Banyoles celebrarà l'Any Perucho per donar a conèixer l'experiència «vital i literària» de l'autor a la ciutat - Diari de Girona\nBanyoles celebrarà l'Any Perucho per donar a conèixer l'experiència «vital i literària» de l'autor a la ciutat\nÉs un programa "transversal" que s'allargarà fins al 2021 amb una exposició, club de lectura i l'estrena d'un capgròs\nacn | banyoles 20.07.2020 | 14:16\nEl regidor de Cultura de Banyoles, Miquel Cuenca, i el director de la Institució de les Lletres Catalanes, Oriol Ponsatí-Murlà · ACN\nEl regidor de Cultura de Banyoles, Miquel Cuenca, i el director de la Institució de les Lletres Catalanes, Oriol Ponsatí-Murlà\nL'Any Perucho ressonarà amb força a Banyoles amb un programa "transversal" per reivindicar un dels autors més destacats de la literatura catalana del segle XX i donar a conèixer l'experiència "vital i literària" que va tenir amb la ciutat. Joan Perucho (Barcelona 1920-2003) va exercir de jutge a la ciutat durant prop de quatre anys, una estada que va ser font d'inspiració per a paisatges i indrets que apareixen a 'Històries Naturals' (1960), una de les seves obres fantàstiques més conegudes i reeditades. L'Ajuntament i la Institució de les Lletres Catalanes han explicat la programació que començarà aquest juliol i s'allargarà fins a l'any vinent. Hi haurà una exposició, un concert, un club de lectura així com la presentació d'un capgròs.\nLes vitrines amb els animals dissecats del Museu Darder de Banyoles han estat l'escenari per presentar l'Any Perucho a la ciutat, una iniciativa per commemorar el centenari del naixement de l'autor. Es tracta d'una programació "transversal" que inclou música, club de lectura, cultura popular i altres àmbits.\nLa celebració arrencarà el 28 de juliol amb una lectura dramatitzada, 'El Mèdium' amb l'actriu Laura Laura Pau i el poeta Josep Pedrals al claustre del monestir. El seguiran altres actes com la presentació del còmic que adapta la novel·la 'Llibre de cavalleries' amb Toni Benages i el comissari de l'Any Perucho, Julià Guillamon; un espectacle de titelles per a un públic familiar i un club de lectura dedicat a l'autor.\nTambé es podrà veure l'exposició itinerant 'Vampirs a Banyoles' que s'haurà vist a altres punts de Catalunya on Perucho hi va tenir un vincle destacat. Els continguts s'adapten a cada indret on la mostra fa parada. En el cas de Banyoles, no hi podran faltar referències a indrets com el Museu Darder. Segons el comissari, el gabinet de ciències naturals que descriu Perucho a 'Històries Naturals' s'inspira en aquest espai de la ciutat on s'hi havia passat tardes. Tot i que Guillamon no ho havia pogut confirmar mai amb Perucho, amb qui va acabar tenint una relació gairebé familiar, ha destacat que fa poc va descobrir-ne la "prova definitiva" mentre preparava la programació a Banyoles. "Vaig trobar-hi la reproducció d'un bolet que surt molt destacat a la novel·la, on apareix amb dimensions gegants i vaig pensar segur que ho va veure aquí i tinc la certesa absoluta perquè ni és un bolet tan conegut i el Perucho no en sabia de bolets", ha relatat durant la presentació a la qual ha assistit per videoconferència.\nJoan Perucho va viure des del 29 d'agost de 1951 fins a l'11 d'abril de 1955 a Banyoles, on hi va exercir de jutge comarcal.El seu pas per la capital del Pla de l'Estany va ser una experiència "vital" i va ser font d'inspiració en altres obres seves com ara 'Llibre de cavalleries' on el protagonista és un terratinent de la ciutat. "Hi va viure de perles", afegeix el comissari, tot recordant que participava en tertúlies a la terrassa de l'hotel Mundial de la plaça Major on s'allotjava i amb la presències d'autoritats locals com l'alcalde de l'època. "En la seva obra hi ha molts elements fantàstics, d'una imaginació desbordant però també una sensibilitat menuda per les coses senzilles i és una de les coses que crec que va aprendre a Banyoles", ha subratllat el comissari.\nUn capgròs per donar a conèixer Perucho a les noves generacions\nEl regidor de Cultura de Banyoles, Miquel Cuenca, ha destacat que el programa vol explicar la seva "dimensió" com a autor català i "reivindicar el seu vincle amb la ciutat que, per les generacions més joves, és absolutament oblidat o poc recordat". I ha destacat l'homenatge permanent que se li farà des de la cultura popular amb el disseny d'un capgròs inspirat en la seva figura que s'incorporarà a la faràndula. "S'hi assemblarà i es fusionarà amb un dels seus personatges", ha avançat Cuenca. Per culpa de la covid-19, la presentació s'endarrerirà fins al 9 d'octubre del 2021, coincidint amb la festa major.\nD'altra banda, el carnestoltes de l'any vinent també estarà inspirat en les seves novel·les.\nEl director de la Institució de les Lletres Catalanes (ILC), Oriol Ponsatí-Murlà, ha posat en valor la transversalitat del programa que es farà a Banyoles i ha elogiat la capacitat d''adaptació" i el "compromís" del sector cultural que, malgrat la incertesa i les dificultats de la pandèmia, s'han compromès en la celebració de l'Any Perucho tot allargant-lo fins l'any vinent.\nJoan Perucho (Barcelona 1920-2003) va començar la seva trajectòria literària com a poeta i més endavant va ser narrador, novel·lista, crític d'art, autor de llibres de gastronomia, d'assaig i de viatges. Va publicar més de cent obres i algunes s'han traduït a l'estranger.\n«Lo que han oído es cierto»: La sang vessada crida els poetes.


Revisió del 23:56, 19 abr 2014\nCorregit: superfície es més > superfície és més\nRevisió del 21:59, 6 abr 2014 (modifica)\nm (Robot: Reemplaçament automàtic de text (-Mirnyi]] +Mirni]]))\nRevisió del 23:56, 19 abr 2014 (modifica) (desfés)\nm (Corregit: superfície es més > superfície és més)\nAmb la instauració de l'Era Open es van unir els cinc esdeveniments amb el nom actual de US Open per disputar-se en l'emplaçament de Forest Hills. El 1970 va esdevenir en el primer Grand Slam a introduir el [[tiebreak]] al final de cada set i actualment és l'únic que el manté en el cinquè i darrer set, mentre que els altres només es disputa en els primers quatre sets.\nOriginalment, el torneig es disputava sobre pista de gespa fins que la seu de Forest Hills va canviar a superfície de terra batuda [[Har-Tru]] el 1975. Això no obstant, el 1978 es va traslladar la seu a l'emplaçament actual de [[USTA National Tennis Center]] a Flushing Meadows de Nova York i va tornar a canviar de superfície per la pista dura de [[DecoTurf]]. El tennista [[Jimmy Connors]] és l'únic que ha guanyat en les tres superfícies mentre que [[Chris Evert]] és l'única que ho ha fet en dues. Aquesta superfície esés més ràpida que altres superfícies dures perquè té menys fricció i un bot més baix, com per exemple el [[Rebound Ace]] de l'[[Open d'Austràlia]].\nL'any 2005 es van canviar el color de l'interior de les pistes del US Open (i també de tots els torneigs de les [[US Open Series]]) a color blau mentre l'exterior es va mantenir verd per tal de millorar la visibilitat de la pilota des de la televisió.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/wiki/Especial:MobileDiff/13245931»


