Diagrama de tipus XY\nDiagrama de tipus XY (dispersió)\nUn diagrama XY en format bàsic està basat en una sèrie de dades que consta d'un nom, una llista de valors X i una llista de valors Y. Cada parell de valors (X|Y) es mostra com un punt en un sistema de coordenades. El nom de la sèrie de dades s'associa amb els valors Y i es mostra a la llegenda.\nTrieu un diagrama XY per a les tasques d'exemple següents:\nescalar l'eix X\ngenerar una corba paramètrica, com ara una espiral\ndibuixar el gràfic d'una funció\nexplorar l'associació estadística de les variables quantitatives\nEl diagrama XY pot tindre més d'una sèrie de dades.\nVariants del diagrama de tipus XY\nPodeu triar una variant del diagrama de tipus XY a la primera pàgina de l'Auxiliar de diagrames, o bé triant Format ▸ Tipus de diagrama per a un diagrama en el mode d'edició.\nEl diagrama es crea amb la configuració predeterminada. Una vegada finalitzat el diagrama, en podeu editar les propietats per a canviar-ne l'aparença. Podeu canviar els estils de línia i les icones a la pestanya Línia del diàleg de propietats de les sèries de dades.\nFeu doble clic a qualsevol punt de dades per obrir el diàleg Sèries de dades. En este diàleg podeu canviar diverses propietats de les sèries de dades.\nEn els diagrames 2D, podeu triar Insereix - Barres d'error a les Y per mostrar les barres d'error.\nMitjançant les ordes del menú Insereix podeu habilitar la visualització de les línies de valor mitjà i les línies de tendència.\nCada punt de dades es mostra mitjançant una icona. El LibreOffice utilitza icones per defecte amb formes i colors diferents per a cada sèrie de dades. Els colors per defecte es defineixen a LibreOffice - PreferènciesEines - Opcions - Diagrames - Colors per defecte.\nEsta variant dibuixa línies rectes des d'un punt de dades fins al següent. Els punts de dades no es mostren mitjançant icones.\nL'orde de dibuix és el mateix que el de les sèries de dades. Activeu Ordena pels valors de les X per dibuixar les línies en l'orde dels valors X. Esta ordenació només s'aplica al diagrama, i no a les dades de la taula.\nEsta variant mostra punts i línies a la vegada.\nLes línies es mostren en forma de cinta. Els punts de dades no es mostren mitjançant icones. Una vegada hàgeu acabat el diagrama trieu Visualització 3D per definir-ne propietats com ara la il·luminació o l'angle de visualització.\nTrieu Suau en el desplegable Tipus de línia per a dibuixar segments corbes en comptes de rectes.\nFeu clic a Propietats per definir els detalls de les corbes.\nL'Spline cúbic interpola els punts de dades amb polinomis de grau 3. Les transicions entre les peces del polinomi són suaus, amb el mateix pendent i la mateixa curvatura.\nLa Resolució determina quants segments de línia es calcularan per dibuixar un fragment de polinomi entre dos punts de dades. Podeu visualitzar els punts intermedis fent clic a qualsevol punt de dades.\nEl mètode B-Spline usa un corba d'interpolació B-spline paramètrica. Estes corbes es construeixen mitjançant peces de polinomis.. El grau de polinomis estableix el grau d'estos polinomis.\nTrieu Esglaonada en el desplegable Tipus de línia per a dibuixar línies que van de punt a punt amb segments de línies rectes .\nHi ha 4 tipus d'esglaons diferents:\nComença amb una línia horitzontal i puja verticalment fins al final.\nComença amb una línia vertical i acaba amb una línia horitzontal.\nComença amb una línia horitzontal, puja verticalment fins a la meitat dels valors X i acaba amb una línia horitzontal.\nComença pujant verticalment fins la meitat dels valors Y, dibuixa una línia horitzontal i acaba pujant verticalment fins el final.\nTitle is: Diagrama de tipus XY


L'empeny des de 20 metres d'alçada perquè no s'atrevia a llançar-se i acaba a l'hospital\nAccident al riu\nImatge de Jordan Holgerson abans de caure.\nA causa de l'impacte amb l'aigua es va fracturar cinc costelles, va patir traumes a l'esòfag i tràquea, li va entrar aire al pit i se li va perforar un pulmó\nActualitzada 10/08/2018 a les 17:13\nJordan Holgerson, de 16 anys, estava d'excursió amb els seus amics al riu Lewia, a l'estat de Washington, Estats Units, quan va caure al riu des d'una alçada de 20 metres.\nEn un vídeo, que mostra la seqüència completa dels fets, es veu a Holgerson dalt d'un pont, dubtant sobre si llançar-se a l'aigua. El seu grup d'amics està darrere d'ella, i comencen un compte enrere per animar-la a fer el salt, i finalment una amiga seva l'empeny sense previ avís i la fa caure a l'aigua.\nHolgerson va haver de ser traslladada d'urgència a l'hospital, a causa de l'impacte de la caiguda, es va fracturar cinc costelles, va patir traumes a esòfag i tràquea, li va entrar aire al pit i se li va perforar un pulmó. Així ho ha assegurat la seva mare Genelle Holgerson al mitjà Thoroughbred Daily News, on indica que està molt enfadada amb la seva amiga, ja que per culpa seva podria haver matat a la seva filla.\nComenta el contingut : L'empeny des de 20 metres d'alçada perquè no s'atrevia a llançar-se i acaba a l'hospital


Propostes Confit@des | SE del Vallès Occidental III\nEls vídeos dels #Confitubers\nEls vídeos dels #Confitubers (II)\nQuan el coronavirus va canviar el món\nUs presentem una proposta didàctica elaborada per Mariona Massip, doctoranda de didàcticade les ciències socials a la Universitat Autònoma de Barcelona i membre de GREDICS. El dossier conté activitats adreçades a l’alumnat de secundària i estan pensades per treballar temes relacionats amb la pandèmia, el coronavirus i diferents situacions que hem viscut i estem vivint.\nL’autora agrairà al professorat que utilitzi aquests materials que li envii un correu explicant com valora l’experiència a l’adreça de correu: Mariona.Massip@uab.cat.\nPortada, Propostes Confit@des 0\nEl Casal d’estiu de català per a l’alumnat nouvingut\nAquest juliol s’està realitzant al Rubí- Forma el Casal de llengua catalana per a l’alumnat nouvingut. Durant tres setmanes, els dimarts i els dijous, de 9 a 11h l’alumnat de segon cicle de primària fins a 4t d’ESO van aprenent les… Llegeix més»\nAula d'acollida, ELIC, General, Portada, Propostes Confit@des aula acollida, aula acollida ESO, elic, lic 0\nTanquem la participació a la Cercavila Virtual amb més de 150 aportacions. Gràcies!\nLa Cercavila Virtual ha estat una proposta alternativa a l’Apadrinem Rubicity que aquest curs no ha estat possible completar. La participació a la Cercavila Virtual compta amb aportacions de nens i nenes d’escoles de Rubí que han geolocalitzat llocs de la ciutat als quals se senten vinculats de manera especial. Hi han enllaçat una foto, un vídeo un dibuix… i han explicat l’emoció o el motiu de la seva elecció.\nEl punts creats es comparteixen a l’app de geolocalització Mobile History Maps que permet crear projectes col·laboratius.\nApadrinem el nostre patrimoni, General, Portada, Propostes Confit@des Educació artística, educació emocional, educació primària, educació secundària, projectes col·laboratius 0\nGuies de lectura (juny 2020)\nBiblioteca escolar, General, Portada, Propostes Confit@des educació infantil, educació primària, educació secundària, el gust per la lectura 0\nEl dol i la pèrdua, referents literaris\nPer enfrontar la pèrdua i el dol, la literatura és un gran recurs. Posem a l’abast als infants referents literaris que els permetin avançar-se a la realitat i poder estar a la pell d’un personatge que hagi patit una pèrdua, que hagi reflexionat entorn la… Llegeix més»\nBiblioteca escolar, ELIC, General, Propostes Confit@des acompanyament emocional, biblioteca escolar, biblioteca municipal de rubi, educació primària, el gust per la lectura, elic lectura, Propostes Confit@des 0\nEl 29 de maig s’ha donat per finalitzada la participació dels centres a l’activitat Certamen en confinament, proposta que sorgeix de la necessitat d’adaptar-se a la situació generada per la COVID-19. La resposta dels centres ha estat molt positiva, amb un total de 2.062 vídeos publicats a Youtube. Els centres participants rebran un diploma i entraran en el sorteig d’un lot de llibres.\nPodreu escoltar les lectures de l’alumnat participant en aquest enllaç.\nLectura en veu alta, Propostes Confit@des 0\nLlegeix i escolta el conte\nEl gripau badoc. Si tens accés a l’ordinador o mòbil, llegeix i escolta al mateix temps aquest conte sobre una princesa i un gripau…( “gripau” en castellà és un “sapo”;) i” badoc” vol dir “ bobo”;)\nClica damunt aquest enllaç:\nAula d'acollida, ELIC, General, Propostes Confit@des biblioteca escolar, conte, contes, educació primària, el gust per la lectura, lectura, Propostes Confit@des 0\nÀudio llibres lectura fàcil\nEn aquest enllaç trobareu els àudios de diversos llibres de lectura fàcil. Pot ser molt útil per fomentar l’escolta i la comprensió oral. Com a suport de la lectura en paper com a bon modelatge i ajudar a la comprensió del text.\nMolt recomanable per… Llegeix més»\nAula d'acollida, Biblioteca escolar, ELIC, General, Propostes Confit@des aules acollida, Banc de Recursos, biblioteca, confinament, educació primària, educació secundària, gust per la lectura, lectura, Propostes Confit@des 0\nLa fletxa negra, lectura fàcil per a alumnat nouvingut\nLectura per descarregar. Adient per a alumnat amb nivell bàsic de català… Llegeix més»\nAula d'acollida, Biblioteca escolar, ELIC, General, Propostes Confit@des aula acollida ESO, biblioteca escolar, biblioteca municipal de rubi, educació secundària, el gust per la lectura, Propostes Confit@des 0\n“Socials a destemps” és us recull de propostes per l’alumnat d’educació primària i secundària creat pel CESIRE – Àmbit de Ciències Socials . Cada bloc l’encapçala un text breu que explica en quin contingut del currículum s’engloba l’activitat. Són activitats breus i pensades perquè els mestres i professors les adapteu a les vostres necessitats en temps de confinament.\nPortada, Propostes Confit@des primària, secundària 0\nRecull d’activitats per poder fer des de casa i mantenir-nos actius i actives de cos i ment, de normativa i orientacions d’interès pel professorat i de propostes per preparar el retorn a les aules


