El passat 2 de desembre va entrar en funcionament la darrera actualització de l’aplicació de l’AIAC. Amb aquesta millora, hem adaptat la nostra aplicació a les diferents mides de visualització de cada un dels dispositius, com mòbil o tauleta. És a dir, l’hem fet responsive, ja que respon a tots els formats.\nÉs una millora que facilita la navegació per la nostra aplicació i fa que l’experiència d’usuari sigui més còmode i pràctica. El canvi es nota sobretot en mòbil o tauleta.\nL’aplicació de l’AIAC la utilitzen diàriament els veterinaris que es connecten per inscriure els microxips dels animals de companyia i fer qualsevol actualització de les dades que consten registrades a l’AIAC.\nA part dels veterinaris, tenen accés també, a la web de cerca de dades, entitats i administracions amb les quals s’han signat convenis, i així poden localitzar el propietari en cas de trobament de la mascota.\nL’AIAC és una base de dades informatitzada que compta amb gairebé un milió i mig d’animals inscrits. Està dotada dels recursos tècnics necessaris i compta amb el personal adequat per mantenir-la actualitzada i operativa. El 85,9% dels animals que es localitzen perduts al carrer i identificats amb microxip són retornats al seu propietari.\nPer què hem fet aquesta millora?\nPerquè el Consell de Col·legis Veterinaris de Catalunya, la institució que gestiona l’AIAC, treballa contínuament per facilitar la feina al veterinari. Volem seguir adaptant la nostra infraestructura a la digitalització i per fer-ho ens beneficiem de les facilitats de la tecnologia actual.\nUn petit spoiler sobre com es visualitza!\nHem aprofitat aquesta actualització per traslladar la base de dades al núvol i, tot i ser un canvi tecnològic i tècnicament complicat, s’ha desenvolupat sense alterar l’ús de la l’aplicació per part dels nostres usuaris i dins el calendari previst.\nEns pots localitzar al telèfon: 93 418 92 94 o també al servei 24h per animals perduts i trobats: 902 170 401


Per què mengem dotze grans de raïm per Cap d’Any? - VilaWeb\nSembla que el costum va néixer el 1909, un any que hi va haver excedent de raïm al País Valencià\nEngolir dotze grans de raïm la nit de Cap d'Any mentre sonen les dotze campanades és un costum força estès a tots els Països Catalans. L'objectiu és empassar-se cada gra alhora que sona cada campanada que marca la mitjanit i, per tant, el canvi d'any. Diuen que porta bona sort i diners per a l'any que comença.\nTanmateix, no és costum gaire antic. Sembla que es va popularitzar a partir de l'any 1909, un any que al País Valencià hi va haver un gran excedent de raïm després de la verema i uns viticultors del sud, a Alacant, van empescar-se la idea per poder col·locar l'excés de producció. Els va funcionar i sembla que es va estendre ràpidament a la resta del país i a Espanya.\nEl fet que aquesta tradició no aparegui al costumari català de Joan Amades, publicat el 1952, indica que no era gaire arrelada.\nHi ha qui diu que ja durant el segle XIX era habitual entre les classes altes d'acomiadar l'any menjant raïm i bevent xampany, després d'haver fet un àpat copiós, amb carn o marisc. Potser ho feien pel mateix motiu que es feia a l'antiga Roma: hom creia que menjar raïm ajudava a pair més bé i a pal·liar els efectes dels empatxos.\nEstès a tot el país\nEl costum d'engolir dotze grans de raïm per Cap d'Any es practica al País Valencià, a les Illes, al Principat, a la Franja de Ponent i també --per bé que no tant-- a Catalunya Nord.


Lleialtat en temps de crisi - Comarcal CV\nInicio Opinión Tribuna Abierta Lleialtat en temps de crisi\nLleialtat en temps de crisi\nEstem immersos en una crisi sense precedents, de dimensions globals i provocades per un virus, el COVID-19, que no sabem quan de temps el tindrem convivint entre nosaltres. Vivim hores extraordinàries i amb raó la ciutadania ens demana als polítics que tingam unitat, que dialoguem el que siga menester i que tingam una mirada llarga en la projecció de les solucions.\nEls regidors de Projecte Oliva, des del minut 1, vam mostrar la nostra predisposició a col·laborar amb el Govern local en tot el que fóra necessari, i així ho vam fer saber a l’Alcaldia i ho vam fer públic per mitjà d’un comunicat el dia 13 de març.\nJoan Mata, regidor de PRO Oliva.\nLa nostra predisposició es manté incòlume, inalterada. Projecte Oliva va nàixer per a sumar i, especialment en aquests moments, buscarà sumar. Cal no confondre el demanar lleialtat amb demanar indiferència. L’estat d’alarma ha alterat la vida de tots, ens manté a casa i ens ha convertit a la força al teletreball.\nPerò el Decret de l’Estat d’alarma no ha suposat una suspensió de les garanties democràtiques que una bona tasca d’oposició contribueix a proporcionar. I així nosaltres procurem practicar oposició constructiva, benentesa com la tasca de control i fiscalització al Govern per mantindre una lògica tensió que coadjuve a la bona praxi democràtica. “Sols en democràcia hi ha oposició”, ens recordava el sensacional N. Bobbio.\nNo podem romandre indiferents davant els comportaments d’alguns regidors del PSOE d’Oliva. Ens sembla del tot inapropiat que s’aprofiten aquests moments sensibles per fer política i considerem que és la nostra obligació fer-ho constar, i així ho hem fet. Aquesta setmana s’ha parlat del repartiment de mascaretes que el sr. Calafat i la sra. Morell, vicealcaldessa, estaven efectuant en diversos establiments comercials. Fem constar aquesta queixa perquè no entenem com, mentre en la Junta de Portaveus demanàvem a l’Alcaldia que ens explicara com s’anava a organitzar el repartiment de mascaretes a la ciutadania i mostràvem la nostra predisposició a col·laborar, aquests dos regidors, amb una clara voluntat de protagonisme, feien la guerra pel seu compte. No sols ignorant a l’oposició sinó també al seu propi soci de Govern.\nAquesta crítica, feta com una mera crida d’atenció, no ha estat ni insistent ni sagnant. Simplement preteníem una explicació i, si escau, una rectificació. Però rectificació cap ni una; i per contestació, un despreci. La sra. Morell ha dit en dos entrevistes radiofòniques, poc més o menys, que estem actuant de forma lamentable i que estem còmodament instal·lats al sofà. Sens dubte, una resposta inoportuna, despectiva i fora de lloc. Però deixant a banda aquest irrespectuós despreci cap als regidors que formem l’oposició he d’apuntar que la justificació que fa d’aquest repartiment és bastant millorable. L’argument és: ‘estem repartint mascaretes perquè la brigada municipal no pot abastir-ho tot i nosaltres, si fa falta, estem a peu de carrer complint amb la ciutadania (no com altres que estan al sofà)’.\nArgument que cau pel seu propi pes, atés que, com en la resta de pobles, del repartiment deu participar, a més de la brigada municipal d’obres, la Policia Local i Protecció Civil (un reconeixement a tots ells), cossos organitzats que poden realitzar-lo amb efectivitat. La tasca dels governants hauria de ser, justament, elaborar una bona planificació d’aquest repartiment per tal que arribe adequadament a totes aquelles persones i/o establiments que ho necessiten, en base a uns criteris clars, justos i transparents. I si, així i tot, encara no es donara abast i fera falta la col·laboració de més mans, els reiterem que els regidors i regidores de l’oposició (que formem part de la Corporació municipal igual que vosté) estem disposats a posar-nos mans a l’obra. De fet, en eixe sentit, també, anava la nostra pregunta en Junta de Portaveus sobre el repartiment (i que encara no ha tingut resposta, per cert). Perquè trobem un tant estrany que siga la regidora d’Hisenda o el de Turisme qui assumisquen el protagonisme d’un repartiment de mascaretes, en lloc de l’alcalde o els regidors de Sanitat o Obres i Serveis.\nInsistisc en manifestar que la nostra voluntat a la col·laboració continua vigent i viva. Estem disposats a col·laborar, però no –disculpe’ns vosté- a que se’ns prenga el pèl (lealtad rogando y con el mazo dando). Un exemple: recentment s’han anunciat certes mesures per fer front a la crisi del coronavirus: un Pla Estratègic de Turisme 2020 i un Pla d’estímul econòmic. Plans dels quals ens hem hagut d’assabentar per la premsa, atés que ningú s’ha pres la molèstia d’informar a la Corporació municipal. Per simple higiene democràtica hauríem de saber, oposició i ciutadania, quants diners van a destinar-se, quins contractes caldria adjudicar per implementar-los, quina normativa caldria modificar, etc. ¡Amb l’estat d’alarma no hem deixat de ser regidors! Ja és prou que hagen suspés les comissions informatives, les Juntes de Govern i els Plens.\nPer tal que puguem continuar sent útils a la democràcia i a la ciutadania, en la nostra tasca com a oposició, demanem que se’ns informe adequadament de totes aquelles iniciatives que comporten fer ús dels diners dels contribuents. La democràcia i la transparència no haurien de ser també víctimes de la Covid-19.\nDemanem que s’òbriguen taules (virtuals) de treball i col·laboració. Al Grup Municipal de PRO Oliva comptem ambla que ha sigut regidora de Turisme en la passada legislatura, que a més ha treballat i té formació en el sector, per què no fer-la partícip? No construirem més entre tots? En PRO Oliva també tenim gent que treballa a l’empresa privada i que coneix de primera mà les necessitats del sector hostaler o industrial, per què no se’ls demana paréixer? També som part de la Corporació, com la resta de regidors i regidores de l’oposició. Quan fan falta mans és quan més caldria compartir talents i coneixements!\nLa crisi del Coronavirus marcarà un abans i un després. Entre altres coses, en el nostre municipi serà clau que el teixit de comerciants no minve, que les famílies tinguen recursos suficients, que a les entitats benèfiques i d’ajuda social no els falte el suport de l’Administració…, per a la qual cosa caldrà que aquesta estiga adequadament engreixada i coordinada perquè tots els projectes o plans puguen implementar-se eficaç i eficientment.\nLa ciutadania ens demana unitat i això requereix treballar amb lleialtat. La qual cosa suposa renunciar als personalismes i desconfiances que han imperat en el que portem de legislatura. La unitat i la lleialtat són valors que no es proclamen, sinó que es practiquen.\nHem d’empentar el carro tots junts. Amb confiança recíproca.\nJoan Mata, regidor de PRO Oliva\nArtículo anteriorBioparc Valencia celebra el 20 cumpleaños de Fa, la leona más longeva de España\nArtículo siguientePaterna decreta 3 días de luto oficial en señal de duelo por las personas fallecidas por coronavirus\nAlbert, Napoleón y el coro de palmeros: una historia con mal final