Cristòfol Calvet d'Estrella i Cristóbal Vaca de Castro eren la mateixa persona? - Institut Nova Història\n"La llengua i la història són el botí més preuat a l'hora de sotmetre un poble"\nARTICLES » 09-10-2015 | PROJECTE ALTRES FIGURES CATALANES\nCristòfol Calvet d'Estrella i Cristóbal Vaca de Castro eren la mateixa persona?\nPresentem per escrit el contingut de la conferència d'En Joaquim Pont al 14è Simposi de la Descoberta Catalana d'Amèrica celebrat a Arenys de Munt el novembre del 2014.\nJoaquim Pont durant la ponència.\nA grans trets, podríem dir que Vaca de Castro era jurista i pacificador del Perú i Calvet d’Estrella, cronista reial i mestre dels patges reials. Mirant les vides d’ambdós personatges veiem el següent:\nTenien el mateix nom, Cristòfol i Cristóbal. Tot i que podria existir alguna similitud entre els cognoms Vaca i Calvet per una banda, i Castro i Estrella per l'altra, no hi he aprofundit.\nLa data del naixement de Vaca de Castro no se sap del cert: podria ser l'any 1492 a Izagre, entre Valladolid i Lleó. A Calvet d’Estrella se’l fa natural de Salamanca o de Sarinyena (a l’Aragó), i algú s’ha atrevit a dir que era de Sabadell. Ambdós personatges van viure 73 anys. Vaca de Castro morí a Valladolid i Calvet d'Estrella a Salamanca.\nEls pares d’ambdós no s’assemblen en res. Els de Vaca de Castro haurien sigut Garci Diez de Castro, o Garci Vaca de Castro el pare, i Guiomar Cabeza de Vaca la mare, senyora d’Izagre i de Gordaliza de la Loma. I els de Calvet, Juan de la Estrella, o mossèn Joan d’Estrella (segons la tesi sabadellenca) el pare, i Antonia Guali o Antiga Galí de Polinyà (segons la tesi sabadellenca) la mare.\nVaca es va casar amb Maria Magdalena de Quiñones, i Calvet amb Ana Vaca Villarroel —parenta de Vaca de Castro—. Ja tenim un lligam familiar directe. Tots dos van tenir tres fills de noms gairebé iguals: Vaca de Castro va tenir a Pedro, Catalina i Antonio; i Calvet d'Estrella a Pedro (Joan, realment), Catalina i Nicolás/Nicolau. La filla de Vaca de Castro, de nom Catalina, es va casar amb un noble i se li perdé la pista. L'altra Catalina, filla de Calvet, va ser una de les humanistes i poetesses més importants del segle XVI, i també se li perdé la pista. El fill de Vaca de Castro, de nom Pedro de Castro —anomenat així—, va ser bisbe de Sevilla i Granada, on va fundar una capella. I va ser mecenes de Calvet d’Estrella. Semblantment, Nicolau, fill de Calvet, va ser un gran teòleg a la Universitat de Salamanca, on va esdevenir mestre en Teologia. L’últim fill de Vaca de Castro, Antonio de Castro, va rebre rendes reials i va morir al Perú. Pedro de Estrella, fill de Calvet —anomenat Pedro Cornejo (Joan, segons fonts sabadellenques)—, era enginyer de mines; va rebre esclaus i terres per extraure metalls a Charcas (Perú). Vivia a Potosí, va testar a Panamà i va morir al Perú.\nQuant a estudis, ambdós personatges van estudiar a la Universitat de Salamanca. Vaca de castro estudià Dret i Calvet, Llengües Clàssiques i Humanitats. Vaca de Castro va ser corregidor (1534) i oïdor reial (1537) a la Cancelleria de Valladolid, fins que el 1540 l’emperador Carles li dóna l’hàbit de Sant Jaume, el fa membre del Consell Reial i concedeix una renda a la seva senyora de 200 ducats l’any. Aleshores embarca cap a les Índies i en un any i mig es planta al Perú. Era un home de confiança de l’emperador. Calvet d’Estrella fa de tutor i educador de Felip (1535), i l'any 1538 entra a la cort imperial. El 1541 fa de mestre dels patges reials a la cort, entre els quals hi havia Lluís Requesens i Zuñiga, Alonso d’Ercilla i Zuñiga i Lluís Çapata i Chaves, tots ells aragonesos. Calvet era, també, home de confiança de l’emperador.\nVaca de Castro pacificà l’enfrontament entre Pizarro i Almagro al Perú i s’autoanomenà Governador del Perú durant dos anys (1542-44). En aquests anys proveeix de cases de fosa i oficials reials Charcas i Arequipa, llocs on s’instal·len noves mines. Curiosament, Pedro Cornejo Estrella és veí de Potosí i, com he dit abans, treballa a les mines, on inventa un ventilador forçat. Durant la rebel·lió de Pizarro, Vaca de Castro és empresonat amb diversos personatges, com Pedro Cabrera, Hernan Mexia, Lorenzo Aldana, Melchor i Baltasar Ramírez (alguns d’ells catalans, aragonesos i valencians). Curiosament, Calvet dedicarà elogis a personatges de noms molt similars com Pedro Fernando Cabrera, Hernando de Acuña, Diego Ramirez de Haro, Andres de Cordoba, Antonio Cabezon o Antonio Gracian.\nÉs curiós que a ambdós se’ls doni rendes el 1545: A Vaca mentre és empresonat al Perú; i Calvet, per la seva banda, utilitza els fons per comprar llibres a Salamanca i a Medina del Campo. Vaca de Castro torna a Valladolid i el Consell d’Índies l’acusa d’enriquiment il·lícit i el condemna a deu anys de presó (1545-1556). Durant aquest mateix període, Calvet escriu moltes de les seves obres, entre elles la Rebel·lió de Pizarro i la Vida de Pedro de la Gasca, sense haver trepitjat mai el Perú. Vaca de Castro és perdonat. Es retornen les rendes no pagades i l’hàbit de sant Jaume al seu fill Antonio, que passa a les mines del Perú. Vaca es retira a un convent a Valladolid el 1562, on mor el 1573. Calvet segueix escrivint per a Pedro de Castro —fill de Vaca de Castro— fins al 1587, any en què aconsegueix la feina de cronista reial que ja havia intentat aconseguir el 1570, en morir l’anterior cronista, Paez de Castro. Calvet mor el 1593 a Salamanca.\nDiversos manuscrits, com Vaccaeis i cartes personals de Calvet, es guarden a la biblioteca secreta del Col·legi de Sacromonte de Granada, fundat per Pedro de Castro.\nI per acabar, els seus escuts d’armes. L’escut dels Calvet de l’Aragó està format per dos escuts que són idèntics que els dels Castro d’Aragó i València i que els dels Castro de Catalunya.\nEls Estrella d’Aragó i de València tenen diferents escuts, tots ells amb un símbol parlant: l’estrella. Així com els Estrella de Barcelona tenen l’estrella en el seu escut.\nEls Estrella de Barcelona tenen aquests escuts en blau amb l’estrella.\nAquí se aplica muy bien la Ley de los titulares de Betteridge.\nEn resumen: no eran la misma persona pero eran parientes.\nCristòfol Soler - L'abolició de les institucions de l'antic Regne de Mallorca\nEl paisatge de la Gioconda\nÉs un paisatge real el paisatge de la Gioconda? Com que no es pot identificar amb cap paisatge italià concret,...[+]\nEn Colom va arribar al nou continent amb instruments, cartes i taules...[+]\n1. Neix Bartomeu Colom, germà petit de Cristòfol Colom\n3. Coral Cuadrada: “Catalunya va crear un imperi marítim a la Mediterrània”\n4. Gibraltar: conquerit per catalans i repoblat per menorquins\n5. Videu de presentació del llibre 'Cristòfor Colom i l'Amèrica catalana'\n6. Francisco Suárez: Doctor Eximius\n7. Ponç Guerau de Cabrera, propietari de Castella\n8. Catalunya era un regne\n9. Jeronimus Bosch, amb cognom català\n10. La Carta d'En Colom al Gran Ca: 'prova de l'origen català del viatge de la descoberta', per en Manel Capdevila\n5. Coral Cuadrada: “Catalunya va crear un imperi marítim a la Mediterrània”\n6. L'historiador afeccionat que va descobrir 500 presoners catalans del franquisme oblidats\n10. “Déu no vulgui que aparegui el manuscrit del ‘Quixot’!”


Comencen les visites gratuïtes a Sarral | Diari de Tarragona\nComencen les visites gratuïtes a Sarral\nDiumenge es farà una ruta turística al timpà romànic, al carrer dels Jueus i a Vins i Caves Rosa Maria Torres\n13 de Febrero de 2016 - 09:18 hs\nImatge del timpà romànic que llueix l´església de Santa Maria de Sarral i que està datada del segle XIII. Foto: Jordi Magre / DT\nL’Ajuntament de Sarral vol donar un l’impuls turístic del municipi. És per això que ha organitzat dues visites guiades gratuïtes que uneixen el patrimoni i el vi. Aquestes primeres rutes, realitzades per guies voluntàries del municipi, tindran lloc demà, diumenge, i el pròxim 6 de març.\nLa visita d’aquest diumenge donarà el tret de sortida a les 12 del migdia a la plaça de l’Església, on es realitzarà una ruta al timpà romànic situat a l’interior de l’Església de Santa Maria que s’ha datat a finals del segle XIII.\nAquest timpà és una peça arquitectònica curiosa, que va trigar a ser descoberta i que en la seva darrera restauració l’any 2003 s’hi van trobar restes de la seva policromia original.\nDesprés de conèixer tots els detalls sobre aquesta escultura tan estimada pel municipi, la ruta anirà uns metres més enllà fins al carrer dels Jueus. Aquest formaria part de la petita comunitat jueva de Sarral durant l’època medieval, ja que cognoms jueus com Astruch, Perfeyt o Portell apareixen en diferents documents dels segles XIII i XIV. Aquest carrer destaca per ser un dels més estrets de l’estat, amb menys de 60 centímetres d’amplada.\nPer últim, la visita d’aquest diumenge, que tindrà una durada d’una hora, finalitzarà a Vins i Caves Rosa Maria Torres, mentre que la del 6 de març tindrà lloc a la Cooperativa Vinícola de Sarral.\nQuan les regles del joc comencen a no entendre’s\nEl carilló del Mercat Central de TGN, el 21 de nombre\nUn recorregut per la història de la ceràmica reusenca\nDilluns dia 5 de novembre comencen les III Jornades d’història a l’Hospitalet de l’Infant


