posar de moda la paraula desenvolupament i es va obrir la porta a les transnacionals per extreure. Però l’únic que ha quedat ha estat més pobresa. Ja no tenim aigua ni del riu, ni del cel. Del riu, perquè estan desviats. Del cel, perquè no plou.”\nMilena Florez, defensora colombiana de drets humans i ambientals i membre de l’organització Movimiento Ríos Vivos, va parlar sobre el desplaçament forçat de les víctimes d’accions industrials i del canvi de vida a què se sotmet moltes comunitats camperoles a conseqüència dels megaprojectes industrials. Segons Florez, hi ha diverses etapes en el desplaçament forçat de les comunitats. La primera es produeix quan les multinacionals decideixen implementar els seus megaprojectes i comencen els assassinats i la persecució de les defensores. Un cop s’aprova el projecte, el desplaçament de les comunitats augmenta. Més tard, quan entra en funcionament, arriben els danys ambientals i la gent es veu forçada a migrar a la ciutat perquè no pot subsistir mitjançant l’agricultura. “A la ciutat s’adonen que no estan acostumats a viure tancats i que la seva manera de viure és molt diferent”, va assegurar Florez.\nL’activista va explicar que “quan arriben els megaprojectes arriba també la mort, perquè posen fi a la vida dels humans i a la fauna. La poca aigua que queda també l’agafen per revendre-la. Les mega indústries arriben amb sang al territori i imposen tota la violència que poden. Estem acostumats a l’agricultura, però a la gent li toca buscar altres formes de viure”. Florez també va destacar el paper de les dones en la defensa de la terra. “Les dones ens hem posat la camisa per defensar la nostra terra i també a la nostra família. Estem en la lluita i tenint cura de la nostra llar.”\nPer la seva banda, Reynaldo Domínguez, president de la Junta de l’Aigua de Guapinol i coordinador del Comitè Municipal de Defensa dels Béns Comuns i Públics de Tocoa, es va centrar a parlar dels danys provocats per la mineria a Hondures. “Ara per ara veiem a la comunitat que molts companys i companys han migrat internament i externament. Tot això ens fa vulnerables. No demanem res a l’estat, però sí que li demanem que no ens molesti i no ens porti aquest tipus de problemes”, va explicar. Domínguez, que actualment es troba desplaçat per defensar la terra, va parlar de la duresa del desplaçament perquè Guapinol ha estat el lloc on “ha aconseguit el pa de cada dia amb molta suor. La nostra vocació és agrícola i la mineria ens té ara com ara en una situació molt delicada. Si ens destrueixen el parc estan destruint uns 100.000 habitants”.\nEls impactes del canvi climàtic\nLa destrucció dels rius i la sequedat de la terra són les principals conseqüències de l’explotació de terres per part de les multinacionals en algunes comunitats camperoles d’Amèrica Llatina. Durant la reunió virtual, les defensores van explicar també els efectes del canvi climàtic en els seus països. Leiria Vay va assegurar que el problema és que les fonts d’aigua no estan en poder de les comunitats sinó de les grans multinacionals. “El principal canvi és la manca de pluja. A Guatemala la gent diu que el clima està boig, però no és que estigui boig, s’ha generat per les condicions actuals. L’altre problema que està generant el canvi climàtic és que s’estan morint les fonts d’aigua. Tenim rius que fa anys eren molt cabalosos i ara ja no tenen aigua”.\nFlorez va afegir que en tots els racons s’està veient que els costums de conreu dels avantpassats de les comunitats no poden seguir duent-se a terme a conseqüència del canvi climàtic. “Els cultius estan danyats. La terra s’està degradant i els pobles i ciutats s’inunden. Aquesta és la problemàtica que tenim pel fet que nosaltres, com a éssers humans, hem acabat amb els recursos bons que teníem”.\nReynaldo Domínguez va fer una crida de denúncia contra l’estat hondureny, a qui va acusar de no frenar els danys ambientals malgrat les seves competències. “L’institut de conservació forestal d’Hondures no posa cap condició a les grans empreses que es dediquen a tallar fusta, però sí als propietaris de petits terrenys. El mateix estat actua perquè el clima s’alteri“, va explicar.\nFinalment, les defensores van demanar a la ciutadania catalana un seguit d’accions concretes per a contribuir a les seves lluites. Entre elles, que exigeixin als seus estats deixar d’invertir en grans multinacionals, que demanin saber què fan les empreses a Amèrica Llatina, que difonguin les lluites de les defensores i que siguin conscients que la comoditat de nord provoca greus conseqüències en el sud.\n“Un altre element és demanar a les ambaixades que acompanyin projectes en els nostres països i que vegin què fan les empreses amb capital d’allà. La destrucció de la mare terra afectarà els pobles més empobrits de Llatinoamèrica, però deixarà sense oxigen a tot el planeta“, va sentenciar Leiria Vay.


