03 de octubre de 2017. 17:35h.\nEl bisbe administrador apostòlic de Mallorca, Mons. Sebastià Taltavull, convida a la pregària en aquests moments delicats per a la convivència i la pau.\nConscient del moment que viu el nostre poble, he pensat que també el que havia de fer era aixecar el cor a Déu, que és tot amor i justícia, i demanar-li que ens ajudi a trobar camins de diàleg, de bona entesa i de pau. M'ha ajudat molt aquesta pregària del papa Francesc, que és tota una contemplació de la nostra terra des de Déu.\nUs convid que, si voleu, avui la reseu amb mi: “Pare nostre que sou present en tot l'univers i en la més petita de les vostres criatures, vós que envolteu amb la vostra tendresa tot el que existeix, vesseu en nosaltres la força del vostre amor perquè tinguem cura de la vida i de la bellesa. Inundau-nos de pau, perquè visquem com a germans i germanes sense fer mal a ningú.\nPare dels pobres, ajudeu-nos a rescatar els abandonats i oblidats d'aquesta terra que tant valen als vostres ulls. Guariu les nostres vides, perquè siguem protectors del món i no pas depredadors, perquè sembrem formosor i no pas contaminació i destrucció. Toqueu els cors dels qui busquen només beneficis a costa dels pobres i de la terra. Ensenyeu-nos a descobrir el valor de cada cosa, a contemplar admirats, a reconèixer que estem profundament units amb totes les criatures en el nostre camí cap a la vostra llum infinita. Gràcies perquè esteu amb nosaltres cada dia. Encoratgeu-nos, si us plau, en la nostra lluita per la justícia, l'amor i la pau.\nDéu d'amor, mostrau-nos el nostre lloc en aquest món com a instruments del vostre afecte envers tots els éssers d'aquesta terra, perquè cap d'ells no és oblidat davant vostre. Il·lumineu els amos del poder i del diner perquè es guardin del pecat de la indiferència, estimin el bé comú, promoguin els febles, i tinguin cura d'aquest món que habitem. Els pobres i la terra estan clamant, Senyor, preneu-nos a nosaltres amb el vostre poder i la vostra llum, per a protegir tota vida, per a preparar un futur millor, perquè vingui el vostre Regne de justícia, de pau, d'amor i de bellesa. Lloat sigueu. Amén”.


Política de cookies - estudi ceràmic\n¿Accepta l’ús de cookies en aquest lloc web? estudiceramic.com sol·licita el seu permís per a demanar dades estadístiques anònimes durant la navegació en aquest lloc web, conforme al Reial decret llei 13/2012. Per a més informació consulti la Política de privacitat i la política de cookies. No hi ha res dolent en elles.\nEl lloc Web estudiceramic.com utilitza dos tipus de cookies:\nTipus de cookies que utilitza estudiceramic.com:


El comerç de Can Mas regala 1.250 euros als clients més fidels\nEl proper dissabte, 23 de gener, a les 12 del migdia, tindrà lloc el sorteig de 25 talonaris per valor de 50 euros, en vals d'1 euro, al Centre Cívic de Can Mas, entre els clients de la targeta comercial del barri. Aquesta activitat està inclosa en el Pla de Dinamització Comercial de Can Mas, realitzat per la Regidoria de Comerç, Industria i Turisme, amb el suport de la Cambra de Comerç.\nEl passat 23 de desembre, durant la 1a Nit del comerç es van repartir 3.000 targetes comercials entre els clients del barri. Durant tot un mes, els veïns i veïnes han pogut segellar aquestes targetes a 36 comerços de Can Mas, a canvi de les seves compres. Una vegada emplenada la butlleta, l'han dipositat a les urnes que es podien trobar en els mateixos comerços.\nDissabte, s'extrauran 25 paperetes guanyadores, entre totes les participants. Aquests establiments locals també han lliurat 1.500 bosses reutilitzables entre els ciutadans que han participat al sorteig. Aquest Pla està integrat en el PIIBCM (Projecte d'Intervenció Integral al Barri de Can Mas) promogut per l'Ajuntament de Ripollet i la Generalitat de Catalunya.\n- Actuació de màgia, durant la 1a Nit del Comerç a Can Mas


U.R.A.: d’agost 2018\nResultats Contest ARRL SSB 2018\nJa han sortit els resultats del Contest de la ARRL SSB 2018-08-2018.\nSom 5e d’Europa i 13e Mundial\nUn bon resultat contant la mala propagació i sobre tot una nit dolentíssima en 40 metres que no ens va permetre fer multiplicadors suficients per millorar el resultat. Veieu que tenim mes QSOs que els dos que estan davant nostre, però tenen mes multiplicadors que nosaltres, una llàstima!!.\nToca millorar aquest punt en propers concursos\nPublicado por Joan en 11:15\nEtiquetes: 2018, ARRL, C37NL, Concursos, Contest, URA\nFi de l'activació C37MS i C37FF\nEls amics i companys Jean-Jacques ON7EQ, Hans ON5AEN, i Jacques ON5OO, han finalitzat la seva estada a Andorra.\nL’activació en 6m de C37MS, ha estat un èxit, no tant amb 2m ja que el lineal va quedar QRT i van sortir nomes amb 50W, no obstant van fer molts QSOs, demostrant que no calen grans potencies per poder fer Meteor Scatter.\nAgrair també l´activació de tres parcs amb C37FF, i encoratjar així a tots a activar dit indicatiu als diferents parcs i reserves naturals que tenim a Andorra amb el vostre propi indicatiu.\nUna setmana intensa per a tos i agrair també als que ens vàreu visitar i vau donar suport al esdeveniment.\nPublicado por URA en 10:01\nEtiquetes: 2018, C37FF, C37MS, URA\nActivació C37MS i C37FF\nEl proper dimarts 7 d’agost arriben els amics de UBA ON5AEN Hans De Beer / ON5OO Jacques Debouche / ON7EQ Jean-Jacques DE REY per activar l’indicatiu C37MS des de Naturlandia.\nEl dia d’arribada passaran una estona a la Seu Social de URA per tal de fer els tràmits administratius i donar-nos a conèixer l’activitat prevista de Meteor Scatter.\nDurant la seva estada, fins el 14 al matí aprofitarem juntament amb ells per activar també l’indicatiu C37FF per el Diploma internacional de Flora i Fauna, que ja us vam fer conèixer i podeu trobar informació a QRZ.com. Dita activació es farà des de els Parcs i Reserves d’Andorra i ja us informarem puntualment, pels mitjans habituals, WhatsApp i Facebook, del lloc i dia que es farà cada un d’ell.\nGràcies a Jean-Jaques ON7EQ, que va ser l’impulsor d’aquesta iniciativa a Andorra i s’ha ocupat de tot el necessari per estar inclosos en dit Diploma.\nEl camp base serà Naturlandia a on estaran bona part de la jornada i s’allotjaran a l’Alberg.\nSi hi esteu interessats i voleu mes informació contacteu amb nosaltres.\nEsperant que sigui un èxit\nPublicado por Joan en 10:00\nEtiquetes: 2018, C37FF, C37MS, Expedicions, Naturlandia, URA, Visites\nCom ja us vàrem informar, el cap de setmana del 28 i 29 de juliol, es va realitzar una gran tasca de manteniment i reparació de les antenes de Naturlandia.\nMercès a tots els col·laboradors, EA3HCJ, C31KC, C32JK, C33PG, C31US, per la feina feta, imprescindible per seguir operant en optimes condicions i gaudir de la instal·lació durant els caps de setmana, activacions i Contests.\nAquí no s’acaba la feina... hem de continuar amb el que ens queda, que sempre hi ha quelcom a fer.\nPublicado por Joan en 12:23\nEtiquetes: 2018, C37NL, Naturlandia, URA


Els encausats pel Tribunal de Comptes presentaran garanties personals per intentar cobrir la fiança\n20 de de juliol del 2021. 19:40\nLa majoria dels polítics catalans encausats pel Tribunal de Comptes per les despeses vinculades amb la internacionalització del procés presentaran en les pròximes hores garanties personals per cobrir la quantitat més elevada possible de la fiança de 5,42 milions d’euros que se’ls reclama. Aquests ex alts càrrecs del Govern posaran a disposició d’aquest òrgan béns i propietats i la seva defensa estudia també la possibilitat de presentar al·legacions, amb l’objectiu de guanyar temps.\nAquest moviment es produeix després que els encausats no hagin pogut obtenir liquiditat ni als bancs ni a través de l’Institut Català de Finances (ICF), al qual es van dirigir per acollir-se al Fons Complementari de Riscos que el Govern va crear per servir d’ajuda.\nL’ICF és l’entitat que gestiona aquest fons de 10 milions d’euros creat per l’Executiu català. Inicialment, el mecanisme consistia en el fet que els afectats sol·licitessin l’ajuda a un banc, a què la Generalitat deixaria els diners a través d’aquest fons. D’aquesta manera, l’avalador no seria directament el Govern, sinó l’entitat bancària. Però l’Executiu català no ha trobat fins ara un banc disposat a concedir aquests avals i, davant la urgència de fer front a les fiances, els encausats han recorregut a l’ICF. El problema és que no poden avalar particulars, només empreses.\nEls tres ex alts càrrecs (en total en són 34) que no han sol·licitat que se’ls inclogui en aquest fons han dipositat ells mateixos les fiances, que en els seus casos no eren gaire elevades, avalant amb el seu patrimoni.\nLa fiança haurà d’estar satisfeta abans d’aquest dimecres, 21 de juliol, ja que l’organisme ha rebutjat atorgar-los una pròrroga.


El Suprem busca la unanimitat\nLes defenses adverteixen que la sentència pot acabar recorreguda davant del tribunal d’Estrasburg || Confien que Marchena i la resta de jutges siguin “valents” a l’hora de dictar la resolució\nTotes les mirades estan posades ara en els magistrats del tribunal del procés, conscients que la seua decisió passa per assolir la unanimitat per evitar polèmiques i escletxes jurídiques amb el Tribunal de Drets Humans d’Estrasburg en l’horitzó dels acusats. Sis homes i una dona els quals s’ha presentat com els últims garants de l’Estat de Dret davant el desafiament secessionista català que tindrà un punt d’inflexió, quan es dicti la sentència, per a la qual no hi ha una data en concret encara que tot apunta que serà sempre després de l’estiu tenint en compte el volum de la prova a analitzar en un judici amb cinquanta-dos sessions. Una resolució a la qual els líders independentistes neguen credibilitat. De fet, el president Quim Torra va titllar el judici de “farsa” tot just quedar el cas vist per a sentència aquest dimecres.\nLa transcendència política d’aquesta sentència serà innegable i les lectures del que reflecteixin els fets provats no seran compartides per tots els actors implicats, la qual cosa obrirà la porta a un debat d’alt voltatge. Torra vol capitanejar una resposta unànime i “de país” a la sentència, que s’espera que estigui dictada al setembre o a l’octubre.\nLa Junta Electoral cita els eurodiputats per dilluns i han de jurar o prometre la Constitució\nLa ministra afirma que el judici ha sigut “modèlic” pel que fa a “transparència” i “garanties”\nEn aquest context, el tribunal aspira a arribar a la unanimitat i no es contempla en la judicatura una resolució amb vots particulars tenint en compte la sensibilitat de la qüestió a tractar. Qualsevol fissura en el tribunal podria tenir conseqüències en la imatge de la Justícia perquè al tractar-se de la cúpula de la magistratura molts podrien interpretar aquesta fallida com un símptoma de debilitat d’un dels poders de l’Estat.\nI és que en cas que siguin condemnats, les defenses acudiran en empara al Tribunal Constitucional abans de fer l’últim pas cap a Estrasburg.\nPerò abans caldrà conjugar les diferents sensibilitats dels membres del tribunal, que ja han mostrat lleugeres diferències en el passat amb la qualificació dels fets i que han viscut el judici amb diferent intensitat i atenció.\nAndreu Van den Eynde, advocat d’Oriol Junqueras i Raül Romeva, espera per a la tardor una sentència per unanimitat, i que una opinió progressista d’un dels magistrats i el seu poder de veto pugui arrossegar els altres. Opina que el tribunal farà “abstracció” i no es deixarà influir gaire pels al·legats finals dels encausats.\nEn tot cas, assegura que les defenses se senten “reconfortades” perquè tant els magistrats com els fiscals els van dir que “la partida estava ben jugada”. També apunta que pot acabar passant que el tribunal de Luxemburg acabi fiscalitzant el Suprem si no permet que Oriol Junqueras prengui possessió de l’acta d’eurodiputat.\nXavier Melero, advocat de Joaquim Forn, dibuixa la possibilitat que el Tribunal Suprem opti per una condemna per incitació als desordres públics, que suposa una pena de presó de quatre anys, malgrat que ell continua defensant l’absolució. Melero, que ha tornat a mostrar-se convençut que els presos quedaran en llibertat ara que s’ha acabat el judici, opina que els que demanen una sentència contundent per escarmentar l’independentisme estan “insultant greument” el tribunal.\nPer la seua part, Jordi Pina, lletrat de Jordi Turull, Josep Rull i Jordi Sànchez, té la “fermesa i la convicció” que el Suprem serà “valent” i aplicarà el dret com en qualsevol altre judici.\nPer altra banda, la ministra de Justícia en funcions, Dolores Delgado, afirma que el judici pel procés ha sigut “modèlic” per la seua “transparència” i “garanties”. Així ho va dir ahir a la premsa després de participar en l’entrega del premi Joves Juristes Garrigues, on va subratllar el “gran esforç” que han fet “els professionals que hi han participat”, destacant el “tribunal, fiscals, Advocacia de l’Estat i les defenses” i ometent l’acusació popular exercida per Vox.\nLa JEC tanca la porta d’aquesta manera a la petició de Lliures per Europa, que havia demanat a l’àrbitre electoral que expedeixi les credencials de Puigdemont i Comín sense obligar-los a desplaçar-se a Espanya.\nLa JEC ho impedeix establint que els candidats electes han de jurar o prometre l’acatament de la Constitució en un acte que tindrà lloc el dilluns 17 de juny a les 12 hores al Congrés i advertint que només entregarà la credencial de proclamació de diputats electes quan s’hagi produït aquest jurament o promesa. Per tant, continua la resolució de l’àrbitre electoral, només comunicarà al Parlament Europeu “la relació de diputats electes que hagin complert el requisit de prestació de jurament o promesa d’acatament de la Constitució” i “en el moment en què es produeixi aquest acatament”.\nL’advocat Gonzalo Boye, representant legal de Carles Puigdemont i de Toni Comín, i Lliures per Europa havien sol·licitat que els fos remesa “immediatament” l’acta de proclamació dels electes.