Harry Potter en català -> Fanfictions -> U de setembre - Finestra tancada\nU de setembre - Finestra tancada\nEscrit per Arwen Black\nEnviat el dia 02/04/2021 a les 19:47:36\nÚltima modificació 02/04/2021 a les 19:47:36\nTots els capítols de U de setembre\nCapítol 2: Finestra tancada\n—Maia! Maia, tranquil·litzat!\nAlgú m’està agafant dels canells. Deixa’m. Deixa’m.\n—Tranquil·litzat, era un somni! Era un malson Maia, respira tranquil·la.\nUn malson? Ta puta mare, un malson. Com a mínim quatre de seguits. Això no fa cap gràcia.\nPerò què coi passa? Li vull dir que em solti i no em surten les paraules. No puc parlar?! Ha de ser un altre malson! Desperta’t, Maia, d’una vegada, desperta’t si us plau!\nEm desfaig de les mans d’aquesta dona i em començo a pegar. M’escapo d’ella i vaig cap a la finestra, però té un candau, i no em puc tirar. Em pego i em pego i em pego perquè em vull despertar, però no em desperto, i la dona demana ajuda, i vénen uns sanadors vestits de verd, m’agafen ben fort i veig que treuen la vareta.\n—Petrificus totalus! —diu un d’ells.\nEm quedo quieta, petrificada, i em porten al llit entre tots.\n—Aquesta poció t’ajudarà a dormir, Maia… Tranquil·la —afegeix, quan veu els meus ulls oberts de desesperació—, no tindràs malsons. Descansa una mica, ens veiem en unes hores —i em pica l’ullet, mentre em fa empassar una poció.\nSan Mungo, altre cop. I a mi què m’expliques a quin coi de planta estem ni quina hora és.\nEm desperto, i el primer que faig és obrir els ulls, perquè passo d’elucubrar què em trobaré.\nLa llum entra per la finestra. Segueix tenint un candau. Veig les orenetes passar a l’altra banda. Potser només és un miratge, un encanteri, com els que he sentit que tenen a la Conselleria. Estic sola. Això em tranquil·litza.\nIntento fer algun so, el que sigui; obro la boca, però només en surt un fum blanc. Fa fred.\nM’incorporo, i sento unes passes pel passadís. Començo a respirar fort, però entra la dona d’abans, la que m’havia picat l’ullet. Li vull fer tantes preguntes. Com ara:\nPer què no puc parlar?\nEstic a l’ala nova de San Mungo pel nou tractament?\nHe tingut molts malsons, com és?\nQuin dia és? On és la meva vareta?\nElla em mira amb un somriure bondadós. Té les mans cap enrere, i aleshores treu les mans de darrere amb un cilindre de colors que explota i comença a ploure confeti.\n—Per molts anys, Maia! Ja ets major d’edat! Sé que deus tenir moltes preguntes, però no t’espantis. Em dic Emma. Sí, estàs a l’ala nova de San Mungo pel nou tractament. No, no pots parlar des de fa uns dies, sé que no ho recordes, però és part de la malaltia. Sí, has tingut malsons, et passa últimament, i encara estem investigant-ho del tot. Et deixaré una llibreta, perquè hi puguis escriure si em vols dir alguna cosa. Mira, te la deixo aquí.\nAssenyala un sortint de la paret que fa els efectes de tauleta de nit, on també hi ha un llibre.\n—La vareta no està permesa en aquestes instal·lacions, ho sento. Avui pots fer el que vulguis. El nou tractament no començarà fins demà, així que no pateixis. Tens aquest llibre començat, si el vols continuar —em diu, fent un senyal cap a la tauleta—. Si vols passar l’estona coneixent els companys nous, la majoria estan a la saleta.\nL’Emma se’n va, deixant-me sola amb els meus pensaments. Però de cop sento que no vull estar sola, així que surto una estona i vaig cap a la saleta.\nÉs bastant gran, de forma ovalada. Hi ha gent diversa fent diverses coses.\n—Hola, Maia, avui també voldràs un autògraf? —em diu una veu animada que procedeix d’un home ros amb una túnica blau cel que fa joc amb els seus ulls.\nAgafo el paper que m’allarga i intento llegir la firma: Deca… Deco… Decors. Posa “Per la Maia.” Amb un cor al costat.\nSegueixo caminant i veig dues persones assegudes amb un joc d’escacs entre elles, però no fan senyals de voler-hi jugar massa. L’Emma és allà, vestida de verd com la resta de sanadors. Em pica l’ullet i diu:\n—Vinga, Alice, que el Frank t’està rodejant! Tu pots!\nSegueixo caminant per la sala, donant un tomb. No hi conec a ningú. Hi ha gent jugant a cartes, gent pintant… No tinc ganes de parlar amb ningú, així que finalment torno a la meva habitació.\nTinc ganes de dibuixar, i agafo la llibreta. Dibuixar m’agrada. Però quan agafo un llapis, veig que hi han unes marques a la llibreta, com quan escrius tan fort que es queda marcat a la pàgina de sota.\nSé què puc fer, ho vaig veure en una pel·lícula. Inclino el llapis tant com puc i començo a repassar tot el paper amb ell. Quan finalment desxifro el que hi deia a la pàgina de sobre, em quedo petrificada.\nMaia, escapa’t. T’han fet un encanteri perquè no puguis parlar.\nArrenco el paper i me’l poso a la butxaca ràpidament mentre sento uns tocs a la porta. És l’Emma. Serà ella qui ha escrit això? Però m’ha semblat… que era… la meva lletra… Però no recordo haver-ho escrit!\n—Ja pots anar a dinar, Maia.\nSento unes rodetes pel passadís. Deuen estar portant el menjar fins a la sala del menjador. Assenteixo amb el cap i aixeco la palma de la mà, per indicar-li que s’esperi. Escric “Quan vindran els meus pares a veure’m?” i l’Emma diu que han enviat un mussol abans, que no podran venir avui, però que vindran demà i em portaran regals. Assenteixo, amb un somriure, i l’Emma se’n va.\nHe de marxar d’aquí.\nSan Mungo, ala nova, no sé quina hora de la nit.\nObro els ulls. Només he fet veure que dormia, i ja no sento soroll al passadis des de fa una estona. Una pluja fina repica contra les persianes baixades de la finestra.\nM’he passat la tarda mirant dissimuladament com podria sortir d’aquest lloc. Sembla que estic en un tercer pis, per quan he mirat pels finestrals de la cuina a l’hora de dinar. Així que trencar el vidre i saltar queda descartat, a no ser que trobi una escombra; a més, tots els vidres tenen candaus i semblen força durs.\nHi ha una doble porta de sortida, però està tancada. Hi ha un pany de porta, en forma de serp. Al llarg de la tarda he anat sentint com deia “portes obertesss” i “portes tancadesss”, cada vegada que havia d’entrar o sortir algú, fent Alohomora amb la vareta.\nAixí doncs, pel que sembla hauré d’aconseguir una vareta. Tinc un pla. Sortiré al passadís, esperaré a que vingui algú, diré que em trobo malament, i quan es giri a buscar ajuda li prendré la vareta. Després… atacaré. I sortiré. Però i si venen dos sanadors? diu una veueta dins el meu cap. Doncs preguntaré si em poden donar més d’aquella poció pels malsons o alguna cosa semblant, i també demanaré un altre coixí, i quan es girin… els hi prendré. La qüestió és aconseguir una vareta.\nNo és un gran pla... mai he sigut gaire bona estratega. Però el que pugui fer, ho he d’intentar.\nM’aixeco i m’apropo cap a la porta. Almenys ara no tinc la sensació d’estar dins d’un somni.\nFaig una respiració profunda. M’envalentono. Giro la maneta de la porta a poc a poc… i surto al passadís. M’espero a que em vinguin a trobar. Estic sola al mig del passadís, enmig del silenci, tret de la pluja de fora que comença a ser més forta. No passa gaire estona que un sanador surt de recepció i es gira cap a mi.\n—Maia, què passa? —diu la dona, baixeta i rodoneta, amb veu bondadosa.\nEspero a que s’apropi més. Una mica més. Una mica més. La dona es para.\n—Em… Em fa por tornar a tenir malsons… Que em podries donar una mica de la poció que m’han donat aquest matí? —dic innocentment.\n—Ah, ja m’han dit que te n’han hagut de fer beure. Vaig a mirar si n’ha quedat una mica…\nMentre parla, em fixo que té la vareta en una butxaca del costat de l’uniforme.\n—Moltes gràcies! L’espero a l’habitació —dic.\nEs gira. Comença a caminar. Jo també començo a caminar, com si anés cap a l’habitació. Però faig un salt endavant i…\nLi prenc la vareta. La dona es gira de seguida, i alça les mans enlaire mentre l’apunto.\n—Maia, què fas..? Sanadors! —comença a cridar—. Sanadors!!!\n—Animo linqui! —dic apuntant-la bé al pit. Però ja és massa tard. Comencen a sortir sanadors de la porta lateral de recepció, mentre la dona cau estesa a terra. El seu crit els ha posat en alerta. Són molts, i em bloquegen la porta!\nComenço a córrer en direcció contrària, cap al menjador. Ara que tinc vareta, podria fer desaparèixer el vidre… Els sanadors no m’ataquen, però corren de pressa. Apunto a la finestra, i de cop parpadegen les llums del passadís i es veu un llamp a fora. Algú està encenent les llums. I em trobo de cara a la finestra, mirant fixament a la… Iaia.\nM’espanto. I la Iaia també s’espanta. Em giro, i la Iaia també es gira.\n—Pareu!!! —crido amenaçant als sanadors amb la vareta. Però són molts contra mi, i poc a poc van apuntant-me amb la vareta.\nJo no puc controlar-ho tot, els sanadors per una banda, la Iaia per l’altra…\nEm torno a girar cap a la Iaia. I per fi entenc què passa.\nHan encès els llums.\nEstic mirant per una finestra sent de nit.\nLa Iaia és el meu reflex.\nAlgú crida alguna cosa amb la vareta, i caic a terra lentament.\nI davant dels meus ulls, veig com la iaia també cau a terra lentament.\nRiiiiiiiing. Riiiiiiing. Riiiiiiing.\n—A dutxar-se! —crida la meva mare.— No saps quin dia és avui?\nAvui, avui… oh my, avui és u de setembre! Avui toca Hogwarts!\nPerò agafar el tren no és el que més il·lusió em fa (i mira que me’n fa), el que més il·lusió em fa és que avui… és el meu aniversari! Faig 17 anys. Per fi. Ja soc major d’edat!\nEm llevo i, un cop dutxada, baixo i vaig cap a la cuina, passant per davant de la sala d’estar. Segueixo pel passadís fins a la cuina, on el meu pare encara està parlant per telèfon. Vaig preparant la llet i els cereals i acabo tan ràpid que encara no han acabat la conversa.\nMe’n torno a l’habitació a vestirme, i quan finalment m’estic posant la goma de cabell a la trena, sento tres tocs a la porta i algú que en gira la maneta per obrir-la.\nEspera… Com? Si ja m’he dutxat… i he esmorzat, i m’he vestit. La meva consciència es desperta a poc a poc, i el primer que noto és un color taronja càlid que es confon amb la meva habitació per darrere les parpelles.\nOstres, no... Estava somiant.\nPerò si ho recordo bé… sí que és dia 1... I avui… avui segueix sent el meu aniversari... Sí, per fi. Però bé, ara m’he de preparar per agafar el tren. Dutxar-me, vestir-me… Ara ho he de tornar a fer tot un altre cop?! Penso amb desesperació. Avui serà un d’aquells dies. Obro els ulls lentament...\nI poc a poc em tornen els records com si fossin gotes d’aigua en un dia de pluja.\nArwen Black (Moderador/a FF) Enviat el 02/04/2021 a les 20:15:28\n#27794 He escrit 1 fanfics amb un total de 2 capítols\nConfesso que he utilitzat experiències reals en aquest relat. He canviat noms, és clar... Els personatges haureu vist que anaven canviant i no eren gens constants. És part de la confusió que té tot plegat. Espero que s'hagi entès el final... Si no, comenteu-m'ho! He llegit sobre la pèrdua de memòria anterógrada per poder fer aquesta fic. Es tracta de la condició mental que fa que no puguis generar nous records. En aquest cas, per a la Maia sempre serà l'u de setembre de quan arriba a la majoria d'edat, que era el tema d'aquest concurs. Tot i que en realitat sigui molt vella. (L'encanteri de la veu li fan perquè no pugui sentir-se la pròpia veu, perquè s'espantaria i es colapsaria). En realitat des que vam fer el concurs de fanarts de Halloween, que em seguia preguntant quina és la meva por. Bé, allà vaig posar una por passada (volar i ser descobert), però ara mateix, quina és la meva por més gran? Doncs és la pèrdua de memòria. Sóc bastant despistada, així que sovint m'he de buscar mètodes per assegurar-me que no em deixo res als llocs, ni al sortir de casa. He anat més cap a la por psicològica que el terror gore. No sé si me n'he sortit gaire bé, però bueno. Finalment tinc una fanfic publicada a la web, que fins ara tot eren els capítols de la fanfic comunitària! Apa, comenteu porfaaa ^^ Ens llegim!\nAgatha Black (Moderador/a FF) Enviat el 04/04/2021 a les 13:07:22\n#27796 He escrit 9 fanfics amb un total de 207 capítols\nAgatha Black (Moderador/a FF) Enviat el 04/04/2021 a les 13:47:16\n#27797 He escrit 9 fanfics amb un total de 207 capítols\n... Val, a veure com ho dic això. Aviam. Primer: missió complerta, FF de terror, no shit. Segon: no ho he vist a venir. No he vist a venir res de res. Primer pensava que potser ni tan sols era bruixa i que estava realment en aquell centre muggle i que tenia esquizofrènia i que tenia una paranoia de món imaginari i de persones inexistents. Després he pensat que potser era a Azkaban i que tot ho estaven provocant els demèntors. No sé, tot lo de la malaltia aquesta de no fer records no m'ho esperava... i la Iaia... Ai. AI. La pèrdua de memòria aterògrada la coneixia perquè surt en una sèrie còmica de la Tina Fey (el seu germà, que té 40 anys, va tenir un accident esquiant i es pensa que és adolescent i que aquell dia se'n va a esquiar... i sempre és el mateix dia). Allà ho pinten així com molt graciós tot, però no fa puta gràcia en realitat. Sí que tinc un parell de preguntes. Primer, tota l'escena que somia en el centre mental muggle... és realment un somni de les drogues i pocions que li donen, o és un record d'algun lloc en el que va estar abans de Sant Mungo? I després... has recalcat molt que no pot parlar, però cap al final, quan li demana a la sanadora que li porti una poció pels malsons, ho has fet en forma de diàleg. Representa que ho està escrivint a la llibreta, això? O potser, com que ja és tard per la nit li han passat els efectes de l'encanteri i està tan angoixada que no s'adona que té veu de vella? La resta... està molt bé. És que està perfecte, superbenlligat, els detalls que vas posant, la falta de mirall, l'aparició de la Iaia en el somni, (que una part del seu subconscient SAP que allò és ella, en realitat), l'epíleg, que trna a principi però llavors és totalment esgarrifós... Ai, ai, és que l'han muntat MOLT bé. I per ser el primer relat que escrius, amb principi i final, i totalment inventat... és que estic de pedra. Potser es podria millorar una mica el tema ortogràfic (que ja saps que jo a això no li dono tanta importancia; per mi és molt més important la trama i com està explicada). La maneracom has fet les descripcions i els diàlegs... és molt teva, és molt personal. Ho expliques de manera senzilla i sense floritures, però d'una manera molt crua i matter-of-factly que de vegades em descol·loca una mica, però queda MOLT bé. És que està molt bé. FELICITATS! Pedazo de relat curt que t'has marcat, noia.\nArwen Black (Moderador/a FF) Enviat el 14/04/2021 a les 22:23:03\n#27807 He escrit 1 fanfics amb un total de 2 capítols\nHola!! Vinc a respondre't perquè veig que ningú més comenta :cry: M'ha fet molta il•lusió que t'hagi fet por!! Normal que no ho veiessis venir, tot el primer capítol era per despistar XD però sí que deixava anar detallets. El primer capítol també era per explicar coses que em van passar a mi. El Bob era súper majo i havia estat profe de mates i ens portàvem súper bé i era CURA. I de cop em solta allò que li agradaven sumises com jo i jo WHAT. I no li vaig tornar a parlar xD. No sé, la història ha estat com una canalització de pors i de coses que van passar. La teva teoria dels demèntors m'agrada molt! Sobre les teves preguntes: ho deixo com que pots pensar el que vulguis, que són mig records de coses que han passat tots aquests anys... jo crec que segurament sí, i també es deu haver vist a ella mateixa altres vegades, per això apareixia al somni. Sobre la 2a pregunta, és un error meu, en lloc de parlar hauria d'haver fet que ho apunta a la llibreta... tant de bo ho pogués canviar. I moltíssimes gràcies per tot el que dius i per comentar ♡ >__\nmarta_ginny (Moderador/a FF) Enviat el 15/06/2021 a les 21:41:51\n#27824 He escrit 12 fanfics amb un total de 171 capítols\nQuin final! Recordo que la primera vegada que ho vaig llegir (la relectura és diferent però el record no marxa!) em vaig quedar com WHAAAAAAAAAAAAAAAT? Molt, molt fort que la iaia sigui ella! No tenia ni la més mínima idea d'això de la memòria anterògrada que expliques, o sigui que menys mal que ho has dit, perquè si no fos pel teu comentari hauria quedat molt confusa al final, així es concreta més tot el que ha passat i s'entén per què. I precisament perquè no en tenia ni idea, no m'esperava gens ni mica aquest final... ni de conya se m'hauria acudit! Molt ben trobat!\nPotser no m'ha fet tanta por com a la Gee per la temàtica, però ostres, sí que ha de ser esgarrifós no poder confiar en la teva percepció i els teus pensaments (ja ho vaig dir comentant l'anterior, però és que és veritat!). De fet, per mi, si haguessis encara explotat més aquesta part millor, perquè trobo que el que fa realment por és això, més que el manicomi en si. Tot i això, entenc que et volies enfocar més en la confusió, que està molt bé i t'ha quedat fantàstic, però el que és fer por crec que me n'hauria fet més. Ara, que són menudeses eh? I són preferències personals! Perquè el que has decidit t'ha sortit molt i molt bé!\nJa t'ho ha comentat la Gee, però sí que hi ha uns quants problemes de correcció, siguin gramaticals, de vocabulari o d'ortografia. És una llàstima! D'acord que no afecten la història, però sí que distreuen, almenys a mi em passa. Només com a apunt perquè n'estiguis més pendent un altre dia. No és pas greu ni un problema gros, però sí que pot millorar!\nRes doncs, enhorabona, i ara a veure com voto *facepalm*, mira que està difícil...\nMercè Granger Enviat el 16/06/2021 a les 18:08:08\n#27828 He escrit 5 fanfics amb un total de 25 capítols\n...Que si que era bruixa i estava San Mungo. O no. Es que no sé que pensar. WTF-\nAI QUE HI HA EL DECORS HAAHHAHAHAHAHA. No hauria d'estar rient pe`ro mira xDDDD Ai molt fan que també hi fiquis detalls canon. Estic flipant, escolta. I els Longbottom, però això no em fa riure\n...El missatge. és que anem deeWTF en WTF. És que quin mal rollo. Tot. I ara pot parrlar... i si torna ser un somni? Estic tan desconcertada...\nLa Iaia. Mira, és que això és tot molt creepy vale! XD\nVale l'epíleg, el que faltava xd M'ho esperava perqué remata amb tot el to del relat, preò macho... T'ha quedat molt bé tota la història. Flipo en que t'hagis abocat i hagis fet una història de terror tan creepy. És que no necessita més! Tota la confusió...t'ha quedat molt molt molt bé. I a més t'has documentat! (Gràcies per explicar-ho! A jo em sonava alguna cosa, peerò com diu la Gee, d'una pel3lícula còmica... i ho mires fredament i quin iuiu i quina por no poder generar rècords... uff). Te n'has sortit molt bé amb aquest tipus de por psicològica. És que la trama me l'he imaginada totalment d'una novel·la o pel·lícula de por, en això un déu! (Potsr com diu la Marta encara podria haver-hi més confusió, o descripcions més fosques, però, mira, per algú que no escriu relats normalment està supeer bé). I això que no escrius relats... quina enveja, escolta xD Enhorabona!\nCass Ross Enviat el 27/06/2021 a les 20:21:48\n#27832 He escrit 12 fanfics amb un total de 33 capítols\nLa veritat és que llegir la història una segona vegada m'ha anat molt bé, perquè la primera vegada em vaig perdre una mica. Però per bé, perquè la confusió és intensionada. No m'ha fet por, por, però sí que hi ha molta tensió i molta intriga. La primera vegada em va impactar molt la revelació que la iaia era la pròpia Maia. I que, en el fons, sí que era bruixa i estava a Sant Mungo!\nM'encanta el final, perquè has sabut fer una història auto-conclusiva, i perquè el fet que sigui literalment la primera escena tal qual fa que aquesta segona vegada que la llegeixis sigui molt més profunda... I que, per desgràcia, sempre li passi al mateix: es torna tant conscient del que li passa que intenten enganyar-la i ella intenta fugir… És una dinàmica literària que sempre m’agrada. La sensació de dejá vu.\nM'hagués agradat saber si hi havia més importància al fet que sempre retorni a aquest dia que fa disset anys. Vull dir, si hagués sigut perquè va tenir un accident aquell dia i per això s'ha quedat en aquest estat mental... però més aviat sembla una malaltia, pel que dius, oi? A més, i el tema de la boira? M'ha faltat saber més.\nHi havia algunes faltes i estilísticament també hi havia alguns errors, que distreien una mica del text i del ritme de lectura. Però en general, és una història ben pensada i molt ben explicada. Encara que a mi personalment no m'ha fet por, sí que l'he trobat molt intrigant. Tot i així, crec que t'hi haguéssis pogut recrear una mica més, perquè encara que reconec que els elements eren allà... m'ha faltat alguna cosa més perquè em fés por.\nTrobo guai que hagis fet aquest tema, que ho hagis portat al teu camp amb coses que controles, perquè es notava. A més, m'ha agradat que em sorprenguéssis perquè amb la temàtica de terror que tenies, hagués pensat que aniries cap al terror gore. Especialment per què ens havies passat el tros de la boira i tal, i m'imaginava alguna moguda al Bosc Prohibit.\nMira que dius que no escrius relats i és la teva primera fanfiction... Te n'has sortit molt bé! Enhorabona!\nAntares_Black Enviat el 06/09/2021 a les 22:15:45\n#27899 He escrit 9 fanfics amb un total de 43 capítols\n«Ta puta mare, un malson. Com a mínim quatre de seguits» hahhahaha (ric i llavors llegeixo «Això no fa cap gràcia» (oops)\nOh! Com a mínim van amb bata verda que potser no hauria de tranquil·litzar-me (perquè vol dir que és a Sant Mungo), però no ho fa... Gens.\nUn encanteri com els que ha sentit que tenen a la Conselleria? Què vol dir?\nOh, l’Emma, la guaridora, llegeix la ment o és que és molt perspicaç?\nAH, EL FAMÓS CAMEO D’ULLS BLAUS!!! Molt ben fet! Això sí: veure també els Longbottom fa pupa... :(\nOstres, que txungu: Maia, escapa’t!! I, per acabar-ho d’amanir, no sap si ho ha escrit ella o l’Emma, per tant no sap si hi pot confiar. Quina angoixa, tu!\nM’encanta això de la serp dels panys de les portes (que indica si les portes són obertes o tancades)! És cànon o t’ho has inventat. Si és cànon no ho recordo i si t’ho has inventat t’he de dir que mola moltíssim!\nLa Iaia aquesta és com una bèstia immunda, no?? Cooooom??? que la Iaia és el seu propi reflex?? Crec que amb el que has explicat de la memòria anterògrada (que no pots generar records nous) ho he entès millor. Així, sí que és com un dia de la marmota, no? Per la Maia sempre és u de setembre, encara que ja s’hagi fet veia. La seva vida és un thriller!!!\nTambé et comentava al capítol anterior que es nota que has agafat una experiència real.\nAh! En el capítol u no dius «submises», dius «passives» (no sé què fa més por que et diguin, la veritat...). Però ho entenc. A l’hospital es diuen moltes coses... Com a pacient no me n’han dit de tant gracioses/random/ai-mare-me’n-vull-anar-d’aquí, però com a treballador sí, especialment els pacients. Diuen i fan coses que tela. Històries d’aquestes n’hi ha per regalar xD (i tampoc us penseu que tinc molta experiència, eh) Alguns s’entén per la situació en la que es troben, però mai no saps com reaccionar.\nA mi m’ha fet molta por. I no com m’ho esperava, perquè esperava terror. I és que això que et tractin de boig però tu no pots demostrar que el que dius és cert, que no et fan cas... I et lliguin, que t’adormin, que t’enganyin, que no t’expliquin què passa, que no t’escoltin, que et trobes que no tens en qui confiar... I em sembla molt fort que això de lligar encara es faci (moltes coses que al·lucines de veure que es fan). I encara que tinguis alguna condició mental, tu! La dignitat és per tota persona! Fora d’això, em recorda Flightplan (2005), però, ei!, que la teva fic és molt original, no és exactament el mateix, em refereixo només al tipus de terror (és clar que en el cas de la Maia s’hi suma l’hospital de salut mental, que això agreuja l’espant).\nEt deixo algunes correccions més:\n«li vull dir que em solti» → que em deixi anar\n«la majoria estan a la saleta» → «la majoria són a la saleta» (recorda que en aquest cas indiquem la situació amb el verb ser)\n«Rodejant» → envoltant\n«No hi conec a ningú» → No hi conec ningú (sense a)\n«Veig que hi han unes marques» → Veig que hi ha unes marques\n«i començo a repassar tot el paper amb ell» → i hi començo a repassar tot el paper (el llapis és cosa i no persona, de manera que en comptes d’ell has de posar un pronom feble, i no pas un de fort)\n«Serà ella qui ha escrit això?» → Deu haver estat ella (en català, el futur no té valor de possibilitat)\n«a no ser que trobi» → si no és que trobo\n«esperaré a que vingui algú» / «m’espero a que em vinguin a trobar» → esperaré que vingui algú / m’espero que em vinguin a trobar (i altres exemples, tant amb esperar com amb altres frases) (davant de ‘que’ no s’admeten preposicions)\n«mai he sigut» → mai no he sigut / no he sigut mai\n«parpadegen les llums» → pampalluguen els llums (del parpadear del castellà, en aquest cas pots dir pampallugar) (llum és masculí quan es tracta de l’aparell de llum artificial. «algú està encenent les llums» → algú està encenent els llums)\n«poc a poc» → A poc a poc (igualment per ‘de mica en mica’)\n«vestirme» → vestir-me (és del mateix fragment que el del principi del primer capítol)\nLa teva fic ha estat brutal! Es nota que no estàs acostumada a escriure (no res que no es pugui arreglar amb la pràctica ;) xd), però el text és molt dinàmic i, sobretot, MOLT ATERRIDOR! He passat por i aquest és l’objectiu de la fic de por psicològica. A més, està ben documentada (recerca o vivència real), i també és original en el camp de les fic. M’ha agradat molt.\nPD: Al principi m’he espantat perquè fas aparèixer un element important a la fic (ai, no diré quin que encara farà menys sorpresa...) que també és a la fic de teatre que jo escrivia... i això em fa sentir com que ja no tinc amb què sorprendre. Però no crec que se solapin perquè jo ho enfoco des d’un altre punt de vista. (No, no és tema de salut mental ni de la por psicològica).