19 julio, 2017 19 julio, 2017 DianaMatamoros\nAl nostre país l’assetjament escolar és l’assignatura pendent de la majoria de centres d’educació. La majoria de vegades no es veu la gravetat de la situació i quan es vol actuar ja és massa tard, el mal ja està fet o ha ocorregut alguna desgràcia. ‘Només ens recordem de Santa Bàrbara quan plou’ podríem dir.\nEl setge escolar ha estat present sempre a les escoles, a totes les èpoques i a totes les societats i cultures. Abans era un fet desconegut, avui és la crua realitat. Quan els mitjans de comunicació ens parlen d’una nova víctima de bullying ens adonem que els pares no sabien res o molt poc, que la majoria dels companys de classe ho ignoraven i que els pocs que es posicionaven a favor de la víctima també acabaven sent assetjats. La por, la inferioritat i el silenci els fan entrar en una mena de cercle viciós sense aparent sortida. Quina necessitat tenen alguns de fer tant de mal als altres? Per què ho fan? Qui són els assetjadors?\nEntre un 5 i un 10% d’alumnes d’entre 10 i 15 anys pateix d’assetjament escolar greu a Espanya. La majoria de vegades les víctimes són estudiants que treuen molt bones notes i això els hi pot representar un problema a l’hora d’integrar-se amb els seus companys, ja que els interessos són diferents que la resta. Per aquesta raó i perquè tenim la necessitat de relacionar-nos, els alumnes que es troben en aquesta situació prefereixen ocultar el seu talent a ser rebutjats per ser els ‘diferents’. El més preocupant però, és que la majoria d’aquests alumnes, quan comencen a patir de setge queden indefensos per la mala gestió dels centres educatius. Els professors moltes vegades ho veuen i no li donen importància, l’ignoren, o fins i tot, hi ha casos de mestres que ho veuen com necessari perquè ‘els més dèbils es facin més forts’.\nEl director del post grau en Educació Emocional de la Universitat de Barcelona, Rafael Bisquerra assegura que hem de mirar a aquest problema com una mena de cursa de fons i no s’ha d’actuar després de cada cas mediàtic quan el mal ja està fet. La solució més efectiva de l’assetjament és la prevenció. A Espanya definitivament no ho sabem fer bé, els programes d’estudis actuals no dediquen temps a l’educació emocional i a fomentar la convivència i el coleguisme a les aules.\nFinlàndia ha estat avantguarda a plantar cara al bullying escolar i ja fa temps que ha implantat a totes les escoles el programa KiVa. Amb aquest programa el que fan és gestionar i solucionar aquests tipus de problema a la mateixa escola, ja que, segons els experts en el tema, és una qüestió d’educació emocional. Seria capaç el nostre país de prendre l’exemple de Finlàndia i canviar el sistema educatiu actual?\nCategorías: Català, ReflexiónEtiquetas: Bullying\nEntrada anteriorArmarse de paciencia Entrada siguienteEl mite es desmitifica


Reobrim les nostres activitats | Experiències rurals\nTornen les experiències en carro i cavall amb totes les mesures de seguretat!\nEns moríem de ganes de tornar-vos a veure, de compartir amb tothom els secrets de l’entorn i els paisatges de les precioses vinyes verdes. Tornem amb les piles carregades i amb més estima que mai per la natura i el poble de Nulles. Tornem a obrir reserves per realitzar les nostres activitats en família o amics\nDesprès d’aquesta pausa obligada a causa de la COVID-19 us mereixeu més que mai connectar amb la natura i gaudir d’una experiència divertida amb qui més estimeu. Han estat temps molt difícils i volem dedicar aquestes línies en record de les víctimes de la COVID-19 i les seves famílies.\n20% de descompte per al personal sanitari\nExperiències Rurals també vol donar les gràcies al personal sanitari i tots els equips que han lluitat cara a cara contra la pandèmia del coronavirus. Gràcies, sou els veritables herois i heroines! Per aquest motiu obsequiarem a tot aquest col·lectiu amb un 20% de descompte en totes les activitats fins al desembre.\nNORMATIVA DE SEGURETAT PER A LA PREVENCIÓ COVID-19\nL’ús de mascareta és obligatori per a tots els clients i clientes a partir de 6 anys i recomanable per als menors entre 5 i 3 anys sempre que no existeixin indicacions mèdiques que indiquin el contrari.\nLes activitats només es realitzaran en grups naturals de màx. 20 persones tal i com estableix la llei.\nEls carros seran ocupats únicament per persones del mateix grup.\nAbans i després de cada torn es realitzarà la desinfecció de tots els carros i utillatges utilitzats en l’activitat amb productes desinfectants homologats. Es realitzarà un registre de les desinfeccions de manera que hi consti l’hora i la persona que l’ha realitzat.\nEls seients estan coberts amb una funda d’un sol ús que serà reemplaçada per una de nova després de cada torn.\nTots els i les guies faran servir mascareta de seguretat i respectaran la distància mínima de seguretat en tot moment.\nEn cada carro hi haurà un dispensador de gel desinfectant a l’abast dels guies i clients.\nEn cas que un guia o client mostri simptomatologia compatible amb la COVID-19 es recomanarà l’aïllament de la persona i no podrà dur a terme l’activitat.\nEn tot moment els nostres guies supervisaran el compliment de les mesures i pautes dictades per les autoritats sanitàries en relació a mesures especials enfront de la COVID-19, tant per part d’empleats com de clients, així com les mesures addicionals contingudes en el pla de contingència resultant de l’avaluació de riscos.


Diss 21 maig a Can Vies: Kafeta de suport al projecte feminista del carrer ample - Indymedia Barcelona\nDiss 21 maig a Can Vies: Kafeta de suport al projecte feminista del carrer ample\nper una\t 19 mai 2011\nAquest dissabte al CSOA Can Vies a partir de les 20h de la tarda fem una kafeta de suport al projecte feminista del carrer ample que va ser desallotjat diumenge passat (mira més abaix).\nContra l'especulació, feministes en acció !!\nDessallotjament il·legal del CSO feminista per a dones lesbianes i trans al centre de Barcelona\nNou acte "preventiu" i il·legal de repressió contra els sectors compromesos amb el canvi social real.\nEl conseller d'interior de la Generalitat de Catalunya, Felip Puig (CIU), continua amb el bat a la ma i pasant per sobre de la seva pròpia llei, de facto.\nAls voltants de les 9 de la nit un fort desplegament policial ha dessallotjat el CSO feminista per a lesbianes i transgenere del carrer ample 28 de Barcelona. El CSO pretenia ser un lloc de trobada per a col·lectius tradicionalment exclosos dels circuits socials oficialistes i volia donar un impuls al moviment de lesbianes i trans de la ciutat de Barcelona.\nEl dessallotjament s'ha donat de manera il·legal, sense el consentiment del jutge de guàrdia i amb el testimoni de 2 mossos d'esquadra que afirmen que l'edifici estaba okupat des d'abans del divendres, veritable data de la seva expropiació al capitalisme salvatge. Aquesta pràctica ja es va donar en el desallotjament de la casa de la vaga, als antics cinemes Laietana, mentre es duia a terme una reunió informativa sobre la vaga general del 27 de Gener, contra les retallades de les pensions.\n15 persones estaven a l'interior de l'edifici, on s'havia desplegat una gran pancarta on es podia llegir: "Prou especulació, feministes en acció".\nL'edifici, buit com tants altres pels excesos i corrupció urbanística de les empreses de la bombolla urbanística, (dels hotels per la cara i el preu de l'habitatge pel núvols) en connivència amb l'ajuntament i la Generalitat, és propietat de la inmobiliària Fincasa 2000, que pretenia construir un hotel, malgrat que el barri gòtic tenia el limit de places hoteleres cobertes totalmente des de feia anys. L'antiga escola, feia 3 anys que estaba tancada a la espera de poder realitzar totes le il·legalitats i al·legalitats necessàries per que les obres puguesin començar.\nUn cop iniciat el dispositiu policial, 8 furgones i una ambulància, en pocs minuts s'ha reunit un grup de suport de al voltant de 80 persones que cridaven contra el conseller, contra la policia, en favor dels drets de les dones i les trangènere. Feia només mitja hora que havia acabat la primera assemblea del col·lectiu que, segons fonts participatives, continuarà amb el seu projecte malgrat aquest dessallotjament.\nEl tracte de la brigada mòbil de la policia autonòmica botiflera, ha estat groller i autoritari, empentant i insultant a les okupes, com ens tenen acostumats i acostumedes, tot i que d'ençà de l'entrada de la (més) dreta regionalista i acomplexada s'ho prenen "més seriosament" i deixen anar el seu rampell kinki més sovint.\nRe: Diss 21 maig a Can Vies: Kafeta de suport al projecte feminista del carrer ample\nper OK\t 20 mai 2011\nTOT EL MEU SUPORT PER L'OKUPACIÓ DEL CARRER AMPLE ESPECIALMENT i a totes les okupacions en general.\nPerò crec que és un dia clau en què totes les lesbianes, trans i feministes hem d'estar juntes a plaça Catalunya.\nHi ha molts dies per fer kfetes...\nPerò no tants per viure el que s'hi està vivint.\nCrido a la reflexió del col·lectiu perquè es traslladin i sumin a la movilització!\nper una\t 21 mai 2011\nAl final es confirma que es cancel·la la kafeta!