Ets a: Inici > Festa Major de Sitges > El Pregó > Pregó d'Isidre Panyella\n"Il.lustre senyor alcalde, senyors regidor de Festes i president de la Comissió de Festa Major i Santa Tecla, amics tots, en primer lloc vull donar les gràcies a la regidoria i la Comissió de Festes per haver-me fet el plaer i l'honor de ser el pregoner de la Festa Major d'enguany de l'estimat poble de Sitges. També haig de dir que, d'altra banda, he pasat un xic d'angúnia en anar-lo preparant, doncs Sitges ha tingut molts bons pregoners i, com és lògic, el meu desig és que aquest pregó sigui suficientment acceptable, i que els que m'escolteu us arribi el missatge que vull donar de la meva estima per la nostra festa més gran, i pregonar el que crec que és més important de la festa, així com els actes , però en especial els més tradicionals.\nVull expressar que la Festa Major d'un poble és motiu de retrobament de famílies i amics per gaudir junts d'uns dies amb uns actes tradicionals, folklòrics, religiosos i lúdics, que fan que un poble torni a viure la festa desitjada, la festa esperada, aquella festa gran que agermana veïns i visitants.\nCentrant-nos en la Festa Major nostra, puc expressar que Sitges fa una Festa Major ben completa i té els sabors, les olors i les emocions de les grans festes majors catalanes, en especial les del Garraf i el Penedès, i jo m'atreveixo a pregonar que és la millor per tot el seu contingut: riquesa de balls populars, balls de foc i bestiari també de foc, bones bandes de música, riquesa en sardanes, la nostra dansa per excel.lència, revetlles amb orquestres de renom, festes infantils i per a la gent gran, el gran castell de foc, que aplega milers de sitgetans i forasters.\nLes diferents comissions de festes han anat dinamitzant la fest i la veritant és que tot i essent ben coneguda, costa molts esforços d'organització. En Ramon Soler, l'actual presient, ho sap ben prou. I jo mateix, que vaig ser-ne president 12 anys, també Déu n'hi do!. Molts detalls a resoldre que només en saben els que són.\nPosats a recordar-ne, de presidents que jo he conegut des de petit, podria anomenar el Sr. Manel Sabater, el Sr. Samuel Barrachina, el Sr. Frederic Montornès, el Sr. Salvador Mirabent, en Josep Vadell, en Jordi Cubillos... Llavors, em va tocar a mi i, després, van continuar en Josep Casanovas, en Joan Marsal i actualment tenim el també bon amic Ramon Soler, i si me'n deixo algun que em disculpin.\nCada president ha format una junta que, treballant amb la il.lusió que fa la Festa Major, han pogut assolir junts el bon resultat de la festa gran que, malgrat algunes mancances, en conjunt, cada any, hem pogut gaudir dels actes festius tan esperats. Podeu creure que el treball de les comissions de festes organitzant la Festa Major i Santa Tecla el gaudeixen, però també el pateixen. Déu n'hi do!.\nAprofito per expressar el meu profund agraïment a les persones que varen formar la Comissió que vaig presidir. Vull recordar en Nacho Deó i l'Emili Valentí, perquè ja no són entre nosaltres, entusiastes i ferms treballadors dins la Comissió. La resta foren diverses persones que de tant en tant cambiaven en els dotze anys que vaig ser president i que no nomenaré perquè fóra llarg i encara me'n deixaria algun.\nRepassant el programa tradicional, la festa comença a les 12 del dia 23 amb l'Entrada dels Grallers, sempre tan emotiva. Aquells primers sons de les gralles emociona la munió de sitgetans que de l'entrada del carrer de Sant Francesc es dirigeixen al Cap de la Vila, on interpreten les primeres peces, i d'allí cap a l'Ajuntament, on fan el segon repertori. Recordo el pare que amb gran emoció deia: “Ja estem en plena Festa Major!”. Hi han molts sitgetans que, amb íntima emoció, recorden els familars que ja no hi són.\nUn record trist, però alliçonador, de sitgetanisme i d'amor a la Festa Major va ser el que va fer la meva cosina Rosa Maria Virella fa uns anys. Aleshores ella vivia a Blanes. Va venir a Sitges per la Festa Major juntament amb el seu espòs i el fill. Jo, en veure-la, sabent que feia uns quants anys que no venia, vaig estar molt content i com que havia viscut amb l'oncle Antonio i la tia Montserrat al segon pis de casa meva li vaig dir que “aquí sempre serà casa teva, per tant vull que vinguis al balcó de casa a veure tots els actes”. Ella i el seu marit em van dir que no, que preferien veure-la des del carrer i ben a prop dels balls populars. A mi em va estranyar, però després d'insistir molt vaig pensar que li feia més il.lusió d'aquella altra manera.\nVaren passar uns mesos i va morir. Per Festa major ja sabia que no tenia curació. El seu marit i fill em varen explicar que no havia volgut veure els actes festius des de casa on havia viscut tants anys per por d'emocionar-se i que ens adonéssim. No ens volia entristir. Però sí que em va dir el seu marit havia volgut despedir-se per sempre de la Festa Major venint a veure-la per darrera vegada, entre alegria i tristesa. Aleshores em vaig donar comte que havia estat molt valenta i excel.lent sitgetana.\nSeguint l'anomenat “programa tradicional”, a les dues en punt de la tarda les campanes i els 21 morterets donen el tret de sortida a tots els balls populars, començat a la plaça de l'Ajuntament i dirigint-se al Cap de la Vila. Tots, amb entusiasme, començen a fer els seus balls. Com ja sabem, al Cap de la Vila, la cobla interpreta les sardanes "La processó de Sant Bartomeu", del mestre Antoni Català, i "La Festa Major", del mestre Enric Morera. Cada any en Ricard Baqués i família, l'Antoni Plana i un servidor som els campaners, que és un doble plaer, de tocar ben fort les campanes i en acabar veure la sortida dels balls des de dalt del campanar. És impressionant! Jo, des de el campanar del rellotge, també veig i sento els tocs de gralles mentre preparo aquella part del Castell de foc. També és un plaer que espero cada any.\nAquest primer cercavila és engrescador, amb totes les colles de balls al carrer, els diables i el bestiari de foc no paren d'encendre carretilles, amb el so de fons dels timbals. L'emoció que encomana el toc de gralles i el pas de tot el nostre folklore. Aquelles tonalitats ja escoltades cada any en la la nostra gran festa és el que ens fa pensar “ja hi som una altra vegada,” i ja hem arribat al que hem enyorat durant tant de temps.\nEl cop sec dels bastons quan passen per davant nostre, amb una coreografia i un ritme de moviments molt meritó. El Ball dels Gegants, que tant alegra i que encisa els més menuts. El pas del Drac, aquella fera foguera que ens fa córrer però que venerem com el millor drac de tots, perquè ho és. L'Àliga, que enguany celebra els 25 anys amb la seva lleugeresa de moviments també fa córrer el més valent.\nLa majoria de la gent sap la riquesa folklòrica que tenim el goig de reviure cada any per aquesta festa. A més dels Gegants de la vila, Drac, Àliga, tres colles de diables amb una munió de timbals, quatre colles de bastons, gaudim dels Gegans Moros i els Cubanitos, Cabeçuts, Pastorets, Cercolets, Gitanes, Cintes, castellers, etc, i l'emoció que fa sentir el pas de La Moixiganga.\nTotes aquestes colles, tant les de l'Ajuntment com les de l'Agrupació de Balls Populars, que tant bona tasca fan contínuament per la millora del folklore sitgetà, ja han començat portar l'alegria a la vila en la màgica vigília. Tot seguit fan l'actuació de tots els balls a l'Hospital i a la casa del Sr. alcalde, amb versos de tradició, coneguts però esperats, i els diables amb l'espetec de carretilles. També van espetegant amb les seves crítiques, que n'hi ha per tothom, especialment per als polítics i els fets que durant l'any han provocat polèmiques i xafarderies. Les contestes d'en Llucifer són més infernals i rematen els temes que cada diable ha fet en la seva “escudella suculenta”.\nFent un repàs ràpid al programa, la Processó Cívica de la Bandera de Sant Bartomeu, l'ínclit patró nostre, que té un to més festiu que solemne, ens fa arribar a l'hora de sopar per anar tot seguit a gaudir del grandiós i esperat Castell de foc, en que l'Isidret de Ca l'Igual ens omple el cel dels millors efectes escollits per tan multitudinari espectacle. Enviaré un correu electrònic a Sant Pere perquè el temps i l'atmosfera ens acompanyin.\nEn acabar els focs, els balls populars baixen per les escales de la Punta i, en cercavila, arriben fins l'hotel Platjador i retornen. Les colles de diables, per les escales, cada una fa el seu petit castell de foc i així donen més espectacularitat a la desfilada.\nAl matí de Sant Bartomeu, a la Matinal amb el toc de gralles de “Les matinades”, tots els balls de la bana i els breks que reparteixen flors a les senyores i senyoretes comencen amb alegria poètica la diada gran, amb l'embriagadora olor dels nardos. Més tard, l'Ofici solemne en honor de Sant Bartomeu, amb l'ofrena que fa un ball cada any, és la mostra religiosa i emotiva.\nTot seguit, arriba la impressionant Sortida d'Ofici, un dels moments més emblemàtics de la Festa Major, sota un sol de justícia i els sons de gralles, timbals, cobla, banda, espetecs de carretilles i tronades. El meu pare deia que a la Sortida d'Ofici s'ha de sentir olor de suor, de sac i de pólvora.\nEls concerts al Prado i al Retiro a l'hora de l'aperitiu i havent dinat a l'hora del cafè, que interpretaran amb la cobla i la banda amb alterança d'actuació, donen un temps de descans, de pau i de relax. Que ja convé. Ben asseguts, prenent refrescos i cafè, tot escoltant els programes musicals de la banda i la cobla respectivament.\nPreparem-nos ja per la processó religiosa, en la que tots els balls i la banda i el so de les campanes acompanyen Sant Bartomeu pels carrers de la vila. Demano que homenatgem el nostre benvolgut patró, acompanyant-lo amb el ciri i demanant-li que ens ajudi tot l'any en la nostra problemàtica i vetlli sempre pels sitgetants donant-los salut i prosperitat. En pla de broma s'ha dit que hi ha dues colles més de balls a la processó: el ball de les autoritats i el ball del ciri.\nEl que sí que demano a les colles dels balls és respecte a la processó del Sant, que es facin les actuacions amb carinyo al nostre patró, que no es vagin repetint els balls aturats, per assolir una processó àgil i seguida, sense trencaments. Així es fa agradable per a tothom i es redueix el temps de durada i el corresponent cansament.\nAl pas de la processó per la ribera, la cobla interpreta la sardana "La processó de Sant Bartomeu", del mestre Català, així com per Santa Tecla la cobla ens fa sentir la sardana "La processó de Santa Tecla", composada pel meu germà Jordi Pañella.\nQuan arriba el Sant a la porta de l'església es produeix un altre moment culminant; l'Entrada de Sant Bartomeu, que amb el Baluard ple de gom a gom, amb tots esl balls, castellers, banda de música, gralles i amb un ramell de focs d'artifici, tot a l'hora, fan un meravellós, intens però curt espectacle que, sense cap dubte, és un altre moment particularment emblemàtic i a l'ensems d'acomiadament de el que és la part més autèntica i de més tradició de la nostra Festa Major.\nAh! no s'ha acabat encara. Tot seguit hi ha les ballades a la plaça de l'Ajuntament del Drac, amb el crit ritual de “foc a la bèstia!” junt amb l'Àliga, que també llença les seves darreres espurnes. I tot seguit, l'alegre i espaterrant ballada de tots els gegants. Crec que la majoria dels que som grandets recordarem les ballades dels germans Baqués, homes forçuts que els feien ballar, córrer, aixecar un peu i els feien voltar a velocitat vertiginosa.\nLa nostra Festa Major s'allarga i es complementa amb revetlles, audicions de sardanes, festa infantil i dels avis, balls a les societats sitgetanes del Retiro i del Prado, actuacions esportives i altres actes diversos, fins arribar al darrer dia amb la doble audició de sardanes a la platja de sant Sebastià, acabant amb les dues sardanes especials de la nostra festa com són la processó de Sant Bartomeu i la Festa Major. Tot seguit, un breu ramell de focs artificials amb els tres trons finals posen el punt i final a la Festa Major. Però encara no hem acabat: en Marià i l'Aurora, amb el Grup Sardanista de Sitges ens obsequia amb coca i moscatell. Què volem més?\nUn cop fet i comentat el resum del programa tradicional i més íntim, passo a fer alguns comentaris de com jo he viscut la Festa Major des de petit i a explicar alguna anècdota produïda durant les festes i alguna altra que hi té relació.\nPer exemple, recordo la Lola de l'Ajuntament (hi feia de portera) que s'ocupava dels vestits dels balls, els repartia i els recollia, fent els arranjaments que calia abans de la festa. Era molt agradable, però volia total seriositat amb el tracte del vestuari. Recordo que un 22 d'agost amb una forta calor, mentre netejava l'entrada i l'escala de l'Ajuntament, uns nens no paraven de cantar aquella cançoneta del “Cargol treu banya que ton pare és a la muntanya, cargol treu vi que ton pare és al molí”. El meu germà Jordi i jo estàvem contemplant i escoltant des de la porta de la sabateria i, tot plegats, ja en teníem els nassos plens perquè no paraven de repetir-la, fins que la Lola, sense pensar-s'hi mé, va dir cridant: “Cargol treu vi… la mare que us va parir. Prou, macos, ja en tinc el sobreeixidor ple. Vinga, a jugar a casa vostra”.\nTenia sortides molt oportunes i gracioses i era una excel.lent treballadora i veïna, amb la seva filla pepita i la xica, que era l'àvia. A més, sembla que vegi a la finestra que dona al Mercat Vell a en Cuqui, un gos molt simpàtic que no parava mai de bordar per qualsevol soroll que es produís. Imagineu-vos en Cuqui per la Festa Major, amb la sorollada que hi havia davant de l'Ajuntament a cada acte festiu, al pas dels diables amb els espetecs de les carretilles, i el Drac. Mare de Déu! Aquella bèstia es desesperava, contestant amb la seva veu de bordada de gala.\nRecordo que l'any 48, que jo era un nen, amb el meu germà estàvem gaudint de l'actuació dels balls a la rectoria. Aleshores hi havia aquest costum. El millor de tot va ser que a la ballada del Drac, se'ls va encendre la bosa de les carretilles. En aquell moment va produir-se l'ensurt general. Les carretilles saltaven en totes direccions i la gent que presenciava el ball, per no cremar-se, va refugir-se a l'entrada de la rectoria. I el portant del drac, com que les carretilles soltes li cremaven les cames, també hi va entrar amb tota la boca plena dels sortidors de foc encesos. Mare de Déu! La que es va liar! Els refugiats de dins, en veure que el Drac entrava de cara van fer uns crits que jo crec que es van sentir des del Cap de la Vila. Sortosament, no va passar res i, per tant, el meu germà i jo ens vàrem fer un tip de riure. Encara ho comentem cada any el dia de la vigília.\nAh! el més graciós va ser que la darerra carretilla solta que quedava encesa es va anar aixecant fins arribar al monument del doctor Robert, petant-li al mig dels nassos. Bon començament per la colla del Drac d'aquell any!\nQuan jo tenia quatre anys i del balcó de casa (vivíem a la mateixa sabateria), abans de la Sortida d'Ofici em va al.lucinar un diable que menjava pa amb sardines. Tot seguit vaig demanar a la mare que em fes el mateix esmorzar, doncs a la meva edat em va semblar un cas inaudit veure tot un diable sortit de l'infern menjant pa i sardina! Caram! Quin esmorzar de Festa Major! I ho vaig repetir.\nTambé recordo el gitano de la gralla, que durant molts anys venia a Sitges a tocar amb els balls. Quan era president de la Comissió, al Ball de la Gent Gran, a l'Hort de Can Falç, l'alcalde Pere Junyent i jo vam treure a ballar la Filomena i la Maria Mas. Aquelles senyores conegudes per tothom van estar molt contentes i felices que a la seva edat els demanéssim per ballar, com es feia en la seva jovenut, Per favor, ens volen acompanyar a aquest ball? oh, i no ens van donar carabassa!\nUn altre record anecdòtic va ser que a un graller li va entrar dins de l'americana una carretilla encesa que s'havia escapat d'una maça. L'home va entrar a la sabateria sortint-li foc per tot arreu i el pare li deia: “Sortiu d'aquí, que em fotreu foc a la botiga!” Va sortir i encara va ser a temps de descordar-se l'americana. La carretilla li va sortir i tot seguit va petar. Al final tot va acabar amb un tip de riure.\nAh! i també hem de recordar la Cartrona, que per la Festa Major lluïa les seves millors gales, amb aquell seu fastuós vestuari que anava a canviar-se. També el maquillatge supercarregat destacaba. Anava als concerts i seguint la Festa Major amb deliri i emoció. Era molt feliç i emblemàtica del nostre poble.\nTambé un record carinyós al xic de l'Esca i en Tolo del gas, com a timbalers de l'únic Ball de Diables. De més grandet i ja aficionat a la pólvora, recordo que el president Sr. Barrachina ens va demanar a en Llorenç Serrado i a mi de fer una colla de diables per Santa Tecla, perquè volia començar amb una Festa Major petita. I així va començar. A més em va encarregar un Castell de foc de 3.500 pts. que malgrat ser petit va agradar molt i des d'aleshores es va anar millorant i va quedar com a tradició.\nPel que fa a la Colla de Diables, tots érem molt joves, però vam ser molt feliços de fer el Ball. Als pocs anys fins vaig arribar a portar el ceptrot. El programa general de les primeres festes de Santa Tecla eren tots els actes celebrats el mateix dia 23 de setembre, excepte el Castell de foc. Al matí anàvem a recollir el tabernacle amb la patrona a la casa de la pendonista, portant-la a l'església i en passar per davant de l'Ajuntament s'hi afegien les autoritats i la Banda de Sitges per anar a ofici.\nDesprés es feia una petita Sortida d'Ofici. Dic petita perquè al principi només sortíem gegants, diables i una colla de bastons, doncs els altres balls al principi no sortien, ja que eren uns altres temps i tot just començava aquella aleshores nova celebració. I a la tarda es feia la processó, en la que el Ball del Ciri femení era ben nodrit. Va començar amb molt bon peu i es va anar millorant fins que actualment és una festa quasi com la grossa i, per damunt de tot, és molt íntima i volguda pels sitgetans, doncs no hi ha la gentada de la Festa Major de Sant Bartomeu. I la gaudim com molt nostra.\nAquella colla de diablets ens férem més grans i en féiem alguna pel nostre compte. Al cap de poc temps s'hi va incorporar el Drac també. I després de la Sortida d'Ofici seguíem carrer Major avall fins el Cap de la Vila i d'allà anàvem al Sacromonte amb Drac inclòs, que feiem passar per aquell passadís estret. L'encarregat, en Peret Xerraire, ens obsequiava amb algunes begudes fins que, al final, la cosa acabava amb l'encesa del Drac allí dins i, un cop petaven les carretilles, havíem de sortir per cames amb la corresponent lletania dels sants que ens dedicava en Peret. Després continuava la cercavila espontània cap a la bodega d'en Sariol. Allí féiem el vermut posant-li'n un xic a la boca del Drac. Déiem: “La béstia té set” I tornàvem a encendre-li alguna carretilla dins la bodega. Al Sr. Sariol no li feia cap gràcia però era un lloc molt més ample que el Sacromonte.\nParlant de pirotècnia, l'Ajuntament ens donava 180 carretilles i 20 sortidors per a en Llucifer. Eren sols dues sortides oficials. També recordo que per la Festa Major la dotació era de 1.800 carretilles i 200 sortidors per a tots els actes dels dos dies. Avui dia val més que no en parlem, perquè el foc va a dojo i a més tenim dues colles més de diables i l'Àliga. Foc a la bèstia, nois!\nRecordo alguns versos i contestes d'en Llucifer d'aquells anys de jove. Per exempe, un de molt antic però que hi haurà qui el recordarà:\nLlucifer bon capità,\ncap de nostra companyia\nara us ho vinc a explicar.\nper aquesta gent cristiana\nque no fn el que déu mana\nen el primer manament.\nDe dejunis i preceptes\nLlucifer, n'hi ha bastants\nque dejunin tots els frares\ni també els capellans.\nA confessar no s'hi aniria\nsi no fos per complir\nuna vegada a Quaresma\nper anar a buscar el butlletí.\nLa gola va molt escassa\ni molts pensen morir de fam,\nque de peix i d'aviram\nno en queda res a la plaça.\nPelacaires, aneu alerta,\nprocureu fer caritat\nsi no trobareu el cel tancat\ni a l'infern la porta oberta.\nContesta d'en Llucifer:\nTots aquests frares i capellans\nque dius que són gent tan bona\nnosaltres hem de dormir sols,\ni ells dormen amb la majordoma.\nUn altre vers graciós de no fa massa anys deia el següent:\nLlucifer, ja sóc un home\nque no estic per raons,\njo veig el món com roda\ni dones amb pantalons.\nLlucifer, passa de mida\nel que algunes noies fan\ncada vegada les faldilles\nmés se les van escurçant.\nJa les porten tan curtetes\nque quan passen pel carrer\nsi s'ajupen una mica\nse'ls hi veu tot el cendrer.\nTu que n'ets del ram de l'aigua\ni no en tastes de calent,\nvés si em diràs el que hi feies\na la barca d'en Climent.\nAleshores els versos dels diables cada anys eren els mateixos llevat que, de tant en tant, en sortia algun de nou, en especial si durant l'any havia passat quelcom molt comentat. Les contestes d'en Llucifer s'anaven renovant d'acord amb els esdeveniments de cada any. Us en recitaré alguna. Primerament, una contesta de l'any que a la fàbrica de sabates de Can Termes només treballaven tres dies per la crisi al mercat de la sabata (enguany la crisi és generalitzada i espero que els diables d'ara no perdran pistonada). Deia així:\nJo que treballo a Can Termes\ni tres dies hem de fer\nhe hagut d‘agafar els trastos\ni anar a fer de Llucifer.\nen realitat, en mestres, que era en Llucifer, era real que treballava a Can Termes.\nTambé en aquells anys hi havia fortes desavinences al futbol sitgetà. La contesta d'en Llucifer va ser així:\nTu que vas tot ple de magre\ni tens cara de mussol\na veur si m'arregles el palangre\nde la junta del futbol.\nI una altra contesta era aquesta:\nL'altre dia a la Torreta\njo no sé què va passar\nque amb les presses i corredisses\nuns sostens ens van deixar.\nAra que em toca parlar del tema del Castell de foc. Us faré una historieta resumida i avançaré breument alguna cosa sobre el d'aquest any.\nL'any 24 es va guanyar un concurs que es va fer Sitges entre les pirotècnies Igual i Estalella. El va guanyar en Francesc Igual, l'avi d'en Patxi i d'en Màrius, que són els que avui regenten l'empresa Igual. L'avi Francec, de qui guardo un carinyós record, em va explicar que ell havia aprofitat més el campanar que el Sr. Estalella, que va fer uns focs més baixos amb quelcom d'aeri, però sense el campanar.\nMés endavant, l'any 48, que jo ja hi era amb 10 anys, va fer-lo la casa Espinós de reus, que va ser el primer que fa fer l'efecte de l'incendi i, és clar, va ser una novetat notòria. Va repetir l'any 49 però va resultar molt justet i va tornar en Francesc Igual. Més tard es van separar pare i fill igual (tots dos es deien Francesc) i el fill amb un soci, don Victorino Matatagui, van muntar l'empresa “El dragón”, que va venir uns quatre anys. Jo ja feia experiments a casa i per la Festa Major em vaig fer amic d'en Paquito Igual, i així vaig començar a professionalitzar-me i a contractar castells de foc a un quants pobles.\nAleshores tenia un magatzem i treballava amb material de “El dragón” però l'empresa va fer fallida. Vaig treballar un temps amb la Pirotècnia Inglada, d'Altafulla, però en tenir una oferta de la Pirotècnia Zaragozana vaig portar la direcció comercial i tècnica de la Zaragozana a Catalunya i Andorra. Això va ser l'any 61, que ja havia acabat la “mili”.\nAleshores tenia ajudants, entre altres en Josep i en Joan Surià, en Josep Ripoll, en Blai Fontanals, en Maginet Roig, en Joan Mestres, els germans Rafel i Ramon Martín, en Santi i en Jordi Carbonell, fins i tot el Sr. Suàrez, que molt anys va fer La Moixiganga, etc.\nPassats cinc anys jo havia de muntar un taller en condicions tal com Déu mana. Tenint plànols i permisos i assabentat el Sr. Igual, en Màriu, l'altre fill del Sr. Francesc, és quan em va fer l'oferta de treballar amb ell a la fàbrica de Canyelles. vàrem fer les negociacions adients i ja em tens a Canyelles des de l'any 1968, o sia, fa 40 anys, amb la responsabilitat de la venda i el disseny d'espectacles tradicionals i alguns concursos.\nDarrerament els focs de Sitges han anat pujant de categoria i espero que el d'enguany, si déu vol, i Sant Pere ens acompanya, els focs de passat demà, vigília de Sant Bartomeu, tindran un nivell com els darrers anys però amb unes quantes novetats a nivell de producte i a nivell de disseny.\nUn cop dit el que volia expressar-vos, sols em resta demanar-vos que celebreu la festa amb tota la il.lusió i carinyo. Que reviviu l'alegria que us ofrena la festa gran de Sitges.\nPregono i demano a tothom participació total en tots els actes. Que tots gaudim d'uns dies de pau i germanor al costat de les nostres famílies i amics.\nVull acabar desitjant a tothom una bona i emotiva Festa Major, que Sant Bartomeu està entre nosaltres.\nque de Sitges és patró,\nÚltima actualització: 30/07/2010