El Museu de la Vida adapta les activitats per a fer-les segures a les aules\nImatge del taller al Museu de la Vida Rural | Cedida\nEl Museu de la Vida Rural de l'Espluga de Francolí porta les activitats educatives a l'aula de manera segura\nEs tracta de cinc projectes que formen part del programa educatiu: L’aigua en joc i Bategant aigua\nper Redacció 02/02/2021 18:10h\nEl Museu de la Vida Rural ha adaptat les propostes educatives per tal de poder-les desenvolupar a dins de les aules de manera segura, amb els grups bombolla i sense haver-se de desplaçar fins a les instal·lacions del museu. D’aquesta manera, els centres educatius que no puguin anar a l’Espluga de Francolí a causa de les restriccions sanitàries, podran treballar les activitats a les mateixes escoles o instituts amb l’acompanyament dels educadors i les educadores del museu i el material necessari.\nEn aquest sentit, el museu ha adaptat cinc de les activitats que formen part del programa educatiu: L’aigua en joc i Bategant aigua reflexionen en clau de sostenibilitat sobre aquest element, Jugar amb foc és la proposta educativa vinculada amb l’exposició temporal que es pot trobar al museu i que posa sobre la taula l’ambivalència del foc i l’actual emergència climàtica. El MVR també ofereix Sostenibilitat en joc, un joc de taula gegant per descobrir els 17 Objectius de Desenvolupament Sostenible de l’Agenda 2030 i plantejar-se la relació de les persones amb el seu entorn.\nLa cinquena activitat és Plàstic que aprofundeix sobre l’ús d’aquest material que tot i ser gairebé perfecte, és una de les principals amenaces del planeta. Igualment, el MVR segueix oferint la possibilitat de gaudir de totes les activitats del projecte educatiu de manera presencial pels centres educatius que sí que es puguin atansar fins a les instal·lacions del museu. En aquest sentit, el MVR garanteix el desenvolupament de les activitats presencials de manera segura i adaptant-se en tot moment al context sanitari.\nLlum verda: El Govern avala una nova planta fotovoltaica a les comarques de TGN\n200 MEUR? Endesa s'ofereix per esperonar un nou projecte multimilionari a la Conca


L'aeroport de la Seu multiplica per sis les operacions al 2017 - FÒRUM.ad\nL’aeroport de la Seu multiplica per sis les operacions al 2017\nel: 12/01/18 8:12\nL’aeroport d’Andorra – La Seu d’Urgell ha multiplicat per sis les operacions comercials dutes a terme entre els mesos de gener i novembre de 2017 respecte al mateix període de l’any anterior. En aquest temps, segons dades del departament de Territori i Sostenibilitat, han aterrat i s’han enlairat un total de 165 vols, quan fa dos anys la xifra era de 26, cosa que en termes percentuals suposa un increment d’un 535%.\nEn termes globals, les operacions registrades a la infraestructura han estat 3.642 en tot el 2017, 56 més que al 2016, que es va tancar amb 3.586. L’increment es deu, entre d’altres, a l’augment de l’activitat d’aviació corporativa que desenvolupen les escoles de vol.\nL’aeroport, que es va posar en funcionament fa tres anys, està en espera de rebre la certificació d’AESA i Enaire per poder fer vols instrumentals amb GPS, cosa que podria permetre incrementar encara més la presència de vols de caràcter comercial i de petit format.\nEntrada Anterior: Diumenge de Rebaixes a La Seu\nEntrada següent: Nous tallers de tecnologia per a gent gran


Víctor Alexandre - El futur de Catalunya\nAquests dies, gràcies a l'interessantíssim cicle de conferències que organitzen setmanalment els Amics de la Unesco Valldoreix-Sant Cugat a l'Arxiu Nacional de Catalunya, hem pogut escoltar algunes exposicions molt ben argumentades sobre la necessitat vital que té el nostre país de convertir-se en un nou Estat de la Unió Europea, si no vol desaparèixer sota el pes de la globalització. La globalització té molts avantatges, però també té molts inconvenients. I entre aquests últims hi ha la implacable veritat que ens diu que si no tens un Estat no ets ningú. Per això ha suposat una gran aportació el pas per Sant Cugat del sociòleg Salvador Cardús i del politòleg Ferran Requejo, dues persones que, en actes diferents, han descrit la situació d'ofec absolut en què ens trobem i han explicat quina és la solució per capgirar-la. És a dir, la independència.\nSalvador Cardús, en la seva conferència, va enraonar de la por, la por que l'espanyolisme català, orfe d'arguments per imposar la subordinació de Catalunya a Espanya, intenta escampar vaticinant "una fractura social". Talment "com si els qui tenen origen forà, però que han vingut aquí a progressar" –va dir Cardús– "no es poguessin sentir interessats per una proposta que fa que el país ofereixi més bones condicions de benestar i de progrés. Són pors absurdes. Però això ha canviat, perquè ara es parla sense complexos sobre la conveniència de la independència. La independència serà difícil, però el federalisme és impossible".\nAquestes paraules de Cardús enllacen molt bé amb les de Ferran Requejo, ja que Requejo era, fins no fa gaire, un abrandat federalista i feia llibres que el defensaven. Ara, en canvi, s'ha adonat que el federalisme, com diu Cardús, és impossible, perquè a Espanya no hi ha ningú que el vulgui. I és que cada cop són més els catalans que s'adonen que conceptes com ara autonomisme o federalisme són trens en via morta sense cap mena de futur. L'única opció possible és la independència, perquè és l'única que depèn de nosaltres mateixos. Caldrà, tanmateix, com va dir Requejo, tenir una bona política exterior que ens aporti aliats europeus i d'arreu del món que legitimin la nostra condició d'Estat. Celebrem, per tant, que antics militants federalistes com ell se sumin a les tesis que els independentistes ja havíem diagnosticat, ara fa una dècada, amb les mateixes paraules: la generació actual serà testimoni de la independència de Catalunya.\nCugat.cat , 19/11/2010


Norwegian tornarà a operar des de Barcelona a partir de l'1 de juliol La República\nACN Barcelona.-L’aerolínia Norwegian ha anunciat aquest dimecres que a partir de l’1 de juliol reprendrà tres rutes des de l’aeroport del Prat, concretament a Oslo, Copenhaguen i Estocolm. Segons ha […]\nACN Barcelona.-L’aerolínia Norwegian ha anunciat aquest dimecres que a partir de l’1 de juliol reprendrà tres rutes des de l’aeroport del Prat, concretament a Oslo, Copenhaguen i Estocolm. Segons ha explicat en un comunicat, a la capital noruega hi viatjarà tres cops per setmana (els dimarts, dijous i diumenges), a la capital danesa dos (dilluns i divendres) i a la capital sueca dos més (dilluns i divendres). La companyia també recuperarà alguns trajectes des d’altres aeroports com Palma, Alacant, Màlaga i Gran Canària. En total, seran 84 vols setmanals des d’aquests cinc aeroports. D’acord amb Norwegian, la reobertura “respon a l’increment de la demanada entre els passatgers, en in moment que les altres aerolínies també estan reprenent els seus vols”.\nDurant aquest temps que l’operativa s’ha mantingut aturada, la companyia ha treballat només en tretze rutes, totes elles entre aeroports noruecs. D’aquesta manera, ampliarà la seva operativa en 12 avions, fins als 20 aparells. En l’apartat financer, ha hagut de rebre ajudes del govern noruec per garantir la supervivència.Mentrestant, els representants dels treballadors de la companyia a l’Estat mantenen un conflicte obert amb la direcció de l’aerolínia a qui acusen de cessió il·legal de treballadors. Les organitzacions sindicals USO i Sepla acusen la línia aèria de no voler ser responsables de 400 pilots i 900 tripulants de cabina que van ser contractats a través de la filial Norwegian Air Resources i de fer servir “un complex entramat de societats” per eximir-se de les responsabilitats davant possibles indemnitzacions per acomiadament i dels deutes a la Seguretat Social.