L'assassí del Putxet: pànic als pàrquings de Barcelona - TV3\n17/02/2020 - 22.00\nDissabte 11 de gener de 2003. Al barri del Putxet de Barcelona apareix morta una dona de 49 anys sota les escales que van a parar a l'última planta subterrània d'un pàrquing. La notícia s'escampa ràpidament. A la zona del crim, les úniques pistes que hi troben són dues marques de sabata i una burilla de cigarret.\nL'assassí s'havia endut la bossa de mà de la víctima, amb el mòbil i les targetes de crèdit. Mentre el marit de la víctima identifica el cos a l'escenari del crim, rep un SMS enviat des del mòbil de la dona morta. El missatge diu: "Demà et truco". Aquest missatge descol·loca els investigadors.\n"Tot feia pensar que podia haver estat un intent d'assalt violent amb una finalitat econòmica, però hi havia coses que no quadraven gaire", Alberto L, inspector d'homicidis de la Policia Nacional (1996  2006)\nLa policia demana les imatges enregistrades per les càmeres de seguretat de la zona i el llistat dels últims moviments de les targetes bancàries de la víctima. Comproven que l'assassí ha efectuat una sèrie d'operacions amb les targetes: ha tret 300 euros d'un caixer del carrer Balmes i prova de treure'n en un altre caixer al carrer Bruc de Barcelona. Aquest cop, la càmera de seguretat capta la imatge del sospitós.\nImatge del sospitós captada per la càmera de seguretat d'una oficina bancària\n"Es podia apreciar que es tractava d'un home jove, de complexió prima i vestit de negre", explica José J. Pérez, cap d'homicidis de la Policia Nacional en aquell moment, "però no era un fotograma que tingués qualitat per arribar a fer-ne una identificació". La imatge, de moment, no serveix per a res.\nA partir dels punts on s'ha intentat de fer servir les targetes de la víctima, la policia marca les possibles rutes que hauria seguit el sospitós i demana les imatges de les càmeres de seguretat de cada trajecte. Surten milers d'hores enregistrades per bancs, botigues i tota mena d'edificis. El cas es complica cada vegada més.\nEs comença a pensar en algú que vol jugar amb els investigadors, i de seguida s'adonen que està utilitzant el marit de la víctima per al seu joc. Es descarta que el mòbil sigui només econòmic.\n"Va ser sorprenent, jo no havia vist mai que al marit de la víctima se li comenci una extorsió on se li demanaven dos mil euros per facilitar-li informació de la seva esposa", José J. Pérez, cap d'homicidis de la Policia Nacional (1997  2010)\nLa policia parla amb el marit de la víctima i li demana que segueixi les ordres que rep de l'assassí. La periodista Neus Sala recorda que "el presumpte homicida li dona instruccions, el va citant en determinades cabines..., que deixi els diners en determinats llocs... I aquests moviments són seguits molt de prop per la policia".\nLes instruccions de la Policia Nacional són que intenti mantenir una conversa amb el sospitós i li tregui informació. "El que passa és que aquesta persona tampoc està gaire estona parlant, de seguida talla la conversa", recorda Alberto L., l'inspector d'homicidis de la Policia Nacional. Però de les converses sí que en treuen un perfil: "És una persona que entén el català, té entre 25 i 30 anys i, al parlar, sembla que té una cultura mitjana."\nEmpremta dactilar trobada en una targeta bancària\nLa policia científica avança amb l'ADN de la burilla, les empremtes de la targeta de crèdit que s'ha empassat el caixer, les petjades... i totes les proves que poden analitzar. Però sense un sospitós no poden comparar-les i no serveixen de res. La imatge de la càmera de seguretat del caixer del carrer Bruc tampoc no serveix de res.\nHan passat 11 dies des del crim del pàrquing del Putxet. Quan menys s'ho esperen, reben un avís: han trobat una altra dona morta al mateix pàrquing. Al Telenotícies, Raquel Sans i Carles Francino donen la notícia:\nRaquel Sans i Carles Francino presenten el Telenotícies\n"En un barri acomodat de Barcelona, el barri del Putxet, els veïns viuen atemorits per la possibilitat que hi estigui actuant una mena d'assassí en sèrie", Carles Francino.\n"La troballa ahir del segon cadàver d'una dona al mateix aparcament del carrer Bertran ha generat la lògica preocupació i, fins i tot, una certa psicosi", Raquel Sans.\nAquest cas fa saltar totes les alarmes a la ciutat: un possible assassí en sèrie estava actuant a Barcelona. Segons la periodista Neus Sala, "la gent, al Putxet, va entrar en pànic absolut. Ningú aparcava el cotxe al pàrquing al Putxet ni pràcticament en cap pàrquing de Barcelona".\nEs crea una gran alarma social perquè hi ha un assassí lliure que pot tornar a matar. La policia creu que l'assassí reincidirà. I no tenen temps per perdre.\nEl capítol de "Crims" dedicat al cas de l'assassí del Putxet explica què va fer, qui era i com es va aconseguir detenir el jove que va matar dues dones en un pàrquing d'aquest barri al districte de Sarrià - Sant Gervasi de Barcelona. La versió radiofònica a Catalunya Ràdio també ha tractat altres casos de la crònica negra catalana. Els pots trobar a la carta, al podcast del programa, que pots escoltar a través d'iTunes, iVoox i Spotify.