'Los Protegidos' descobriran l'origen dels seus poders\nAntena 3 estrenarà l'esperada tercera temporada\nLa tercera temporada de Los Protegidos s'estrenarà aviat a Antena 3: quin és l'origen dels poders en serà l'eix central. Els fans de la sèrie "s'hi reconciliaran" després de l'espera, diu Marta Torné.\nNATALIA ARAGUÁS BARCELONA. Actualitzada el 31/01/2012 00:00\n260x366 La sèrie Los Protegidos tindrà incorporacions en els nous capítols com la de Marta Torné en el paper de Julia, un personatge ambigu i clau per resoldre l'enigma. / ANTENA 3 La sèrie Los Protegidos tindrà incorporacions en els nous capítols com la de Marta Torné en el paper de Julia, un personatge ambigu i clau per resoldre l'enigma. / ANTENA 3\nDesprés d'una llarga espera, la tercera temporada de Los Protegidos arribarà aviat a Antena 3. La sèrie es va acomiadar el 17 d'abril dels espectadors amb un 16,9% de share , més de 3,1 milions d'espectadors: l'episodi final va ser àmpliament comentat a Twitter, amb el hashtag #losprotegidos14. Contra pronòstic, Antena 3 no va estrenar els nous capítols coincidint amb l'inici del curs televisiu, malgrat haver celebrat la premiere al setembre. El fet no va passar desapercebut als seguidors de la sèrie i va ser objecte de polèmica a les xarxes socials.\nTot i que Antena 3 encara no ha fixat data oficial, ja ha començat a promocionar la tercera temporada de Los Protegidos . L'argument ja no se centrarà en la recerca de la Blanca, sinó a esbrinar quin és l'origen dels misteriosos poders que tenen els protagonistes. La mort de l'Ángel -interpretat per Maxi Iglesias- és definitiva i el seu personatge no tornarà. Com a mínim, de moment. A canvi, nous protagonistes s'incorporen a la trama.\nEntre aquests personatges destaca la Julia, la nova directora de l'escola, un personatge ambigu i clau per saber quin és l'origen de les extraordinàries qualitats dels nens de Los Protegidos . Li dóna vida Marta Torné, que apareix a les primers imatges desvelades per Antena 3 en ple entrenament. "El meu personatge ha esperat tota la vida el moment d'entrar en aquesta família, li cal preparació física", explica l'actriu a l'ARA. El que li ha resultat més complicat del rodatge, que va començar al juny, van ser precisament les escenes d'acció i arts marcials. "No sóc Almudena Cid, però ha quedat perfecte i estic molt contenta d'haver-ho fet: al final semblo Tomb Raider", fa broma l'actriu.\nAltres intèrprets que s'afegeixen al repartiment aquesta temporada són Javier Mora, en la pell del Martín -que regentarà una cafeteria al Valle Perdido anomenada Búho i que no trigarà a convertir-se en punt de trobada- i Natalia Rodríguez, que serà la Michelle, la seva germana. L'actriu Marta Calvó interpretarà la Madre, la malvada dels nous capítols: ella i el Padre van idear el pla per acabar amb tots els nens amb poders del món. L'últim fitxatge és Luisa Gavasa, que serà la Dorita, una dona que va viure fa molts anys al Valle Perdido i que coneix a la perfecció tots els secrets que oculta aquest lloc màgic. La cantant Angy també farà una intervenció al final de la temporada.\nPer a Torné, el més destacable dels nous capítols és que "passen moltes coses, es resolen molts dubtes i es tanquen qüestions". Després que la família Castillo hagi guanyat la batalla al Padre, tornen a casa, però encara tenen por. El Mario discutirà amb el seu fill, cosa abans impensable, i no serà l'única relació que experimentarà daltabaixos: també la de la Sandra (Ana Fernández) i el Culebra (Luis Fernández). "A la gent que ha estat tan de temps esperant, els diria que val la pena", defensa Torné. L'actriu reconeix la seva preocupació que els seguidors de Los Protegidos estiguin més freds després del llarg parèntesi. "Es reconciliaran amb la sèrie", promet.