Francesc-Marc Àlvaro: “O se salva la família o se salva el partit”\nFrancesc-Marc Àlvaro ha estat, des de fa anys, un sagaç obrservador de l'entorn convergent i de la família Pujol-Ferrusola.\nFrancesc-Marc Àlvaro ha estat, des de fa anys, un sagaç obrservador de l’entorn convergent i de la família Pujol-Ferrusola. A Ara sí que toca! (Pòrtic 2014) ha actualitzat i ampliat el volum que ja va publicar amb el mateix títol l’any 2003 a Edicions 62. Avui Núvol publica el cinquè capítol d’aquest llibre, titulat ‘El millor equip de la seva vida’ i dedicat a la família Pujol Ferrusola. Parlem amb l’autor de la sessió d’ahir a la comissió Pujol i de la recepció del seu llibre.\nBernat Puigtobella: El teu retrat de la família Pujol, escrit el 2003, és plenament vigent, però hi ha alguna cosa nova, com ara la deixa de l’avi, que ara sembla ser el centre de tot. Què en penses de l’herència de l’avi Florenci Pujol? És realment rellevant o és el McGuffin de tota aquesta història?\nFrancesc-Marc Álvaro: És rellevant en la mesura que fa esclatar el pedestal del Pujol. A partir d’aquí tots hem tingut i tenim dubtes sobre l’origen exacte d’aquests diners, però la comissió no ho pot aclarir, per una qüestió tècnica: els que compareixen poden al·legar que el fet d’estar imputats els permet d’acollir-se a la possibilitat de no parlar. Em sap greu que els nostres representants no han fet prou bé la seva feina i han convertit una comissió que havia de ser una recerca de la veritat en una tertúlia de cafè.\nB.P: Al teu llibre sostens que el president Pujol deixa fer als seus fills, especialment al primogènit Jordi, perquè té mala consciència per no haver-se pogut dedicar a la família en el passat, quan els nois eren petits. Els fils reclamen el dret a fer diners pel seu compte, i com més millor. En aquesta argumentació troben una aliada formidable en la mare, la Marta, que pressiona perquè el pare comprengui i toleri les activitats dels fills. Jordi Pujol Ferrusola ha dit que els cognoms ajuden i no ajuden. Si dius Pujol no passa res. Si dius el segon cognom ja és una altra cosa… Creus que el paper de la mare s’ha magnificat?\nFMA: La mare és un contrapès de la figura paterna i és una protectora del món privat dels fills, per bé i per mal. Durant uns anys va tenir un paper no menor en el partit en alguns àmbits. No parlem d’un personatge lateral sinó d’una figura amb un fort ascendent, que encara manté en aquests moments.\nB.P: Marta Ferrusola ha dit que la interrogació a què ha estat sotmesa avui al Parlament era una vergonya per a Catalunya. És ben segur que és una vergonya per a la família. Aquesta identificació entre família i país és prou reveladora…\nFMA: La visió que Marta Ferrusola té de Catalunya ha quedat enganxada a l’any 80. Ferrusola pateix d’una manca de comprensió de la realitat present, la mateixa manca que ha portat la família a interpretar erròniament que la polseguera que aixecaria la confessió del pare seria passatgera. La família Pujol-Ferrusola ja no pot entendre la societat ni la Catalunya d’avui. Ni el canvi de mentalitat ni el canvi generacional ni les exigències d’una nova manera de fer política.\nB.P: Impressionant Jordi Pujol Júnior, que ha abassegat els parlamentaris a força de dades i informacions. Sembla que ha après la tàctica del pare, que ha consistit sempre a dominar l’adversari amb el monòleg. Toni Sala ha observat a El cas Pujol que “l’idioma de Pujol es basava en el silenci de l’interlocutor”. Que hagi portat el disc amb la gravació de La Camarga és tot un gest en aquest sentit.\nFMA: Ens ha sorprès a tots perquè ahir a la tarda tothom donava per fet que no parlaria i va optar per una tècnica, que ha consistit en l’explicació detallada. Un recurs molt semblant al que va desplegar Francisco Pizarro quan, arran de les apagades de les elèctriques, va comparèixer al parlament i va demostrar que controlava tan bé la matèria de què parlava que va deixar fora de joc els diputats. Aquest efecte s’ha donat ara al Parlament de Catalunya i ho dic amb pena. És un flac favor a la cambra i als nostres representants democràtics. Pujol Ferrusola ha guanyat el pols i ha tombat uns diputats que en les seves intervencions barrejaven preguntes de categoria distinta, alternant dades amb judicis de valor. En canvi, Jordi Pujol Ferrusola ha sabut jugar al contraatac, aportant com a documentació un disc amb la gravació de La camarga, presentant els diputats com no experts, o citant alguna informació ben treballada de casos de la mateixa cambra. Si Jordi Pujol Júnior ha sortit ben parat de l’espectacle, el pare i la mare, en canvi, no n’han sortit gens bé. La intervenció de Jordi Pujol Ferrusola complica la vida a Artur Mas i obligarà a Convergència a repensar la seva actitud davant la família Pujol. O se salva la família o se salva el partit.\nBP: Potser la frase més cínica de la seva compareixença ha estat quan ha dit: “Jo no tinc cap dret a rebentar el llegat del meu pare”.\nFMA: L’estratègia de la seva compareixença ha consistit a subratllar el tipus de personatge que és però negant-ne el caràcter criminal. Jordi Pujol Ferrusola s’ha presentat com un dinamitzador econòmic, que és una manera de definir-se com un home que fa negocis que poden ser irregulars, sí, però amb tanta desimboltura que ho ha convertit en un actiu, donant a entendre que la seva virtut ha estat connectar gent. Hauria pogut sortir de la comissió com un culpable, però ha construït un relat en què el presumpte pillo acaba apareixent com un triomfador i un home capaç d’exposar-se al risc. Risc és justament la paraula que més ha fet servir. Des del punt de vista de l’storytelling, ha estat una lliçó que ha descol·locat els parlamentaris. Ha basat la seva intervenció en una ofensiva sense caure l’empipada, controlant molt bé el to.\nBP: Ara sí que toca! va tenir un fort impacte quan es va publicar l’any 2003. A la presentació del llibre David Madí va confessar públicament que els convergents el van viure com una violació. Quina recepció ha tingut la nova versió que has publicat ara més de deu anys després?\nFMA: La recepció ha estat bona. Aquesta nova edició ampliada ha permès de subratllar que la majoria d’informació de la primera edició continuaba sent vigent, no desmentida sinó engrandida pel temps. És un accident de la realitat sobre el text. El temps ha fet més gran el llibre.\nBP: Ara sí que toca està escrit amb una certa voluntat literaria, amb la mateixa voluntat d’estil amb què vas escriure després Els assassins de Franco.\nFMA: Sí, però la diferencia és que si Els assassins de Franco es pot considerar un assaig, Ara sí que toca! és, en canvi, un reportatge crònica, una obra de periodisme en el sentit anglosaxó clàssic. Aquí no hi ha les meves idees, sinó que hi exposo uns fets amb la máxima fidelitat, vol ser el retrat d’una època i uns personatges. Fins i tot els capítols que hi he afegit en aquesta nova edició están escrits amb voluntat narrativa, sense deixar anar les meves opinions.\nB.P: Per quan, doncs, una novel·la de Francesc Marc-Álvaro?\nLa novel·la espero que arribi quan sigui prou gran per no ser considerat un escriptor jove ni prou gran per ser considerat un escriptor tardà. Si la nosta cultura literària no tingués tants prejudicis, aquest llibre, en lloc de trobar-se al taulell de política al costat dels assaigs sobre el procés, estaria entre els llibres de no-ficció narrativa. És un reportatge escrit perquè es pugui llegir com una novel·la, sabent que tots els personatges que hi surten estan inscrits al registre civil.\nEn hora bona per aquesta entrevista.


Bellprat celebra la novena edició de la Fira del Llibre L'illa dels llibres -\nInici Destacat Bellprat celebra la novena edició de la Fira del Llibre\nBellprat celebra la novena edició de la Fira del Llibre\nMàrius Serra, Najat El Hachmi, Martí Gironell, Jordi Cervera, Josep Maria Bunyol, Víctor Alexandre i Santiago Vidal entre els noms destacats de “Bellprat, Vila del Llibre 2016”\nLa població de Bellprat (Anoia) organitza el cap de setmana del 4 al 5 de juny la novena edició de la Fira del Llibre amb importants canvis amb la presència d’una seixantena d’autors i la participació d’unes 35 editorials.\nAmb poc més d’un centenar d’habitants, Bellprat és el primer poble català dedicat al món del llibre a l’estil d’altres poblacions d’Europa que han endegat una iniciativa similar.\nAl setembre la ciutat de Cervera s’afegirà com a Vila del Llibre, inaugurant així la Xarxa de Viles del Llibre de Catalunya.\nMàrius Serra, Najat El Hachmi, Martí Gironell, Jordi Cervera, Josep Maria Bunyol, el dramaturg Víctor Alexandre o el jutge Santiago Vidal formen part de la seixenta d’autors i escriptors que participaran enguany i que comptarà amb l’actriu Montserrat Carulla que apadrinarà la nova edició de la Vila del Llibre a Bellprat.\nLa proposta literària es completa amb les llibreries de segona mà habilitades a les cases dels veïns, un punt verd de recollida i venda de llibre usat que oferirà més de 20.000 títols, la VI Trobada d’Intercanvi de Punts de Llibre, i un mercat d’editorials i llibreters amb la presència de Barcino, Edicions Sidillà, Cossetània, Ònix Editor, Gregal, Voliana Edicions, Pagès Editors, Dédalo o Abacus, entre d’altres.\nArticle anteriorUns 5.500 joves decideixen els guanyadors del Premi de Literatura Infantil Atrapallibres\nArticle següentPhilip Kerr torna al món del futbol amb ‘La mano de Dios’’


Les sessions participatives sobre l'Avanç del PDU Metropolità coorganitzades per l'AMB i el PEMB recullen propostes de prop de 80 persones de 44 entitats de l'RMB\nInici Comunicació Notícies Les sessions participatives sobre l'Avanç del PDU Metropolità coorganitzades per l'AMB i el PEMB recullen propostes de prop de 80 persones de 44 entitats de l'RMB\nEl procés d'informació pública i participació del PDU Metropolità tanca amb un total de 2.700 suggeriments que ja s'estan tenint en compte en la redacció de la proposta inicial del document\nDesprés de 5 mesos i al voltant de 1.000 persones participants -algunes a títol individual i altres en representació d'entitats i/o associacions-, el procés participatiu sobre l'Avanç del Pla Director Urbanístic Metropolità tanca amb un total de 2.700 aportacions i suggeriments que ja s'estan considerant en la redacció de la proposta inicial del document. L'espai L'Harmonia, a l'Hospitalet de Llobregat, va acollir, el passat dijous 5 de març, una sessió de retorn durant la qual es van exposar els primers resultats. Irene Navarro, coordinadora del gabinet tècnic del Pla Estratègic Metropolità de Barcelona, va ser l'encarregada d'explicar el procés coorganitzat entre el PEMB i l'equip de redacció del PDU: un total de 5 sessions participatives i facilitades dirigides a agents de la Regió Metropolitana de Barcelona, que van reunir prop de 80 persones representants de 44 entitats de diversos sectors per plantejar necessitats, tendències, suggeriments i propostes des dels seus àmbits en relació a l'urbanisme.\nIrene Navarro, coordinadora del gabinet tècnic del PEMB, exposa els resultats de la col·laboració sobre l'Avanç del PDU Metropolità\nL'objectiu d'aquesta col·laboració entre el PEMB i l'equip de redacció del PDU Metropolità era, d'una banda, obrir el debat sobre el nou pla a la Regió Metropolitana de Barcelona incorporant actors de la quàdruple hèlix: centres de recerca, sector privat, sector públic i societat civil, no sempre relacionats directament amb l'urbanisme però que han de treballar sota els seus paràmetres. I de l'altra, crear sinèrgies i garantir la coherència de la planificació territorial: urbanística, estratègica, econòmica i sectorial. El que es cercava amb les sessions era conèixer les necessitats d'aquests agents per al desenvolupament de les seves activitats pel que fa al PDU Metropolità, però també a altres instruments de planejament com el Pla Estratègic Metropolità de Barcelona, i posar sobre la taula els conflictes i reptes que sorgeixen a conseqüència de la complexitat creixent del territori i la interacció dels interessos de les diferents parts i sectors.\nEl programa es va dividir en cinc sessions presencials que responien a cinc temàtiques: infraestructura verda; metabolisme; desenvolupament econòmic i social; cohesió social i habitatge; i mobilitat i infraestructures del transport i que van tenir lloc en cinc localitzacions repartides al llarg del territori metropolità. A més, es va habilitar un formulari en línia mitjançant el qual s'han recollit 44 respostes de persones representants de 34 entitats.\nEn relació a les persones participants, la representació més elevada, tant pel que fa als i les assistents a les sessions presencials com a les respostes rebudes al formulari, correspon a agents públics, seguit de centres de recerca, associacions i grups d'interès, agents privats, col·legis professionals i agents público-privats. Pel que fa al gènere, els homes han estat majoria durant el procés, un 63%, respecte a les dones, un 37%.\nEl resultat del procés dut a terme pel PEMB i l'equip de redacció del PDU metropolità ha estat un recull de tendències locals, reptes globals i oportunitats diferenciat per sectors, i una llista de necessitats i incerteses detectades i de demandes i propostes a fer-li al PDU Metropolità que podeu consultar a l'informe de síntesi. Pel que fa a les propostes rebudes, n'hi ha que són de caire estratègic i n'hi ha que són de caire urbanístic. Entre les primeres, classificades segons si responen a un futur probable (anticipar-nos amb les eines de què disposem en l'actualitat), possible (en el que entra en joc la innovació), o preferible (combinant anticipació i innovació), trobem propostes com ara que el planejament urbanístic del territori metropolità tingui en compte criteris d'accessibilitat, capacitat i qualitat de la xarxa actual i futura de transport públic; que s'incrementi el parc d'habitatge públic dotacional, s'adapti el parc existent i es generin models de cohabitatge; o, per exemple, que s'adopti una visió transversal de gènere i de sostenibilitat ambiental i social en tota la planificació metropolitana. Pel que fa a les segones, les de caire urbanístic, es troben propostes de cara als elements estructurants, als àmbits de desenvolupament, a la regulació urbanística i a la governança, com per exemple dotar d'accés ferroviari el port; crear una ordenació comuna de les àrees logístiques i els polígons d'activitat econòmica; exigir mesures d'eficiència energètica en la normativa edificatòria; o reequilibrar els beneficis i càrregues en l'àmbit metropolità. Aquestes propostes són exemples i conformen només una part de la totalitat d'aportacions resultat de les sessions que pot trobar-se a l'informe de síntesi.\nEl procés participatiu sobre l'Avanç del PDU Metropolità ha comptat, també, amb una exposició itinerant, debats ciutadans i debats amb col·legis professionals. Més de 400 persones han assistit als debats ciutadans que s'han celebrat en diferents municipis de l'àrea metropolitana de Barcelona i gràcies als quals s'han detectat les principals preocupacions de la ciutadania pel que fa a la planificació urbanística dels propers anys. Entre elles: la preservació i regulació dels espais verds i la protecció dels espais naturals; la necessitat de mesures per donar resposta a l'emergència habitacional (habitatge assequible, lloguer social, rehabilitació del parc existent i regulació de pisos turístics entre d'altres); la millora del transport públic i les connexions intermunicipals; la gestió dels residus i de la contaminació dels sòls i de l'aire provocada per l'activitat industrial; o la diversificació de l'activitat econòmica i l'aposta pel comerç local, per exemple. Pel que fa al sector professional, on s'ha registrat la participació de més de 500 persones, la consideració més important ha estat que la dimensió dels reptes als quals ha de fer front el PDU Metropolità va més enllà de l'àrea metropolitana i que aquests s'haurien d'abordar des de l'escala regió (RMB). A més, durant les sessions als col·legis professionals s'han repetit altres punts com la millora dels espais d'activitat econòmica (polígons industrials), la promoció de la transició energètica o aspectes relacionats amb la mobilitat com els aparcaments d'intercanvi o la intermodalitat. Finalment, l'exposició itinerant ‘Metròpolis de ciutats' ha rebut més de 6.200 visites durant el seu any d'existència. En aquests moments encara pot visitar-se a l'espai L'Harmonia de l'Hospitalet de Llobregat fins el 26 d'abril i més endavant arribarà a Montcada i Reixac, Santa Coloma de Gramenet i Sant Vicenç dels Horts.\nEl Servei de Redacció del Pla Director Urbanístic Metropolità ja ha començat a redactar la proposta inicial del document tenint en compte les aportacions recollides durant el procés participatiu, segons explicava Xavier Mariño, arquitecte i cap del servei de redacció del PDU, durant la sessió de retorn. El Pla d'Actuació Metropolità (PAM) preveu que el Consell Metropolità aprovi el primer document dins d'aquest mandat. Posteriorment, es durà a terme un nou període d'informació pública per a que, finalment, la Generalitat de Catalunya l'aprovi definitivament.\nTota la informació sobre el PDU Metropolità, el procés participatiu, els primers resultats i les properes passes, pot trobar-se a urbanisme.amb.cat.\nInforme de Síntesi_Procés Participatiu_PEMB AMB PDU\nPresentació resultats_Procés Participatiu_PEMB AMB PDU