La Guàrdia Civil deté 3 homes i investiga dos dones per robatoris a Teulada, Benissa i El Verger « Infobenissa\nLa Guàrdia Civil deté 3 homes i investiga dos dones per robatoris a Teulada, Benissa i El Verger\n7 de setembre de 2017 No hi ha comentaris\nUna de les cases on van trobar el material furtat\nLa Guàrdia Civil d’Alacant ha detingut tres homes de 35, 21 i 19 anys i està investigant dos dones de 48 i 27 de nacionalitat búlgara i lituana, per diversos delictes, un delicte de robatori amb força interior de taller mecànic, cinc delictes de robatoris amb força a l’interior de cases, un delicte de substracció de vehicle (temptativa), un delicte de robatori amb força en interior de vehicle i un delicte d’encobriment, tots ells ocorreguts a les localitats del Verger, Teulada i Benissa.\nDesprés d’una llarga investigació, agents de la Guàrdia Civil de Moraira han desmantellat una xarxa criminal de búlgars i lituans els quals efectuaven gran quantitat de robatoris en cases a les localitats del Verger, Teulada i Benissa.\nVa ser en un taller mecànic del polígon de la localitat de Teulada on diversos homes van trencar les finestres del taller per a introduir-se dins i endur-se diversos objectes destinats a la mecànica de l’automòbil. Una vegada dins del taller, van trencar la finestreta davantera d’una furgoneta de la qual van furtar diversos objectes i la finestra d’un turisme per a pontejar el cablejat i poder furtar-lo, però la falta de combustible els va impedir perpetrar el robatori, sense que ells s’adonaren que les càmeres de seguretat estaven gravant tot el que estava ocorrent.\nEn visionar les càmeres de seguretat, els agents van identificar un dels presumptes lladres, ja que aquest havia sigut detingut anteriorment per un delicte de robatori, per la qual cosa van establir un dispositiu de vigilància als voltants del seu domicili, una casa “ocupada” a la localitat de Teulada, i el van detindre quan el van veure aparèixer.\nEn efectuar el registre del domicili van trobar dos dones de nacionalitat búlgara i un altre dels presumptes autors, que va ser detingut. Durant el registre es van recuperar bicicletes que havien estat furtades en diferents urbanitzacions de la localitat del Verger, per la qual cosa es procedeix també a la investigació de les dos dones per un delicte d’encobriment.\nSeguint amb les perquisicions, els agents van descobrir una altra adreça a la localitat de Benissa, on es va efectuar un altre registre en el qual es van trobar més objectes furtats del taller mecànic de Teulada, confiscant també uns altres de dubtosa procedència, i detenint un altre home de nacionalitat lituana que formava part de la banda.\nGran quantitat de material confiscat en l’operació va ser trobat en les cases registrades de les diferents localitats, entre les quals es trobaven bicicletes, televisors, monitors d’ordinadors i divers material mecànic, la quantia total dels objectes recuperats ascendeix a 8500 euros.\nEls tres arrestats de nacionalitat búlgara i lituana que formaven part de la banda van ser acusats de set delictes de robatori amb força, un delicte de substracció de vehicle i un delicte d’encobriment. Van ser posats a disposició Judicial del Jutjat d’Instrucció núm. 1 de Dénia el qual els va posar en llibertat amb càrrecs.\nLa Guàrdia Civil investiga un sabotatge al trenet en el recorregut Teulada-Benissa-Calp (23/2/2016)