Portada: Notícies: Obres per canviar l'enrajolat de la piscina...\nLa piscina municipal ja està buida. Obres per canviar l'enrajolat de la piscina\nComençaran el 19 d'agost amb un pressupost de prop de 55.000 euros\n18/08/2016 Després de més de 25 anys de funcionament de la Piscina Municipal, durant els quals s’han fet les obres de manteniment pertinents, que, en nombroses ocasions, han significat haver de substituir part de l’enrajolat de la piscina, arriba el moment de fer una inversió que asseguri, com a mínim, que pugui funcionar altres 25 anys garantint la seguretat dels usuaris.\nAquest dijous dia 19 d'agost començaran les obres de canvi de tot l'enrajolat. Està previst que durin unes tres setmanes i compten amb un pressupost de 54.898,79 euros. L'empresa que s'encarregarà de les obres és Jaume Genovard Llaneras.\nS’ha pres la decisió de realitzar aquesta inversió perquè, durant aquests darrers anys, s’ha hagut de substituir part de l’enrajolat de la piscina en moltes ocasions i sempre en zones diferents. Aquestes obres han suposat haver de buidar en part o totalment la piscina i tornar-la a omplir.\nAra, aquests darrers mesos s’ha hagut de minvar l’activitat de la piscina per risc que tornin a caure més rajoles i prova d’això ha estat la suspensió del trofeu Club Natació Artà que es feia cada mes de juny.\nPer aquestes dates, la Piscina sol tancar cada any per fer tasques de manteniment i ara s’aprofitarà per fer la inversió esmentada, la qual cosa servirà per no haver-la de buidar durant aquest propers anys i garantir la seguretat de tots els usuaris.


Aquest dissabte, a les 21.55, "Preguntes freqüents" posarà a debat la legalitat vigent, l'obediència i la desobediència, i el desplegament policial a Catalunya. Per analitzar aquests temes, Ricard Ustrell comptarà amb Joan Tardà, diputat d'ERC, i Javier Nart, eurodiputat de Cs. També participaran en el programa el periodista Josep Cuní i l'extinent Luis Gonzalo Segura.\n22/09/2017 - 16.51\n"Preguntes freqüents" ("FAQS"), amb Ricard Ustrell, es preguntarà a quina legalitat cal obeir, tant en l'àmbit polític com policial, davant el desembarcament previst de milers d'agents de la Policia Nacional i de la Guàrdia Civil fins a l'1 d'octubre. Participaran en el programa Joan Tardà, diputat d'ERC, i Javier Nart, eurodiputat de Cs, que debatran sobre les detencions d'alts càrrecs del govern aquesta setmana.\nEl periodista Josep Cuní exposarà la seva opinió sobre el paper de la premsa en aquesta situació, quina capacitat d'incidir en els mitjans tenen els governs i si avui, tal com denuncien col·legis professionals o col·lectius com el Grup Barnils, s'està posant en dubte la llibertat d'expressió. En el debat, també hi intervindran els periodistes Pilar Rahola i Maiol Roger, col·laboradors del programa.\nEl programa també conversarà amb Luis Gonzalo Segura, extinent de l'Exèrcit de Terra, expulsat del cos després de denunciar presumptes casos de corrupció. Amb ell, el programa analitzarà el desplegament policial comunicat pel ministre d'Interior com a suport dels Mossos i si en realitat és una intervenció de l'Estat.\n"Preguntes freqüents" és el nou programa de TV3 que vol entretenir i informar els espectadors el cap de setmana. Amb l'objectiu de donar resposta a totes les qüestions que es planteja l'audiència, cada dissabte a la nit Ricard Ustrell buscarà les claus de l'actualitat en directe per entendre-la millor, amb un to amè i distès.


Fer servir una xarxa privada virtual en aquests dies i en aquesta època és habitual. Milions de milions de persones protegeixen la seva connexió a Internet amb una connexió privada tant si utilitzen el seu escriptori com dispositius mòbils. Això es deu al fet que hi ha els avantatges de la connexió VPN de moltes persones que volen gaudir, com per exemple deixar de banda les restriccions del govern, ocultar la seva adreça IP, accedir a contingut protegit per la regió, millorar la seva privadesa en línia i molts altres beneficis..\nTanmateix, atès que hi ha centenars de serveis VPN disponibles per a què escolliu, és natural que no tots els serveis VPN ofereixin un alt nivell de qualitat per a la seva connexió privada. Alguns serveis simplement no són bons per utilitzar-los o no són prou fiables perquè puguin utilitzar-los cada dia. Això és especialment cert si heu pagat el servei per una subscripció mensual o anual, en què espereu que el servei sigui excel·lent. Quan es tracta d’un servei VPN dolent, hi ha algunes maneres d’identificar-lo. A continuació, es mostren cinc banderes vermelles que mostren que la vostra VPN és dolenta:\n1 1. Les caigudes de connexió solen passar en un temps inesperat\n2 2. La velocitat és massa lenta i de vegades es fa insuportable\n3 3. No deixeu de rebre missatges de correu brossa i intents de pirateig després d’utilitzar el servei\n4 4. No podeu utilitzar-lo per desbloquejar certs llocs web\n5 5. Manca de privadesa i funcions de seguretat\n1. Les caigudes de connexió solen passar en un temps inesperat\nQuan us connecteu a un servei VPN, en realitat us connecteu als servidors privats que ofereixen, que es troben dispersos en diverses ubicacions del món. Podeu triar els servidors privats que es troben als EUA, Europa, Àsia i altres llocs del món. Com que utilitzeu el servei juntament amb altres usuaris i cada usuari l’utilitzen diversos usuaris, és possible que experimenteu caigudes de connexió de tant en tant. La majoria de les vegades, les caigudes de connexió es produeixen una o dues vegades al mes si el servei és prou estable. Tot i això, un servei VPN dolent us pot proporcionar nombroses caigudes de connexió que es poden produir en un mes o fins i tot un dia. Això és un signe d’un mal servei que no heu d’utilitzar durant molt de temps.\n2. La velocitat és massa lenta i de vegades es fa insuportable\nA causa dels recursos limitats que utilitzen els usuaris del servei VPN, també és habitual que experimenteu una reducció de velocitat en la vostra connexió privada. Tanmateix, si succeeix massa sovint i es fa insuportable per utilitzar-lo, vol dir que no utilitzeu una VPN bona i fiable que ofereixi la velocitat més ràpida que pugueu tenir. Si no podeu confiar en la velocitat del servei de connexió privada, significa que no esteu rebent el valor complet de la inversió que heu fet amb el servei. És el moment per convertir-vos en un altre proveïdor de serveis VPN.\n3. No deixeu de rebre missatges de correu brossa i intents de pirateig després d’utilitzar el servei\nHi ha alguns proveïdors de serveis VPN que fan algunes empreses desagradables a l’esquena dels usuaris. Això inclou el registre de l’activitat dels seus usuaris i la recopilació de dades privades mentre s’utilitza la connexió privada. Aleshores, l’ombrós proveïdor de serveis VPN vendrà les vostres dades privades a diversos tercers on puguin utilitzar-les per a diversos propòsits dolents. Com a resultat, experimenteu molts intents de pirateria als vostres comptes en línia i rebeu diversos missatges de correu brossa a la vostra bústia. Aquest és realment un cas habitual que succeeix amb la majoria de serveis VPN gratuïts, per la qual cosa heu de ser conscients. Un cop tingueu aquest símptoma d’amenaces per a la seguretat, heu de deixar d’utilitzar immediatament el servei de connexió privada.\n4. No podeu utilitzar-lo per desbloquejar certs llocs web\nSe suposa que VPN pot desbloquejar els llocs web restringits pel govern o qualsevol sistema de bloqueig de regió. De fet, la majoria de serveis VPN de bona reputació no tenen cap problema per accedir als llocs web bloquejats per la regió i permetre als seus usuaris passar per alt aquests llocs web sense cap problema. Tot i això, encara hi ha molts serveis VPN que no poden complir les seves promeses i dificulten els usuaris per desbloquejar determinats llocs web per diverses raons. La majoria de les vegades, les seves adreces IP privades es veuen prohibides pels serveis en línia de Geo-restringit, cosa que fa que els usuaris puguin gaudir de determinats llocs web amb la seva connexió privada. Quan experimenteu aquest problema, us convé pensar en canviar a un altre proveïdor de serveis.\n5. Manca de privadesa i funcions de seguretat\nTambé es suposa que la connexió privada virtual pot donar als usuaris la seguretat i la protecció de la privadesa quan naveguen per Internet. Per tant, se suposa que té diverses funcions de seguretat i privacitat que els usuaris poden confiar per fer la seva activitat en línia anònima i lliure de qualsevol sistema de control. Tot i això, alguns serveis VPN realment no es preocupen per la privadesa i la seguretat dels seus usuaris i només es preocupen per eludir els llocs web bloquejats, cosa que permet donar als usuaris una mala protecció de la privadesa i seguretat en línia. Si el proveïdor de VPN no té les funcions de seguretat i privadesa adequades, haureu de deixar d’utilitzar aquest servei i anar a favor del millor.\nAquests són els indicadors vermells que mostren que la vostra VPN és dolenta. Com més confieu en un servei VPN dolent, més frustrat sereu a la llarga. És per aquest motiu que us suggereix que us deteu un servei VPN tan dolent i obteniu un servei millor que podeu utilitzar per millorar la vostra privacitat i seguretat en línia..\nHi ha un cert problema que gairebé tots experimenten els usuaris de VPN i