La invasió dels homes de ferro | BonDia Diari digital d'Andorra.\nA. Luengo / Foto: J. D. F.\nS’hi va estrenar fa un decenni amb els ossets de dEmo. Després van venir els porquets de Lalín, les figures protuberants de Toutain, els rostres desmanegats de Ripollès i, l’any passat, els caramels de metacrilat de Laurence Jenkell. I no ens descuidem de les Carmencitas d’Antonio López. Escaldes s’ha acostumat els últims temps a rebre l’estiu amb una exposició temporal d’escultura a la via pública, i aquest 2018 no serà menys: l’escollit és l’escultor Jordi Díez Fernández –atenció a l’ordre dels cognoms– nascut a Valladolid, format a Madrid i establert a la localitat barcelonina de Centelles, i que compareixerà amb una desena de peces d’acer i de format mitjà i gran que plantarà en diversos espais de la parròquia.\nAixí ho va confirmar ahir el conseller de Cultura escaldenc, Salomó Benchluch, que va advertir també que encara no s’han tancat ni el nombre total de peces ni tampoc la seva ubicació definitiva. Els caramels de Jenkell i els porquets de Lalín es van distribuir per l’avinguda Carlemany; les Carmencitas, a Coprínceps, i les ganyotes de Ripollés, per Arnaldeta de Caboet. El Comú està pendent d’una pròxima visita de l’artista, que inspeccionarà personalment els espais disponibles. Carlemany en serà òbviament un dels aparadors, però no l’únic, i tenint sempre en compte –diu Benchluch– les obres de remodelació de Vivand, que arrencaran després de Setmana Santa per la part alta, que aniran baixant per l’eix comercial i que s’aturaran durant els mesos d’estiu.\nI és just en aquest període que les escultures de Díez recalin per aquí dalt. S’hi quedaran fins al setembre, i amb les imatges d’aquí al costat ja es poden anar fent una idea de quina és la proposta de l’artista castellà: es tracta de figures exemptes armades amb barnilles d’acer inoxidable que –diu Díez– “s’estenen en totes direccions, amb zones més denses i matèriques i d’altres de més etèries, i amb què cobreixo l’aire que contenen les peces”.\nDíez practica una escultura eminentment figurativa, en què la figura humana acostuma a ser la principal protagonista, de gran efectisme i que és possible que els resultin vagament familiars: com advertia ahir el mateix Benchluch, tenen alguna reminiscència a les instal·lacions metàl·liques de Philipppe Lavail, assenyaladament la Dama de Gel, tot i que les proporcions no són tan monumentals. Això, és clar, si no han desfilat els últims temps per l’Àbac, el restaurant barceloní del televisiu Jordi Cruz –el de Masterchef, sí–, on el curs passat hi va exposar una sèrie de peces, entre les quals Los amantes de acero. Hi podríem afegir, entre aquestes reminiscències, des de tres de les obres de Plensa de l’antiga col·lecció de BPA –les dues del pati interior de l’edifici Cierco, i la que hi ha (o hi havia) al carrer Sant Antoni d’Escaldes, a la seu del desaparegut banc– fins a les vaques, xais, ossos i altres bestioles amb què l’ordinenc Toni Cruz ha anat sembrant les rotondes del país –i de la Seu, és clar. Per no parlar de Trapezi, l’home penjat de Fernando de Blasi a l’antic carrer major de la capital.\nNo sempre va ser així, perquè Díez Cruz no va veure la llum de l’acer fins al 2007, quan comença a experimentar amb el llenguatge que finalment s’ha convertit en la seva marca d’aigües. Abans havia treballat amb fang, fusta i pedra. Entre les fites de la seva trajectòria artística hi ha la participació a l’Expo 92 de Sevilla i a Art Bassel (2014). Té obra pública a Majadahonda (Leda), l’estació d’esquí de Masella (Centre de força) i Centelles (Homenatge a Ildefons Cerdà).\nTorna Ara Malikian. Serà el 25 de març al Prat del Roure escaldenc, i en l’estrena de la 34a edició del festival Colors de Música. Les entrades, totes de seient i a preus que oscil·len entre els 20 i els 25 euros, es podran adquirir a partir de dilluns al web del Comú, així com al servei de Tràmits i a l’oficina de turisme de la parròquia. Serà la segona ocasió que el violinista hispano-libanès trepitja els escenaris andorrans, després de debutar el gener del 2017 a l’Auditori Nacional. En aquella ocasió va esgotar les localitats dos dies després que es posessin a la venda, i el Comú escaldenc ha volgut aprofitar-ne l’indubtable ganxo popular i a la vegada donar una nova oportunitat als que aleshores es van quedar sense entrada. El conseller de Cultura, Salomó Benchluch, confiava ahir a omplir les 700 localitats del Prat de Roure amb una proposta destinada al públic familiar. Per això s’ha programat el primer dia de les vacances de Setmana Santa i en un horari (les set de la tarda) adaptat als més petits. Malikian compareixerà al capdavant d’un septet que inclou corda –viola, violoncel, contrabaix, guitarra i naturalment violí– i també percussió i tables índies. L’espectacle s’emmarca dintre de la maratoniana gira L'extraordinària història del violí, però amb un repertori renovat respecte al bolo de l’any passat. Pel que fa a Colors de Música, el festival s’allargarà com és habitual fins al 6 de desembre, amb el reglamentari concert gòspel, i tindrà aquesta edició una programació especial per commemorar el 40è aniversari de la segregació d’Escaldes. Els detalls, ben aviat.\nEscrit per Ana el Ds., 10/03/2018 - 14:18 Enllaç permanent\nM'agrada. Anem b


Economia incorpora al calendari de festes locals 2021 de la Comunitat les dates de Bétera que estaven per determinar – BÉTERA – toda la información del Bétera, Valencia\nEconomia incorpora al calendari de…\nLa Conselleria d’Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball ha incorporat al calendari de festes locals per a 2021 de la Comunitat Valenciana les dates de 26 municipis que estaven per determinar o que han canviat.\nCal recordar que, el passat 23 de desembre de 2020, la Conselleria va aprovar el calendari de festes locals, retribuïdes i no recuperables en l’àmbit de la Comunitat Valenciana, per a l’any 2021, publicant-se la Resolució en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana de 29 de desembre de 2020.\nNo obstant això, algunes corporacions locals no havien comunicat a la Conselleria l’acord del ple per a la determinació de les corresponents festivitats locals en els seus municipis per a 2021, per la qual cosa en l’annex de la Resolució va aparéixer l’expressió ‘sense determinar’.\nAixí mateix, a conseqüència de l’evolució de la crisi sanitària derivada de la COVID-19, determinades corporacions locals van anar comunicant a la Conselleria l’acord plenari pel qual es modificaven les dates inicialment acordades pel Ple de l’Ajuntament com a festivitats de caràcter local i que van ser publicades en l’annex de la Resolució del passat mes de desembre.\nActualment, continuen produint-se nous canvis en la determinació de les festivitats locals de l’exercici 2021 per part d’algunes corporacions locals, per la qual cosa procedeix una nova modificació, de l’annex de la citada Resolució de 23 de desembre de 2020, com la que es publica hui en el DOGV incorporant aquelles poblacions que o bé han comunicat la determinació de les seues festivitats locals, o bé han procedit a la modificació de les inicialment acordades.\nLa normativa en vigor, en concret l’art. 46 del Reial decret 2001/1983, de 28 de juliol, sobre regulació de la jornada de treball, jornades especials i descansos, assenyala que “Seran també inhàbils per al treball retribuïts i no recuperables, fins a dos dies de cada any natural amb caràcter de festes locals que per tradició li siguen pròpies en cada municipi, determinant-se per l’autoritat laboral competent la proposta del Ple de l’Ajuntament corresponent i publicant-se en el butlletí oficial de la comunitat autònoma, i en el seu cas, en el Butlletí Oficial de la Província”.\nAquesta informació pot consultar-se en el següent enllaç: consultar ací.\nFestes locals afegides al calendari\nAquest és el llistat amb els canvis efectuats en l’annex la Resolució en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana de 29 de desembre de 2020 sobre el calendari de festes locals, a conseqüència de pobles que han afegit les seues dates al calendari o que les han modificades.\n– On diu: “EATIM La Xara (entitat local menor del municipi de Dénia): 10 de setembre, divendres”, ha de dir: “20 de setembre, dilluns”.\n– On diu: “Alcoi: sense determinar”, ha de dir: “Alcoi: 11 d’octubre i 19 de novembre”.\n– On diu: “Albalat de la Ribera: sense determinar”, ha de dir: “Albalat de la Ribera: 12 d’abril, Sant Vicent Ferrer, i 30 de juliol, Santos de la Pedra”.\n– On diu: “Algemesí: 12 d’abril, Sant Vicent Ferrer, 8 de setembre, Verge de la Salut”, ha de dir: “Algemesí: 12 de juny, Sant Onofre, i 8 de setembre, La nostra Senyora de la Salut”.\n– On diu: “Benigànim: sense determinar”, ha de dir “Benigànim: 21 de gener, La Beata Inés, i 6 de setembre, Festes Patronals”.\n– On diu: “Bétera: sense determinar”, ha de dir: “Bétera: 12 d’abril, Sant Vicent Ferrer, i 16 d’agost, Sant Roc”.\n– On diu: “Bugarra: sense determinar”, ha de dir: “Bugarra: 8 i 9 d’abril”.\n– On diu: “Carrícola: sense determinar”, ha de dir: “Carrícola: 16 de febrer, Festa de la Caçoleta, i 8 de maig, L’aparició de San Miguel”.\n– On diu: “Castelló de Rugat: sense determinar”, ha de dir: “Castelló de Rugat: 12 d’abril, Sant Vicent Ferrer, i 7 de desembre, festa local”.\n– On diu: “Castellonet de la Conquesta: sense determinar”, ha de dir: “Castellonet de la Conquesta: 12 d’abril, Sant Vicent Ferrer, i 23 de juliol, Santiago Apòstol”.\n– On diu: “Cullera: sense determinar”, ha de dir: “Cullera: 8 de setembre i 22 de novembre”.\n– On diu: “Gátova: sense determinar”ha de dir: “Gátova: 12 d’abril, Sant Vicent Ferrer, i 24 de setembre, La nostra Senyora de la Mercè”.\n– On diu: “Llanera de Ranes: sense determinar”, ha de dir: “Llanera de Ranes: 5 de març, Porrat de Torrent, i 27 d’agost, L’Aurora”.\n– On diu: “Llutxent: sense determinar”, ha de dir: “Llutxent: 3 i 4 d’agost”.\n– On diu: “Loriguilla: sense determinar”, ha de dir: “Loriguilla: 12 d’abril, Sant Vicent Ferrer, i 25 de juny, Sant Joan Baptista”.\n– On diu: “Millares: sense determinar”, ha de dir: “Millares: 3 de febrer, Sant Blas, i 6 d’agost, Santíssim Crist de la Salut”.\n– On diu: “Ontinyent: 23 d’agost, dilluns de festes de Moros i Cristians, 22 de novembre, Dilluns de Fira.”, ha de dir: “Ontinyent: 19 de novembre, Divendres de Fira, i 22 de novembre, Dilluns de Fira”.\n– On diu: “Quart de Poblet: sense determinar”, ha de dir: “Quart de Poblet: 12 d’abril, Sant Vicent Ferrer, i 6 de setembre, Verge de la Llum”.\n– On diu: “Quatretonda: 28 de juny, Festes de Sant Pere, 7 de setembre, Festes Patronals.”, ha de dir: “Quatretonda: 28 de juny, Festes de Sant Pere, 6 de setembre, Festes Patronals”.\n– On diu: “Sellent: sense determinar”, ha de dir: “Sellent: 19 d’agost, San Isidro Labrador, i 20 d’agost, la Immaculada Concepció”.\n– On diu: “Senyera: sense determinar”, ha de dir: “Senyera: 26 de juliol, Santa Ana, i 23 d’agost, Santíssim Crist de la Bona Mort”.\n– On diu: “Tavernes de la Valldigna: 18 de març, Vespra de San José”, ha de dir “Tavernes de la Valldigna: 17 de setembre”.\n– On diu: “Tous: sense determinar”, ha de dir: “Tous: 29 de setembre, San Miguel Arcàngel, i 30 de setembre, Sant Roque”.\n– On diu: “Tuéjar: sense determinar”, ha de dir: “Tuéjar: 18 de març i 7 de desembre”.\n– On diu: “Venta del Moro: sense determinar”, ha de dir: “Venta del Moro: 14 de maig, San Isidro Labrador, i 10 de desembre, La nostra Senyora de Loreto”.\n– On diu: “Villargordo del Cabriel: sense determinar”, ha de dir: “Villagordo del Cabriel: 16 i 17 d’agost, festes locals”.