Keynes segrestat | FINESTRA D'OPORTUNITAT\nHome Pensament Keynes segrestat\nby Altres col·laboradors - maig 4, 2016\nEl lloc de repòs final de John Maynard Keynes és, encara avui, un indret bucòlic amb camps i prats verds que en alguns punts s’estenen fins a l’horitzó. Keynes va ser incinerat a prop de Tilton, al sud-est d’Anglaterra, on també es van escampar les seves cendres. Així abandonava el món un dels economistes que van marcar el segle XX.\nEl seu llegat, en canvi, ha sobreviscut i ha posicionat el keynesianisme com a una de les dues teories econòmiques dominants. El gran error tàctic que vam cometre els liberals va ser deixar que fos segrestat per les formacions d’esquerres, especialment des de l’inici de la crisi precipitada per l’enfonsament de Lehman Brothers el 2008. En cercles socialistes i socialdemòcrates, «Keynes» s’ha convertit en un sinònim de «despesa» sovint irresponsable i sense una anàlisi de la rendibilitat tant per a l’Estat com per a la societat. Per a acabar-ho d’adobar, molts liberals no només han permès que les esquerres ens usurpin Keynes, sinó que ells mateixos veuen aquest economista tan liberal com un jugador de l’equip contrari.\nPer descomptat, el seu segrest ideològic per les esquerres no reflecteix el pensament de Keynes. La caracterització del keynesianisme com a teoria econòmica basada en la despesa peca de simplisme. El que defensava Keynes era una política contracíclica que esmorteís els vaivens del cicle econòmic —és cert que això comporta un estímul fiscal per evitar que l’economia es refredi massa durant les crisis (com apunten els socialistes), però és igual de cert que també comporta una reducció de la despesa governamental durant els anys de prosperitat per tal de contenir la inflació, evitar que l’economia se sobreescalfi i garantir un coixí per a futures crisis (com no apunten els socialistes). Aquest últim punt és essencial, ja que implica que els diners invertits en una política expansiva durant les crisis no han de sortir de l’endeutament, sinó dels estalvis generats durant els anys de prosperitat. Hi ha un clar contrast amb la manera de fer socialista, que preconitza despesa durant les males èpoques (amb el motiu de «Keynes»)… i les bones (amb el motiu de «gastem perquè ens ho podem permetre»).\nL’altra gran distorsió de les idees de Keynes pel socialisme es refereix a l’objectiu de l’estímul fiscal. És evident que, quan hi ha una crisi, les prestacions socials són imprescindibles per a protegir els col·lectius més vulnerables i evitar que caiguin en la pobresa. Tanmateix, aquestes ajudes són per naturalesa un tractament «simptomàtic» que serveix per mitigar els efectes immediats de la crisi, però no per posar-hi fi. Per tant, l’estímul fiscal no pot consistir en una pujada de les prestacions socials, sinó que cal invertir en infraestructures i R+D, que no només combaten els efectes de la crisi amb la creació immediata de llocs de treball, sinó que també posen les bases per a una major capacitat econòmica del país a mig i llarg termini. Aquestes inversions, si es fan com cal, acaben tenint una rendibilitat molt superior al seu preu inicial i, per tant, redueixen la ràtio de deute a PIB en lloc d’augmentar-la.\nJohn Maynard Keynes sempre va ser un economista liberal. Durant el seu període universitari, va arribar a ser president del Club Liberal de la Universitat de Cambridge. Des de ben jove va donar suport al Partit Liberal i el 1906 va començar a contribuir-hi en les campanyes electorals. Durant la dècada del 1920 va ajudar a reformular el programa econòmic liberal i va ser un dels creadors de l’Escola d’Estiu Liberal, eix clau del pensament liberal i progressista. Tot i que mai no es va presentar a unes eleccions, una vegada nomenat a la Cambra dels Lords va formar part del grup parlamentari liberal. Fins i tot les seves esmenes als postulats de liberals clàssics com Adam Smith o John Locke encarnen, al capdavall, la tradició liberal de reconèixer quan hi ha algun detall que no funciona i triar el pragma per sobre del dogma.\nMalgrat que tant Keynes com Hayek presenten teories sòlides, la pràctica ha avalat el britànic. Els conceptes econòmics de Keynes són els que van treure el Regne Unit i els Estats Units de la Gran Depressió, mentre que les mesures deflacionistes, com ara el patró or o l’enduriment de la política fiscal, fracassaven estrepitosament. En la crisi actual, els països que se n’han sortit millor són els que han adoptat mesures keynesianes. Ho veiem, per exemple, en el contrast entre els Estats Units, que va dur a terme una política fiscal expansiva, i la zona euro, on l’austeritat com a article de fe ha ofegat l’economia sense tenir cap impacte significatiu sobre la trajectòria ascendent del deute.\nEls liberals no ens podem permetre que altres corrents s’emparin de la success story de Keynes i la utilitzin per a legitimar coses que el britànic no hauria defensat mai. «Keynes» no és una paraula bruta. El seu pensament econòmic no només és profundament liberal, sinó que ha estat més avalat per la pràctica que qualsevol altra teoria econòmica del segle XX. Keynes és clau perquè els liberals tinguin un èxit durable al govern i les urnes. És l’hora de rebentar els mites interessats sobre el keynesianisme que escampa qui vol tenir llicència per a gastar. És l’hora de reconèixer aquest gegant de l’economia i del liberalisme com a un dels nostres. És l’hora de rescatar Keynes.\ndòlars nord-americans cremant.


Aquesta setmana passada des de les finestres de la plaça Sabartés vàrem poder veure un excel·lent exercici de «malabarisme».\nLa grua que ha aixecat l’edifici annex del Museu Picasso va ser desmuntada i traslladada en el que es pot qualificar de prodigi de la mobilitat.\nVan ser 12 hores de feina de l’empresa constructora. Un cop tallat el trànsit del carrer Princesa, es va traslladar peça a peça la grua des del centre de la plaça i amb un camió llançadora fins al carrer Princesa. Us imagineu el que representa?\nNo va ser fàcil, el cap d’obres, en Manolo treia fum. Cada peça de la grua exigia primer de tot ser retirada mitjançant una altra grua mòbil fins al camió llançadora i d’aquest una altra grua ubicada al carrer Princesa posava les peces als camions que les havien de transportar.\nLes obres del nou edifici del Museu Picasso a la pl. Sabartés. Foto: Josep M Llobet\nLes grues d’obres tenen moltes peces, però sobretot tenen uns pesos, barres de formigó, que les mantenen ancorades a terra per tal de que puguin treballar amb seguretat, que pesen….\nBé, tot i les dificultats cap al vespre el nou edifici ja quedava alliberat de l’estructura metàl·lica que l’ha fet créixer, i ara més que mai es comença a veure el que definitivament serà el Centre de Coneixement i Recerca del Museu Picasso.\nA la façana principal ja s’han posat els primers vidres, que d’aquí a pocs dies l’han de recobrir totalment. I els laterals, un dóna al pati Noguera i l’altre al carrer Flassaders, ja estan pràcticament acabats. Són blancs i donen una lluminositat increïble molt necessària en aquests carrers tan estrets!!\nEfectivament l’obra entra ja en la recta final i es preveu que s’entregarà a mitjans de gener. Ja sabeu que sempre és complicat donar per acabada una obra, però pensem que Santa Eulàlia pot ser un moment molt oportú per ensenyar a la ciutat la tant necessària ampliació del Museu Picasso.\nTant de bo que s’acompleixin els terminis!!\nRecerca ampliació, arquitectura, centre de coneixement i recerca\tPermalink 0 25460 Visites


La pirateria com a font de riquesa - FÒRUM.ad\nLa pirateria com a font de riquesa\nEl 15/10/13 11:32\nAmb el nou segle i la tecnologia d’intercanvi p2p van sonar tambors de guerra. Tambors que ressonaven d’especial manera a les orelles de la indústria cultural de tot el món i que van fer saltar totes les alarmes.\nAnys després del debat suscitat per l’aparició de Napster, un estudi de l’Escola d’Economia i Ciències Polítiques de Regne Unit demostra que lluny d’afeblir la indústria cultural, la pirateria a impulsat els números del sector. L’únic que ha canviat ha estat el format en què s’adquireixen els continguts audiovisuals. D’aquesta manera si bé és cert que la venda de discos o DVD ha caigut en picat en els últims anys, també és veritat que les vendes virtuals han experimentat un important creixement.\nMalgrat tot són les xifres les que parlen per si soles. Així veiem que tant la indústria del videojoc, com la cinematogràfica, com l’editorial, es mantenen estables i fins i tot en creixements de record.\nD’aquesta manera, Hollywood registrava el 2012 un creixement del 6 per cent aconseguint una taquilla de 35.000 milions d’euros.\nSense cap dubte el més interessant en aquest debat és donar compte de les diferents visions que al voltant d’aquest tema existeixen. Mentre la pròpia indústria vaticina la catàstrofe, sectors de nova enganxada consideren que compartir l’art és el camí de progrés. En realitat tant uns com altres són els garants de dos tipus d’empreses (Warner Bros contra Google) que volen embutxacar el màxim diners possible.\nNotícia Anterior: Guadix\nSegüent Notícia: Sitges 2013 subratlla els perills d’una naturalesa enemiga


Educació preveu que les obres del nou CEIP El Bracal de Muro s'inicien abans que finalitze 2020\nEducació preveu que les obres del nou CEIP El Bracal de Muro s’inicien abans que finalitze 2020\nEl director general d'Infraestructures Educatives, Víctor Garcia, s'ha reunit a la Conselleria d'Educació, Cultura i Esport amb la corporació municipal de Muro.\nVíctor Garcia ha explicat que “com tothom sap, la nova licitació està en marxa en temps i forma, el 25 de juny es reunirà la primera mesa de la licitació per a obrir les ofertes de les empreses que s’han presentat al concurs públic, i això suposa que durant setembre es podria fer l’adjudicació a l’empresa amb la millor oferta i que les obres s’inicien abans que acabe 2020”.\nLa construcció de la nova escola de tres línies de Primària i un menjador per a 500 alumnes en dos torns es va traure el passat 15 de maig a licitació per 6.223.884,2 euros i un termini d’execució de 13 mesos.\nLa nova escola tindrà 18 aules de Primària, 3 aules de suport de Primària per a fer desdoblaments i atenció a alumnat en xicotets grups, una aula de música, una altra d’informàtica i un taller polivalent, així com una sala polivalent, biblioteca i tres sales per a professorat.\nEl nou col·legi, que tindrà dues plantes amb ascensor, disposarà de tots els equipaments i despatxos que requereix un centre educatiu, així com de menjador i cuina pròpia, dues pistes poliesportives, hort escolar, zona enjardinada i zones de joc diferenciades per a Infantil i Primària.\nReforma integral de les actuals aules\nEl director general ha explicat que,”a menys de tres mesos de l’inici del pròxim curs, l’única opció viable per a garantir unes condicions dignes per a les xiquetes i xiquetes del CEIP El Bracal, mentre es fa tota la tramitació i la construcció efectiva del nou centre, és la reforma integral de les actuals aules prefabricades, treballs als quals la Conselleria destinarà vora mig milió d’euros. És l’única manera d’assegurar i garantir unes condicions òptimes per a evitar problemes com filtracions d’aigua si, per exemple, es generen pluges intenses a la tardor. Qualsevol altra opció és inviable perquè és impossible que estiga preparada per al 7 de setembre, dia en què l’alumnat comença les classes”.\nLa reforma integral dels actuals mòduls prefabricats até a totes les peticions realitzades per la direcció del CEIP Bracal i l’AMPA el 27 de febrer en una reunió amb la Direcció General d’Infraestructures Educatives de la Conselleria. Consistirà en la col·locació d’una doble coberta a dues aigües en el sostre de tot el centre per a evitar les goteres i filtracions d’aigua i en la millora global de la climatització. La doble coberta tindrà una superfície de 1.455 m i es canviaran, a més, tots els canalons i baixants per a evacuar l’aigua.\nQuant a la climatització, se substituiran les 111 finestres del centre per unes de més modernes amb cambra d’aire i pràcticament es duplicaran els aparells d’aire condicionat, que passaran dels 24 actuals a 44. A més, aquests seran més potents i més eficients, ja que són de nova generació Inverter per a assegurar la correcta temperatura de les aules i dels corredors al llarg de tot el curs.\nTambé es faran altres millores com substituir les 8 portes d’accés al centre per altres de més modernes i segures amb la incorporació d’un sistema antipànic més actualitzat, i es repintarà el sòl dels corredors amb material antilliscant per a evitar caigudes.\nParal·lelament a aquestes millores, s’efectuaran tots els treballs de manteniment rutinari reclamats per la direcció del centre com ara la repintada de baranes i escales i la reparació o substitució de l’aixeteria, vàters, lavabos i portes deteriorades per l’ús, així com la revisió del sistema contra incendis.