Curs de Programació en PHP 5 i MySQL a Igualada (Barcelona) per Ceina - educaweb.cat\nCurs de Programació en PHP 5 i MySQL\nQuè és el curs de PHP 5 i MySQL?\nPHP és el llenguatge de programació per excel·lència si parlem d'entorns Web, orientació a objectes i d'Internet en sistemes com Windows, Linux o Mac. Un llenguatge de programació ens permet dissenyar les nostres pròpies aplicacions, fer-les a mida. Si bé la majoria d'aplicacions existents al mercat fan allò que necessitem, amb PHP podrem fabricar-nos allò que no trobem enlloc. PHP és un llenguatge de programació complert i independent, que permet la creació de qualsevol tipus d'aplicació. Notepad++, l'editor de codi PHP que usarem al llarg del curs, ofereix un entorn i unes eines concretes, que ajuden al programador a desenvolupar fàcilment els seus programes en PHP i obtenir resultats professionals en els seus treballs.\nEspecialment a programadors que desitgin canviar el seu llenguatge de programació, a persones que necessitin endinsar-s'hi per la seva feina o bé perquè estiguin fent una carrera universitària on se'ls exigeixi el seu coneixement i, en general, a persones interessades en el món de la programació.\nCurs amb horari flexible.\nOferir una bona base de programació en PHP, aprenent des de les coses més fonamentals a d'altres de complexes per aconseguir que l'estudiant, en finalitzar el curs, pugui desenvolupar un petit projecte pel seu compte.\nCurs de Programació en PHP 5 i MySQL encara no ha rebut opinions


Butlletí electrònic La Salle Catalunya-La Fundació Comtal amb La Marató per la Pobresa\t31-05-2012\nLa Fundació Comtal amb La Marató per la Pobresa Gran Mosaïc format per més de 120 persones. Els protagonistes, a TV3 i a Catalunya Ràdio En motiu de La Marató per la Pobresade TV3, el programa solidari encarregat de sensibilitzar i recollir fons per a l’eradicació de la pobresa, els treballadors, voluntaris i simpatitzants de la Fundació Comtalvan sumar-se de la iniciativa participant-hi activament. Sota el lema "Que ningú es quedi fora de joc" La Marató va mostrar el passat diumenge 27 de maig a tota la societat la tasca que es duu terme des de les entitats que treballen a favor dels col·lectius més vulnerables i la realitat social amb què s’enfronten el seu dia a dia, més ara en motiu de la crisi econòmica. En total el programa va recollir més de 4 milions d’euros que es traduiran en més recursos perquè els programes solidaris de diverses entitats com la Fundació Comtal puguin continuar sent una realitat.\nEn motiu de La Marató, treballadors, voluntaris, infants, joves, famílies i simpatitzants van construir el passat 18 de maig un mosaic humà gegant amb forma de clau, el símbol de la Fundació, que es podia veure a vista d’ocell. Aquest gran dibuix, format per persones i cadires, va ser possible gràcies a l’entesa de moltes persones, les quals, a l’uníson i al ritme de la música, van aixecar un gran cartell que animava a trucar al telèfon de la Marató i a fer un donatiu. D’altra banda, aprofitant l’ambient festiu i l’afluència de gent, també van comptar amb una paradeta de dolços solidaris on es podien comprar magdalenes, garrapinyades i porcions d’un pastís gegant de xocolata amb forma de cadira, l’emblema de la Marató.\nEl passat diumenge 27, dia de realització de La Marató per la Pobresa, la Fundació Comtal es feu present a Catalunya Ràdioi a TV3per explicar la tasca que duen a terme al barri de Ciutat de Vella de Barcelona. A més, els infants del Centre Obert Tria, també van participar del programa juvenil Info-K, del canal Súper3, mostrant, entre d’altres, l’activitat de coral des la que preparen una actuació el proper mes de juny al Palau de la Música Catalana. Podeu veure’n tots els vídeos a la web de Televisió de Catalunya.