VOLTANT PER LA COSTA BRAVA (III). Cau del Pescador\n19 abril, 2016 19 abril, 2016 / felixllovellfortuny\t/ Deja un comentario\nCAU DEL PESCADOR, PER ASSABORIR UN DELS MILLORS PEIX AL FORN DE SANT FELIU DE GUÍXOLS\nAquest petit restaurant familiar, d’un carreró perpendicular al Passeig de Sant Feliu de Guíxols, pot presumir de fer un dels millors peix al forn amb patates, de la localitat i, fins i tot, podríem dir que de la Costa Brava. I és que el seu xef propietari, Josep Camús, és un gran mestre de la cuina marinera que ofereix al seu establiment sempre amb productes de mercat i de temporada.\nVOLTANT PER LA COSTA BRAVA (II). Sallés Cala del Pi\n19 abril, 2016 / felixllovellfortuny\t/ Deja un comentario\nSALLÉS CALA DEL PI, UN 5 ESTRELLES DAMUNT D’UNA CALA DE PLATJA D’ARO\nLes vistes són extraordinàries, les 41 habitacions i 8 suites són amplies i molt confortables, amb terrassa, spa completíssim, amb més de 600 m2 i amb més de 50 tractaments moderns d’estètica salut totalment personalitzats, la cuina de gran qualitat a càrrec d’un prestigiós xef gironí i molts racons agradables en un petit hotel amb molt encant i acurada decoració.\nVOLTANT PER LA COSTA BRAVA (I). Sallés Mas Tapiolas\nSALLÉS MAS TAPIOLAS SEGUEX MILLORANT\nL’hotel Sallés Mas Tapiolas, de Santa Cristina d’Aro, designat “Hotel de l’Any 2016” per la incorporació l’any passat de les noves Suites Natura, de 5 estrelles, en una zona exclusiva de la finca, continua millorant constantment i fa poc d’un més ha inaugurat les 5 habitacions renovades de la part alta de la vella masia, que data del segle XIII, cadascuna amb una singularíssima decoració diferent.


Ciències ambientals19/05/2020Albert Calbet\nRecordo de quan estudiava ecologia a la facultat que en un examen ens va caure aquesta pregunta: quantes balenes hi ha al Mediterrani? Per completar l'exercici, si la memòria no m'enganya, ens donaven dades de producció primària (el que produeixen les algues del mar) i el pes mitjà d'una balena. A partir d'aquí havíem d'aplicar un model de transferència de la matèria i l'energia a través de la xarxa tròfica amb una eficiència del 10% en cada pas tròfic. El càlcul realment era molt simple; el problema era saber quants passos tròfics calia considerar. En aquells temps, en els quals tots vessàvem de la falsa seguretat que dona la ignorància i en els quals ens creiem que les coses passen com diuen els llibres, en teníem prou amb un model de xarxa tròfica de dos (màxim 3) passos tròfics entre les algues i les balenes. Ara, després de prop d'una trentena d'anys dedicats a l'estudi de les xarxes tròfiques, planctòniques marines, suspendria segur l'examen. I és que la natura és molt més complexa del que ens agradaria i sovint les generalitzacions són molt difícils, si no impossibles.\nFitoplàncton. Diatomea marina del gènere Coscinodiscus. Foto Albert Calbet\nNormalment els organismes més petits acostumen a ser els més nombrosos, i sovint els més importants. Això passa amb el plàncton, majoritàriament invisible a ull nu, però crucial per al funcionament de les xarxes tròfiques marines. El plàncton és el responsable que hi hagi vida a la terra, ens proporciona la meitat de l'oxigen que respirem, i sense ell de ben segur que no menjaríem peix; tot i que malauradament també és el precursor dels combustibles fòssils, com ara el petroli. Què hi farem!, ningú és perfecte.\nPrincipals components del plàncton i la seva funció\nAbans d'endinsar-nos en qualsevol relat sempre cal una petita introducció dels personatges principals. Perquè en ens fem una idea, en una culleradeta d'aigua de mar (aproximadament uns cinc mil·lilitres), de la que podeu agafar a la platja, hi podem trobar uns cinquanta milions de virus, cinc milions de bacteris, uns centenars de milers de petits flagel·ladets unicel·lulars, ja siguin fotosintètics (autòtrofs), consumidors (heteròtrofs), o una combinació d'ambdós (mixòtrofs), uns milers d'algues microscòpiques, uns cinc ciliats o dinoflagel·lats heterotròfics, i amb molta sort algun petit crustaci, com ara els copèpodes. A la part vegetal del plàncton l’anomenem fitoplàncton, i a l’animal zooplàncton. Tot i que el terme zooplàncton inclouria tant unicel·lulars com pluricel·lulars, normalment separem aquests grups segons la mida. Així doncs, tenim el microzooplàncton (majoritàriament unicel·lulars) i el mesozooplàncton (pluricel·lulars, o animals pròpiament dit).\nCiliat tintínid. Foto Albert Calbet\nCadascun dels membres del plàncton té la seva funció. Els virus (no patiu, aquests no són pas perillosos per als humans) controlen les poblacions de bacteris i d'altres microorganismes perquè no proliferin desmesuradament; els bacteris descomponen la matèria morta i ajuden a reciclar nutrients; els autòtrofs (els vegetals) proporcionen oxigen i la nova matèria viva que serà consumida per una munió d'organismes diferents, segons la seva posició a la xarxa tròfica. Entre aquests consumidors hi podem trobar tant organismes unicel·lulars (flagel·lats, ciliats, dinoflagel·lades, foraminífers, etc.), com organismes amb més d'una cèl·lula, com ara petits cucs, larves de petxines i musclos, larves d'estrelles de mar, crustacis diversos, larves de peixos, o meduses. Els més abundants, però, dels pluricel·lulars són un grup de crustacis anomenats copèpodes. Els copèpodes no tenen gaire més d'un mil·límetre de mida i habiten pràcticament tots els mars i oceans, i són, probablement, els animals més abundants del planeta (fins i tot més que els insectes). Perquè us en feu una idea, depenent de l'espècie i les condicions de vida, un copèpode típic del Mediterrani triga un parell de setmanes a ser adult, i un cop adult pot viure també unes poques setmanes. Als oceans Àrtic i Antàrtic, però, algunes de les espècies que hi habiten poden viure fins a diversos anys i passen els períodes de major fred i manca de llum hivernant en el fons. Els copèpodes són el principal aliment dels peixos (i de vegades de les balenes, encara que prefereixen el krill, de mida més gran), però abans d'arribar a aquest punt de la xarxa tròfica els copèpodes s'han hagut d'alimentar de ciliats, algues, etc. Els ciliats al seu torn s'han alimentat també d'algues, de flagel·lats o de bacteris, els flagel·lats també poden menjar bacteris o altres flagel·lats. I així es va creant un bucle d'interaccions que anomenem xarxa tròfica. Dins la xarxa tròfica no només un organisme es menja un altre sinó que quan ho fa ajuda que els nutrients acumulats en la mateixa matèria viva s'alliberin de nou i tornin a ser disponibles per a les algues; d'aquest procés se'n diu reciclatge de nutrients. Doncs sí, nosaltres crèiem que havíem inventat el reciclatge i resulta que ja fa milions i milions d'anys que existeix. De fet, al mar gairebé tot s'aprofita dins les primeres desenes de metres, on encara arriba la llum (la zona fòtica). També hi ha una part, formada per excrements d'organismes, cadàvers i restes orgàniques, que acaba caient al fons. Aquest procés és clau per al funcionament del planeta i es coneix com "la bomba biològica", però això serà tema d'una altra entrada del blog.\nCopèpode marí. Oithona davisae. Foto Albert Calbet\nQuan l'equilibri es trenca\nA la xarxa tròfica planctònica hi ha un equilibri marcat per les interaccions entre depredadors i preses i els recursos (ja siguin nutrients per a les algues, nutrients i matèria orgànica dissolta per als bacteris, o aliment per als consumidors). Igual que en els ecosistemes terrestres, els depredadors mai no acaben amb totes les preses, i les preses, quan no hi ha depredadors suficients estan limitades pels recursos. Tanmateix, hi ha situacions excepcionals en les quals algun grup escapa d'aquest equilibri i creix desmesuradament. Aquest és el cas, per exemple, de les proliferacions algals massives (abans conegudes com a marees roges per la tonalitat que conferien a l'aigua) o les florescències algals (blooms) estacionals. Aquests darrers es caracteritzen per un creixement ràpid d'algues, en moltes ocasions diatomees (algues unicel·lulars amb esquelet silícic), a l'inici de la primavera (o finals d'hivern, segons l'indret), on els nutrients de la zona fòtica (zona superficial de l'oceà on arriba prou llum per a la fotosíntesi) són alts a causa de la barreja hivernal, la temperatura comença a pujar, i la il·luminació és elevada. Aquesta combinació de factors afavoreix un creixement ràpid i explosiu de les algues que agafa per sorpresa els depredadors, normalment de creixement més lent. Passats uns dies, quan els depredadors han assolit prou nombre o quan els nutrients comencen a acabar-se, la florescència algal acaba desapareixent i tot torna a valors més normals i a una situació delicada d'equilibri. Molts organismes de mida gran, com ara determinades espècies de peixos, alguns cucs del sediment i coralls fan coincidir la seva posta en aquestes condicions de bonança perquè la probabilitat de supervivència de la seva descendència és alta. Tanmateix, darrerament, els científics estem observant que, per culpa de l'escalfament global, aquestes florescències algals tendeixen a ocórrer abans i això fa que els organismes amb una fenologia (periodicitat estacional en determinats processos, com ara la posta d'ous) marcada per l'evolució de l'espècie i milers de generacions d'adaptació, alliberen els ous quan no toca, posant en perill la continuïtat de l'espècie.\nUn altre tema són les proliferacions d'algues nocives. En aquest cas, sigui per condicions promogudes per l'activitat humana (desequilibris de nutrients, acumulació en zones confinades, com ara ports i espigons, etc.) o per causes desconegudes, determinades espècies, normalment tòxiques, de dinoflagel·lades, cianobacteris o diatomees creixen desmesuradament sense donar opció a cap depredador a acoblar-se al seu ritme de creixement. Aquestes proliferacions, al contrari que la florescència algal de primavera, no tenen periodicitat clara (encara que solen ser majoritàriament estiuenques) i poden ser molt perilloses per a l'ecosistema. Les toxines produïdes s'aniran acumulant en cada pas tròfic fins a arribar als humans. De camí, però, moltes d'aquestes toxines poden matar mol·luscs, peixos, i fins i tot mamífers marins.\nCom veieu, la xarxa tròfica planctònica és complexa, i la nostra activitat la pot malmetre. Per això cal que s'apliquin mesures de contenció del canvi climàtic i de l'activitat antropogènica en general, i cal que seguim estudiant com evolucionaran les comunitats marines, car la incertesa de futur no havia estat, des de la nostra història recent, mai tan gran.\nRepresentació esquemàtica de les diferents interaccions tròfiques entre depredadors i preses a la xarxa\ntròfica planctònica marina. Dibuix Albert Calbet\nRepresentació esquemàtica del cicle de nutrients a la xarxa tròfica planctònica marina. Microbial loop fa\nreferència al bucle microbià, procés pel qual els bacteris i altres microorganismes reciclen els nutrients. Dibuix Albert Calbet