Els eurodiputats estudien parar obres i exigir compensacions als afectats « Infobenissa\nEls eurodiputats estudien parar obres i exigir compensacions als afectats\n23 de maig de 2005 No hi ha comentaris\nEls eurodiputats encarregats d’inspeccionar els plans urbanístics executats al País Valencià emparant-se en la Llei Reguladora de l’Activitat Urbanística per a saber si s’han comès abusos amb els afectats, arribaran a Alacant el proper dia 31 d’aquest mes i recorreran en quatre dies els municipis on es preveuen macrourbanitzacions. De fet, la proliferació de camps de golf és un dels motius principals que ha dut als eurodiputats a visitar la comunitat.\nLa Comissió Europea analitzarà si han existit aplicacions malintencionades de la LRAU per part dels constructors i amb la complicitat de l’administració pública. El president de l’associació Abusos Urbanístics No (AUN), Charles Svoboda, va assegurar que els eurodiputats “no descarten paralitzar obres il·legals i exigir compensacions per als afectats”. No obstant, AUN reconeix que “aquesta seria la gran victòria de la seua visita a la comunitat i a aquesta comarca”. Sovoboda també va alertar que “és molt complicat demanar indemnitzacions perquè qualsevol empresa pot declarar-se en fallida”. El president d’AUN reconeix que “es tracta d’un problema jurídic”.\nLa UE apunta cap a un règim urbanístic valencià “de favoritisme, arbitrarietat i corrupció”, va apuntar l’eurodiputat David Hammerstein.\nDurant la visita dels eurodiputats el programa d’actes de 4 dies serà “maratonià”. A Alacant visitaran el Síndic de Greuges per a conèixer les inquietuds dels ciutadans i també dels afectats pels plans urbanístics en execució. A més, els polítics de la UE també s’entrevistaran amb els promotors i constructors per a més tard conèixer l’opinió dels veïns dels municipis amb projectes en marxa.\nA Benissa, els eurodiputats es trobaran amb els batles de la comarca de La Marina Alta i demanaran explicacions sobre l’aplicació de la LRAU ja que, segons AUN, “s’està incomplint la llei europea”. Tampoc tornaran a Brussel·les sense conèixer in situ els paisatges plens de grues i els municipis de la comarca on se situaran les noves macrourbanitzacions.\nDesprés viatjaran fins a València per a entrevistar-se amb el president de la Generalitat Valenciana, Francisco Camps. També visitaran Madrid per a parlar amb la ministra de Medi ambient, Cristiana Narbona.\nL’informe dels eurodiputats mostra l’interés purament econòmic del PGOU de Benissa (19/7/2004)


viurealspirineus 11:45 21/03/19\nconsum jussà carn Corder carnisseries\nUn ramat d'ovelles d'una explotació ramadera de Sant Esteve de la Sarga, al Pallars Jussà/Marta Lluvich\nLa festa de 'La Gran costellada de corder' que s'ha programat al Pallars Jussà pels dies 30 i 31 de març vol incentivar el consum de proximitat d'aquest producte. Un total de 12 carnisseries s'han sumat a la iniciativa i entre el 25 i el 30 de març aplicaran descomptes del 30% a la carn de corder de la comarca. El 15% del descompte l'assumeix el ramader i del 15% restant se'n fa càrrec el punt de venda. Els Ajuntaments de la comarca s'han compromès a tenir obertes i en bon estat les quinze àrees de barbacoes per recuperar la tradició de fer carn a la brasa. En l'edició de l'any passat d'aquesta festa, la carn de venda de carn de corder es va triplicar. Les carnisseries del Jussà esperen aconseguir els mateixos resultats aquest any.\nAgnés Fondevila, de la Carnisseria Fondevila, ha explicat que ofereixen importants descomptes en la carn de corder amb l'objectiu d'incentivar-ne el consum i reivindicar el consum de proximitat.\nSegons la regidora de Promoció econòmica de l'Ajuntament de Tremp, Anna Ritz, l'objectiu d'aquesta iniciativa és recuperar les tradicionals costellades a l'aire lliure i afavorir el producte de proximitat, que contribueix a la vitalitat econòmica i social del territori.\nRitz ha explicat que a través del programa 'Al teu gust, aliments del Pallars', l'Ajuntament de Tremp ha editat un fulletó desplegable on es detallen les carnisseries que participen en l'oferta, s'hi poden trobar receptes de salses per acompanyar la carn que proposen els restaurants del Pallars Jussà, així com un mapa amb totes les barbacoes obertes assenyalades.\n'La Gran Costellada de corder del Pallars' està impulsada pel Consell del corder del Pallars Jussà, integrat per ramaders, carnissers i restauradors, i 'Al teu gust, aliments del Pallars', en col·laboració amb diferents ajuntaments i entitats de la comarca.