CCOO d’Indústria de Catalunya exigeix a la direcció d’Ercros que busqui una sortida que permeti garantir la continuïtat de l’activitat i el manteniment dels llocs de treball de la planta de Cardona, que dona feina a 35 treballadors.\nA la darrera reunió amb la direcció d’Ercros, CCOO i la representació de la plantilla van demanar a la multinacional que aclarís el futur de la planta, davant la incertesa actual. La companyia va respondre que la nova tecnologia per a la fabricació de clor que imposa la Unió Europea requereix una sal més purificada que la que s’extreu del runam de Cardona, i que els surt més a compte comprar-la a altres proveïdors, la qual cosa fa inviable cap inversió al centre de Cardona.\nAquest escenari comportaria posar en risc la continuïtat de la planta a finals d’any, tret que es trobin altres usos per a la sal de la terrera que s'explota actualment. CCOO rebutja totalment un possible tancament de la planta i l’abandonament de l’explotació, i insta la direcció de la companyia a buscar una alternativa industrial i les inversions necessàries per donar una sortida digna a aquest procés i garantir el manteniment de l’ocupació.


Qui dia passa...: 2008\nNo em renyeu, que ja sé que fa molt i molt que passava de vosaltres. I és que sóc una mica fresca -ja m'ho diu la Marina, la meva mestra. Bé, el cas és que us vull explicar una cosa. Resulta que ja fa dies que per allà l'escoleta ha aparegut un personatge que, si més no, em resulta curiós. De cop i volta, en arribar a les Figueretes, em trobo, allà, palplantada en un racó, una senyora que era gran com les iaies -més i tot. S'estava allà asseguda, amb un mocador al cap, i una bufanda, i uns guants, i tota ella molt i molt abrigada (no sè per què, perquè mira que hi fa calor a la meva escoleta!); també tenia una taula davant amb un cistellet tot ple de castanyes i moniatos. Doncs es veu que no s'ha mogut d'allà ni que la punxessin. Ja fa tres o quatre dies que hi és, i quan el papa o la mama em vénen a recollir, em diuen que li digui hola i no sé quantes ximpleries més. Ella no diu res. Total, que jo em pensava que les castanyes que tenia eren per fer bonic. I no. Resulta que es mengen, tu! I són bones, eh? Però la mama sempre em dóna bocinets petits perquè diu que hi pot haver cucs... I què?! En fi, que he descobert que la senyora aquesta es diu Castanyera. De totes maneres, avui m'han dit que li faci un petó, perquè ara ja trigaré a tornar-la a veure... Vaja, que aquí, quan treus l'entrellat d'alguna cosa, aviat s'acaba.\nPublicat per JOANA a 12:55 Cap comentari:\nAra feia dies que no escrivia. I és que entre una cosa i una altra he anat bastant de bòlit. Entre d'altres novetats, ja he començat a anar a la meva escoleta. M'ha agradat tornar a veure els meus companys de jocs, i sobretot en Figueret, el gegant de l'escola. De fet, hi ha cinc nens nous a la meva classe, però tot i que ara no en recordo els noms, són la mar d'eixerits. Ara amb nosaltres s'hi està la Marina, la mestra. A mi m'agrada, i sempre que arribo i marxo l'omplo de petonets.\nCom a segona novetat us diré que he començat a anar a piscina. A mi no m'agrada, i el divendres passat, tot i que el papa em va venir a recollir a l'escoleta amb la bici -que m'agrada molt-, i em va dur a fer xip-i-xap, a mi, si voleu que us sigui sincera, això de ficar-me a l'aigua, encara que sigui amb el papa, no em va fer cap gràcia. Em vaig passar l'estona plorant... què vols!!! La mama diu que ja em passarà, però jo, només que m'esmentin això de la piscina o el nom d'en Pere (es vol fer el simpàtic amb mi i no m'agrada), que és el nostre monitor de fer xip-i-xap, m'agafa un no sé què i només em surt la paraula NO! NO! i NO!\nPublicat per JOANA a 4:57 Cap comentari:\nEntre ahir i avui, me n'he fet un fart de muntar als cavallets! Us en faig cinc cèntims. La mama té un feix de vals per pujar-hi de gratis, perquè les tietes Núria i Maria són de la Unió de Botiguers de Mataró i mira!... es veu que això dóna privilegis. Però jo sóc petita i no puc pujar-hi sola, i la mama no pot pujar amb mi perquè es mareja, i el papa para poc per Mataró -un panorama més aviat trist, no?\nPerò vaja! El papa ha fet un pensament i en dues tongades (la d'ahir i la d'avui) ha rescabalat força: he fet un munt de viatges, amb el pesat del papa al meu costat o al meu darrere! El que m'ha agradat més ha estat cavalcar els cavalls, que t'has d'agafar amb totes dues mans a una barra de ferro i vinga per amunt i per avall -és molt txulo! També he pujat al cotxe de bombers, i al jeep, i al cotxe esportiu... Però encara no em deixen pujar a l'olla (que s'hi posen els gambirots i la fan voltar molt de pressa) ni a les cadiretes de les vores, que sembla que volin quan tot plegat fa voltes. Per fer això m'hauré d'esperar a l'any que ve. Paciència...\nPerò per Nadal hi tornarà a haver cavallets i allà m'hi trobareu!\nPublicat per JOANA a 14:42 1 comentari:\nTinc un amic nou: es diu Pep. Fa un pam i mig (dels del papa) i és de drap; té els cabells arrissats i negres, la cara torrada i els peus calçats amb unes vambes blanques i grosses. Diria que ha vingut del nord d'Àfrica. És molt simpàtic. La mama i el papa me'l van posar a les mans tornant de Barcelona, que veníem d'una botiga grandota i molt txula que en diuen Imaginàrium -és una casa de joguines que no te l'acabes, i hi ha una eixida amb un tobogan i una rampa per caminar-hi fent equilibri. Jo no volia marxar. Però mira... ara tinc en Pep. M'agrada molt treure'l a passejar en el cotxet que fins ara era de la nena. Ves, ara la nena es queda a casa i en Pep surt a prendre la fresca. No en feu gaire cas, però, perquè aquestes coses canvien d'un dia per l'altre.\n(Tinc un foto d'en Pep: mireu si n'és de guapo!)\nPublicat per JOANA a 21:58 Cap comentari:\nJa ho podeu ben dir: sóc una pupes -ho duc gravat a la cara. Va passar abans-d'ahir. Anava amb la mama i el papa a veure pallassos, a Llavaneres, i al costat de la glorieta, que hi ha unes escales, m'enfilo rabent al primer graó... i patapum!!!, de cap contra la vora esquerdada de la grau. Vaig picar amb el terrat del nas, entre ull i ull, i la sang sortia a rajadoll. Quin mal! Vaig deixar la samarreta de la mama com si vingués de la guerra de Geòrgia, i la del papa déu n'hi do. Sort que teníem la casa dels metges a tocar i vam fer-hi cap amb els talons picant en el cul, jo plorant als braços de la mama, amb un mocador encastat a la cara, el papa esglaiat arrossegant la bicicleta, tothom mirant com si fóssim una atracció de fira...\nA cals metges em van agafar de seguida, em van desinfectar la ferida i em van cosir el trau amb un fil i després el van nuar. Un punt, que en diuen. El meu primer punt. I em van tapar l'escletxa i el fil amb dues trinxes d'esparadrap. Feia una fila!... Arribats a casa estava trasbalsada i no vaig voler sopar -amb una galeta ja feia. Però em vaig calmar de seguida i després de la galeta ballava i tot. I a dormir com un sauló, tu.\nI és que la vida és feta de patacades que s'han d'agafar amb bon humor, què caram!\nPublicat per JOANA a 7:32 Cap comentari:\nCaram! Les vacances en família són plenes de sorpreses d'allò més agradoses. Us en faig cinc cèntims. Divendres vam anar a Sabadell. Feia molt que no veia l'Aitana (que és de la meva quinta) ni la Irene, ni els seus pares, l'Imma i en Joan. La Irene ja sap anar amb bicicleta... de dues rodes! Com s'ho ha fet? Quina enveja! I l'Aitana està ufanosa i al restaurant hem jugat a empaitar-nos, i hem rigut a les totes. Per dinar vaig tastar gambes i fideus -mmmmm!- tot i que havia dinat a casa dels nostres amics de Sabadell. També vam anar a cals pares de l'Imma, que hi tenen un piu-piu i un gatet, i un pati amb rajoletes i ombra, que s'hi està molt fresquet. I després vam anar a cals nostres amics i a l'Aitana i a mi ens van banyar juntes però jo vaig arrencar a plorar perquè l'Imma em va arrebossar el cap amb sabó i això no ho suporto, i no vaig parar de bramar fins que la mama em va treure de la banyera! Buf. I a Llavaneres falta gent, ala.\nDemà us explicaré més coses. (I és que us n'he d'explicar una de grossa.) Adéééééú!\nPublicat per JOANA a 11:01 Cap comentari:\nL'altre dia em vaig acomiadar de la Judith. La Judith és una noia que venia a casa i jugava molt amb mi. També anàvem juntes a fer un volt, i em portava per tots els parcs que hi ha a prop de casa, i vinga!!, a fer tots els controls de qualitat a tots els tobogans que ens trobàvem!! Ens ho passàvem superxulo!!! Després, a l'arribar a casa, em donava el dinar, i em felicitava perquè me'l menjava tot. També he après moltes coses amb ella, com ara xarrupar amb canyeta. Ara, però, ja no vindrà més. Ella es veu que venia perquè la mama treballava, però ara ja fa vacances, i a la Judith ja no la veuré més fins que torni a l'escola-bressol, que ella treballa allà. A mi la Judith m'agradava molt: em feia riure i rèiem juntes. Però mira, fet i fet, prefereixo tenir la mama -ep!, sense ofendre la Judith, eh?! Bé, ara comencen les vacances en família, que ja en tenia ganes. Ja us les aniré explicant!!