El president argentí, Mauricio Macri, imputat arran d'una filtració dels "papers de Panamà"\nEl fiscal federal ha demanat que s'investigui si va ocultar la seva participació en una "offshore" amb seu a les Bahames\nRedacció 07/04/2016 - 17.37 Actualitzat 05/05/2016 - 11.03\nEl president argentí, Mauricio Macri, està imputat per haver participat en una societat "offshore", una revelació que ha sortit a la llum amb els anomenats "papers de Panamà". El fiscal federal de l'Argentina, Federico Delgado, ha demanat al jutge federal Sebastián Casanello que obri una investigació per determinar si Macri va ocultar "de manera maliciosa" aquesta societat a la declaració patrimonial.\nEl fiscal ha actuat a instàncies de la denúncia d'un diputat kirchnerista. El rerefons de la qüestió és la participació de Macri, com a director, a la societat Fleg Trading LTD, amb seu a les Bahames, entre el 1998 i el 2009. També se l'ha vinculat a la societat Kagemusha\nDesprés que, diumenge, es va fer pública la filtració, la presidència argentina va negar en un comunicat que Macri tingués cap "participació en el capital" de Fleg Trading. El text explicava que l'empresa la va crear el seu pare i que el president hi figurava com a "mera formalitat".\nEl fiscal de l'Argentina investiga Mauricio Macri pels "papers de Panamà"


Mas Ramades | Casa rural a l'Empordà, a les portes del Parc Natural del Montgrí | Turisme Rural Girona - Costa Brava - Pirineu\n> Cases Rurals > Lloguer d'Habitacions > Mas Ramades\n"Casa rural a l'Empordà, a les portes del Parc Natural del Montgrí"\nSituat a mig camí entre Torroella de Montgrí i l’Estartit, al Baix Empordà, a 40 minuts de Girona, i a escassos cinc minuts de les platges de l’Estartit, trobem Mas Ramades, una casa rural de lloguer d’habitacions, que també pot ser de lloguer íntegre, amb capacitat per a 15 persones.\nMas Ramades és una masia catalana anterior al segle XVIII i que la família dels actuals propietaris la regenten des de 1873. L’any 2008 es restaura completament, respectant l’arquitectura autòctona de pedra, els sostres i teulades, sales comunes, la llar de foc, així com part del mobiliari, conservant elements ornamentals i estris de pagès, per convertir-la en un allotjament rural.\nLa Masia disposa de dues plantes, unides per l’escala original de pedra. A la planta baixa, hi ha el hall, amb informació sobre activitats i llocs d’interès que podeu trobar a la zona. El menjador amb llar de foc i sofàs còmodes on llegir o mantenir llargues converses. Al costat de hall, hi ha la sala de jocs equipada amb taula de billar, una taula de jocs i una gran pantalla per veure-hi les més de 50 pel·lícules que ofereix la videoteca de la casa. En aquesta mateixa planta també hi ha el menjador, que dóna al pati interior de la finca on se serveixen els esmorzars i els àpats concertats.\nAnnex al menjador hi ha la famosa “Cuina d’hostes”, una immensa cuina molt ben equipada amb rebost, barbacoa, rentaplats, forn, microones, neveres, congelador, cafetera… ah, i una taula de 5 metres de llarg on poder compartir els menjars.\nA la primera planta és on trobem les set habitacions – quatre dobles, dues triples i una quàdruple – cadascuna amb bany complet, assecador de cabell, calefacció, tovalloles, llençols, ventiladors de sostre, aire condicionat, televisió plana, armari, taula, …, unes cambres molt ben equipades on us sentireu com a casa.\nEls exteriors de Mas Ramades estan pensats per a tothom. Hi ha àrees de descans i relax, envoltats de natura i paisatge. També hi trobem la piscina d’aigua salada, ideal per a refrescar-se els mesos d’estiu, envoltada amb espais verds, ombres i gandules amb espectaculars vistes a la plana del Ter, el mar i el Montgrí.\nAl jardí també hi ha una magnífica barbacoa amb la zona de taules al costat de la piscina ideal per a pícnics, dinars o sopars amb tots els amics o familiars.\nMas Ramades està ubicada a les portes del Parc Natural del Montgrí, al Baix Empordà, amb espais naturals de gran vellesa com la Gola del Ter, les platges de L’Estartit i les illes Medes, i els pobles medievals de Pals o Peratallada. Una combinació de plana, trams fluvials, muntanya i platges que us garanteixen una diversitat d’activitats per realitzar durant la vostra estada. Una de les activitats molt recomanables i de poca exigència tècnica és l’excursió al Castell de Montgrí des del qual tindreu unes espectaculars vistes de la Costa Brava fins als Pirineus.\nMas Ramades no accepta mascotes ni menors de 14 anys.\nFitxa actualitzada el 25/06/2021\nLa Laura és la propietària. L’any 2008 va obrir les portes de Mas Ramades, propietat de la família des de 1873, com a casa rural, on viu amb el seu home, les seves dues filles. La família és una gran enamorada de la natura i són uns grans apassionats del territori. Coneixen indrets únics en plena natura, amb molta història. Si esteu pensant amb una sortida diferent i original, escolteu les propostes de l’equip de Mas Ramades. A més, són guies locals acreditats del Parc Natural del Montgrí Illes Medes i Baix Ter.


F.01.13 / HISTÒRIA, PATRIMONI I CULTURA / F.01 Itineraris per la ciutat de Palma\nAmb aquesta ruta intentarem que, en acabar i sense "googlejar", ens pogueu dir el nom de quatre reines de Mallorca, alguna monja rebel, una metgessa del segle XV, una escriptora que visqué del seu treball en la París medieval... tampoc està de més conèixer la tasca de les dones sense nom conegut que construïrem la nostra ciutat amb la seva feina.\nQuè feien les dones a l'època musulmana? I les jueves a l'aljama medieval? Les cristianes només es dedicaven a la seva família? Perquè existien tants convents de clausura femenins? Realment foren dones rebels? Intentarem esbrinar como funcionava la "Ciutat de les Dones" en la Palma històrica.\nL'activitat té una durada de 2 hores, de 10:00 a 12:00 i es pot realitzar amb dos grups/classe. El punt de trobada és la Porta de l'Almudaina de la Seu.\nL'activitat dirigida a 5è i 6è de primària, educació secundaria, batxillerat, educació d'adults i formació professional.\nEl preu de l'activitat és de 3€ per alumne, amb un mínim de 10 alumnes.\nLa responsable de l'activitat es possarà en contacte amb vosaltres per acordar el dia per realitzar l'activitat.\nPer a més informació podeu contactar amb Eva Serrano al 658 812 376 o al correu eva.sripoll@gmail.com


El New York Times celebra els 15 anys del seu web\nEl rotatiu anunciava el portal nytimes.com com una oportunitat per la companyia, oferint continguts multimèdia i fòrums de debat\nREDACCIÓ Barcelona 22/01/2011 21:27\n260x366 Imatge de l'actual portada de nytimes.com Imatge de l'actual portada de nytimes.com\nEl web de The New York Times celebra avui els quinze anys del seu naixement. Va ser el 22 de gener del 1996 quan el president de la companyia The New York Times Electronic Media, Martin Nisenholtz, va anunciar el diari electrònic com una part de l'estratègia per a augmentar el seu nombre de lectors i, alhora, hi veia una oportunitat per la companyia.\nEl diari es congratulava que en aquell suport podien oferir nous productes i serveis com fitxers d'imatges, de vídeo i de so. L'editor del The Times, Arhtur Sulzberger, explicava que “el nostre lloc està dissenyat per aprofitar al màxim les capacitats que ofereix internet”, un mitjà que estava en creixement.\nL'oferta informativa inicial d'aquella edició digital era una selecció de les notícies del dia, fòrums de debat i altres serveis que des de feia dos anys tenien allotjats al portal America Online.\nAquesta celebració arriba la mateixa setmana que el rotatiu nord-americà ha anunciat que abandonarà el model gratuït a internet per passar a un servei de pagament a partir del mes de febrer, tot i que una part del contingut seguirà accessible de franc.\nEl 'New York Times' es qüestiona l'evolució de Ricky Rubio\nLa Crida presenta demà la seva estratègia per constituir-se com a espai polític\nLa Brenda i el Dylan ja tenen una samarreta... i nosaltres la volem!\nUna trentena de restaurants de Cambrils se sumen a les Jornades del Calamar


El Consell Comarcal del Pallars Jussà aposta pel consum de l'aigua territori Geoparc\nL’actuació aposta per consumir el 100% d’aigua de proximitat i alhora promoure el consum sostenible reduint l’ús diari d’envasos de plàstic.\nEl Consell Comarcal del Pallars Jussà ha instal•lat màquines dispensadores d’aigua en quatre dels seus centres de treball, per tal de posar en valor un dels principals recursos naturals: l’aigua de qualitat del territori declarat Geoparc Mundial de la UNESCO.\nL’actuació permetrà que els 3374 litres d’aigua que el Consell consumia en ampolles de plàstic, es substitueixin pel consum directe a través d’aquestes màquines que estan connectades a la xarxa d’aigua pública, com ja feien els que directament omplien de l’aixeta.\nAquesta iniciativa suposarà a més, una reducció del 40% dels costos, fent-ho de manera més sostenible al deixar de consumir 18kg de plàstic de les ampolles que s’usaven, contribuint així a la reducció de la petjada de carboni i apostant per un canvi integral dels diferents hàbits de consum.\nPer aquest motiu i amb la intenció de facilitar-ne el consum, aquest Nadal s’ha facilitat una ampolla tèrmica a cadascuna de les persones treballadores així com als consellers i conselleres, segons comenta Josep Maria Mullol, president del Consell, que ha afegit “hem de valorar els recursos hídrics que tenim a l’abast i replantejar l’ús que en fem”.\nL’acció també contempla altres iniciatives com proporcionar ampolles de vidre i vasos reutilitzables a les diferents sales de reunions i treball comunitari del Consell. A més, es farà extensiva a la resta de membres de l’associació Geoparc Orígens , atès que aquest vincula els valors geològics amb la riquesa del patrimoni natural i cultural, amb objectius d’educació i desenvolupament sostenible en benef¬ici de la població local.