S'incendia el quadre elèctric d'un bloc de pisos a Tarragona\nS'ha confinat una quinzena de persones per evitar intoxicacions de fum\ndimecres, 22 d’agost 2018 - 12:09h | Actualitzat a 22/08/2018 12:40h\nEls Bombers extingeixen un incendi en un quadre elèctric d'un bloc de pisos de Tarragona. | cedida bombers\nTres dotacions dels Bombers de la Generalitat han treballat el matí d'aquest dimecres, 22 d'agost, en un incendi a la ciutat de Tarragona. Segons han informat els Bombers, l'avís de l'incendi s'ha rebut uns minuts després de dos quarts d'onze del matí, quan els han alertat que sortia fum negre dels baixos d'un bloc de pisos ubicat al número 19 del carrer del Vapor. L'incendi ha afectat el comptador de la llum de l'edifici, fet que ha provocat que sortís molt de fum però no hi havia flames. Com a mesura preventiva, s'han confinat una quinzena de veïns a l'edifici per evitar problemes amb el fum\nFins al lloc dels fets hi han acudit tres dotacions dels Bombers de la Generalitat, que han extingit l'incendi i han dut a terme les tasques de ventilació de l'edifici. A hores d'ara, l'incendi ja està controlat i els Bombers continuen treballant en el lloc del succés. Afortunadament, cap persona ha hagut de ser atesa pels serveis sanitaris, ni per ferides ni per intoxicació de fum. Fins al carrer del Vapor també s'hi ha traslladat la Guàrdia Urbana de Tarragona. Els Bombers han donat l'avís a l'empresa responsable perquè revisi la instal·lació elèctrica que s'ha incendiat.\nImatge del comptador de la llum que s'ha incendiat. | cedida bombers\nCrema de matinada un un palet carregat de medicaments caducats a Constantí\nLa matinada d'aquest dimecres els Bombers ja han hagut d'actuar en un altre incendi al Tarragonès. Poc després de les cinc de la matinada han rebut l'avís d'un incendi al polígon industrial de Constantí, en una nau ubicada al número 161 del carrer d'Europa. El foc ha afectat un palet carregat de medicaments caducats, en una indústria de reciclatge de productes químics. L'incendi s'ha produit en un palet de cartó estanc per la reaccio dels medicaments caducats, els quals ja han estat separats de la resta.\n"ATENCIÓ: Retitren de nit els llaços grocs de la muralla de Tarragona" "ÚLTIMA HORA: Ja es coneixen els actes principals de Santa Tecla 2018"\nGuàrdia Urbana de Tarragona incendi Bombers


Assegurances per a empreses i negocis | ASP Corredoria d'assegurances\nQüestionari de Comerç / Negoci / Oficina\nCodi postalP Risc assegurat\nActivitat Despatx d'arquitectura tècnica Altres (detallar)\nÚs Propietari ús propi Propietari lloga Inquilí\nValors equips informàtics\nPortes contra robatori Portes de seguretat/blindades a tots els accesos Tancaments opacs Sense protecció\nFinestres contra robatori Reixes Vidres de seguretat Sense protecció\nAlarma No disposa Sí, conectada a central seguretat o policia Sí, no conectada a central de seguretat o policia\nProteccions contra incendi Extintors Bies Altres (detallar)\nAny última reforma total (incloses instal·lacions)\nVenciment pòlissa actual/efecte proposta\nPerquè sabem que el teu negoci i la teva empresa són com casa teva, tenim l'assegurança més completa contra els imprevistos que poden sorgir en el desenvolupament de l'activitat del negoci, comerç o despatx professional. ASP Corredoría d’assegurances té la més completa varietat d'assegurances per a empreses, ja siguin microempreses, pimes o grans empreses, locals comercials i diferents negocis que necessitin contractar una assegurança.\nAvui dia, les empreses, sense importar-ne la mida o el sector, necessiten comptar amb la tranquil·litat d'una assegurança i un servei d'assistència de tot risc. A ASP, trobarem l'assegurança que millor s'adapti a la teva empresa: assegurances de responsabilitat civil, protecció de maquinària i equips elèctrics, protecció davant danys per aigua, assegurances per a magatzems, entre d'altres.\nTambé hi ha empreses que necessiten una garantia que cobreixi la pèrdua de benefici, o que estigui inclosa la mà d'obra per reparar danys elèctrics i altres danys causats per incidents, incendis o explosió.\nAssegurances per a locals comercials i negocis\nDins de les assegurances per a locals comercials i negocis, les pòlisses multirisc de comerç i negoci protegeixen de danys per aigua, robatori, danys elèctrics, incendi, responsabilitat civil immobiliària, infidelitat de treballadors, etc. A més, es poden ampliar les cobertures amb les garanties opcionals de pèrdua de beneficis, avaria de maquinària, equips informàtics, etc, segons les necessitats de l'assegurat.\nEn quant a l'assegurança de comerç obligatori, únicament és així en cas que el local estigui hipotecat. Pels altres casos, de totes maneres recomanem una assegurança de comerç multirisc. Protegeix el teu negoci amb la pòlissa d'assegurances que s'adeqüi millor a la teva activitat econòmica i al teu local comercial.\nAssegurances per a oficines\nLes assegurances per a oficines o despatxos cobreixen tot un seguit de sinistres i riscos que es poden presentar als ambients d'oficines.\nAlguns dels riscos a les oficines són:\nRobatoris d'equips electrònics, ordinadors i altres dispositius.\nDanys per aigua, ocasionats per fuites d’aigua.\nIncendis o explosions.\nTrencament de vidres com a conseqüència d'un sinistre.\nRiscos de responsabilitat civil, inclosa la defensa jurídica que puguis necessitar.\nA ASP Corredoria d'assegurances, som especialistes en les Assegurances de Responsabilitat Civil Professional, de manera que et podem ajudar també en aquest aspecte.\nTreballem amb les principals companyies del sector, oferint àmplies cobertures amb primes molt competitives. Si necessites una assegurança per a la teva empresa, local comercial o oficina, contacta'ns i t'assessorarem amb molt de gust posant a la teva disposició la millor assegurança que s'adapti a la teva situació i sector econòmic. El nostre objectiu és que simplement t'hagis d'ocupar de prosperar; de la protecció total, ens ocuparem nosaltres.