\nPublicat per JOANA a 0:33 2 comentaris:\n¿Sabeu on vaig anar ahir, amb la mama i el papa? Al zoo! No hi havia estat, jo. El zoo és un lloc que no s'acaba mai i és ple de bestioles grosses i rares, peludes i pelades, i es veu que vénen d'enfora, perquè a Llavaneres no se'n veuen. Hi havia... -uf!, no sé per on començar- estruços, goril·les (la Lola és nova!), foques, paons, micos enfiladissos, girafes, elefants, hipopòtams, un rinoceront també, cabretes i cabrotes de llocs que paren molt lluny, ocells de colors, llangardaixos, tortugues gegantines, serpotes tipes del dinar... Els dofins no els vam veure: els reservem per a un altre dia. Jo no sabia com m'hi havia de posar: era massa per a mi. Un altre dia que hi torni pararé més atenció i us sabré explicar més coses. Ara només us sé dir: QUINA ANIMALADA!\nAh!, també em van regalar un conte amb dibuixos sobre Montjuïc de la Pilarín Bayés, que és una senyora que pinta molt bé. És molt txulo! Adéééééééu!\nPublicat per JOANA a 13:01 Cap comentari:\nTinc dos tatanos de fusta: l'un és blanquet, de nyigui-nyogui, i l'altre és fortot, de color torrat. El blanquet el tenim al corredor que du a la terrassa, i el torrat s'està al meu dormitori, al costat de la finestra. Al principi m'agradava més el primer, perquè té baranes al costat i jo m'hi agafava i així no queia -em sembla que el papa el va portar d'una deixalleria! Però després em va agradar més l'altre, perquè era més cavallot -el tatano, vull dir- i jo ja em sabia aguantar millor. Aquest tatano té com dos mànecs, un a cada galta, i ja fa temps que hi arribo.\nLa novetat és que ara em gronxo sola! La mama o el papa m'hi asseuen, això sí, però un cop sóc a lloc engrapo els mànecs i... ala cavallet!, ara cap endavant ara cap enrere, que sembla que vagi en barca i agafo velocitat i tot. La mama i el papa em miren amb els ulls plens d'estrelletes, i jo ric com una beneita.\nPublicat per JOANA a 7:57 Cap comentari:\nTinc un amic nou: un drac -i en van tres. Ahir vam anar a la Fira del Càntir d'Argentona i els papes em van comprar una maraca -txucu txucu txucu txu!- i el drac de fusta, que encara no té nom. És de color verd, té dues crestes de color vermell (una al nas i l'altra al llom), penja d'un cordillet que se sosté en un clauet encastat al sostre, i a sota li penja un altre cordill amb una bola de fusta a la punta que, si l'estires, el drac aleteja com si volés. És molt bonic!\nAmb aquest en van tres -oi que ja ho he dit? Tinc el drac de la banyera, que va amb barca; tinc el drac de Sant Jordi, que és molt amic dels llibres; i ara tinc el drac volador, que em fa companyia quan dormo, perquè l'hem posat ben enmig de la meva habitació, davant de la finestra. Ara que tinc tres dracs, em podeu dir JOANA DE DRAC.\nPublicat per JOANA a 7:27 Cap comentari:\nAvui he estrenat el sorrall que m'han fet la mama i el papa. És a l'eixida, al redol on fins fa poc creixia la parra. Els pares la van treure perquè el sol no hi arribava bé i el raïm es rovellava, i perquè així entra més llum a la cuina. I ara jo tinc un tros de terra per a mi sola, com si fos una pageseta. Els pares l'han fet amb sorra de la platja, que és fina i neta i té un color callol molt agradable. Avui al matí, que no hi tocava el sol, hi he jugat amb la Judit. M'agrada jugar amb dues galledetes: primer n'omplo una i després porto la sorra a l'altra galledeta. I el temps passa volant, tu!\nPublicat per JOANA a 11:42 2 comentaris:\nLes "menes" són les mosques. Jo ja m'entenc. Quan vaig descobrir una marieta, la vaig apuntar amb el dit i vaig cridar "mena!". I després totes les bestioles menudes, per manera d'insectes, han sigut "menes". I les que no puc sofrir són les "menes"-mosques. Em fan molta por. Són totes negres i em fa l'efecte que m'han d'atacar i foradar-me una canonada i xuclar-me les freixures... Només de pensar-hi no sé què m'agafa. Ahir mateix, a l'hora d'esmorzar, hi havia una "mena" que em rondava i jo vinga bramar sense ni tocar el bibi. El papa em va haver d'agafar, i a coll, com que ja em sentia emparada -mai millor dit-, em vaig beure el biberó de llet i cereals. ¿En què pensava, qui va portar aquestes bèsties repulsives al món? ¿Que va tenir un mal dia? Brrrrrrrr!\nPublicat per JOANA a 2:46 Cap comentari:\nEl papa diu que de sempre, entre Badalona i Arenys de Mar, hem anat "a marc". I ho diu talment, que en aquestes coses el papa és conservador. Doncs bé, aquest matí hem anat a marc. De primer el papa i la mama han mig omplert un cubell amb sorra de la platja, per fer-me un sorrall a l'eixida de casa. Els ha costat un fum, pujar-lo al cotxe! I després hem estès les tovalloles a l'ombra d'unes roques i ens hi hem assegut. Era un quart de nou del matí, una hora bona, perquè més tard el sol crema com una torradora i no pot ser, que tota jo sóc un glop de llet i aviat arrenco el bull. Primer la mama, i després el papa, m'han dut a la vorereta de la mar a mullar-me els peus; però em feia molta por i he protestat, i de seguida ho han deixat estar. I és que en el mar hi ha moltes poalades d'aigua i fa feredat! El papa sí que s'hi ha capbussat: dos cops! I és que el papa és un valent... sobretot quan hi ha nenes i dones que el miren. Homes...\nPublicat per JOANA a 4:20 Cap comentari:\nMe n'ha ensenyat la Judith, que abans no en sabia. Em va comprar un suc de fruita que anava amb una canyeta, i jo bufava, però clar, no es fa així. Fins que vaig fer com si respirés cap endins... i el suc s'enfilava cap a la boca! Una troballa, tu. Diuen que de petita ja ho feia, això, amb la meta de la mama, però jo no me'n recordo pas -si en fa de temps! I l'endemà no l'altre em vaig "quedar" amb els pares, que bevien uns batuts i amb la canyeta els vaig ensenyar el que sabia fer. Es van quedar amb un pam de nassos! I no van poder beure tot el batut que volien... He, he!\nPublicat per JOANA a 11:58 Cap comentari:\nAhir en va passar una de bona. Us la conto. El papa i jo vam anar a veure la iaia Carme, davant de casa, i vam baixar a l'hort. Vam veure la tortuga i el papa la va agafar -com sempre: no se'n sap estar. I ara la tocava la iaia, adés jo, després el papa. Quan la tortuga (de terra) treia el cap i l'hi tocàvem, feia BUF! i cop en sec l'amagava. També li tocàvem les potetes, que tenen com escates i fan una mica d'angúnia -però jo ja hi estic avesada. Doncs bé, es veu que a la bestiola se li va posar de través que el papa l'agafés i... ¿sabeu quina en va fer? ES VA PIXAR DAMUNT EL PEU DEL PAPA!!!, que va captar la indirecta i la va deixar a terra, a l'ombra, ben tranquil·la. Jo dec tenir empatia amb la tortuga, perquè també em vaig pixar... de riure.\nI és que amb els animals no pots fer el que vulguis. Ells tenen el dret de decidir i decideixen. I bé que fan!\nPublicat per JOANA a 3:10 Cap comentari:\nJa està!!! S'han acabat Les Santes!!! I mira que m'ho he passat bé!!! Sempre darrere els gegants i els nans!! No em feien cap por, els tocava, els estirava el nas als nans i als capgrossos, els donava la mà... xalava d'allò més!!! Però mira, ara ja s'ha acabat!!! Fins al juliol de l'any que ve no els tornaré a veure. Ahir, amb la mama, vaig anar a acomiadar-me de tots ells. Eren a l'Ajuntament, tots quiets i silenciosos. No ballaven ni saltaven... semblaven tristos, com si s'adonessin que allò ja arribava al seu final. Jo, a la meva manera, m'hi vaig acostar i els vaig dir que no estiguessin moixos, que l'any vinent ens tornariem a veure, i que tots plegats ens explicaríem com ha anat i quines proeses hem fet durant aquests mesos que no ens veurem. Jo els vaig prometre que no els oblidaria pas en tot aquest temps, i l'any que ve tampoc em faran gens de por, i ballaré amb ells... i milloraré el meu estil, que ara com ara és una mica maldestre.\nPublicat per JOANA a 5:43 Cap comentari:\nPublicat per JOANA a 13:47 Cap comentari:\nAra feia molt que no passava per aquí!! Bé, el problema és que els negres que tinc perquè escriguin al bloc el que els mano i ordeno, aquests dies han estat o massa enfeinats, o malalts, o eren fora... en fi... ja ho deia no sé qui: si vols estar ben servit...\nDoncs aquests últims dies han passat moltes coses, i una de què guardo molt bon record és d'uns dies que amb els pares varem anar a passar a Borredà. Ostres! Allà sí que era la reina, tu! Hi havia ple de nanos i ens vàrem fer amiguets de seguida: la Cristina, l’Aina, en Ricard.. i altres que ara no em ve el nom al cap. Doncs com deia, tots estavem per mi i volien jugar amb mi, i a més a més, en aquella casa on ens estàvem tenien ple d’animalets molt macos: un gosset, uns ànecs, una tortuga, una cabra, un cavall, uns conills... i gronxadors i caseta de fusta: una passada!!!!!