Love | aixolet.com\nEmocions, Evolució, Generositat, Literatura, Love, Posterior 5G, Reflexions pròpies, Way of life\nCanviem de dia\n1 enero, 2016 aixolet\tDeja un comentario\nNi que cronològicament només sigui el pas d’un dia a un altre, el conscient col·lectiu en la nostra cultura té molt assimilat que del 31 de desembre a l’1 de gener hi ha un pas de pàgina, un tornar a començar el període que marca l’existència individual: un any, tres centes seixanta cinc albades. És difícil finalitzar o començar l’any sense que pel nostre cap sorgeixin idees sobre el pas del temps, sobre les experiències viscudes o sobre els projectes o desitjos de futur.\nEn el meu cas la valoració de l’any és molt positiva: no per què m’hagin passat coses molt especials, si no més aviat per que he aconseguit veure la vida sota un altre paradigma. Les costums, tant físiques com mentals, com més temps queden establertes més difícil sembla que puguin variar, però en el meu cas em sembla que la meva evolució ha fluit sense revolució: em vaig aixecar el cinquè dia de l’any, una data important per mi que s’ha convertit en una categoria d’aquest bloc/diari personal -5G-, decidit a foratgitar fantasmes i aparentment sense massa esforç he aconseguit l’objectiu -amb alguna excepció-. He dit aparentment sense massa esforç, però ha requerit tancar portes i buscar-ne de noves i més enriquidores de passar el temps. Em dona la impressió que ara els meus actes son més coherents amb el concepte que tinc de mi. Aquests canvis s’han concretat en una vida més saludable física i mentalment, i sobretot i més important, en un altre enfoc vital, substituint problemes.\nAquests canvis a nivell més íntims també s’han vist acompanyats per una evolució del projecte laboral. La segona part de l’any hem augmentat l’equip i confiem ens permeti fer un salt quantitatiu i qualitatiu. Sobre la quantitat de projectes serà condició sine qua non ja que sinó el projecte no serà viable econòmicament. Pel que fa a la qualitat, que realment a mi em motiva molt més, em sembla que haurem de tenir una actitud molt més combativa ja que és més arriscat.\nPel que fa a les relacions, no tinc parella, però la meva manera d’enfocar-ho és molt més gratificant. He decidit donar-li més importància a lo que tinc que a lo que no tinc. Per ara me’n surto bé. Un dels factors -i molt important- que han permés que sigui un bon any és que no he patit per cap relació: aquesta actitud de víctima és un deure pendent per quan torni alguna oportunitat. Pel que fa a les amistats, alguns dels entorns per on em moc han canviat; el canvi de costums ho requeria. Però continuo mantenint moltes de les amistats de sempre.\nI enllaço les experiències viscudes amb els projectes amb el tema de la lectura i l’escriptura: llegir em relaxa i em porta a sensacions que m’enriqueixen molt. I escriure em permet expressar les meves inquietuds. Fins ara he escrit més amb un objectiu estètic: que pugui treure sentiments amb paraules d’una manera més o menys coherent. Però em fico com a abjectiu començar a escriure amb més sentit, revisant la validesa del significat de lo que escric. Més ètica que estètica, més fons que forma, més coherència i menys orgull. Però lo que més em va motivar l’any passat és la possibilitat d’escriure un algo on pugués expressar les meves idees, la meva paideia acompanyada d’una història que pugui ser interessant de llegir. M’abruma la complexitat del projecte, ja que la meva lentitud i torpesa escrivint em pot alentir molt, però a la vegada m’apassiona tot el camí a seguir per aconseguir-ho.\nI per acabar, desitjo continuar sabent dir no, sabent discernir les meves desicions segons lo que m’importa, no segons lo que em demana el jo hedonista, lo que diran o s’espera que faci degut a prejudicis o estereotips. Aquesta actitud que pot semblar egoista a mi em sembla vital per poder donar a la gent lo millor de mi, de manera que la gent que tinc al voltant pugui realment conéixer la meva essència i els pugui aportar el meu diàleg i companyia. Tota aquesta gent a la que desitjo lo millor, famíla, amics, companys i gent amb la qual comparteixes espai, continuen sent el recolzament social sense el qual és impossible sobreviure. Els meus millors desitjos per tots ells.\nNo mira als ulls i tendeix a l’u.\nContradiccions, Emocions, Generositat, Love, Posterior 5G, Psicologia, Reflexions pròpies, Way of life\n25 julio, 2015 aixolet\tDeja un comentario\nM’encanta lo que transmet, en quant a respecte.\nPerò detesto lo que significa, en quan a submissió.\nContradiccions, Emocions, Estados de conciencia, Love, Psicologia, Way of life\nNo anava per ell\n5 junio, 2015 aixolet\nTenia aquella capacitat innata d’olorar una emoció, de desxifrar un somriure, de sincronitzar una expressió facial amb un cor virulent com l’efervescència de la natura a la primavera. Era un sensació gestada a les antípodes de la raó, a milions de mars d’on un podia comptar els dits de la mà, a un instant del primer plor humà. Apareixia sutil però imponent, i derivava en l’instant de plena satisfacció, d’intuïda connexió amb aquella persona desitjada.\nI com el tren, que fins que no et passa per davant no sents la seva força, apareix el fum negre vestit de realitat. Una realitat que feia aflorar la veritable capacitat: confondre el joiós d’aquest oferiment gratuit i visceral, sexual i primari. No concordava la conjugació, la primera era la tercera.\nI aquesta sensació convertida en experiència, comprobada per l’estómac i després pels sentits i la raó, era la seva constant. Era la captació com a propi d’un sentiment, ple i generós, d’un oferiment a un cor més afortunat. Confonia l’amor alié com a propi.\nUna virtut sensorial convertida en una decepció mental.\nNo anava per ell.


A presó sis dels detinguts en l'operatiu contra el tràfic de drogues al Tarragonès\nLa policia autonòmica durant el registre en una de les naus del polígon Riu Clar.\nEls Mossos d'Esquadra han confirmat una nova detenció avui a Tarragona, fet que ha elevat la xifra d'arrestats a 11\nActualitzada 20/11/2020 a les 09:19\nEls Mossos d'Esquadra han confirmat que aquest divendres s'ha fet una nova detenció en el marc de l'operatiu que es va dur a terme aquest dimarts al Tarragonès contra el tràfic de drogues. Aquesta s'ha fet a Tarragona i s'ha detingut un home de nacionalitat espanyola com a presumpte autor dels delictes de tràfic de drogues, pertinença a grup criminal i defraudació de fluïd elèctric.\nDurant el dispositiu policial del dimarts es van dur a terme registres a dues naus al Polígon Alba de Vila-seca i Riu Clar de Tarragona on s’hi estava cultivant marihuana. Per la tarda, es va fer una altra entrada en un domicili de Salou on es va detenir el líder de l’organització. El dimecres a primera hora del matí, la policia autonòmica va arrestar dues persones més, un pare i un fill, a Sabadell.\nMentre que aquest divendres s'ha fet una última detenció a Tarragona. Els arrestats tenen entre 20 i 52 anys, de nacionalitats albanesa i espanyola, i són veïns de Salou, Reus, el Vendrell i Sabadell.\nDels 11 detinguts, el jutjat en funcions de guàrdia de Tarragona ha demanat l'ingrés a presó per sis d'ells, tres han quedat en llibertat amb càrrecs i dos han quedat sense efecte amb l’obligatorietat de presentar-se davant l’autoritat quan siguin requerits.\nSegons expliquen els Mossos d'Esquadra, el nucli dur del grup criminal l'encapçalaven el detinguts de nacionalitat albanesa mentre que la part logística la portaven els de nacionalitat espanyola.\nDurant l'operatiu, es va intervenir quasi dues tones de marihuana amb un pes brut de 1.800 Kg de dues plantacions instal·lades a les naus registrades.\nComenta el contingut : A presó sis dels detinguts en l'operatiu contra el tràfic de drogues al Tarragonès


El Sant Miquel és líder en solitari al grup 27 de Quarta Catalana.\nLa UE Sant Miquel de Campmajor arrenca l’any amb victòria i el lideratge de Quarta Catalana\nLa gran igualtat a la part alta de la lliga aporta un plus de competitivitat a l’equip, que afronta la segona part de la temporada amb molta il·lusió.\nEl cap de setmana passat es va disputar la 16a jornada de lliga del grup 27 de Quarta Catalana amb un gran inici d’any per la UE Sant Miquel de Campmajor. Els vermells van derrotar el Montagut, fins ara líder, per 1 a 0 en un partit molt igualat i, gràcies a la resta de resultats, s’han col·locat primers a la classificació amb 31 punts quan falta només una jornada per acabar la primera volta de la lliga.\nUn dels factors clau del grup és la gran igualtat que hi ha a la part alta de la lliga ja que entre el primer i el 6è classificat només hi ha dos punts de diferència. En aquesta situació inèdita, els enfrontaments directes canvien de forma gairebé abrupta l’ordre de la classificació d’una jornada a l’altra.\nSegons l’entrenador del Sant Miquel, Ferran Darné, precisament aquesta gran igualtat aporta un plus de competitivitat a l’equip, que sap que cada partit és una oportunitat per treure el cap a la part alta.\nGran il·lusió de la plantilla\nL’any passat el Sant Miquel va quedar 6è amb 54 punts i aquest any porta el ritme de superar aquests registres. L’equip ho viu amb molta il·lusió però es planteja anar partit a partit i Ferran Darné recorda que encara falta molta lliga. Per l’entrenador el principal objectiu és mantenir la pinya i el bon ambient al vestidor, i després aspirar a estar el més amunt possible a la classificació.\nEl Serinyà remunta el derbi comarcal\nEn la primera jornada de l’any el Serinyà ha derrotat el Camós en el derbi comarcal, remuntant a la segona part dos gols en contra per acabar guanyant per 2 a 4. I el Cornellà ha perdut per 4 a 3 al camp del Sant Pere Màrtir. A la classificació el Cornellà cau fins la 8a posició amb 27 punts, el Serinyà suma 21 punts i ara és 9è, i el Camós segueix 15è amb 9 punts. La propera jornada el Sant Miquel visita la Cellera, el Cornellà rep el Camós en el derbi comarcal de la jornada, i el Serinyà rep l’Atlètic Olot.\nTAGS: quarta, Sant, Miquel


Empat just en un duel descontrolat - Diari de Girona\nfrancesc cargol 30.09.2018 | 23:59\nEmpat just en un duel descontrolat Diari de Girona\nEstava clar que el partit d'ahir a l'estadi de l'Alcoraz no seria gens fàcil. A Primera Divisió no hi ha cap adversari assequible i menys quan el partit el juguen com a locals. Ahir l'Osca va sumar el seu primer punt davant la seva afició i ho va fer davant un Girona al que li va mancar continuïtat en el joc. No va ser un bon partit dels gironins, que tot i avançar-se en el marcador a la segona part no van tenir la capacitat de gestionar el resultat favorable.\nDEFENSA DE QUATRE.\nLa primera novetat a l'alineació que va presentar l'entrenador del Girona va ser la modificació del sistema de joc. En els partits davant el Vila-real, Celta de Vigo, Barça i Betis, la idea d'Eusebio va ser de tornar al dibuix tàctic de la temporada passada. La sensació és que l'entrenador va apostar per un equip de perfil més defensiu quan va veure que els seus adversaris podien ser millors en el control de la pilota i la possessió. Ahir el plantejament va ser diferent: conscient que el seu equip era l'encarregat de portar més el pes del partit i esperant un Osca més replegat en camp propi, el tècnic va deixar un central a la banqueta per jugar amb un futbolista més al mig camp. D'inici, a la zona de creació van jugar Pere Pons, Douglas Luiz, Borja Garcia i Aleix Garcia, mentre que les referències d'atac eren Portu i Cristhian Stuani.\nFALTA DE RITME.\nL'acumulació de partits i el poc temps de descans entre el partit de dijous a Montilivi i el d'ahir al matí a Aragó va propiciar un desgast evident a uns futbolistes que van acabar el matx esgotats. Al Girona li va mancar ritme de joc, en moltes ocasions la pilota circulava de la zona d'inici a la de finalització de manera massa ràpida i sense donar importància a la creació. Sobre la gespa hi havia jugadors per poder-la tenir, per combinar en curt i moure l'adversari d'un costat a l'altre. Borja Garcia no va participar en el joc d'atac i quan ho feia no estava encertat en la passada; Aleix Garcia no acabava de trobar la posició ideal, mentre que Pere Pons corria sense poder intervenir massa. El pivot defensiu situat per davant dels centrals va tornar a ser Douglas Luiz. El brasiler té qualitat quan disposa d'espai per poder pensar però juga massa lluny dels davanters i no aporta passades de mèrit.\nMASSA ENRERE A LA REPRESA. Amb el resultat favorable des del primer temps, Eusebio Sacristán va aprofitar el descans per modificar el sistema de joc. L'entrenador va prioritzar el treball defensiu en lloc d'anar a pressionar més amunt per intentar fer el segon. Pedro Alcalá va substituir un desaparegut Borja Garcia, l'equip va organitzar-se amb els tres centrals al darrere, dos carrilers que pensaven més a defensar que no a donar profunditat a bandes, un doble pivot, dos jugadors d'enllaç i un davanter centre. L'equip es tornava a situar amb l'esquema habitual dels últims partits. Amb un Girona que defensava molt a prop de la porteria de Yassine Bounou, l'Osca portava la batuta del partit. A poc a poc els locals agafaven més responsabilitat i amb jugades aïllades aconseguien córners, faltes laterals i centrades cap a l'àrea visitant. Era el moment en què als gironins els calia tornar a fer un pas endavant, no perdre la pilota amb tanta facilitat, no jugar de manera tan directa i atacar per condicionar el joc del seu rival. Quan es defensa tanta estona sempre pot aparèixer la possibilitat d'una jugada de perill. En una pilota centrada a l'àrea va arribar la jugada del penal que situava l'empat en el marcador.\nELS GOLS MOLT SIMILARS\nCuriosament, els dos gols que vam veure ahir a l'Alcoraz es van desenvolupar de la mateixa manera. En el gol del Girona, l'àrbitre primer va assenyalar falta favorable als visitants a fora l'àrea però, un cop comprovada la posició d'Stuani mitjançant les imatges del VAR, la falta es va convertir en penal. De la mateixa manera es va resoldre el gol de l'Osca, una falta innecessària de Bernardo Espinosa a la frontal de l'àrea la va xiular el col·legiat del partit també fora l'àrea; seguidament, la rectificació des de la sala d'imatges va servir perquè s'assenyalés una altre vegada penal. La jugada de l'empat va ser una llàstima. Quan semblava difícil que els locals poguessin aconseguir fer gol, el central del Girona Bernardo va anar a lluitar una pilota dividida en una zona de risc. L'adversari no tenia el control de la pilota, en el millor dels casos hauria quedat d'esquena a porteria i amb molts defensors dins l'àrea; la jugada no comportava cap perill per als gironins.\nDOS PUNTS EN TRES PARTITS\nLa setmana ha estat molt dura: en vuit dies el Girona ha jugat contra el Barça, partit sempre de màxima dificultat; a casa contra un Betis que juga un futbol de possessió fantàstic; i al camp de l'Osca. A priori el partit on semblava que els jugadors d'Eusebio Sacristán podien aconseguir els tres punts era el d'ahir a terres aragoneses. El problema és que el desgast de dijous va ser molt alt i per guanyar partits s'ha d'estar fresc, tant en l'aspecte físic com en el mental. A curt termini, l'objectiu és el de sempre: tot passa per anar sumant punts amb la idea d'arribar al més aviat possible a aconseguir la salvació. L'equip blanc-i-vermell disposa de marge de millora. Encara cal veure el rendiment que poden donar jugadors com l'extrem anglès Patrick Roberts o el davanter ivorià Seydou Doumbia, que han tingut fins ara poc protagonisme. Eusebio encara té marge de millora per fer créixer l'equip i les victòries tornaran a arribar.