Benestar Social i Família exposa els objectius del programa Òmnia a Barcelona\nquery_builder 25 maig 2012 11:45\nUn centenar de tècnics i dinamitzadors de la Xarxa Òmnia s’han reunit a la seu del Departament a Barcelona per compartir les seves experiències i posar en comú els reptes del programa\nL’any 2011 es van beneficiar del programa Òmnia a Barcelona més de 21.800 persones i es van realitzar 2.800 activitats i cursos de formació, ús comunitari i inserció social\nEl Departament de Benestar Social i Família ha organitzat dues trobades de tècnics i dinamitzadors de la Xarxa Òmnia de Barcelona, que han servit per posar en comú les experiències de 71 punts Òmnia de la província i exposar els objectius principals que segueix actualment el programa. La directora general d’Acció Cívica i Comunitària del Departament, Violant Cervera, ha presidit aquest matí la segona trobada que, amb la d'ahir, han aplegat 105 professionals de la Xarxa Òmnia de les comarques barcelonines.\nDurant la seva intervenció, la directora general d’Acció Cívica i Comunitària ha destacat que “avui tenir accés, conèixer i dominar les noves tecnologies és sinònim d’inclusió. Per tant, la lluita contra l’exclusió digital és un objectiu clau per assolir una societat més justa i més equilibrada”. En aquest sentit, Violant Cervera també ha valorat “el paper dels dinamitzadors i les dinamitzadores, un dels aspectes principals que diferencia els punts Òmnia d’altres iniciatives similars”. Segons la directora, “la tasca d’aquests professionals resulta fonamental per desenvolupar el projecte a cada territori i perquè els punts Òmnia siguin uns espais sociabilitzadors, d’acollida, de relació, formació, informació i participació en la comunitat”.\nViolant Cervera ha insistit també en “l’aposta del Departament de reforçar aquest any la línia d’inserció del programa, que ha de servir per millorar les capacitats personals i el perfil d’ocupabilitat de les usuàries i els usuaris dels punts Òmnia, a través de les eines informàtiques i dels processos de formació i reciclatge”.\nLes de Barcelona són les últimes trobades de dinamitzadors i tècnics de la Xarxa Òmnia que ha organitzat el Departament de Benestar Social i Família. Durant les darreres setmanes Lleida, Tarragona i Girona han acollit reunions similars.\nA les comarques de Barcelona, al llarg de l’any 2011, es van beneficiar del programa Òmnia més de 21.800 persones i es van realitzar 2.800 activitats, tallers i cursos de formació, ús comunitari i inserció social.\nTrobada Omnia Barcelona 5740


Escrita per Andrea Padilla - d’octubre 21, 2008\nhumor llengua llatina\nAndrea, t'agraïm la recerca! ara l'Eric ja podrà parlar llatí...\n21 d’octubre de 2008 a les 19:59\nMolt be Andrea per trobar el video del papa ensenyant llati\nha estat molt guay\ngràcies per penjar-lo Andrea\nHome, aíxí qualsevol parla llatí, eh!!! Això és el que diríem... llatí vulgar!.. jeje\nGràcies per los vostres paortacions, realment esteu creant SENSE PRECEDENTS!!\n22 d’octubre de 2008 a les 14:36\nmare meva...realment a vegades fan bastant el pena...!\nperò de vegades també fan riure!\npd: només queden dos dies... uhh\n;alícia. ha dit…\n23 d’octubre de 2008 a les 8:31\nMolt bones a tuthom!!\nM'ha encantat akest video!!\nFelicitats andrea, bona recerca!!\nDmà és el gran dia per els d clàssiques d 4rt, no?¿?\nNo dic res més, els que ho han d saver, ja ho saven, no?¿?\nVinga companys, fins dmà!!\n23 d’octubre de 2008 a les 19:59\nÉs molt bo. Avera si en podeu posar més. Adeu\n24 d’octubre de 2008 a les 14:06\nAquest video a estat molt bé.\nAvera si aconseguim penjar d'altres.\nGENIAL DE VERITAT M'HE FET UN FART DE RIURE... i haveure si els de batxillerat espavilem i anem omplint una mica el blog...\n24 d’octubre de 2008 a les 14:20\nmoolt boo el vídeo!\nbonaa recercaa andrea:)\naquest video ha estat genial\nm'ha fet molt de riure\naviam si penjem més videos semblants perquè tothom pugui riure de tant en tant quan fem classes de llatí\n28 d’octubre de 2008 a les 20:31


El sentit comú és compartir | Consum Col·laboratiu\nEl sentit comú November 2, 2011 | by Albert Cañigueral | Articles, Introducció, Llibres, sis | béns comuns Una de les claus per a l’èxit del Consum Col·laboratiu és la creença de la gent en els “béns comuns”. En un viatge recent pel sud-est asiàtic he pogut observar de primera mà com les societats menys occidentalitzades (a les quals ens referim tot sovint com a “economies emergents”) s’organitzen de manera molt eficient al voltant dels “béns comuns” i tot sovint sense que els diners hi juguin un paper important. Des de la vida al carrer a Hanoi, on la gent fa servir les aceres per jugar a badminton, fins a les tribus del nord de Laos on la font del poble raja aigua constantment i és el centre neuràlgic de la vida diària. En molts d’aquests entorns (tribals a vegades) la idea de compartir està molt arrelada. Ningú comprarà una escala si sap que un veí en té una i li pot deixar. De manera habitual considerem que els ciutadans d’aquests països són més pobres que la gent de Madrid o Barcelona en termes econòmics, però a la vegada cal reconèixer que disfruten d’un sentiment d’abundància i seguretat que no tenim la gent d’entorns més “desenvolupats” on gran part de la nostra vida diària funciona només a base de diners.\nDurant el viatge he llegit “All that we share – A field guide to the commons” que es centra precisament en explicar l’importància dels “béns comuns”. En aquest article us destaco algunes de les idees més importants del llibre i us animo a la seva lectura completa.\nQuè són els “béns comuns”?\nEls béns comuns és tot allò que compartim, que simplement pertany a tothom. Els béns comuns poden ser regals de la naturalesa (l’aigua, els boscos, l’espectre radioelèctric, etc.) o productes de la creació humana com Internet, parcs, tradicions artístiques o el servei públic de salut. Els béns comuns no apareixen als balanços perquè (habitualment) no produeixen cap rendiment econòmic però sí que produeixen satisfacció i qualitat de vida. En general, les lleis i l’economia no estan preparades per tot allò que no cau dins la visió limitada de l’intercanvi de diners. Alguns autors com Silke Helfrich (a càrrec de http://www.commonsblog.de) descriuen els béns comuns com una tercera via que complementa la dualitat “propietari/no propietari”. Cal veure els ciutadans com a participants actius, co-propietaris, co-creadors i ciutadans de les seves comunitats amb responsabilitats envers els altres i envers tots aquells recursos compartits. Molta gent ho definirà simplement com a “sentit comú”.\nEl primer gran problema per parlar dels béns comuns és la falta d’un vocabulari adequat, tant en català com en altres idiomes. Al final de l’article trobareu un mini glossari (a la web the OnTheCommons hi ha una versió més extesa) però encara hi ha moltes mancances.\nDe fet no és necessari que tothom parli dels “béns comuns”. El que realment importa és que la gent entengui que tot allò que compartim (i com ho compartim) és tant important com allò que posseïm de manera individual. Avui en dia molts d’aquests béns comuns es troben amenaçats per aquells qui volen apoderar-se’n i treure’n un benefici individual.\n“Els mercats” com a ideologia dominant\nEl progrés, que temps ençà era vist com l’expansió gradual de la igualtat social i les oportunitats, ara es veu com l’expansió continuada de la privatització i la desregulació en l’entorn empresarial. Avui en dia sembla que tot està en venda per al millor postor: des dels noms del estadis fins a la seqüència de l’ADN que fa possible la vida. El pitjor és que la privatizació dels béns comuns implica que les companyies prenen valuosos béns d’allò que pertany a tothom. A la vegada les companyies es desfan dels seus residus (gasos, líquids o brossa) en els boscos, rius o l’atmosfera que, de fet, són béns comuns. Tot sovint la descàrrega dels residus no té cap cost o amb un cost mínim per a les companyies. El resultat: beneficis per les companyies i pèrdues per a la resta de la gent.\nUna altra mesura del fanatisme al qual s’ha arribat amb la defensa de “els mercats” és el tractament mediàtic de les mesures que països com Mèxic, Venezuela, Equador o Bolívia han posat en marxa per protegir els seus béns comuns (en molts casos per part de companyies estrangeres).\nPer què és important actuar ara?\nSocietats modernes, com l’americana o l’europea, estan tan immerses en la mentalitat de “els mercats” que cada cop resulta més difícil que els ciutadans puguin imaginar-se una societat basada en els béns comuns o ni tant sols ser conscients d’aquells béns comuns que estan essent amenaçats en base a la defensa de les idees de “els mercats”. Molta gent ha arribat a creure que “els mercats” són l’única manera eficient per organitzar la societat.\nL’acceleració en la privatització de les nostres vides ha reduït la quantitat i la qualitat de les experiències que la gent té amb els béns comuns.\nEl concepte de “nosaltres” està desapareixent. Estem dominats per les idees de “els mercats”: consumidor, propietat, privat, acumulació i benefici. Fem servir aquestes idees per organitzar les relacions amb els altres ciutadans.\nAquesta manera de pensar ens manté aïllats, espantats i sobretot en silenci. És molt difícil connectar amb els altres per descobrir les solucions comuns als problemes. La gent es creu sense capacitat per canviar les coses o per unir-se amb d’altres per aconseguir-ho.\nEncara hi ha moltes societats en una fase de “modernització” (com les del sud-est asiàtic). Tot sovint “modernització” vol dir que la gent pagui per allò que abans rebia de franc.\nL’aigua o els lavabos públics com a exemples de privatizació\nL’ampolla d’aigua és un dels símbols més potents de la privatització dels béns comuns. A molts llocs del món quan t’asseus a un restaurant et porten un got d’aigua, no és el cas a moltes regions d’Espanya on el normal és haver de pagar per una ampolla d’aigua, en el millor dels casos et miren malament si demanes un got d’aigua. En el llibre es destaquen nombrosos casos on la comunitat local s’ha oposat a grans multinacionals (Nestlé en molts casos) que volien apropiar-se de l’aigua per embotellar-la i vendre-la. Recentment els italians han rebutjat una llei que volia permetre a companyies privades pendre el control del sistema públic d’aigua.\nL’any 2004 els ciutadans d’Uruguay van ser els primers del món a declarar que tothom té dret a l’aigua i s’ha afegit a la Constitució del país. A ningú se li negará el dret a l’aigua per no poder pagar-la.\nPodeu veure el documental de “Story of Bottled Water” per conèixer més detalls.\nUn altre cas similar al de l’aigua, almenys a Espanya, són els lavabos públics que han anat desapareixent de les nostres ciutats. Ara cal anar a un bar o a un centre comercial per tenir accés a un lavabo públic. En alguns casos hi ha lavabos públics però cal pagar per accedir-hi. Potser haurem de posar en marxa el projecte conceptual de Consum Col·laboratiu “CLOO” (Community Loo)\nViatjant una mica pel món es pot observar que els lavabos públics s’han mantingut com a béns comuns en molts països, ja sigui perquè el pais està poc “modernitzat” o bé perquè la cultura inclou una major consciència de grup, com pot passar a Taiwan o Japó. Una societat basada en els béns comuns\nPassar a una societat basada en els béns comuns implica un canvi de paradigma que revisa els principis fonamentals de la nostra cultura de dalt a baix.\nUna societat basada en els béns comuns és aquella on les polítiques i valors han evolucionat i s’han apartat de la societat basada en “els mercats”, que ha estat la idea dominant durant els últims 200 anys i molt especialment durant els últims 30. Una societat basada en els béns comuns posa el mateix èmfasi en la justícia social, la democràcia participativa i la protecció de l’entorn així com en la propietat individual i l’economia competitiva. Els mecanismes d’una societat basada en “els mercats” poden ser d’utilitat en una societat basada en els béns comuns sempre que no perjudiquin directament els béns comuns. La “tragèdia dels béns comuns” és una idea que es va popularitzar amb l’article de Garret Hardin el 1968 a la revista Science. S’argumentava que la gent que comparteix la terra com a bé comú tendeix a degradar-la sense remei ja que tothom en vol obtenir el màxim rendiment. La terra acaba essent destruïda. Els conservadors han fet servir aquest argument per justificar la privatització dels béns comuns per a una millor utilizació dels recursos existents.\nEl que no és tant conegut és com Elinor Ostrom (la primera dona a guanyar el premi Nobel d’Economía l’any 2009) ha demostrat a partir d’exemples d’arreu del món (Suïssa, Kenya, Nepal, Turquia, etc.) que amb l’existència de mecanismes de control socials que regulin l’ús dels béns comuns aquests no pateixen cap degradació ni destrucció i, per tant, no hi ha cap necessitat de passar-los a mans de propietaris privats.\nUn dels atacs més habituals a la idea dels béns comuns és el de clasificar-ho com a comunisme, res més allunyat de la realitat: El comunisme (els del passat i els pocs que queden actualment) no són societats basades en els béns comuns sino que funcionen amb una planificació centralitzada i burocràcies jeràrquiques per aconseguir objectius econòmics imposats per l’estat.\nPer contra, un societat basada en els béns comuns tendeix a funcionar a una escala que permet la participació i la presa de decisions de manera descentralitzada. Es busca sempre protegir la transparència, la igualtat social i altres valors que en un entorn burocràtic i centralista no s’acostumen a protegir. Tampoc cal confondre els béns comuns amb el sector públic. De fet, l’estat és capaç de destruir els béns comuns de manera tant eficient com l’economia de mercat. Els països comunistes en són un bon exemple.\nEls béns comuns poden ser propietats privades, per exemple el bar del poble on tothom es troba. La categorització de béns comuns rau més en l’esperit que no en el fet de que l’objecte sigui de propietat privada (individual o per una comunitat) o una propietat pública.\nTambé ha arribat el moment de replantejar-se la propietat pública. Amb la crisi dels bancs, sembla que no hi ha altre remei que l’estat prengui control de les companyies que tenen pèrdues. Amb el mateix criteri hauria de ser vist com una bona idea que el govern gestioni companyies que tenen beneficis per poder finançar alguns dels serveis públics i ser més resistents davant de crisis econòmiques. Un cas curiós en aquest àmbit és la Rothaus Brewery (fabricant de cervesa), que pertany a l’estat alemany de Baden-Württemberg i que no ha estat mai privatitzada malgrat que els conservadors estan al govern des de l’any 1948.\nFins fa pocs anys un creador/artista només podia pensar en llicenciar el seu treball amb copyright (drets d’autor) tradicional o bé donar-lo al domini públic. En aquest últim cas l’autor perdia el control i, per exemple, una empresa podia apoderar-se’n i fer diners. Les històries de Disney són un dels exemples més coneguts d’apropiació d’històries de domini públic per al benefici empresarial.\nPer resoldre el problema, Lawrence Lessig, professor de Dret a Harvard, va fundar l’any 2002 l’organització Creative Commons. Al cap de poc es van crear les “llicències Creative Commons” que permeten als autors oferir el contingut gratuïtament però a la vegada controlar l’ús de les seves obres per part de tercers. Si voleu conèixer tots els detalls podeu descarregar-vos el .pdf The Power of Open.\nEl logo del Creative Commons ha esdevingut una icona de la cultura de compartir.\nUna de les millors coses de treballar en l’àmbit del Consum Col·laboratiu és que la majoría del contingut està disponible amb llicència Creative Commons (aquest mateix blog n’és un bon exemple).\nFa pocs dies Creative Commons ha engegat la campanya de donatius pel 2011\nQuè puc fer jo per ajudar als béns comuns?\nAconseguir una societat basada en els béns comuns és un gran repte. Hem patit com els governs han afavorit de manera indiscriminada a les grans empreses privades. Amb la crisi econòmica dels últims anys és possible que tinguem una bona oportunitat per enfortir els béns comuns. És important crear aquesta nova societat pas a pas, quan sorgeixin les oportunitats. La visió ha de ser: “quan sigui possible, protegir i enfortir els béns comuns”.\n“Mai pots canviar coses lluitant contra la realitat existent. Per canviar alguna cosa és millor crear un model nou que deixi obsolet el model antic” – R.Buckminster Fuller A títol personal, cal passar de la innacció habitual al “do-it-with-others”(DIWO) que és la versió col·laborativa del “do-it-yourself”(DIY)\nAl final del llibre es donen 51 idees per ajudar a enfortir i expandir la idea dels “béns comuns”, feu-hi un cop d’ull.\nGràcies a les xarxes de comunicació existents, les bones idees s’expandeixen molt ràpidament. No hi ha hagut cap millor moment a la història per pensar globalment i actuar locament.\nPer a la defensa dels béns comuns, com en la llibertat en general, cal estar alerta en tot moment. Es rebran atacs per part d’individus i empreses que volen aprofitar-se dels béns comuns i també per part del govern (sobretot en dificultats econòmiques o simplement per la ideologia de “els mercats”) on es redueix el suport als béns comuns i per tant també la seva efectivitat.\nBéns comuns (Commons): Allò que compartim. Creacions de la natura o la societat que ens pertanyen a tots de manera equitativa i que han de ser preservats per a futures generacions.\nSocietat basada en els béns comuns (Commons-based society): Una societat on l’economia, la cultura política i la vida en comunitat gira al voltant de la promoció d’una diversitat de béns comuns.\nSolucions basades en els béns comuns (Commons-based solutions): Innovacions i polítiques que resolen els problemes ajudant a la gent a gestionar els recursos de manera cooperativa i sostenible.\nDefensors dels béns comuns (Commoners): Aquells qui fan ús dels béns comuns i es dediquen sobretot a la defensa i restauració dels béns comuns.\nReferències per a més informació\nA Espanya no us perdeu Platoniq y el seu últim projecte Goteo.org