\nJo només feia enfadar una mica els pares a l’hora de dinar i sopar. A veure si vosaltres ho enteneu: ells menjavem unes coses que feien venir salivera, i a mi em donaven la papilleta de verdures que tinc més vista que no sé què, i al vespre els cereals amb llet que ja els he avorrit!!!! Doncs no!!! Per aquí no hi passo! Sort que es compadien de mi i sempre queia alguna coseta...Allà també vaig anar per primera vegada en ma vida -com que és tant llarga...- a un castell!!! Sí, sí, a un castell, tu!!! El castell de Palmerola. Hi havia un noi, que vivia allà, i ens el va ensenyar i vàrem passejar per tot el castell, però a mi em van agradar tot de gossets que tenia, i que sempre ens acompanyaven amunt i avall!!!\nAra, però, ja he tornat a la normalitat, que si aixecar-se d’hora, anar a l’escoleta, jugar amb els amiguets de la classe dels ànecs... en fi... la rutina de sempre... Aiiiiiiiiii!\nPublicat per JOANA a 13:31 Cap comentari:\nAquest cap de setmana he fet un munt de coses. Dissabte vam passar el dia a Sabadell, amb l'Imma, en Joan, la Irene i l'Aitana. De primer vam jugar a casa (l'Aitana té una pepa de drap que és gran com jo!) i les dues buderoles vam dinar. Després vam anar a dinar a un lloc molt txulo: el papa va demanar on era can Felip i el cambrer no el va entendre -país... De fet el papa deia moltes ximpleries i quan parlava de la feina alçava la veu. No entenc els grans: ¿que es pensen que cridant tenen més raó? Sort que la mama és més discreta. Després vam anar a jugar a un parc molt molt bonic, amb gronxadors i mitges closques d'ou que t'hi fiques com si fossis un pollet i gires -però a mi em feien por i no m'agradaven. I després cap a casa dels sabadellencs, i a caminar (agafades de la maneta), i de quatre grapes vinga jugar a encalçar-nos! Quan vam marxar estava tan tan cansada que va ser posar-me a la cadireta del cotxe i pesar figues tot d'una.\nAixò va ser ahir. Avui, diumenge, he anat amb la mama i el papa a la Fira del Pèsol de Llavaneres. És una cosa que hi ha molta gent que tasta menjar en unes tendes tipus medievals, i xerren i riuen, i s'hi estava molt bé perquè feia un solet molt bo -la primavera ens aplaudia! La mama i el papa van triar tres cadafets de pèsols i dos got de vi i ens vam arrambar a una taula ide peus s'ho van menjar i la feien petar amb una senyora i un senyor. Jo no menjava, que em tocava dinar després, en tornar a casa.\nAh! Abans d'anar a la Fira la iaia, el papa i el tiet Josep han canviat les jardineres de davant de casa: hi han posat unes plantes molt verdes i fresques, i entremig la iaia hi ha plantat unes floretes grogues -precioses!- i el papa m'ha posat allí davant i la mama m'ha fet quatre fotos. Jo no les he vistes, però la mama diu que han quedat bé. I després he estat una estona amb la iaia, que m'ha ensenyat els piu-pius i la tortuga i m'ha fet caminar pel carrer (agafada de la maneta, mai no hi insistiré prou) fardant de iaia. És després de tot això que hem anat a la Fira. (Avui vaig una mica desordenada, no?)\nDesprés he dinat la meva papilla (vedella amb verdures) i hem anat a cals avis de Mataró. Jo tenia molta son i m'han posat a dormir, però l'escàndol que feien els cosinets m'ha despertat i he plorat, i m'han vingut a buscar i m'han posat a taula, que anaven ja per les postres (maduixes amb nata, però jo no en puc menjar: per a mi hi havia una galeta maria). I després hem jugat molt a dins i a fora, a la terrassa, que feia de molt bon estar-hi, i el papa se n'ha anat, que volia fer feina -la mama l'ha acompanyat a Llavaneres i ha tornat-, i jo i els cosinets hem estat jugant fins que la mama ha dit prou i eren quarts de vuit que hem arribat a casa i m'han banyat a la banyera amb el drac nou que li das corda i navega i el papa m'ha donat el sopar i ala a dormir, que m'agrada molt i tinc soneta.\nPublicat per JOANA a 13:30 Cap comentari:\nAra feia dies que no passava per aquí, eh? Es veu que hi ha hagut una cosa que els grans en diuen vacances. Jo en dic uns dies sense anar a l'escoleta ni veure els meus amiguets -ara, això sí, passant moltes més estones amb el papa i la mama!! De fet, aquests dies he practicat bastant allò que en diuen caminar. Però encara no me'n surto. Tinc una miqueta de por de caure i fer-me un nyanyo (un dia em va passar i em vaig fer un fart de plorar!). Tant el papa com la mama sempre que estan amb mi aprofiten i... au, a fer quilòmetres!!!!, passadís amunt i avall!!! -ja em sé cada racó, cada rajola, i cada engruneta de memòria!!Ara, tot sigui dit, penso que he millorat bastant la tècnica: només m'agafo amb una maneta (ja no em calen les dues, com fa uns dies!!). Això sí, si em deixen anar aquesta mà, ja l'hem cagat! I no és que em faci caca a sobre, que a vegades també passa, sinó que em trobo soleta i patapam!, a terra hi falta gent!! A vegades el que fa la mama és pensar-se que no me n'adono, i em deixa anar la mà, a veure si cola i m'aguanto. Doncs no. No cola. La veig a venir i ja estic buscant ràpidament un agafador on sigui!! (mama: si llegeixes això, pren nota: no m'enredaràs pas).\nOstres, en el que sí que guanyo a tot quisqui és pujant escales, tu! Segur que sóc la més ràpida de la meva quinta!!! He agafat una pràctica, que ni l'Owen!!!! La pega és que ja sóc al segon graó, que tinc la pasma de casa al darrere vigilant i avisant: vigila, vigila, que et faràs mal... Això, si no m'agafen d'una revolada i m'allunyen de les escales!!!Ja ho veieu! Cadascú té el seu Flànagan particular!!!!\nHola! Ahir diumenge vam tallar l'última cama a la vella Xaruga, o vella Quaresma. En tenia set, de cames -tantes com setmanes té la Quaresma-, i avui ja no en té cap. Ho vam fer a la plaça de la Peixateria, a la una del migdia. Van venir uns senyors amb una escala, es van enfilar fins al costat de la iaia i ala, serra que serra! Quan feien anar la serra tothom cantava: "Serra la vella, un plat d'escudella, serra l'abelló, un plat d'escudelló". Però la molt punyetera no es deixava serrar la cama si no li donaven pa, vi i xocolata -si n'és, de golafre! I com que la d'avui era l'última tallada, va demanar xampany per celebrar-ho, i el van obrir damunt l'escala, i va fer pum! i van vessar la meitat en terra. I quins xicles!, perquè hi havia molts nens com jo, i també hi havia l'Octavi i la Júlia, i la tieta Maria.\nQuan van haver serrat la cama van tirar tres coets que em van fer mitja por. Sort que el papa m'abraçava! I vam fer cap a casa, i vaig dinar -m'ho vaig menjar tot!- i vaig fer nones petites. A la tarda estava molt esverada -pesadeta, deien el papa i la mama- i amagava coses i ho remenava tot i no parava quieta. Sobretot, la mama s'enfada quan pitjo un botó que hi ha a sota de l'ordinador i la pantalla s'apaga. Fa una carota...! No sé per què.\nPublicat per JOANA a 13:28 Cap comentari:\nSí, no sé què coi passa però fa dies que no vaig a l'escoleta. De fet, aquests dies ha vingut la Judith a casa. La Judith sempre la veig a l'escoleta. Vé a ajudar la Toñi, i cada dia està donant dinars i berenars. Doncs ara resulta que la Judith ha vingut a casa, i s'hi passa tot el matí. Em porta a passejar, al parc a jugar, i em dóna el dinar. A mi ja m'està bé, perquè la Judith és molt maca i m'ho passo molt bé amb ella, però no acabo d'entendre que, si ella ve a casa, ¿per què no vénen els meus amics de l'escoleta?: en Max, l'Àlex, la Laia, la Valèria... No entenc res! Avui de fet no ha vingut; ja us aniré explicant com acaba tot plegat, quan ho entengui!\nAh!, fa un parell de dies he descobert unes escales de casa que són superguais de pujar, però la mama i el papa no em deixen pujar-les tota soleta, i em renyen! I mira que m'ho passo d'allò més bé anant escales amunt!\nTambé he fet una altra decoberta: quan la mama em dóna el dinar, em deixa una cullereta i menjo jo soleta; passa que encara em costa una mica trobar-me la boca, i la mama té una altra cullereta i va fent via. El que també m'agrada és agafar el menjar amb les manetes i ficar-me'l a la boca! Després de dinar, no sé per què deu ser, la mama em passa aigua per la cara i les mans, i em canvia tota la robeta... Vosaltres ho enteneu? Jo no!!!!\nCom que estic constipada, aquests dies em costa dormir -sobretot havent dinat. Avui, com que no me'n sortia, he plorat i el papa m'ha agafat i hem baixat al menjador a jugar. Fins que m'ha vingut soneta i el papa m'ha portat un altre cop al llit. I tampoc m'anava bé dormir, així que he plorat i el papa ha tornat... i m'ha netejat els mocs, m'ha dit "apa, a dormir", i sense ni agafar-me ha girat cua. I jo, com que he vist que plorant no m'agafaven a coll, m'he posat a fer nones petites -ves quin remei! El papa, que se les pensa totes, ha escrit una cançó per fer-me dormir, però ara cal que algú hi posi la música. ¿Qui s'anima? Us l'ensenyo, vejam si us agrada:\nVine, que et faré\ni en serem tres:\ntu, jo i la fada\nque du son.\n¿On vas amb els ulls\ntan oberts?¿Que potser\nhas esbarriadeta tu\ni d’un plegat\nLa deu haver furtat\nel senyor lladre cadavre\nque no dorm.