ENDREÇANT L’ARMARI: 2021-10-17\nEl meu net gran, que ja sap escriure amb lletra de pal, es pensava que escriure amb lletra lligada volia dir unir totes les paraules sense cap espai. Ens ha fet riure, però cal dir que no anava pas desencaminat.\nL’escriptura antiga occidental, cap al segle V aC, s’escrivia contínua, sense cap separació entre paraules escrites en majúscules, però amb el temps, es van adonar que calia fer alguna cosa per no ennuegar-se! Així va aparèixer la puntuació, que eren uns punts o ratlles verticals que servien per guiar els qui llegien en veu alta, que n’eren molt pocs, per poder donar l'entonació necessària a les frases i als textos.\nAbans de Carlemany (754-814 dC), rei dels francs, només existien les lletres majúscules. Ell va fer –segurament no va ser ell, sinó els mindundis del seu regne- una reforma del sistema d’escriptura. Es van inventar un alfabet amb lletres minúscules, que ocupaven menys espai.\nEls grecs van fer servir símbols per saber on començava i acabava una frase, sobretot en teatre, perquè era un galimaties saber on calia aturar-se i emprendre el diàleg!\nAixí que vam començar lligant i relligant les lletres i a poc a poc els humans d'aquest racó de món ens vam adonar que per poder respirar calia separar les paraules una mica.\nJo vaig aprendre primer les lletres lligades i després les majúscules. Ara ho fan al revés. La canalla comença fent servir lletres de pal i a partir dels 6 o 7 anys s’introdueix en la lletra lligada. Els mètodes van canviant, però tots acabaran aprenent a escriure i, al cap dels anys, amb més bona o mala lletra i amb una mica de sort, es podran comunicar escrivint a mà. Molt de tant en tant perquè gairebé tot ho tindran en pantalla.\n🎦 L'ATELIER (El taller d’escriptura), de Laurent Cantet\nFrança, 2017 (Premis a Cannes, i a altres festivals)\nUn grup de joves participa d’un taller d’escriptura, en què cal escriure un relat de suspens –això que ara en diuen thriller. El procés creatiu és complicat i provoca reaccions insospitades entre un alumne, la resta de grup i la professora.\nCom que es tracta d’una pel.li francesa cal pensar que la visió del món és diferent a la qual ens tenen acostumats les americanes.\nÉs interessant trobar-te amb una història poc vista que confon i desestabilitza, i que compta amb un bon guió.\nLes majúscules eren fruiters plens de flors,\nles línies escrites esbarzers capdellats en una rasa.\nFrancesc Parcerisas (La llanterna de l’arç, 1992)


Cremós puré de xirivia amb tempeh macerat | ets el que menges\n17 de desembre 2020 per Cristina Arroyo\nLes sopes, cremes o estofats són plats que conviden a arraulir-se mentre ens els mengem. Aquesta recepta combina un cremós puré de xirivia, nap, pera i anacards amb deliciosos mossos de tempeh macerat amb curri picant. Espècies aromàtiques i un toc harmonitzant d’aigua de roses us inundaran la cuina de perfums que us evocaran abraçades reconfortants. El tacte ens ajuda a relaxar cos i ment, ja que, quan ens toquem, produïm més serotonina i menys cortisol i el nostre ritme cardíac i pressió sanguínia disminueixen.\nXirivia combinada amb herbes nadalenques\nLa necessitat de contacte físic és el que es denomina “gana de pell” o “gana de contacte”. Aquesta recepta està feta per satisfer la gana de connectar-nos amb nosaltres mateixos i amb els nostres éssers estimats. És una mescla exquisida amb un ingredient de sabor molt particular: la xirivia (Pastinaca sativa). Aquest tubercle és perfecte per incorporar a cremes i salses, ja que aporta amorositat i cos, és de temporada, econòmic, nutritiu i molt saborós. Té una aroma molt particular, i un lleuger toc anisat un pèl picant.\nPer equilibrar-ne el sabor, l’he combinat amb espècies nadalenques com el clau, la canyella i la nou moscada. Pel que fa a les propietats energètiques, segons la medicina oriental, ajuda a reforçar pulmons i a mobilitzar l’energia positiva.\nTempeh macerat amb curri picant\nAquest puré tan amorós porta uns trossets de tempeh macerats amb oli de sèsam i pasta de curri molt saborosos i sucosos. És un contrast de sabors ideal, ja que el tempeh absorbeix molt bé les aromes. A més, el fong Rhizopus que es fa servir durant la fermentació, produeix una molècula antibacteriana que actua com a antibiòtic contra alguns microorganismes. Així que a l’hivern va molt bé per augmentar la resistència a les infeccions.\nM’agrada fer servir l’aigua de roses en receptes especials com aquesta, per donar aroma i ajudar a reequilibrar emocions. L’aigua de roses no sols es fa servir en cosmètica, també és un ingredient molt important de la cuina tradicional i la medicina natural de molts indrets del món. Entre molts dels seus usos terapèutics, disminueix la tensió nerviosa i aclareix els sentits, ja que millora l’humor (actua com a antidepressiu natural).\nUna simple abraçada pot arribar a satisfer una pila de necessitats emocionals i físiques de les quals moltes vegades no som conscients. Necessitem tocar-nos, abraçar-nos, fer-nos petons. Suposa molt més que simples gestos, en realitat, són moments essencials per millorar el nostre benestar general. Mentre no arribin més abraçades fortuïtes, espero que aquesta recepta us aporti benestar físic i emocions que satisfacin la nostàlgia per recuperar aquestes abraçades reconfortants. Una abraçada ben entranyable i bones festes!\nLa recepta: Cremós puré de xirivia amb tempeh macerat\nIngredients per al puré de xirivia (4 persones)\n6-7 xirivies mitjanes\nUn tros de pell de llimona bio\n1 tros de canonet de canyella\n1 polsim de maca en pols\n1 grapat d’anacards (prèviament remullats unes 3-4 h.)\n1 c.s. d’aigua de roses\nIngredients per al tempeh\n1 bloc de tempeh (uns 250 g)\n3 c.s. d’oli de sèsam torrat\n1 c.s. salsa de soia bio\nPasta de curri picant (al gust)\n1.– Escalfeu lleugerament el ghee en una olla i coeu la ceba tallada a llunes, el nap i la pera pelada a daus. Poseu-hi una mica de sal i d’aigua perquè no es daurin massa.\n2.– Peleu i talleu les xirivies i afegiu-les a les verdures. Salteu-ho uns minuts i incorporeu-hi les patates pelades i tallades.\n3.– Afegiu-hi el brou de verdures, el llorer, els claus, la canyella i la pell de llimona i deixeu-ho bullir fins que la patata estigui cuita.\n4.– Apagueu el foc i incorporeu-hi els anacards, la nou moscada, la maca i l’aigua de roses. Tritureu-ho fins a obtenir una textura de puré suau. Corregiu de sal marina.\n5.– Esmicoleu el tempeh i barregeu-lo bé amb la resta d’ingredients per macerar-lo durant unes hores o fins i tot des del dia abans (guardat a la nevera).\n5.– Serviu el puré calent, decorat amb pètals de rosa i cibulet picat i acompanyeu-lo amb els mossos de tempeh escalfats en una paella just abans de menjar.


Atenció a les persones, per Emma Riverola\nEl mercat mira amb menyspreu l'atenció a les persones, ho considera poca cosa. Absurd, perquè el nostre benestar en depèn\nDimarts, 14/01/2020 - 19:56\nPensem en l’atenció a les persones i la ment viatja a universos particulars, a aquests que s’obren darrere de les portes. Sens dubte, aquesta percepció respon a l’exèrcit de dones que la carregaven/carreguen a les espatlles. Oferta per amor o deure. Eren/són gratis. És a dir, no val res. Això diuen els dictats capitalistes, només és valuós el que té un preu. En absència de dones voluntàries, són els silents batallons de migrants, mal pagats i mancats de drets, que se n’ocupen.\nEl mercat mira amb menyspreu l’atenció a les persones, ho considera poca cosa. Absurd, perquè el nostre benestar en depèn. N’hi ha prou amb fer un cop d’ull a l’actualitat per comprendre com millorarien les nostres vides si l’atenció a les persones ocupés el centre d’interès polític. La vellesa seria portada amb més dignitat i confiança. També les discapacitats. Ningú quedaria enrere. Ni hi hauria aturats de llarga durada, ni desnonats ni joves precaris ni nens llastats per la misèria o prostituïts en centres de menors... Més enllà de les lleis, es tracta de convertir l’atenció a les persones en el sentiment compartit que regeixi la nostra societat. Ens hi va la vida.\nTemes: Residències d'avis Sanitat pública Alzheimer Dependència


Acampada Jove 2018 | Agenda Municipal\nDes del 19 de juliol de 2018 al 21 de juliol de 2018\nLloc: Plana de l'Aguiló\nL'Acampada Jove 2018 tindrà lloc els dies 19, 20 i 21 de juliol, segons ha anunciat l'organització de l'esdeveniment.\nL'Acampada Jove és el punt de trobada de la festa, de la música feta a casa nostra, de la música en català i de la música internacional amb accent reivindicatiu. És un espai de llibertat alternatiu als circuits d'oci de masses que el fan un festival únic i diferent a la resta. Però a la vegada, l'Acampada és alguna cosa més que un festival de música. Allà s'hi apleguen tallers, xerrades i diverses activitats a favor de la consciència social i nacional dels Països Catalans.


La bellesa dels espais nus | Priorat\nS’ha de donar el tomb a l’edifici per la dreta, fins a situar-se a sobre del mateix absis de l’ermita. Justament és aquí d’on surt el pronunciat sender del 1 Grau dels Tres Esglaons, marcat amb fites de pedra. No es tracta d’un camí sinó més aviat d’un itinerari al més pur estil excursionista d’ascensió a un cim.\nEs puja sense miraments, per una de les barrancades, superant tres faixes rocoses amb l’ajuda d’esglaons metàl·lics que fan recordar les vies ferrades. Una vegada s’ha pujat l’últim ressalt del Grau, es continua a la dreta planejant fins trobar el camí que porta a la roca Corbatera. 2 Es pot tornar pel mateix lloc o seguir una mica pel capdamunt de la serra Major i anar a buscar la clotada que desemboca a l’entrada del grau de Sant Joan.\n3 Des d’aquest punt s’agafa un sender que flanqueja per sota de les imponents parets de la roca del Migdia, fins arribar a les planes de la Cova del Moloner. 4 Es aquí on es troba la coneguda cova Santa. La primera sala no té un accés complicat, però sempre cal anar amb molt de compte.\nEn aquesta zona es troben les marques del GR 174-1 que baixen pel grau del Tomaset o Camí de Montsant. Es tracta d’un antic camí de ferradura, i dels importants, malgrat que malauradament presenta alguns trams molt deteriorats.\n5 A prop de l’ermita de Sant Joan, al costat del pal indicador, surt el camí (marcat com a GR 174) que permet retornar al punt de sortida.