Ernest Benach: La Masia, present i futur\nLa Masia, present i futur\nA l’octubre del 2019 va fer 40 anys que es va fundar la Masia. Un projecte d’èxit i que ha sigut una de les claus per a què avui el Barça sigui on és, a dalt de tot del futbol mundial.\nAvui, com tantes institucions, clubs esportius, gimnasos, teatres, universitats, escoles,... la Masia està tancada a causa de la pandèmia global que patim. Sembla que aquest curs per als adolescents i joves que hi viuen s’ha acabat. Esperem que això no trenqui les dinàmiques formatives, tan necessàries en aquestes edats i que conformen habilitats tècniques però també coneixement i actitud davant la vida.\nAquestes setmanes de crisis diverses, es parla molt que hi haurà un abans i un després de la Covid19, i que això comportarà repensar moltes coses, entre d’altres el món del futbol amb un redimensionament de tot allò que ara és gairebé llei divina. Es parla d’una rebaixa de salaris de les grans estrelles, es parla que potser els fitxatges no tindran els preus desorbitats que hem vist en els darrers anys, es parla de buscar nous models de negoci,... es parla de moltes coses.\nEl Barça ha fet apostes interessants pensant en el futur. De fet el Barça Innovation Hub n’és una de potent, i l’OTT Barça TV+ n’és una altra. La base dels dos projectes és el coneixement, la innovació i els continguts. Una magnífica aposta de futur. I en aquest context de canvis ningú pot dubtar que la Masia també serà peça clau en aquest escenari post-pandèmia. Probablement amb una evolució del concepte, i plantejant-se altres reptes, però l’eina hi és, i és extraordinària.


Més de 2.000 manifestants reclamen de nou a Barcelona l’alliberament dels vaguistes del 29M presos – CGTCatalunya\nInici > General > Notícies > Més de 2.000 manifestants reclamen de nou a Barcelona l’alliberament dels vaguistes del 29M presos\nMés de 2.000 manifestants reclamen de nou a Barcelona l’alliberament dels vaguistes del 29M presos\nJESÚS RODRÍGUEZ | 23/04/2012 - Setmanari Directa\nMés de 2.000 persones es van manifestar el diumenge 22 d'abril a la tarda al centre de Barcelona per denunciar de nou l'empresonament de tres manifestants de la passada vaga general. La marxa va estar marcada per la recent detenció de sis manifestants (4 a Barcelona i 2 a Tarragona) que va finalitzar dissabte amb la seva posada en llibertat, en el cas de dos d'ells sota la condició de dipositar una fiança de 6.000 euros.\nLa protesta va estar precedida per nombrosos escorcolls dels mossos d'esquadra que, ubicats estratègicament a tots els accessos a la plaça de Catalunya, van regirar bosses i van demanar el DNI a més d'un centenar de persones que es dirigien al centre de la plaça. Tres pancartes obrien la marxa, força compacta, que anava envoltada per furgons policials a la part davantera i a la cua. Enmig de la Via Laietana la capçalera va girar en direcció al Forat de la Vergonya, on es va fer lectura d'un manifest en homenatge a les víctimes del muntatge del cas 4F, per tot seguit continuar en direcció al passeig de Lluis Companys.\nAl llarg del trajecte alguns manifestants van fer pintades alusives a la repressió de Felip Puig, el control social i els recents empresonaments de dos estudiants de la UB i un veí del barri del Clot. Al passeig de Lluis Companys les manifestants van rebre el suport d'algunes de les persones presents a la Fira de la Terra, ubicada enmig de la zona per a vianants entre l'Arc de Triomf i el parc de la Ciutadella.\nPunt calent al seu pas pel TSJC\nEl punt més calent de la marxa va ser en el moment que aquesta passava a tocar del Tribunal Superior de Justícia de Catalunya (TSJC), totalment envoltat per agents antiavalots dels Mossos d'Esquadra, un edifici on en els propers dies s'ha de signar la resposta al recurs contra l'empresonament de Javi, Dani i Isma. Aquesta decisió, concretament, l'haurà de prendre la secció vuitena d'aquest organisme judicial. Sota l'Arc de Triomf es va fer lectura d'un comunicat i, també, d'una emotiva carta enviada per Javi des del centre penitenciari Brians 2, on es troba tancat des de fa 23 dies.\nUn cop desconvocada la marxa es va viure un estrany episodi policial. Diversos manifestants es trobaven asseguts a les terrasses de bars del passeig de Lluis Companys quan, de cop i volta, agents de paisà i antiavalots de la guàrdia urbana es van endur per la força cinc persones. Dues d'elles van quedar finalment detingudes sota l'acusació d'haver realitzat pintades al llarg del recorregut de la mobilització. Es preveu que dilluns al matí declarin a la comissaria, després de passar la nit als calabossos.\n* Notícia publicada al web del setmanari Directa http://www.directa.cat/noticia/mes-2000-manifestants-reclamen-nou-lalliberament-dels-vaguistes-presos\n29M Material divulgatiu, Antirepressió


Albiach defensa l'esmena de Podem als pressupostos sobre desnonaments i demana una "rectificació" al PSOE La República\nAlbiach defensa l’esmena de Podem als pressupostos sobre desnonaments i demana una “rectificació” al PSOE\nACN Barcelona.-La líder dels comuns, Jéssica Albiach, ha defensat l’esmena que Podem ha presentat sobre desnonaments, juntament amb ERC i EH Bildu, i ha demanat al PSOE una “rectificació”. Tot […]\nACN Barcelona.-La líder dels comuns, Jéssica Albiach, ha defensat l’esmena que Podem ha presentat sobre desnonaments, juntament amb ERC i EH Bildu, i ha demanat al PSOE una “rectificació”. Tot plegat després que la ministra de Defensa, Margarita Robles, hagi criticat que la formació morada hagi esmenat els seus mateixos pressupostos i hagi considerat que és “una mica sorprenent”. “No podem fer de govern i d’oposició alhora”, ha retret Robles. Albiach ha dit que a ella li sorprén “el posicionament i actitud” que està tenint el PSOE. Ha dit que “els desnonaments sense alternativa habitacional són una barbaritat en qualsevol moment” i que “en plena pandèmia, amb un toc de queda i de cara a l’hivern, el que és sorprenent és que el PSOE no vulgui moure’s”.\n“Espero una rectificació del PSOE perquè crec que és una qüestió bàsica de drets humans”, ha argumentat la presidenta de CatECP, que ha insistit que “la gent necessita un sostre”. “És molt senzill d’entendre”, ha reblat.