Campions!!!!! – Unió Esportiva de Sants | Web oficial\nHome / Noticies / Cròniques / Campions!!!!!\n21 Març, 2017\tCròniques, Destacat, Veterans 4,734 Views\nEls veterans del Sants aconsegueixen la primera lliga de la seva història.\nTot va començar amb molta il·lusió, ara fa 4 anys, d’uns malats de futbol que es resistien a deixar de practicar allò que portàvem fent tota la vida i ens ha donat tantes alegries, amics i bons moments. I algun de no tan bo, però la balança és sempre positiva.\nJa hem de ser malalts per jugar a una lliga que, tant a casa con a fora, juguen a les 8 del matí, això vol dir que a les 7’20 ja estem als camps de futbol d’un diumenge.\nPerò la matinada val la pena, és per trobar-se un grup d’amics i per fer allò q més ens agrada: jugar a FÚTBOL.\nI entrenar a les 9 de la nit faci fred ❄ o calor 🌞 i fins i tot amb pluja 🌧 és el que ens fa que aquesta lliga tingui un sabor especial. D’un grup de bojos que es resisteixen a deixar aquest esport que ens té el cor robat i fa que més que un equip siguem un grup d’amics.\nAlguns dels que van començar amb nosaltres per una cosa o altre han deixat l’equip i altres han vingut a la nostra gran família. No anomenaré a cap jugador per no deixar-me a ningú.\nTots han sigut importants en el seu moment, amb aportacions per a fer gran l’equip i fer-nos créixer. I tot això ens porta a aquest moment d’aconseguir guanyar una lliga 3 partits abans d’acabar, amb solvència però molt lluitada, amb gran joc i moments de gran futbol. És un plaer sortir dels camps de futbol i que et diguin sou un EQUIPÀS jugueu molt bé a fútbol….\nL’única pena és que al jugar tant d’hora i amb una pauta canviada al nostre estimat 1r Equip és difícil de poguer ensenyar el nostre futbol de toc, de control i passades, de sacrifici pel company i d’ajuda.\nFutbol a baixes revolucions però de molts quilats.\nAquesta lliga i a la nostra edat té un sabor especial. Ja tenim una edat i per desgràcia encara que el cap vulgui, a vegades, el cos diu prou i per això ens ho hem d’agafar amb més il·lusió que un Benjamí, amb tota una vida d’èxits per davant . Sabem el que costa guanyar una lliga ja que després d’una vida jugant a futbol molts de nosaltres les podem comptar amb el dits d’una mà.\nNomés queda fer una reflexió….\nL’any vinent a 1div serà un any més competitiu i no serà fàcil, però la veritat és que tenim el MILLOR EQUIP DE LA HISTÒRIA, futbolísticament parlant, i encara millor com a grup humà, format per pares de jugadors del futbol base, ex-entrenadors del club, entrenadors en actiu i diferents jugadors vinguts per fer gran la família del SANTS.\nEstem orgullosos de portar aquesta samarreta, el colors BLANC I VERD i de fer més gran aquest club amb una lliga més i una millor categoria.\nEls veterans us convidem, si voleu veure bon futbol, a matinar una miqueta els diumenges i venir a disfrutar de FUTBOL amb majúscules!!\nPrevious Imatges per la història


Salut i Rauxa!!: Retrobament a Can Pau de la Rosa\nCap de setmana d’allò més especial, dissabte poca cosa: sortida per Sant Quirze més breu de lo esperat per l’aparició de la pluja però be 20 quilometres per calmar les ganes de bici i l’Ada provar la tija nova, amb lo que comporta: posició nova, i per la tarda, sessió de cine amb Precious del tot recomanable si no es que només t’agraden els efectes especials es clar!\nI diumenge, doncs diumenge el tema pintava molt bé i va acabar sent sensacional!\nL’objectiu del diumenge era anar a Can Pau de la Rosa a visitar a l’Annabel i el Jordi que venien de visita amb el Outlet Tours i quina millor manera que anar-hi tot pedalant i amb la millor companyia, per això per el camí havíem quedat a Sant Jeroni de Murtra amb la Clara i el Carlos, per fí tornaríem a rodar junts i una mica més endavant, a la Conreria, amb els dos titulars indiscutibles de totes les sortides, el Ru i el Francesc.