\nJo sé el pillard\non cela secret\nel seu botí:\nel tapa ben colgat\ndins el llitet, sota\na buscar la son,\nque en el jaç rau\nque jo ho sé\ni ella ja t’espera,\nque amb la Joana\nPublicat per JOANA a 13:26 Cap comentari:\nJa han passat els dos dies de festa que tinc entre que em porten a l'escoleta i que m'hi tornen a portar. M'explico, que potser m'he embolicat... Jo vaig molts dies seguits a l'escoleta, que em sembla que deuen ser, segons els meus càlculs, quatre o cinc. Després hi ha un parell de dies que no hi vaig, i m'estic més temps amb els pares a casa i tots tres junts fem coses molt divertides, i després m'hi tornen a portar una bona tanda de dies. Crec que més o menys va així... doncs això, que em sembla que avui se m'ha acabat la bicoca d'estar-me amb el papa i la mama a casa, i demà torno a l'escoleta -que tambè és molt xulo, eh!De fet, aquest cap de setmana no he pogut sortir gaire de casa, perquè la mama diu que tinc una calipàndria de nassos... De fet sí que noto que molt sovint em penja una cosa llefiscosa del nas, i la mama o el papa sempre m'estan refregant paper de w.c. pel meu nassarró -que per cert, ja sé on el tinc!: més o menys enmig de la cara, però amb el ditet sempre l'encerto si em pregunten on tinc el nas!-, i a més a més m'entaforen aquella mena d'aigua a pressió, que al principi em feia plorar, però mira, ara ja m'hi he acostumat, i ja no ploro; de totes totes me l'acabaran enxuflant!!!\nAh! Ahir vaig estar amb els cosinets a casa els avis, i la Clàudia em va regalar una mena de flor o branquilló de color groc, però ella li deia d'una altra manera... mmmm... ...pera, com era...?, mmmm... ah sí!: palma, això això, palma. És molt xula, però ella em va ensenyar la seva i la de la Júlia i escolta, no és per queixar-me, però les d'elles són bastant més més i més grans... Suposo que aquestes coses van amb la mida de cadascú, i a mi em toca petita, doncs apa!, ja m'està bé!! Total, que avui la mama, com que no hem pogut sortir, i a més té la mania de fer-me fotos, i a mi no m'agrada gaire, m'ha fet una foto a casa amb la palma aquesta, i em deia coses com: "mou-la! mou-la amb la maneta!!". Osti tu... el que s'ha de fer! Aiiiiiiiii... com són les mames!!! I mentrestant el pare es feia l'orni, i anava preparant no sé què del dinar... Segur que ell pensava igual que jo -amb la cara ja pagava-, i jo no em podia queixar perquè no sé parlar, però ell, que sí que en sap, i no deia res!!!! Que n'és de llest, el papa!!!!\nAvui he fet xip-i-xap a la banyera: el papa m’ensabona el cos, i la mama, el cap. És tan gustós…! I hi tinc una colla d’amics que em fan companyia quan la mama i el papa em renten. Hi ha el cocodril, que està aferrat a la paret de la banyera amb dues ventoses: és molt verd i li surten quatre dents com una cremallera (una amunt, una avall, una altra amunt i una altra avall); és molt simpàtic i no em fa por –què és la por? Després hi ha l’aneguet taronja, que flota i de vegades escup un filet d’aigua i fa cuec-cuec i me l’estimo fent “ohohohohohoh”. I la granoteta groga, que fa croac-croac i també l’estimo però no tant. I el dofí blau, que no diu mai res però si el papa l’enfonsa després també treu un xorroll d’aigua que em va al coll i ric. I també hi ha la mamà ànega, que és groga i gran i si vol carrega dos dels meus amics menuts. I la mamà tortuga, que també és gran i marró i verda perquè és de pagès i no li faig gaire cas perquè no és una tortuga d’aigua i no sé què hi fa, a la banyera. Però ara com ara hi ha lloc per a tothom i tothom és benvingut!\nPublicat per JOANA a 13:23 Cap comentari:\nAl principi em costava, però després n’he après. Es fa així: “mmmmmuà!”. Em poso els dits de la mà fent planxa sobre els llavis i els separo de sobte: “mmmmmuà!”. També ho faig sense dits ni mà: “mmmmmuà”, i l’efecte és el mateix: els pares riuen, i aplaudeixen, i diuen “molt bé!”, i em tornen el petó multiplicat per dos o per tres o per quatre. És una bona inversió.El que m’ha costat més és fer la besada a les galtes. I és que és difícil: ¿com t’ho fas per fer “mmmmmuà!” amb els llavis estampats a la galta dels avis o dels papes? Només em sortia “mmmmm”, o ni això. Però ara me’n començo a sortir una miqueta. Es tracta de fer, com si diguéssim, tres moviments: primer poso els llavis a la galta, me’n separo una micoia i faig “mmua!” -així, amb menys emes perquè em surt més curta que les altres.El bes més atrevit de tots és el que em fa l’Octavi: el molt trapasser, quan em veu, em fa un petó als llavis, com el que es fan els papes però més curt. Com a la cançó del gall i la gallina, que es fan un petó en el balcó (ell a ella) i a la gallina li agrada però fa escarafalls. A mi no em fa res, però els papes el renyen perquè diuen que és poc higiènic i que encara no tinc edat. ¿Vosaltres què trobeu?\nPublicat per JOANA a 13:22 Cap comentari:\nSí, vull caminar... però no em sé aguantar. Si no m'agafen les manetes o em posen una cadireta per arrossegar-la, caic. Tinc moltes moltes ganes d'aprendre'n. Així que puc m'aixeco dreta i veig més coses, i sóc més gran. Com els nens de la classe del costat (on hi ha l'Alguer), que ja caminen capdrets i trascamen cap aquí i cap allà i cap allà deçà. Ahir, a cals avis, la Clàudia em va fer caminar de valent, corredor amunt corredor avall, pica paret per una banda pica finestral per l'altra. És tan divertit! I en arribant a casa, ahir el papa em volia agafar en braços i jo espeternegava com un gat que vol anar per terra. I és que ja no tinc edat d'estar tothora als braços de tothom: ja tinc catorze mesos, caram! El papa ha captat la indirecta i m'ha fet caminar amunt i avall: de primer agafada amb les dues manetes, després només amb una -ai, que vaig de tort!- i després m'ha fet arrossegar una cadira, i l'hem passejada per la cuina i el menjador com si fóssim camàlics, jo empenyent per darrera i ell per davant. Si em veiéssiu, fent la travessa de les rajoles! Friso de caminar sola. I crec que aviat m'hi veureu.\nAl papa li agrada molt la poesia. Jo no sé què és la poesia, però quan la mama o el papa o els avis m'abracen i riuen amb els ulls, penso que la poesia potser s'assembla a això. La setmana passada el papa va organitzar tres recitacions de poesia amb els seus alumnes de batxillerat (deu alumnes que estudien amb el papa poesia contemporània). I en la recitació que feia dos el papa va llegir un poema que parlava de mi i del senyor Josep Palau i Fabre, que s'ha mort fa pocs dies -buaaaaaaaaa!Es veu que, quan jo era molt petita (quan just tenia nou mesos), la mama i el papa em van portar a un recital de poesia i de música a Llavaneres on un senyor llegia amb veu molt maca uns versos del senyor Palau i Fabre. Això va ser a l'octubre del 2007, l'any que jo vaig néixer. I es veu que en acabat el recital la gent va aplaudir molt i van demanar un altre poema, i qui els llegia va llegir el Cant espiritual, que és poema del senyor Palau i Fabre que en parodia un del mateix nom de Joan Maragall i que té un to molt patètic que recorda el Cant espiritual d'Ausiàs March. I després de tot això el senyor Palau i Fabre em va mirar, i la mama em va posar als seus braços, i tenia un nas tan gros que li vaig tocar per fer broma i tots dos ens vam enriolar. I es veu que una noia de l'Ajuntament ens va fer una foto i els papes la guarden com una cosa molt especial. I per recordar aquell moment el papa va fer un poema.Doncs tot això ho va explicar el papa a la sala d'actes de l'institut públic d'Arenys de Mar, que es diu IES Els TresTurons, i es va emocionar, i es veu que a la gent li va agradar, i perquè us en feu una idea ben precisa, us transcric el poema del papa. Allà va:JOANA EN BRAÇOS DE JOSEP PALAU I FABREHomenatge al poeta. Llavaneres, 7-10-07Jo sóc un home vague, sense geografia.Vers el meu litoral, qui, doncs, s’hi acostaria?J. Palau i FabreAmb nou mesos de vida coneixiesja molts braços i tots t’estaven bé;no havies tingut temps de formar-teun criteri i poc podies copsarl’excepcionalitat del moment,quan els sarments del poetavan sostenir el teu cos netde xaragalls i vas tocar-li el nas,enriolats ell i tu, espetecsde fusta tendra a la llar de foc.\nPublicat per JOANA a 13:20 Cap comentari:\nHooooooola! ¿Us he dit que ahir vam anar a dinar al Mas Nadal? Bé, en realitat jo hi vaig anar dinada, però si veig que els altres mengen, jo vull participar: amb una galeta i les engrunes d'una torradeta de pa ja m'entretinc. Els oncles-avis de Granada em van fer un munt de fotos i jo vaig cridar i vaig riure -sobretot quan se m'acostava l'Octavi, que és el cosinet més divertit que tinc.El Mas Nadal és una masia del segle XVII -què us sembla la meva cultura?