Pau Casals: “Ensenyar és aprendre” – Fundació Pau Casals\n“Mai no m’he marcat una ratlla divisòria entre l’ensenyament i l’aprenentatge. Un mestre, no cal dir que hauria de saber més que els seus deixebles, però per a mi, ensenyar és aprendre.”\nPau Casals (el Vendrell, 1876 – Puerto Rico,1973) ha estat un dels millors violoncel·listes del segle XX. Reconegut internacionalment com a un dels millors intèrprets i directors d’orquestra del seu temps, continua avui dia sent un nom de referència universal. Com a intèrpret va aportar canvis innovadors en l’execució del violoncel i el va convertir en un gran instrument solista. La seva influència va ser única, però com va dir Toscanini, no podem parlar d’ell només com a un gran virtuós del violoncel, sinó que hem de parlar de Pau Casals com a MÚSIC en totes les seves connotacions.\nEn aquest sentit, l’ensenyament formava part intrínseca de la seva carrera com a músic. Casals va exercir de professor a l’Escola de Música de Barcelona, al Conservatori del Liceu i a l’École Normale de Musique de París, va donar classes des del seu exili a Prada de Conflent i al llarg de la seva vida va fer master class a Berkeley, Zermatt, Marlboro i Puerto Rico. Alguns dels alumnes i deixebles més reconeguts van ser Gaspar Cassadó, Diran Alexanian, Maurice Eisenberg, Bernard Greenhouse, Zara Nelsova, Amaryllis Fleming, Raya Garbousova, Tackeishiro Hirai, Miklos Perenyi, entre d’altres.\nD’ençà que Pau Casals va iniciar els estudis a l’Escola Municipal de Música de Barcelona amb onze anys, amb el professor Josep García, va començar a reflexionar sobre la tècnica del violoncel. El seu esperit d’innovació i de recerca d’una major sonoritat el va portar a donar la màxima flexibilitat al braç dret facilitant el maneig de l’arquet. Casals va rebutjar el bloqueig de l’articulació del colze o l’ús constant de tota la longitud de l’arc com feien els violoncel·listes en aquell moment, i va alliberar el moviment. Necessitava sentir-se lliure per donar més varietat a la seva sonoritat i per tant, donar plena riquesa a la seva expressivitat. Així mateix va iniciar una revisió de la digitació i de la posició dels dits de la mà esquerra. Es va adonar ràpidament que quan els dits de la mà esquerra “pulsaven” una nota com ho feia un pianista, aquest efecte provocava un so molt més clar que l’alternança del lliscament i subjecció que feien els violoncel·listes habitualment. Aquesta revolució tècnica sumada a la seva manera d’entendre i interpretar la música el va convertir en un dels millors intèrprets del segle XX i un exemple d’inspiració per a moltes generacions de músics.\nPer Casals era molt important l’expressió de l’ànima en la interpretació “Aquell qui no s’interroga a ell mateix, i no escolta, «la veu» de la seva ànima d’artista, va per mal camí. Allò que compte és el que tenim en el nostre interior, i és això el que tenim el deure d’expressar” Així mateix afirmava que l’enemic número u d’un músic era la rutina, i criticava que amb el pretext de buscar la perfecció tècnica molts músics queien en l’execució mecanitzada, estereotipada, allunyant-se de l’art de la interpretació.\nTots aquests elements de la tècnica i la interpretació els va transmetre als seus alumnes, però potser la seva frase més coneguda i que sempre deia als seus deixebles i als músics de l’orquestra era “llibertat, però amb ordre!” que resumeix molt bé el seu punt de vista i alhora el respecte i l’exigència musical que tenia davant la interpretació de qualsevol obra. Per aclarir aquesta aparent contradicció Casals sempre feia comparacions amb la natura. “La música ha de ser capaç d’igualar la natura en fantasia, en varietat, i en bellesa, però sempre obeint a les lleis que no canvien. Totes les fulles d’un arbre s’assemblen però seria absurd buscar dues fulles que siguin absolutament iguals, de la mateixa manera tots els fragments musicals d’una composició són únics”.\nLa Sonoritat de Casals estava al servei de la música que interpretava i no li agradava el culte a la bellesa per la bellesa. Considerava que un vibrato ràpid sense variacions podia resultar monòton i inexpressiu. Casals deia “Un fort vibrato en un energètic forte és excel·lent” però afegia “la sonoritat sense vibrato també és molt bonica, especialment en un piano o pianissimo”. Aquest control del vibrato és probablement una de les lliçons més importants que va llegar als instrumentistes de corda.\nA banda dels alumnes que van tenir l’oportunitat de fer classes o assistir a una master class, Pau Casals va tenir molts seguidors i va ser, i ha sigut inspiració i referència per a molts músics tal i com ho testimonia el violinista Isaac Stern en les seves memòries: “La millor imatge que em ve al cap per descriure Pau Casals és una paret i un jardí. Imagina’t que de sobte et trobes davant d’una paret i no saps que darrere hi ha un magnífic jardí. El que va fer Casals és obrir la porta d’aquest jardí. Quan vam entrar vam descobrir milers de colors i olors que no sabíem que existien Ens va revelar el que pots aconseguir un cop ets a dins del jardí. De quina manera pots crear els teus propis colors i olors fent ús del poder de la imaginació musical, aquesta és la nostra responsabilitat”.\nCom deia George Enesco: “Casals és el nostre MESTRE i tots nosaltres els seus alumnes”.


El MNAC prepara exposició sobre Picasso i el romànic català pel 2016\nFernande Olivier, Pablo Picasso i Ramon Reventós, en el bar El Guayaba de Barcelona la vigilia del seu viatge a Gósol.\nLa mostra de Picasso al MNAC s'articularà a partir de l'estada que a la primavera del 1906 l'artista va fer a Gósol (Berguedà) amb la seva companya Fernande Olivier. Així mateix, també se centrarà en la visita que Picasso va fer al museu el 1934, just abans de la seva inauguració oficial. A partir d'aquests elements, l'exposició es proposa resseguir la rellevant influència que el romànic va tenir en l'obra de l'artista.Exhibició de la col·lecció GallardoLa Generalitat va acceptar al juliol la donació d'una part de la col·lecció d'obres d'art del gòtic i el romànic d'Antonio Gallardo Ballart, per tal que fossin exposades al públic al MNAC. Aquesta reivindicació serà una realitat el 2016, quan l'equipament exhibirà les obres que conformen la col·lecció. Paral·lelament, farà parada al Museu Nacional la mostra 'El Diví Morales', una reivindicació de l'obra de Luis de Morales, conegut com el Diví, i organitzada pel mateix MNAC, el Museu de Bellas Artes de Bilbao i El Prado.\nLes cinquanta-quatre obres seleccionades es distribueixen en cinc seccions, que s'inicien amb una de les pintures de Morales més importants i monumentals, 'La Mare de Déu de l'ocellet'. En aquest primer espai, agrupades sota la denominació d"Icones perdurables', pengen les creacions iconogràfiques més conegudes del pintor: la Mare de Déu amb el Nen, la Dolorosa, l'Ecce Homo, Crist amb la creu a coll, la Pietat o la Cinquena Angoixa. A la mostra s'exhibeixen també els dos únics dibuixos atribuïts a l'artista: 'Lamentació davant Crist mort' i 'Noli me tangere', ambdós del Museu Nacional de Arte Antiga de Lisboa. /acn\n#museus #exposicions #artistes #agenda #catalunya #pintura


Bonnie ‘Prince’ Billy & Bitchin Bajas - Las Naves\nBonnie ‘Prince’ Billy & Bitchin Bajas\nBonnie ‘Prince’ Billy & Bitchin Bajas actuen en Las Naves dins del Festival de la Cançó del Grau 2017.\nWill Oldham, que canta i compon sota l’àlies Bonnie ‘Prince’ Billy, porta un quart de segle embarcat en un idiosincrátic viatge pels mons del indie-folk i el cinema independent, deixant una marca inesborrable en tots dos. Amb la seua personal forma d’encarar la música i la seua indústria, aqueixa que aprecia la intimitat, el sentiment de comunitat, el misteri i l’espontaneïtat; la seua lluentor ha captivat al món, convertint-li en un dels trobadors més influents i volguts.\nBitchin Bajas van començar en 2010 com el projecte paral·lel en solitari de Cooper Crain, guitarrista dels herois krautrockeros de Chicago Cave. Des de llavors ha sumat a Dan Quinlivan i Rob Frye cridant l’atenció d’un públic internacional gràcies a una brillant i extensa discografia en segells de la reputació de Bathetic, Permanent, Hands In The Dark o Drag City. El trio produeix un ambient càlid, instrumental, psicodèlic i melòdic que beu del minimalisme electrònic dels 60/70 introduint instruments acústics com a flautes, saxos, xilòfons i xicotets instruments de vent.\nLa col·laboració es va estrenar en directe el passat mes de març, durant una residència de tres dies en el prestigiós Cafè Oto de Londres, i fins ara solament ha girat amb comptagotes per mitjà Oest americà a més d’algunes dates a Japó el passat mes d’octubre, per la qual cosa tindrem el privilegi de presenciar els primers concerts del projecte en l’Europa continental.


» INFORMACIÓ D'ACTUALITAT » Notícies d'actualitat » Xerrada "Els canvis a l’adolescència"\nAquest curs escolar 2018-2019 continua el Programa de Formació i Suport a les Famílies (PAF) per tal d’oferir un cicle de xerrades per a mares i pares que abordin els temes que preocupen sobre l’educació dels fills i filles.\nAquestes xerrades representen un espai de vivència, reflexió i consulta, i es desenvolupen de manera activa per tal de fer reflexionar i participar als assistents.\nLa primera xerrada, que anirà a càrrec de la psicòloga Helena Galé, porta com a títol “Els canvis a l’adolescència” i tindrà lloc el proper dimecres 7 de novembre de 17h a 19h a la Biblioteca Ca l’Oliveres.\nAquesta xerrada va adreçada a famílies amb fills i filles adolescents que volen tenir elements per poder comprendre i acompanyar els seus fills en aquesta etapa.\nEls continguts que es tractaran seran les etapes de l’adolescència, els canvis físics i emocionals, com ajudar els adolescents a afrontar l’angoixa que produeixen els canvis i estratègies per parlar de sexualitat amb els fills adolescents, entre d’altres.\nL’objectiu d’aquest cicle de xerrades és dotar d’eines a les famílies en aquest camí de l’educació, entenent que fer de mare i de pare se’n pot aprendre. Per això, us posem a l’abast l’adreça electrònica de la regidoria d’Educació per tal que proposeu activitats, xerrades o formacions que siguin del vostre interès: educació@ llicamunt.cat.


Cosir i repuntejar: abril 2019\nEl poblament de les illes Canàries\nFenòmens naturals és una secció quinzenal de ciència a El matí a Ràdio 4\nRecomanacions (enllaços revisats 30/04/2019)\nMés informació a "Fenòmens naturals"\nEl poblament de la península Ibèrica (01/04/2019)\nGens, pobles i llengües (04/09/2018)\nDarwin i biodiversitat (18/02/2019)\nEtiquetas: Biologia Humana, Ecologia Humana, El matí a Ràdio 4-Fenòmens naturals, espais naturals, historia natural\nEl poble romani\nRecomanacions (enllaços revisats 15/04/2019)\nProjecte de la FAGIC: El camí del poble gitano.\nMuseu virtual del poble gitano a Catalunya.\nHimne: Gelem, gelem\nEtiquetas: Biologia Humana, El matí a Ràdio 4-Fenòmens naturals, historia\nCanvis en la recerca\nAhir dimecres 10 d’abril va venir Núria Montserrat, de l'Institut de Bioenginyeria de Catalunya (IBEC), per parlar-nos dels canvis en la recerca.\nEl treball conjunt de d’enginyers i biòlegs molecular han permès de pensar en el modelatge de malalties. La regeneració d’òrgans mitjançant cèl·lules mare permet pensar en la bioimpressió d’òrgans en 3D i en fabricar laboratoris en un xip.\nNúria treballa a l'IBEC, un institut de recerca que hem visitat gràcies que Pere Roca-Cusachs va venir al cafè científic i, mesos més tard, ens va acollir al seu laboratori. Núria explica que l'IBEC es va crear el 2004 gràcies a la voluntat d'un físic, Josep Samitier, que es va unir a un biòleg, Josep Antoni del Río, i a un metge, Daniel Navajas. Aquesta visió interdisciplinar dels fenòmens de la vida ha permès fer salts en el coneixement i en les perspectives de teràpia davant de malalties complexes.\nEtiquetas: Cafè Científic a la Casa Orlandai, fisiologia, genetica, recerca\nPoblament de la península Ibèrica