\nAixí que amb tota la son del mon agafem el riu i amb un sorprenent vent a favor arribem volant a Bcn i a Sant Jeroni doncs mitja horeta abans de l’hora.... un parell de voltes per fer temps i ens reunim amb la Clara i el Carlos. Comencem la ruta fent el clàssic dipòsit i desprès cap a La Conreria on trobem els Antonio’s (Ru i Francesc). Les sensacions durant la ruta fantàstiques, estem d’allò mes distrets, xerra per aquí, per allà, algun pal -per animar la cosa i com no, jo a cada cruïlla passant-me de llarg i el Ru per sort posant ordre si no encara estaríem donant voltes! El recorregut que seguim és d’un track que tenia per casa poc provat i mare meva no parem de passar per el costat de corriols de baixada amb una pinta... però nosaltres sempre camí amunt!! A més per afegir-hi emoció no sé com carai vaig calcular que arribaríem a les 11:00 a lloc, no parem d’apretar i no hi ha manera d’arribar!!\n------------------Jugant amb la sorra\nDurant la ruta algun moment còmic, com quant el track ens porta de ple a un camp de tir i al veure’ns els clients del camp ens avisen dient:\n- No passeu per allà que foten trets i tiren fletxes!!!\nLo dels trets m’ho esperava però al dir-nos que també tiraven fletxes, vem recular quin perill!!!\nAmb tot anàvem acumulant quilòmetres i desnivell i el trencall que buscàvem per continuar per el recorregut de la Montalbike fins a Can Pau no arribava... a mi ja em xiulaven les orelles i començava a patir per la meva integritat, eren gairebé les 12:00 i els portava sense esmorzar i amb preses!!! Tots somiàvem en arribar i menjar!!!\nFinalment trobem el trencall, un corriol de baixada i una pujada amb un parell.... jo animant dient que era l’ultima, ningú s’ho creia, jo tampoc!!! Fins i tot en algun moment vem cridar a l’Annabel, si arriba a contestar flipem!!!!\nPer sort i miraculosament era l’ultima pujada, apareixem en una pista i veiem un cartell que anunciava el outlet Tour i al final veiem Can Pau i l’Annabel saludant-nos!!! No us imagineu l’alegria d’arribar, de tornar a veure l’Annabel i el Jordi i de veure les caixes de croissants que ens tenien preparades a l’arribada!!!!! Sou grans!!!!\nArribàvem poc abans de 2/4 d’una amb 74 quilòmetres, amb una mitja explosiva i jo que deia que arribaríem a les 11:00... si és que!!!!\nAllà a Can Pau tot és especial, tot lo que tenen t’ho ofereixen i et fan sentir en una gran família i si això li sumes que tenien tot de bicis per provar, doncs el paradís. De les bicis millor mireu les fotos, només dir que eren precioses, les Niner son espectaculars! Bé, en veritat totes eren maques però la de la Annabel era sensacional !!!!!\n-------------------Els nens jugant\nDurant l’estada també van arribar la família Blanch al complert, així que entre provar bicis, xerrar, riure i mes coses, estàvem encantats però allà les sorpreses van una darrera l’altre i quan nosaltres dèiem que teníem que marxar que es feia tard, ells responien posant-se a cuinar una paella per tothom, espectacular! Felicitar al Jose i la Maite, estava boníssima!!! I a mes encara van fer un sorteig d’un cap de setmana a la casa!! Lo dit, un diumenge sensacional i amb la millor companyia possible!!!!!\nNou entrenament de l'Ada----------------JJose cuinant la paella\nFinalment i com era d’esperar se’ns va fer tard i ens vem retirar buscant la via més ràpida, anar enllaçant carreteres poc transitades fins agafar el tren a Granollers.\nDesprès d’una jornada així surts carregat de bones sensacions, amb la convicció que el món de la bici està ple de bona gent!! Gràcies Annabel i Jordi per tot!! I a la resta per ser bona gent com sou!!!