Quant pot durar un contracte de lloguer d'un habitatge? - api.cat\nHome Api\tQuant pot durar el contracte de lloguer d’un habitatge?\nEn principi i com a norma general en tots els arrendaments, la durada d’ un contracte de lloguer pot ser aquella que hagin acordat les dues parts. No obstant això, hem de tenir en compte la data del contracte ja que la Llei d’Arrendaments Urbans, es va modificar al juny de l’any passat amb la Llei 4/2013.\nArrendaments d’habitatges el contracte dels quals s’hagi signat a partir del 6 de juny del 2013:\nLa llei estableix el següent paràmetre: en els contractes en què les parts tinguin pactat una durada inferior a tres anys, cada any es prorroga automàticament fins que es compleixin els 3 anys. La durada mínima d’un contracte de lloguer sol ser d’un any.\nPosem per cas que ets l’inquilí d’un pis de lloguer a Barcelona i vols abandonar l’habitatge abans de complir els 3 anys. En aquest cas, has de comunicar-li-ho per escrit al propietari 30 dies abans de la data en què el contracte es renovaria automàticament un any més.\nSi per contra, és el propietari qui vol disposar de l’habitatge abans dels 3 anys, no només té l’obligació de comunicar-li-ho a l’inquilí per escrit 30 dies abans, sinó que aquesta opció ha d’estar contemplada al contracte. És a dir, al contracte ha de figurar la ‘clàusula de necessitat’ que li permet al propietari, aturar les pròrrogues anuals i disposar de l’habitatge abans de complir 3 anys de lloguer.\nSi aquesta clàusula no està contemplada al contracte i l’inquilí no se’n vol anar, el lloguer es prorrogaria obligatòriament fins a complir aquests 3 anys. Mentre que abans de la reforma, les pròrrogues anuals obligatòries eren de 5 anys i les tàcites (les pròrrogues que se succeïen al compliment dels 5 anys si cap de les parts es manifestava) eren de 3 anys.\nEn canvi, amb la nova reforma, si passats els 3 anys de pròrrogues, cap de les dues parts es manifesta, el contracte es prorrogaria tàcitament 1 any més.\nArrendaments d’habitatges el contracte dels quals s’hagi signat abans de la reforma del 5 de juny del 2013:\nPer a aquests contractes, el règim és diferent, doncs es regeixen per la Llei 29/1994.\nSi al contracte no s’estipula un termini de durada específic, aquest serà com a mínim d’un any, prorrogable fins a arribar a cinc anys. Complerts aquests 5 anys, si cap de les parts es manifesta, es prorroga tàcitament un màxim de 3 anys més. Si alguna de les parts vol rescindir el contracte, ha de comunicar-ho per escrit almenys 30 dies abans de la data de renovació.\nNomés en cas que el propietari hagi posat al contracte que vol disposar de l’habitatge abans dels 5 anys per ocupar-la ell o els seus familiars com a habitatge permanent, la pròrroga no seria obligatòria.\nMarta Oms abril 16, 2014 - 3:35 pm\nRebeca Pérez abril 28, 2014 - 12:26 pm\nborja juliol 12, 2014 - 5:29 am\nRebeca Pérez juliol 14, 2014 - 12:36 pm\noriol juliol 29, 2014 - 6:29 pm\nAnna Gaya juliol 30, 2014 - 8:17 am\nMaría Jesús setembre 25, 2014 - 11:54 am\nisabel octubre 2, 2014 - 4:28 pm\nRebeca Pérez octubre 5, 2014 - 10:09 pm\nJOHANA desembre 3, 2014 - 3:14 pm\nDavid Rodríguez desembre 4, 2014 - 9:12 am\nlaura gener 17, 2015 - 3:31 pm\nRebeca Pérez febrer 16, 2015 - 10:40 am\nlola gener 20, 2015 - 11:12 am\nRebeca Pérez febrer 16, 2015 - 10:41 am\nmanuel gener 26, 2015 - 2:12 pm\nDavid Rodríguez gener 27, 2015 - 9:16 am\nsole gener 29, 2015 - 12:03 am\nRamoin febrer 1, 2015 - 5:18 pm\nAnna Gaya febrer 2, 2015 - 9:45 am\nRebeca Pérez febrer 12, 2015 - 3:03 pm\nPuri abril 14, 2015 - 3:48 pm\nyomismq setembre 30, 2015 - 7:24 pm\nRebeca Pérez desembre 10, 2015 - 1:13 pm\nMiguel Bestard octubre 16, 2015 - 7:22 am\nRebeca Pérez desembre 9, 2015 - 2:17 pm\njuan carlos octubre 30, 2015 - 12:26 am\nRebeca Pérez novembre 13, 2015 - 11:33 am\nMaria desembre 15, 2015 - 3:32 pm\nRebeca Pérez desembre 16, 2015 - 12:33 pm


Una selecció de joves actors, actrius, cantants i ballarins viuran una “Max experience” - Teleponent\nInici Cultura Espectacles Una selecció de joves actors, actrius, cantants i ballarins viuran una “Max...\nUna selecció de joves actors, actrius, cantants i ballarins viuran una “Max experience”\nUn centenar de joves ja s’hi han presentat per formar part de l’equip que representarà les obres del projecte Max, de promoció de la salut a través del teatre\nLa iniciativa s’obre a la ciutat amb la primera trobada a la Llotja que tindrà lloc aquest dimecres dia 13 de desembre\nEl projecte Max, de promoció de la salut a través del teatre, celebra els seus 20 anys de trajectòria a Lleida obrint-se encara més a la ciutat. El projecte ha iniciat un procés de selecció d’actors, actrius, cantants i ballarins adolescents, en el qual hi poden participar els i les joves de la ciutat que ho desitgin. “Max Experience” es caracteritza, entre altres, perquè els actors i les actrius protagonistes de les diferents obres de teatre tenen la mateixa edat que el públic al qual va adreçada.\nAmb aquesta idea, s’ha obert un període d’inscripció de les persones interessades a participar-hi i ja s’hi han inscrit més de 100 joves, que tenen ganes de viure en primera persona aquesta “Max experience”. La primera fase d’aquesta selecció consistirà en una primera trobada que tindrà lloc el dia 13 de desembre a les 18 h al teatre de la Llotja, on es farà una primera pressa de contacte. Posteriorment, es distribuiran en grups més petits i es faran uns tallers, on cada jove podrà mostrar les seves habilitats i d’on sortirà la selecció definitiva de persones que formaran part dels espectacles del Max de la propera edició. Aquests tallers, que volen fugir de la idea clàssica de càsting i convertir-se en una experiència divertida, seran conduits per professionals de l’Aula Municipal de Teatre i tindran lloc a Palma, centre de recursos juvenils, durant el mes de desembre.\nD’aquesta manera el projecte Max es reinventa un cop més, promovent aspectes saludables i preventius i la participació cultural dels joves de Lleida. A més, segueix sumant sinèrgies implicant actualment l’Àrea de promoció de la salut de la Regidoria de Polítiques per als Drets de les Persones, la Regidoria de les Polítiques a favor de la creativitat, la Cultura, l’Educació i els Esports, el Departament de Joventut i l’Aula Municipal de Teatre.\nActualment, el projecte Max consta de quatre espectacles teatrals, adreçats a públics de diferents edats: infants, adolescents i persones grans. Cada espectacle dóna el tret de sortida a un projecte educatiu i de promoció d’hàbits saludables on el públic, després de visionar les obres de teatre, reflexiona sobre les temàtiques tractades, amb el suport d’un material didàctic.\nEn el cas del “Secret dels Floppis”, adreçada a infants, es treballen els hàbits saludables i les habilitats socials. Es continua amb “Max a escena” que aborda el tema de les drogodependències i “Max in Love” que toca temes d’afectivitat i sexualitat. Aquests dos projectes estan adreçats a adolescents. Finalment, el projecte “+Love” posa sobre l’escenari les emocions i afectivitat de les persones grans. El conjunt d’aquests quatre projectes permet viure una verdadera “Max experience!”.\nEls actors i les actrius protagonistes d’aquestes obres de teatre tenen la mateixa edat que el públic al qual va adreçada. Així es busca la immediata identificació amb allò que està passant damunt de l’escenari. Fins ara, aquests actors i actrius eren seleccionats entre les persones vinculades als tallers i cursos de l’Aula Municipal de Teatre de Lleida. A partir d’enguany, s’obra la possibilitat de participar-hi a qualsevol jove de la ciutat que tingui habilitats escèniques, de dansa o de cant.\nEl projecte Max, que ha estat replicat a les ciutats de Tarragona i Santa Coloma de Gramenet, mostra la seva vigència amb la participació anual de 3.200 joves de 23 centres de secundària de Lleida, que suposen el 93% dels centres educatius de la ciutat.\nArticle anteriorLa CUP demana el tancament preventiu de la central de Capdella per una fuita\nArticle següentEl director del Museu de Lleida i Albiol es pronuncien sobre el trasllat de les obres


La mort d'Olivia es va produir per envenenament respiratori al inhalar un tòxic\nEl vicepresident de la Societat Espanyola de Neumonología i Cirugia Toràcica (SEPAR), Germán Peces-Barba, descarta que l'edema pulmonar de la menuda es dega a un ofegament\ndiumenge, 13 de juny 2021 - 12:43h\nUn pneumòleg considera que si Olivia va morir per edema pulmonar agut estava ja morta quan va ser llançada a l'aigua ja que "si hagués estat un ofegament hauria d'haver-hi aigua aspirada per via pulmonar"\nL'edema pulmonar agut, que ha causat la mort de la xiqueta Olivia Gimeno, segons l'autòpsia, es produeix després d'una intoxicació per enverinament respiratori en inhalar una cosa tòxica, segons ha explicat a Efe el vicepresident de la Societat Espanyola de Pneumologia i Cirurgia Toràcica (SEPAR), Germán Peces-Barba.\nEste pneumòleg considera que si Olivia va morir per edema pulmonar agut estava ja morta quan va ser llançada a l'aigua, ja que "si hagués estat un ofegament hauria d'haver-hi aigua aspirada per via pulmonar".\nPeces Barba ha explicat que l'edema pulmonar es produeix quan els alvèols traspuen un líquid (l'edema) que inunda estos alvèols que deixen de funcionar perquè no hi ha passe a l'entrada de l'aire.\nSegons el parer de l'expert, l'edema pulmonar es produeix "davant una exposició a una cosa tòxica, una cosa irritant o abrasiu que suscita la resposta de traspuar l'edema", que és un líquid que està on ha d'haver-hi aire i tala la barrera per a rebre oxigen.\nSegons este pneumòleg, en un pulmó sa com el d'Olivia, l'edema no es produeix per ofegament sinó que és una reacció que sofreixen els pulmons quan estan sotmesos a un estrés o a una reacció violenta.\nEn el cas d'Olivia, segons Peces Barba, "estem davant una reacció inflamatòria del pulmó i el contingut del pulmó és l'exsudat, si la xiqueta hagués estat llançada viva a l'aigua tindria aigua de la mar en el seu interior i això no seria un edema, seria un ofegament".\nTomás Gimeno va matar a les seues filles en la seua finca de Tenerife\nEl 27 d'abril desaparegueren Anna i Olivia al costat del seu pare Tomás Gimeno, presumptament hauria donat mort a les menudes en la seua mateixa finca de Igueste de Candelaria. Sembla que ho tenia tot planejat amb un objectiu clar, provocar a la seua exparella el dolor més gran que pogués imaginar. Abans de fer-ho, es va acomiadar de la seua companya sentimental amb una carta i 6.200 euros en efectiu.\nEsta és una de les premisses que assenyala la magistrada titular del Jutjat de 1a Instància i Instrucció número 3 de Güimar en un acte dictat este dissabte per a informar el Ministeri Fiscal sobre la procedència de deixar sense efecte la vigent ordre internacional per a la detenció de Gimeno per delicte de sostracció menors.\n"Mor un home en Cala Mosca després de sofrir un infart" "La Policia Nacional deté a un home per colpejar a la seua parella"


Publicar ofertes de feina a Llívia gratis | Classificats.net\nPUBLICAR OFERTES DE FEINA A LLíVIA GRATIS\n/ Feina a Llívia\nAquí pots publicar ofertes de feina gratis a Llívia i sortiran publicades a la Borsa de Treball de Classificats.net\nA la Borsa de Treball de Llívia trobaràs ofertes de feina de Llívia. Si ets una empresa, comerç o un autònom i busques personal per cobrir una vacant a Llívia o als voltants, pots posar el teu anunci de feina a la nostra web d'oferts laborals.\nQuines ofertes de feina a Llívia pots publicar?\nPots publicar gratis qualsevol tipus d'anuncis de feina, sempre i quan no ocultis el nom de qui publica l'anunci de treball. També és imprescindible que el correu electrònic que utilitzis per publicar la oferta de feina a Llívia sigui un compte oficial de l'empresa.\nTampoc es poden publicar ofertes de feina gratis a Llívia si són ofertes de perfil comercial com per exemple: teleoperadors/ores, comercials, venendors, distribuïdors, etc. A la teva Zona Privada trobaràs les instruccions per poder publicar-les.\nQuan la teva oferta de feina de Llívia estigui publicada rebràs els currículums complets dels candidats en format pdf i els podràs consultar des de la teva zona privada.\nInstruccions per Publicar ofertes de feina a Llívia gratis\nOmple el formulari per donar d'alta la teva empresa. Et demanarà 4 dades essencials i ja podràs publicar l'oferta de feina a Llívia\n3) Publica les ofertes de feina de Llívia