Una experiència lúdica i solidària que vincula territori, vi i responsabilitat social. Biderrez: Impulsa Fundraising\nCol·labora amb 20€, 30€, més, menys, el que puguis: estaràs finançant dos projectes que permetran als joves amb discapacitat intel·lectual tenir més oportunitats d'integrar-se a l'empresa ordinària, i a la gent gran amb la mateixa discapacitat afrontar la vellesa amb la qualitat de vida que mereixem tots. Aquests recursos ens permetran oferir una formació en captació de fons gratuita a les entitats socials de les comarques incloses a la DO Penedès i a la DO Empordà i del Gironès. T'afegirem en els agraiments web. Sari mugatua\nPARTICIPAR A UNA VEREMA ESPECIAL AL SETEMBRE A CELLER CREDO Col·labora amb 35€ i gaudiràs l'experiència de collir a mà el raïm amb que es farà un dels vins de Verema Solidària, visitar la vinya guiat per experts + dinar a l’aire lliure + finançar els projectes socials per a persones amb discapacitat intel·lectual i la formació a entitats socials d'enguany + Rebràs el vídeo resum i resultats del que aconseguim junts. Sari mugatua\nCol·labora amb 35€ i gaudiràs l'experiència de collir a mà el raïm amb que es farà un dels vins de Verema Solidària, visitant la vinya guiat per experts + dinar a l’aire lliure + finançar els projectes socials per a persones amb discapacitat intel·lectual i la formació a entitats socials d'enguany + Rebràs el vídeo resum i resultats del que aconseguim junts. Sari mugatua\n40 unitate gelditzen dira\nCol·labora amb 35€ i gaudiràs l'experiència de collir a mà el raïm amb que es farà un dels vins de Verema Solidària, visitar la vinya guiat per experts + sopar a l’aire lliure + finançar els projectes socials per a persones amb discapacitat intel·lectual i la formació a entitats socials d'enguany. Rebràs el vídeo resum i resultats del que aconseguim junts. Ezin da aukeratu dagoeneko\nEXPERIÈNCIA DE VEREMA A CELLER LA VINYETA + AMPOLLA DE VI DE COLLITA SOLIDÀRIA Col·labora amb 50€ i gaudiràs l'experiència de collir el raïm amb que es farà el teu vi de la Verema Solidària i de visitar la vinya guiat per experts + sopar a l’aire lliure + finançar els projectes socials i la formació d'enguany. Rebràs el vídeo resum i resultats que aconseguim junts + invitació a la presentació del vi de VS a la primavera del 2018 i la teva ampolla de tiratge limitat. Sari mugatua\nCol·labora amb 50€ i gaudiràs l'experiència de collir el raïm amb que es farà el teu vi de la Verema Solidària i de visitar la vinya guiat per experts + dinar a l’aire lliure + finançar els projectes socials i la formació d'enguany. Rebràs vídeo resum i resultats que aconseguim junts + invitació a la presentació del vi de VS a la primavera del 2018 i la teva ampolla de tiratge limitat. Sari mugatua\nEXPERIÈNCIA DE VEREMA A CELLER COOPERATIU D’ESPOLLA + AMPOLLA DE VI DE COLLITA SOLIDÀRIA Col·labora amb 50€ i gaudiràs l'experiència de collir el raïm amb que es farà el teu vi de la Verema Solidària i de visitar la vinya guiat per experts + dinar a l’aire lliure + finançar els projectes socials i la formació d'enguany. Rebràs el vídeo resum i resultats que aconseguim junts + invitació a la presentació del vi de VS a la primavera del 2018 i la teva ampolla de tiratge limitat. Sari mugatua\nEXPERIÈNCIA DE VEREMA A CELLER CREDO + AMPOLLA DE VI DE COLLITA SOLIDÀRIA Col·labora amb 50€ i gaudiràs l'experiència de collir el raïm amb que es farà el teu vi de la Verema Solidària i de visitar la vinya guiat per experts + dinar a l’aire lliure + finançar els projectes socials i la formació d'enguany + Rebràs vídeo resum i resultats que aconseguim junts + invitació a la presentació del vi de VS a la primavera del 2018 i la teva ampolla de tiratge limitat. Sari mugatua\nA la primavera del 2018: Accés exclusiu al tast maridatge ofert per en Josep Roca, sommelier en cap del restaurant El Celler de Can Roca, 3*** Michelin, Millor restaurant del món 2013 i 2015. En Josep Roca és considerat un dels millors sommeliers del món, amb sentits extraordinaris per crear harmonies entre cuina i vi. A la sessió, que es farà a l'Espai Mas Marroch (Girona), Espai d’esdeveniments dels germans Roca, podràs tastar tots els vins de Verema Solidària: els quatre del 2017 i el del 2016. APUNTA'T si vols ser un/a dels afortunats que podran gaudir d'aquesta experiència + finançar els projectes socials i la formació d'enguany + rebre vídeo resum i resultats del micromecenatge. Sari mugatua\nDos adults i els menors de 12 anys exclusivament de la unitat familiar. Accés a una Verema Solidària al setembre: collita de raïm + visita a vinya + dinar al camp. Estaràs finançant els projectes socials i la formació a entitats d’enguany + Rebràs vídeo resum i resultats del que aconseguim junts. Els adults rebran el kit de veremador (tisores i barret); seran responsables dels menors i compartiran tisores de poda. Dinar per a tots. Sari mugatua\nDos adults i els menors de 12 anys exclusivament de la unitat familiar. Accés a una Verema Solidària al setembre: collita de raïm + visita a vinya + sopar al camp. Estaràs finançant els projectes socials i la formació a entitats d’enguany + Rebràs vídeo resum i resultats del que aconseguim junts. Els adults rebran el kit de veremador (tisores i barret); seran responsables dels menors i compartiran tisores de poda. Sopar per a tots. Sari mugatua\nExperiència de Verema Solidària en família per a dos adults i els menors de 12 anys de la unitat familiar, exclusivament. Els adults rebran kit de veremador i seran responsables dels menors, compartint tisores de poda. Dinar per a tots + 1 ampolla del vi de la teva Verema Solidària. Sari mugatua\nExperiència de Verema Solidària en família per a dos adults i els menors de 12 anys de la unitat familiar exclusivament. Els adults rebran kit de veremador i seran responsables dels menors, compartint tisores de poda. Sopar per a tots + 1 ampolla de vi de la vostra Verema Solidària. Ezin da aukeratu dagoeneko\nExperiència de Verema Solidària en família per a dos adults i els menors de 12 anys de la unitat familiar, exclusivament. Els adults rebran kit de veremador i seran responsables dels menors, compartint tisores de poda. Sopar per a tots + 1 ampolla del vi de la teva Verema Solidària. Sari mugatua\nGaudeix de l'experiència Verema Solidària + dinar a l'aire lliure + finançar els projectes socials i la formació d'enguany. Rebràs vídeo resum i resultats del crowdfunding + invitació a l'acte de presentació del vi + recollida de la teva ampolla de tiratge limitat + accés exclusiu al tast-maridatge ofert per un/a xef o sumiller de prestigi. Sari mugatua\nGaudeix de l'experiència Verema Solidària + sopar a l’aire lliure + finançar els projectes socials i la formació d'enguany. Rebràs vídeo resum i resultats del crowdfunding + invitació a l'acte de presentació del vi + recollida de la teva ampolla de tiratge limitat + accés exclusiu al tast-maridatge ofert per un/a xef o sumiller de prestigi. Ezin da aukeratu dagoeneko\nPensat per a grups d’amics, d’associació, d’empresa, d’esport … Experiència de Verema Solidària per a 3 participants, amb sopar a l'aire lliure + 1 ampolla de vi de la collita solidària. I si voleu us donarem visibilitat a xarxes socials! Sari mugatua\nPensat per a grups d’amics, d’associació, d’empresa, d’esport … Experiència de Verema Solidària per a 3 participants, amb dinar a l'aire lliure + 1 ampolla de vi de la collita solidària. I si voleu us donarem visibilitat a xarxes socials! Sari mugatua\nPensat per a grups d’amics, d’associació, d’empresa, d’esport … Experiència de Verema Solidària per a 5 participants + sopar per a tots + diploma de participació + lot de vi de la collita solidària (3 ampolles). I si voleu us donarem visibilitat a xarxes socials! Sari mugatua\nPensat per a grups d’amics, d’associació, d’empresa, d’esport … Experiència de Verema Solidària per a 5 participants + dinar per a tots + diploma de participació + lot de vi de la collita solidària (3 ampolles). I si voleu us donarem visibilitat a xarxes socials! Ezin da aukeratu dagoeneko\nPensat per a grups d’amics, d’associació, d’empresa, d’esport … Experiència de Verema Solidària per a 5 participants + dinar per a tots + diploma de participació + lot de vi de la collita solidària (3 ampolles). I si voleu us donarem visibilitat a xarxes socials! Sari mugatua


DIA MUNDIAL DE LA POESIA 2015: Crònica de l'Acrostikus\nSabeu que a vegades persones que no coneixes, es troben en un mateix camí? Coneixeu la sensació quan es crea un vincle entre diferents veus que participen en iniciatives culturals a la xarxa a través d'un poeta? Doncs avui unes quantes persones ens hem acostat al carrer Flassaders, número 40 de Barcelona, per endinsar-nos a l'Acrostikus, un recital poètico-musical organitzat per Cristina Companys, Pere Peries i la Fundació Joan Brossa, per llegir, recitar i cantar haikús brossians, a partir de les iniciatives tuiteres #Brossa95 i #HaikuBrossa organitzats per la fundació esmentada per celebrar el naixament de Joan Brossa. La veritat és que cap de nosaltres sabíem com seria l'espectacle. Primer, la Judith Barnés, gestora cultural de la fundació, ha presentat l'acte explicant que sorgia arrel de la participació de la gent a través del Tuiter fent acròstics i haikús brossians. Després, en Pere Pèries ens ha demanat si teníem ganes de fer coses. Es tractava d'un espectacle interactiu i plenament brossià. Seguidament, en Pere ens ensenyava diferents poemes visuals brossians, a partir dels quals havien nascut haikús, i la Cristina Companys els ha recitat com si tots aquells versos de diferents participants fossin un sol poema. A continuació, un tenor i una soprano han interpretat bellament diferents haikús, sota l'acompanyament d'una pianista que feia sonar una música preciosa.\nEntre recital, i cançó, el Pere feia sortir a gent a qui prèviament se'ls havia donat cartes amb lletres, i a partir de paraules, ens feia crear acròstics al moment. Finalment, en Pere ha cantat els darrers haikús, amb una interpretació molt bonica. I finalment, ens han obsequiat amb un sempre benvingut piscolabis. Realment, un espectacle poètico-musical màgic, impressionant...


HOAC-GOAC Barcelona-St. Feliu: PRIMER DE MAIG\nEl Primer de Maig, Dia Internacional dels Treballadors i Treballadores, és una jornada reivindicativa en la qual commemorem la solidaritat dels obrers de Xicago de 1886 i les víctimes de la defensa dels drets laborals al llarg de la història del moviment obrer.\nEl Primer de Maig d’enguany està molt marcat per la reforma laboral, les retallades conòmiques, la pujada de l’atur, els desnonaments injustos, el dèficit fiscal i la conseqüent resposta dels reballadors i treballadores a la vaga general del passat 29 de març. Entre llums i ombres els cristians obrers, que també vivim en la nostra pròpia pell aquesta situació, ens sentim solidaris\na tantes persones que pateixen les conseqüències de la crisi econòmica provocada per un sistema econòmic injust.\nHem vist que:\n•Totes les mesures econòmiques, laborals i socials provoquen pèrdues importants dels drets dels treballadors i treballadores.\n•Moltes famílies estan sent afectades en la seves relacions per situacions de tensió, angoixa, strès, depressió, canvis de caràcter...\n•Va augmentant el nombre d’aturats i aturades.\n•Els joves miren amb molta inseguretat el seu futur.\n•Cada vegada hi ha més persones abocades a la marginació.\n•Algunes persones grans han de mantenir, amb les seves pensions que moltes vegades són petites, la precarietat econòmica dels seus fills i néts.\n•Hi ha famílies que han de renunciar a les seves vivendes perquè no poden pagar les hipoteques.\n•Treballadors d’altres llocs que han de tornar als seus països d’origen per manca de sortides laborals i perspectiva de futur.\nEns hem deixar il·luminar per l’evangeli segons Marc que…\n• Ens recorda que Jesús veié una gran gentada i se’n compadí, perquè eren com ovelles sense pastor (Mc 6, 34).\n•Ens adverteix que sempre ens faltarà una cosa per gaudir del Regne de Déu si no donem el que tenim als pobres (Mc 10, 21).\n•Ens subratlla que per ser important en mig de la gent cal ser servidor a l’estil de Jesús que va donar la vida (Mc 10, 43).\n•Ens crida a discernir la nostra escala de valors davant un món materialista i consumista (Mc 12, 17).\n•Ens fa mirar i visibilitzar els petits gestos de vida dels més petits de la nostra societat (Mc 12, 4).\n•Ens empeny a fer una lectura creient de la realitat que estem vivim sense por ni fatalisme (Mc 4, 28).\nEns sentim compromesos a:\n•Continuar denunciant totes les injustícies que atempten contra els drets humans dels reballadors i treballadores a partir d’actuacions que visibilitzin les víctimes de la crisi.\n•Treballar allà on som (família, barri, lloc de treball, parròquia, moviments, associacions...) per crear xarxes de solidaritat.\n•Tenir una actitud reivindicativa tant a nivell individual com col·lectiu davant les administracions que tenen la responsabilitat de garantir els drets i el benestar de totes les ersones.\n• Sensibilitzar les persones que formem l’Església perquè donem exemple evangèlic des de l’austeritat, confiança, esperança, justícia, germanor, hospitalitat, amor fratern i acollida.\n•Educar a un estil de vida més auster, valorant les coses petites, sabent compartir el poc que tenim... amb el nostre testimoni en el dia a dia; i, a la vegada, amb la creació d’espais de trobada de solidaritat i acollida: bancs dels temps, bescanvi de coses, caixes de resistència, compartir béns, pedagogia del saber administrar, borses de treball, ajuda mútua...\nLa dignitat de la persona i les exigències de la justícia requereixen, sobretot avui, que les opcions econòmiques no facin augmentar de manera excessiva i moralment inacceptable les desigualtats, que es continuï buscant com a prioritat l'objectiu de l'accés al treball per part de tots, o que el antinguin.\nCaritas in veritate 32, de Benet XVI\nPublicat per goac barcelona a 19:52\nEtiquetes de comentaris: Crisi, Església, Precarietat\nManifest de la HOAC, la JOC i el MTC davant el 1r ...\nCELEBRACIÓ 1 DE MAIG\nCONCERT JOC 1 DE MAIG\nCONCENTRACIÓ EN DEFENSA DELS DRETS I LLIBERTATS CI...