\nPublicat per Santi Val a 20:28\nA que molan las SS ehhh, ufff, yo probé la niner SIR del Jordi y me quedé engachada....quien tuviera pasta....aissssss\n1 de març de 2010, a les 21:55\nEs cert, va se un cap de setmana sensacional, bona companyia, una ruta singular i sobretot, un tracte SENSACIONAL..\n1 de març de 2010, a les 23:38\nNois la veritat es que us necessitavem, les Niner van ser l'excusa perfecta, però, i ho dic amb el cor a la ma, us trobavem molt a faltar......He de retrovar-nos aviat perque ja us anyoro....\nUn petó, us estimo molt!\n2 de març de 2010, a les 19:02\nNo teniem penden un curset de tecnica?\n2 de març de 2010, a les 20:39\nDocs a posar dates!!!!!!\n2 de març de 2010, a les 22:25\nHola parella ! com li foteu !!! collons!\nQuin 2009 !\nEspero que actualitzeu mooolt i a seguir donant pedals..\nUs linkare al meu blog per teniros a prop pero pq no poseu un gadged de "seguidors" millor??\nBe, un salut desde Gavà de un btt´ero !\n5 de març de 2010, a les 20:22


Notícies - Fons europeus, l'obertura del mòdul Covid al CAP i els serveis de contractació, al torn de precs i preguntes\nFons europeus, l'obertura del mòdul Covid al CAP i els serveis de contractació, al torn de precs i preguntes\nEl ple ha tingut lloc de manera semipresencial / Foto: Cugat Mèdia\nSol·licitarà l'Ajuntament disposar de fons europeus per fer front a la crisi de la Covid-19? Quina és la situació de l'àrea de contractació municipal? Quan obrirà el mòdul Covid del CAP Sant Cugat? Són algunes de les preguntes que els regidors de l'oposició han adreçat a l'executiu al torn de precs i preguntes, l'últim punt dels plens municipals ordinaris.\nEl regidor de Cs Sergio Blázquez ha demanat informació, una vegada més, per quan s'instal·laran les càmeres de vigilància a Valldoreix. El regidor de Seguretat Ciutadana, Francesc Carol (20'), assegura que se li explicarà a la propera comissió informativa.\nLa regidora de Junts per Sant Cugat Sandra Casat ha preguntat si el govern té previst reunir-se amb La Xesca per fer un seguiment de les activitats que el col·lectiu realitzarà al nou espai ocupat. La tinenta d'alcaldia de Cultura, Esther Madrona (20'30''), ha dit que li sorprèn la intervenció perquè entén que Casat fa referència a "supervisar activitats d'un col·lectiu privat".\nEl portaveu de Cs, Aldo Ciprian (8'25'') reclama informació sobre quina petició farà l'Ajuntament per disposar dels fons React de la Unió Europea (UE). El primer tinent d'alcaldia, Pere Soler (21'50''), ha explicat que aquests fons estan disponibles des de fa temps i que el govern està pendent que s'obrin les convocatòries abans o després de l'estiu.\nLa regidora de Junts Núria Fernàndez (9'35'') ha demanat les dades de 2020 de la memòria municipal de la regidoria de Benestar Animal. El govern facilitarà aquestes xifres.\nFernández també ha preguntat en quin punt es troba la reobertura dels consultoris de la Floresta i les Planes. La regidora de Salut, Gemma Aristoy (26'54''), no ho ha pogut concretar, però ha avançat que aquest dijous es posarà en marxa el mòdul d'atenció Covid-19 al CAP Sant Cugat.\nLa regidora de Cs Munia Fernández-Jordán (10'30'') ha preguntat si hi ha novetats sobre els trossos de carn trobats a alguns parcs i que sospitava que podien contenir verí per a gossos. El regidor de Benestar Animal, Francesc Carol (27'25''), assegura que no es té constància de cap enverinament i que està pendent d'aquest cas.\nFernández-Jordán també ha explicat que no ha vist el resultat de la moció amb què s'havia d'instal·lar senyalització per facilitar una mobilitat segura contra la Covid-19 per als vianants al centre de Sant Cugat. El regidor de Serveis Urbans i Transport, José Gallardo (28'10''), ha explicat que aquests elements visuals es van col·locar a l'inici dels carrers.