Montse Ruiz: “El que porto pitjor de la malaltia és no treballar”\nDe professió mestra, va haver de deixar de treballar després del diagnòstic i admet que, això, és el que més li costa de l’esclerosi múltiple. Per altra banda, reconeix que així està més tranquil·la i pot cuidar-se més.\n- Quan et van diagnosticar esclerosi múltiple?\nEm van diagnosticar esclerosi múltiple el gener de 2012, tot i que al juliol del 2011 ja havia tingut un brot que m’havia afectat la parla (una disàrtria).\nQuan tens el diagnòstic, veus que allò que t’havia passat feia 10 anys era un brot: havia tingut una neuràlgia del trigemin quan tenia una mica més de 20 anys i després, quan en tenia més de 30, vaig tenir una crisi de vertigen. Finalment als 44 anys em van diagnosticar la malaltia.\n- Les dificultats a l’hora de parlar et van fer anar al metge?\nPrimer em van fer un escàner i em van dir que la causa eren microinfarts. Aquest diagnòstic em va semblar prou greu. Em van ingressar amb un codi d’ictus, però a un dels neuròlegs no li quadrava el diagnòstic. Llavors, em van anar fent proves fins que em van dir que tenia una malaltia desmielinitzant.\n- Després de pensar que tenies un ictus, com et prens la malaltia?\nVaig plorar més quan no sabia què tenia. Amb el diagnòstic vaig pensar “ja sabem el que hi ha”. Saps que l’esclerosi múltiple no es cura i que, per tant, ho has de viure tu i els que estan al teu voltant.\nAquell any, a l’escola on treballo, enlloc de començar el curs al setembre vaig començar-lo a l’octubre. Vaig tenir dubtes sobre si comunicar la malaltia al centre o no. Tanmateix, ho vaig dir des del primer moment perquè em podia passar qualsevol cosa. Jo mateixa vaig anar traient-me responsabilitats.\nVaig plorar més quan no sabia què tenia. Amb el diagnòstic vaig pensar “ja sabem el que hi ha”.\n- A quines edats donaves classe?\nAquell curs tenia una tutoria de primer de primària i vaig aguantar tot el curs. L’any següent ja vaig dir que no volia tutories i que preferia grups reduïts. De la malaltia, la fatiga és el pitjor: veus que tot es va desquadrant. Jo sempre havia fet moltes coses i això que havia acabat la carrera amb 40 anys!\n- Què feies abans de ser mestra?\nEstava a la infermeria i primers auxilis de la mateixa escola. Els nens m’agradaven molt i quan el meu fill va ser una mica més independent vaig començar a estudiar magisteri.\n- Quants anys vas poder treballar de mestra?\nVaig poder-hi treballar durant vuit anys. Després vaig tenir una baixa, i una altra, i una altra… sense advocat, la mateixa metgessa de la mútua del treball em va presentar els papers. Em van dir que no podia continuar treballant perquè la malaltia m’havia afectat la part cognitiva i la memòria.\nAixò, sumat al cansament, al fet que m’entrebanqués a l’hora de parlar, que no pogués pujar ni baixar els nens per les escales quan anaven al pati perquè anava amb bastó... Tampoc podia fer les vigilàncies i anar d’excursió era un drama. Tenia limitacions per tot arreu.\n- Com responen els alumnes quan veuen a la seva professora amb bastó?\nEls hi feia molta gràcia. Em deien que era com el bastó de la iaia. Jo sempre he portat bastons amb flors i divertits. Quan seia a classe el deixava posat al costat de la pissarra i hi havia un encarregat que me’l venia a donar.\n- Els nens sabien el per què del bastó?\nNo. Ells sabien que tenia malament una cama, ells s’ho feien sols i jo no els hi donava explicacions.\n- Et va costar agafar el bastó?\nNo és el que més m’ha costat. O agafava el bastó o queia al carrer. Oi que canviem de bossa cada dia? doncs jo tinc quatre o cinc bastons que van a conjunt amb la roba que porto o amb el meu estat d’ànim. Més que agafar el bastó, el que més m’ha costat ha estat demanar plaça fixa d’aparcament al carrer, perquè això ja és fer-ho evident.\n- Què és el que portes pitjor de la malaltia?\nEl fet de no treballar. Trobo molt a faltar els nens i la vida social amb els companys. Vaig començar a l’escola amb 22 anys i m’hi he estat gairebé 30. Ara bé, també he de reconèixer que des de que he deixat de treballar, he guanyat amb qualitat de vida: estic més tranquil·la, intento fer piscina terapèutica dos dies a la setmana, he participat al grup d’adults de la Fundació Esclerosi Múltiple he fet sessions de teràpia amb la psicòloga. Tot això, treballant hagués estat molt complicat perquè a la feina pateixes i tens estrès.\n- T’ha aportat alguna cosa bona l’esclerosi múltiple?\nEl contacte amb gent que parla el mateix idioma que tu: la vessant associativa, les teràpies, etc. La gent que no té esclerosi no entén el cansament. Et diu “si estàs cansada, descansa”, però jo descanso deu minuts i passat un quart d’hora torno a estar esgotada.\nPenso moltes coses que faré i no puc fer, o quedo per sortir a sopar i quan arriba l’hora dic “Uf...”. Quan tens esclerosi múltiple, per exemple, hi ha bars on no vols anar perquè el lavabo està dos pisos avall. Entre les persones que tenim esclerosi múltiple ens ho diem i ens entenem, però si li expliques segons què a algú que no té esclerosi múltiple li costa més d’entendre perquè no té dificultats per baixar i pujar escales, només pensa en que el cafè d’aquell bar és bo.\nEntre les persones que tenim esclerosi múltiple parlem el mateix idioma. Això és molt positiu, perquè t’adones que no estàs sola. Jo visc a l’Hospitalet de Llobregat i ens hem ajuntat unes quantes persones per fer una associació de persones amb esclerosi múltiple.\nEntre les persones que tenim esclerosi múltiple parlem el mateix idioma. Això és molt positiu, perquè t’adones que no estàs sola.\nLa malaltia va evolucionant, però estic més estable perquè em cuido més. He après a dir “no” a moltes coses i, això, també és un aprenentatge.\nAl principi vols arribar a tot, però arriba un moment que veus que no pot ser. Tot això és fruit del treball amb la psicòloga.\nHe après a dir “no” a moltes coses i, això, també és un aprenentatge.\nGloria Miquel, a les 17.12.2019\nPaquita, a les 17.12.2019\nMarisa Montero Val, a les 18.12.2019\nAnna, a les 20.12.2019\nElena, a les 22.12.2019\nCARLOS, a les 19.05.2020\nDarrera actualització a les 01:04:32 25 de octubre de 2020


Cançó d'amor al cinema | Bernat Salvà | barcelona | Cultura | El Punt Avui\nbarcelona - 3 setembre 2014 2.00 h\nCançó d'amor al cinema\n‘Cinema Paradiso' celebra els 25 anys tornant a les sales el 5 de setembre i amb noves edicions de DVD i Blu-ray\nCinema Paradiso ARXIU.\nUn primer fracàs a Itàlia i el menyspreu de la Berlinale van precedir el gran èxit del film\n#Una mar molt blava i una cortina blanca voleiant amb el vent obren Cinema Paradiso, mentre sona la meravellosa música d'Ennio Morricone, i tot i que Alfredo (Philippe Noiret) adverteix al petit Totò “no et deixis enganyar per la nostàlgia”, és evident que Giuseppe Tornatore sí que es va deixar emportar per aquest sentiment. I pel torrent d'emocions que li desperta la seva Sicília natal, encara ara –es nota en les entrevistes del DVD–.\nHan passat 25 anys des de l'estrena d'aquesta pel·lícula guardonada primer amb el gran premi del jurat de Canes, i després amb l'Oscar, el Globus d'Or i un munt de premis més. Un aniversari que se celebra per partida doble: la pel·lícula es projecta amb còpia digital restaurada durant una setmana, a partir del 5 de setembre, en un centenar de sales de tot l'estat i n'ha sortit a la venda una completa edició en DVD i Blu-ray (editats per A Contracorriente) que inclouen la pel·lícula estrenada a tot el món, la versió de dues hores i mitja estrenada només a Itàlia el 1988 i 75 minuts de reportatges.\nQuaranta anys de la història de Sicília (de la postguerra fins als vuitanta) i de la història del cinema (de l'esplendor del Hollywood clàssic a la decadència de les sales) es filtren a través de la mirada i de la memòria de Giuseppe Tornatore, en una pel·lícula que té múltiples referències i elements autobiogràfics. Alfredo diu també al petit Totò: “Quan vius aquí et sembla que és el centre del món i que res no canvia. Però un dia tornes i res no és igual. Has de marxar i deixar passar molts anys perquè ho tornis a trobar tot igual, perquè reconeguis el lloc on vas néixer.” Giuseppe Tornatore fa seves aquestes paraules: ell mateix va marxar, com tants altres sicilians, perseguint el somni d'una vida millor. I també va treballar de projeccionista i va veure desmantellar la vella maquinària d'un cinema que tancava. “Jo coneixia molt aquell món que desapareixia, mai he negat que hi hagués elements autobiogràfics a la pel·lícula”, afirma en els extres del DVD. La famosa escena en què projecta el film a la plaça, per exemple, es basa en efecte òptic que havia vist sovint: “El cristall protector del projector reflecteix les imatges a la paret.” La reestrena del film pren un significat especial en un moment en què les últimes sales que projecten en 35 mm tanquen o es digitalitzen arreu del món.\nLa vida en tres moments\nAquest món en extinció, les seves experiències laborals, les vivències d'infantesa i joventut, van cristal·litzar en un guió que descriu tres moments vitals: la infantesa, el primer amor de joventut i la maduresa. L'actor francès Philippe Noiret, tot i inicialment va pensar en Mastroianni o algun altre gran actor italià, va interpretar el vell projeccionista que fa amistat amb el protagonista. “Alfredo simbolitza el cinema –diu Tornatore–; és una mena de figura mítica que representa aquest món que se'n va. Per això perd la vista just abans que arribi la televisió: un home així no podia existir igual a l'era de la televisió.”\nTornatore explica les claus per entendre la pel·lícula i moltes anècdotes i detalls. Sorprenen les dificultats que va patir el film fins que va triomfar. Primer, es va estrenar a Itàlia en una versió de dues hores i mitja, en què s'explica millor, entre d'altres coses, la història d'amor entre Salvatore Totò i Elena. “Van fer una preestrena –recorda Giuseppe Tornatore– i va anar tan bé que la van estrenar sense cap promoció i va ser un fracàs.” Tot i que li agradava molt la primera versió (“ho dic amb modèstia, em sembla millor”), Tornatore va accedir a fer un muntatge més curt, perquè “ja érem en l'època del zàping i la gent s'espantava d'una pel·lícula tan llarga”.\nL'havien de presentar a la Berlinale, però el director d'aquest festival va fer unes declaracions parlant amb menyspreu del film i el van retirar. Gilles Jacob, director del festival de Canes i gat vell, la va voler veure i la van programar el darrer dia del festival. Amb tant d'èxit que 20 o 30 països la van comprar, inclosos els Estats Units (els germans Weinstein, que la van portar amb èxit als Oscars). Expliquen els crítics i periodistes veterans de Canes que poques vegades s'ha vist sortir tanta gent amb els ulls vermells de plorar com el dia de la projecció de Cinema Paradiso.