\nLa portaveu de Junts, Carmela Fortuny (11'25'') ha reclamat informació sobre l'àrea de contractació de l'Ajuntament, en el qual li consta que el govern hi té "un problema" i reclama que s'agilitzi. L'alcaldessa, Mireia Ingla (29'30''), atribueix la situació a l'herència del mandat passat i ha explicat que s'ha creat una borsa per dotar aquest departament de personal.\nLa regidora de Junts Cristina Paraira (13'45'') ha demanat quan es posarà en marxa la segona fase de la vianantització de l'avinguda Cerdanyola. El tinent d'alcaldia de Desenvolupament Urbà, Francesc Duch (31'30''), ha explicat que enguany s'ha de tramitar el projecte perquè les obres arrenquin l'any vinent.\nParaira també ha reclamat que el govern no porti tants punts d'urgència a les sessions plenària. Ingla (32'30'') tindrà en compte el prec, però assegura que s'explica tot a la comissió de portaveus i que s'aporta la documentació necessària.\nEl regidor de Junts Joan Puigdomènech (15') ha insistit a demanar un estudi del temps en què es triga a atorgar una llicència urbanística. El tinent d'alcaldia Duch (34'20'') ha rebutjat la proposta per la situació crítica que es viu a l'àrea, tot i que comprèn la preocupació.\nEl regidor de Junts Albert Salarich (16'22'') ha preguntat per l'estat d'execució de dues mocions. Una, la de treballar per garantir propostes d'oci per al jovent. En aquesta, el regidor de Joventut, Marco Simarro (36'11''), ha refermat que en les programacions culturals els joves hi tenen molt de pes.\nSalarich també ha preguntat quines accions s'han fet de suport al teixit esportiu. El regidor d'Esports, Francesc Carol (37'48''), ha dit que es definirà en base al consell d'esports municipal, que es convocarà properament.\nEl regidor de Junts Josep Maria Vallès ha preguntat per la situació de la concessió dels Cinemes Sant Cugat. És una pregunta que s'arrossega del ple passat i que ha desenvolupat ara la tinenta d'alcaldia de Cultura, Esther Madrona (40'30''): la cessió a precari a l'empresa gestora, Picking, es va fer el setembre de 2018, a través d'un decret. Després que el govern tripartit aturés la construcció de la sala polivalent a la primera planta dels cinemes, la cessió es manté fins a dia d'avui.\nVallès també ha preguntat per la situació a la Biblioteca Central - Gabriel Ferrater i recull una piulada dels treballadors, que explicaven que tancaven la sala d'adults perquè no podien assumir la càrrega de treballs amb els mitjans existents. Madrona (42'50'') ha explicat que el servei es va mantenir; se li oferirà més informació en comissió informativa.


No al Fracking! Unim-nos per defensar el territori!\nLa fracturació hidràulica o fracking consisteix en injectar aigua amb productes químics a alta pressió amb l’objectiu d’alliberar hidrocarburs de dins les roques, i utilitzar-los com a font d’energia.\nL’aplicació d’aquesta tecnologia té conseqüències devastadores pel medi ambient i la salut humana, com ara la contaminació dels aqüífers, dels quals l’ésser humà se subministra, l’elevat consum d’aigua o la complicada gestió i tractament dels residus produïts. Per altra banda, a més de ser perillosa, és molt cara (es preveu que la Taxa de Retorn Energètic seria entre 2 i 5, una de les més baixes d’entre les tecnologies comercials conegudes).\nDes de les JERC ens posicionem totalment en contra d'aquesta tecnologia i donem ple suport a la plataforma ciutadana Aturem el Fracking, amb l'objectiu de sumar esforços en defensa del territori!\nCal actuar amb celeritat contra aquesta greu agressió! Les úniques beneficiades seran les empreses petroleres oportunistes, i les damnificades, la nostra terra i la nostra gent! Així mateix, hem de treballar i proposar un model energètic realista basat en les energies renovables i promoure l’estalvi energètic. D’aquesta manera podrem avançar cap al model de país que volem: un país equilibrat i sostenible!\nURL CURTA: http://www.jerc.cat/url/342523