Cadenes de tela: la solució per circular amb el teu Cotxe a la Neu\nPublicat a 30/12/2019 03/01/2020 per admin\nLes cadenes de tela per circular sobre neu són una bona alternativa a les tradicionals cadenes metàl·liques. Aquest tipus de cadenes, en carreteres nevades o amb gel, ens proporcionaran l’adherència adequada per seguir circulant sense dificultat.\nCom qualsevol producte, les cadenes de tela tenen certs avantatges i certs inconvenients. A continuació et presentem les seves característiques per a què decideixis si són una alternativa real per al teu estil de conducció.\nAvantatges de les cadenes de tela\nLes cadenes de tela es munten sobre els pneumàtics d’una manera molt més senzilla que les metàl·liques o les de tipus aranya. En menys de cinc minuts ja poden estar a punt per a la marxa a diferència de les cadenes metàl·liques que solen ser més tedioses.\nOcupen molt poc espai al maleter del teu cotxe i són accessibles de forma ràpida. No pesen com les cadenes metàl·liques ni requereixen d’un muntatge fent ús d’accessoris extra.\nTenint en compte que ocupen un espai reduït, és recomanable disposar de dos jocs diferents. Un joc específic per a les rodes davanteres i un altre per a les rodes del darrere. Aquesta mesura incrementarà, encara més, la seguretat del cotxe.\nCom que no tenen elements metàl·lics no degraden el pneumàtic . A més, en cas de trencament, tampoc posen en risc la mecànica del cotxe.\nLes cadenes de tela es poden rentar i no s’oxiden. Un cop netes de seguida estan llestes per a un nou ús.\nTenen un excel·lent resultat en l’adherència transversal, evitant relliscades, el que permet una combinació més òptima amb els controls d’estabilitat del cotxe.\nDesavantatges de les cadenes de tela\nAl contrari que les cadenes metàl·liques, les tèxtils no estan pensades per a un ús intensiu. Són ideals per a moments puntuals, com per sortir de l’aparcament de l’estació d’esquí o circular per un tram de carretera nevat que sigui curt.\nLes cadenes de tela no són gens recomanables per a fer una conducció Off-Road. Si es sotmeten a les fortes pressions d’aquesta classe de conducció poden arribar a trencar-se amb facilitat.\nNo es recomana circular amb elles superant els 50 km/h .\nEs degraden amb més facilitat que les cadenes metàl·liques. Un cop es circuli per asfalt sec sense presència de neu s’han de retirar sense allargar en excés el seu ús.\nEstan lluny de l’eficàcia de les cadenes convencionals pel que fa a adherència i direccionalitat.\nCal assegurar-se de disposar de la mesura exacta per als nostres pneumàtics. A diferència de les cadenes metàl·liques, les de tela no accepten folgances o reajustaments mitjançant tensors.\nVols guanyar en seguretat a l’hivern quan les temperatures baixen per sota dels 7ºC? No hi ha res millor que els pneumàtics d’hivern quan arriba aquesta època de l’any. Consulta preu de les rodes ideals per a tu al nostre cercador de pneumàtics.\nCERCADOR DE PNEUMÀTICS\nRecomanacions de Rodi per a l’ús de cadenes de tela:\nSón una opció per a tu com a conductor si:\nNomés fas servir les cadenes de manera puntual quan et trobes amb un imprevist.\nNo fas servir pneumàtics d’hivern en el teu cotxe.\nHas fet servir cadenes convencionals en alguna ocasió i t’ha resultat molt complicat el seu muntatge.\nNo et recomanem que compris cadenes de tela si:\nCondueixes regularment per zones on és habitual trobar presència de neu.\nNecessites conduir a una velocitat moderada, superior als 50 km/h, per zones nevades.\nEls llocs per on has de circular tenen presència de fortes pendents o rampes lliscants.\nEntrada prèviaAnterior El que has de saber per a conduir el teu Cotxe a l’Hivern\nEntrada següentSegüent El taller Rodi a Avià es trasllada a una millor ubicació al polígon la Valldan de Berga


i més mostres de solidaritat … Des de Salut Entre Totes – Banc Expropiat de Gràcia\nJuny 24, 2018 bancexpropiatgracia\nFa uns 9 mesos que el Banc Expropiat, arran del desallotjament del local propietat de Bravo Solano, va okupar el CAP Quevedo, omplint-lo de vida després de tres anys abandonat.\nDes del moment de l’okupació, el CAP Quevedo s’erigí com un agent de salut de barri, promotor de vincles i creador de xarxes de suport mutu, bàsiques per a la salut mental de la comunitat.\nDes de Salut Entre Totes ens atrevim a qüestionar la “promoció de la salut” que es realitzava al CAP quan funcionava al servei del sistema sanitari dominant. Sistema que promou una salut mercantilitzada i corrompuda per la indústria farmacèutica. No obstat això, actualment el CAP Quevedo actua com a agent promotor de salut real, dirigint-se directament sobre els determinants de salut comunitària. Els determinants dels quals parlem són els factors que condicionen la salut de la població: la situació econòmica i laboral; l’ambient i les condicions arquitectòniques degenerades per la gentrificació; els vincles que creem, sotmesos a la fugacitat dels tempos frenètics; els estils de vida, incloent l’oci, l’alimentació, l’exercici físic, que ocupen cada cop menys espai en el nostre dia a dia; i l’educació i formació que rebem, absolutament esbiaixades al servei dels interessos del sistema. En resum, l’entorn que determina com ens desenvolupem com a individus en la comunitat.\nAra com ara, al CAP Quevedo existeixen diverses pràctiques i col·lectius que, partint de l’autogestió i l’horitzontalitat, es comporten com autèntics promotors de salut: la xarxa d’aliments, el grup d’ecologisme, el gimnàs, les classes de yoga i tai-chi, el teler de cintura i el taller de costura, la botiga gratis, el cinefòrum i el teatre, etc. Totes aquestes activitats intervenen en la salut de les persones que hi participen, comprenent salut des d’una perspectiva holística i biopsicosocial. També el CAP Quevedo actua com a seu de reunions de la plataforma veïnal Gràcia cap a on vas?, del Sindicat de Barri, del Grup de Salut de la Vila de Gràcia i de Salut Entre Totes, des d’on lluitem per la promoció i autogestió de la salut. Participants del Banc, el Grup de Salut de la Vila de Gràcia, nosaltres i altres persones a títol individual vam apostar per a crear un Grup Motor de Salut, obert a propostes de les veïnes del barri el primer dimarts de cada mes, on és la comunitat la que expressa les seves necessitats en salut i no els professionals sanitaris de manera paternalista i vertical.\nDes d’aquest Grup Motor es convocà una Assemblea de Veïnes, amb gran participació i assistència, en la que s’obrí debat entorn el concepte de salut i les necessitats de la comunitat. Es reivindicava l’apoderament i consciència envers els nostres processos de salut per a evitar deixar-la exclusivament en mans dels professionals i del mercat alimentari i farmacèutic, prenent en canvi un paper actiu. També es va remarcar la importància d’acceptar el malestar com a part fonamental de la salut, desafiant la dictadura de la felicitat banal que promou el sistema capitalista. A tall de conclusió va quedar molt clara la importància de la lluita social en sí mateixa com a creadora de salut, ja que el que no és saludable és estar bé i adaptades a una societat malalta.\nDe la primera jornada van sortir moltes ganes d’organitzar-ne una altra, aquest cop basada en els processos de malestar psicoemocional, amb l’objectiu de compartir estratègies per a afrontar el patiment, vist des d’una perspectiva global, i l’acompanyament que fem si volem transgredir el sistema i construir comunitat. El debat va ser molt enriquidor i interessant, i va comptar amb la participació de convidades d’altres col·lectius com ActivaMent, Mejorana i Grups de Suport Mutu entre d’altres.\nSens dubte, una aposta ben clara va sorgir d’ambdues jornades, la necessitat de crear espais per a trobar-nos. Fomentar els vincles i allunyar-nos de les relacions supèrflues i interessades que articula el sistema patriarcal i capitalista, que ens esclavitza i no ens deixa invertir ni temps ni energia en la construcció de lligams comunitaris. Un sistema d’estructures que perpetuen una societat caníbal, d’inexistents compromisos envers els altres perquè la individualitat és norma. Promovent l’aïllament, sobre tot de les persones no productives, infravalorant i menyspreant les cures. Com pot existir salut en un context així?\nAquest cop, “paradoxalment”, és la Tresoreria General de la Seguretat Social i el Servei Català de la Salut els que volen impedir que construïm salut. Ens tenen por: temen que fem real tot allò per a què lluitem. No ho permetrem.\nDes de Salut Entre Totes volem que el CAP Quevedo continuï sent l’agent de salut que està sent actualment. Que puguem continuar promovent i generant vincles, teixint xarxes de suport mutu. Un espai on compartir coneixements, el benestar i el malestar, i seguir creant i criant des dels marges i en confrontació amb aquest sistema explotador. I donem les gràcies a totes les persones que fan créixer aquest espai invertint el seu amor, temps i energia dia a dia.\nPrevious Article Com podem defensar el Banc Expropiat\nNext Article Inauguració de la cuina del Banc


Comença l’elaboració del Pla d’Infància i Adolescència de Carcaixent | infoniu\nEl Consell de la Infància i l’Adolescència ha participat en l’el·laboració d’una enquesta per conèixer com els xiquets i xiquetes de Carcaixent el confinament\nDes de la Regidoria de Serveis Social de l’Ajuntament de Carcaixent s’està desenvolupant el primer Pla Municipal d’Infància i Adolescència amb la participació dels xiquets i xiquetes que viuen a la localitat i del Consell Municipal d’Infància. En esta primera fase diagnosi s’ha elaborat una enquesta, en col·laboració amb Consell de la Infància i l’Adolescència, per conèixer com els xiquets i xiquetes de Carcaixent han viscut el confinament. Es pot accedir a l’enquesta ací.\nActualment, s’està portant a terme la diagnosi per a l’elaboració d’este Pla a través d’un procés participatiu amb els i les menors, mitjançant diverses propostes d’activitats que els arriben a través de diferents canals de participació com escoles, centres d’Educació Secundària, Consell de la Infància i Ajuntament.\nEnquesta sobre el confinament\nDins d’este procés participatiu, s’ha habilitat en la pàgina web de l’ajuntament una enquesta que té per finalitat conèixer com han viscut els xiquets i les xiquetes de Carcaixent el confinament i les restriccions derivades de l’estat d’alarma. Les preguntes han estat elaborades en col·laboració amb el Consell de la Infància i l’Adolescència de Carcaixent que ha continuat treballant estos mesos a través de sessions virtuals de les que han participat també l’alcalde de Carcaixent, Paco Salom i la regidora de Benestar Social, Teresa Oliver.\nEl Pla Muncipal d’Infància i Adolescència s’emmarca dins l’objectiu del fet que Carcaixent siga reconeguda com a ciutat amiga de la infància per UNICEF, reconeixement que afavoreix l’esforç dels governs locals per incorporar la infància i adolescència en el centre de l’agenda política i social. Ser ciutat Amiga de la Infància obliga a considerar als xiquets i xiquetes com a protagonistes d’estes agendes, a escoltar i a dur a terme les accions necessàries per a fer realitat les decisions preses per ells i elles en els seus espais de participació infantil i adolescent tal com s’estableix en la Convenció sobre els Drets del Xiquet (ONU, 1989).\nTags:carcaixentConsell InfanciaCOVID19Pla Municipal Infancia i Adolescencia\nLa regidoria d'Esports d'Alzira ofereix classes gratuïtes de ioga i pilates