- i les sales es veuen antigues, amb carreus de pedra en el llindar de les portes. I els cambrers són molt amables, i parlen català i tot!En acabat vam anar a cals avis de Mataró i vaig fer una bona migdiada. El papa no el vaig veure fins a quarts de set, que venia de transmetre les dades del segon sondeig en un col·legi electoral. Jo encara no ho entenc, això dels col·legis electorals, perquè no sé què vol dir electoral i en un col·legi no em sé imaginar altra cosa que nens i mestres i joguines i el pati. A tres quarts de vuit el papa va tornar a marxar i ahir ja no el vaig veure més -es veu que va arribar a les tantes de la nit.A mi que no m'hi emboliquin, amb aquestes coses, que el son no me l'ha de treure res ni ningú.I avui, doncs... tocava fer xip-i-xap a la banyera, que és una de les coses que m'agraden més a la vida. És tan divertit! Per cert, ¿sabeu que ja sé estimar? A la banyera he estimat el dofí i la granota, però també sé estimar altres ninos. Me n'ha ensenyat la iaia Francina. La mama i el papa els estimo sense haver de fer el teatre de posar-me'ls en el pit i abraçar-los i gronxar-los fent ohohohohohoho! Per a aquesta mena d'amor no cal teatre.\nPublicat per JOANA a 13:18 Cap comentari:\nSí, avui he fet el meu primer cim. Aquest matí hem pujat a la Mola, a Sant Llorenç del Munt. Érem la mama, el papa i jo; la Montse, en Joan Carles i l'Eulàlia; i la neboda d'en Joan Carles, la Mireia. Tots són amics dels papes. Ah, i també vull comptar-hi la Queralt, que busseja dins la panxa de la Montse i veurà el món pel juliol -com jo, que l'any passat m'estava dins la mama i ja vaig pujar a la Mola!Hem arribat amb cotxe fins al peu de la muntanya, el papa m'ha carregat a l'esquena, dins una motxilla d'on em penjaven les cametes -s'hi anava tan bé!- i hem començat l'ascensió. Mai no havia vist un paisatge tan bonic: el corriol de sorra i pedres travessava un bosc d'alzines amb obagues poblades de molsa i heures, i pedres enormes i rodones. Era sec perquè fa mesos que plou poc, i bo i així era preciós.Quan ens hem enfilat prou, les serres de l'Obac i de Montserrat s'han dreçat davant els meus ulls. Aquesta darrera deu tenir un no sé què d'especial, perquè en Joan Carles i el papa han començat a cantar una cançó que en diuen el Virolai ("Rosa d'abril..."). Jo els he acompanyat -a la meva manera, clar. Al cap de poc hem arribat a dalt, on hi ha el santuari, amb una església antiquíssima -més que els avis!-, un mirador i un restaurant. Hi hem entrat i ens hem entaulat, jo per dinar i tots els altres per esmorzar -ves quin desori d'horaris! En Joan Carles ha demanat un porró de vi i el papa hi ha begut a galet... sense tacar-se! (No com jo, que si no em posen el pitet em faig un vestit de papilla.) Quina traça! A més de la papilla, els pares m'han donat un iogurt natural amb sucre i una galeta maria -mmmmmm!Hem sortit al pati -aquí també hi ha pati!- i la colla ha menjat les postres, perquè era l'hora de dinar i no els deixaven estar-s'hi més estona. I m'he fet un fart de jugar amb l'Eulàlia i el papa, i bones caminades cap aquí i cap allà. Bé... caminades assistides, perquè no goso aguantar-me sola i he de menester que m'agafin les manetes. Però m'agrada un fum! Després hem anat a veure els ruquets que pugen el menjar i baixen les deixalles: n'hi havia uns de grans i rossos que s'acostaven a nosaltres, i un poc més lluny uns altres més menuts, negres amb el morro gran, i el papa i en Joan Carles se'ls miraven amb ulls envidrats d'emoció i deien que eren guarans o ases catalans. Quines coses que tenen els grans.I quan n'hem tingut prou, tornem-hi a la motxilla i a l'esquena del papa, i cap avall hi falta gent. Com que no he dormit en tot el dia, he quedat grogui tot just començar la davallada, però abans d'arribar al cotxe m'he despertat. He fet petons a tots -ja en sé fer!-, m'han instal·lat a la cadireta del cotxe i hem fet cap a casa, i tot fent via m'he tornat a dormir. En arribar a casa estava tan cansada i adormida que el papa m'ha dut de pet al llitet i m'he quedat fregida tot d'una. I més tard m'han despertat per posar-me el pijama, sopar i tornem-hi cap al llit, que és el millor lloc del món després dels braços de la mama i del papa.M'ha agradat molt. Vull tornar-hi!!!!! Demà diumenge no ens enfilarem a cap muntanya, però anirem a dinar al Mas Nadal, un restaurant de Llavaneres, que l'avi ens convida a nosaltres, i a l'àvia, i a les ties, i als cosinets, i a la tia-àvia Magdalena, i a un germà de l'avi i la seva dona, que són de Granada i estan passant uns dies aquí.Bona niiiiiiiiit!\nPublicat per JOANA a 13:17 Cap comentari:\nSí. Si avui és dijous, avui toca que el pare em vingui a recollir a l'escoleta. M'agrada, perquè sempre fa broma amb la Toñi (la mestra); clar que avui la Toñi estava malaltona i no ha vingut, però hi havia la Marina, que tambè és molt maca, i de fet, al pare tant li és, perquè a ell el que li agrada és fer broma sigui amb qui sigui. Tot i que a vegades no capten les seves gràcies, tot sigui dit!Després el pare m'ha dut a un lloc molt xulo, on hi havia ple de nens, coses de tots colors, i moltes coses per jugar, i m'ha comprat una joguina, que encara no l'he estrenada, però ell diu que m'agradarà molt, que és tracta de fer "encaixos", i que ell sap que ara estic en l'època dels "encaixos" dels nassos.... que això m'agradarà -si ell ho diu... li hauré de fer cas- (sic).I per acabar, hem anat a la biblioteca. Ja sé que sóc petita, però ja fa temps que em vaig estrenar en això d'anar a la biblioteca. Tenen una zona per a gent de la meva mida, i hi ha ple de joguines, i contes, i hi passem una bona estona, tot esperant la mare, que ja friso perquè aparegui!Ah! me n'oblidava! Avui tocava banyera, i ohhhhhhhhhh!!!!!!!: aquest moment és el millor del dia! Aquí sí que m'oblido de totes les meves penes (que a aquelles hores són i es veuen reduïdes només a dues: Sopar i anar a clapar!).Que bé que s'hi està al llitet, comptant nuvolets... Bona nit!!!!!!!!!\nAvui ma mare s'ha decidit a crear el meu propi bloc. Dec ser l'única de la meva classe que en té un. Si sabés parlar ho demanaria als meus companys d'escoleta... però encara no ha arribat aquest gran dia... tot just estic començant a aprendre a caminar. Ara com ara m'agrada anar de quatre grapes i anar d'aquí cap allà tafanejant, o sia, que de moment no tinc cap pressa per posar-me a caminar. Divendres faré els catorze!: catorze mesos, vull dir! Els pares ja fa dies que en parlen, d'això dels blocs. Des que el meu pare en té un, i s'hi ha afeccionat de valent, au, ara no ets ningú si no tens bloc!!! Per tant, per unanimitat varen decidir obrir-me'n un per a mi. Deixar constància de totes les meves gestes i tot això que als pares acostuma a fer tanta gràcia... No patiu, ja us aniré posant al dia... Aiiiii, que serà dur això de ser un nou-nat-bloguista!!!


Barça – Mataró: Tota l’atenció posada en l’OK Lliga!\nEl conjunt blaugrana disputa el primer partit del 2021 al Palau amb l’objectiu de seguir “amb la nostra línia”\nL’èxit de la Supercopa de Lloret va permetre iniciar el 2021 amb bon peu i reforçar la confiança en el bon joc de l’equip. Una setmana més tard, però, la Supercopa forma part del passat i toca centrar-se en la competició regular, on l’equip és segon i depèn d’ell mateix. Això sí, amb la necessitat d’anar sumant de tres en tres. I la primera cita de l’any al Palau és aquest diumenge (16.00 hores, Barça TV) davant el Mataró.\n“És un equip alegre, que pressiona bastant, que juga un joc atractiu en possessions curtes i que corre molt al contracop”, descriu Edu Castro, afegint que “és un equip dinàmic que ens pot posar les coses difícils i que estarà una mica més tancat de l’habitual”. Pau Bargalló, autor de tres dianes de falta directa a la Supercopa, també valora el Mataró com un “equip lluitador que ens intentarà posar les coses difícils”. Bargalló ha recordat que a Riazor només van perdre 2-0 i que “nosaltres hem de seguir amb la línia que portem per tirar el partit endavant”.\nAquesta és la penúltima jornada de la primera volta, amb un Reus – Liceo com a partit entre rivals directes a la part alta de la taula. “Es doni el resultat que es doni, encara quedarà moltíssima OK Lliga”, comenta Castro. “Nosaltres hem de continuar amb la nostra línia de joc”.\nEls darrers precedents contra el Mataró són els de l’eliminatòria de Lliga Catalana amb victòries àmplies (2-8 i 11-2). Els maresmencs, en el seu retorn a la màxima competició estatal, han sumat punts gràcies a dos empats davant Palafrugell i Lloret i a un triomf contra el Vendrell. Els àrbitres del duel seran Ignasi Galán i Joel Garcia.


bloGuejat: Per a tots els públics.\nAquesta gent va tocar al Blues i Ritmes de Badalona fa dues setmanes. I, tot i que em van pronosticar que seria un gran concert, m'ho vaig deixar escapar. I es veu que va ser un gran concert...\nEi, mola, i m'alegro que li vagi bé. Que està bé saber que segueix viu i pencant.


CIDOB - Quines són les implicacions de la retirada dels Estats Units del Pacte Nuclear amb l'Iran?\nPol Morillas, Eduard Soler, Nicolás de Pedro, Irene Martínez i Eckart Woertz, CIDOB\nEls investigadors de CIDOB responen:\n1. La decisió de Trump suposa una derrota per a la Unió Europea?\nPol Morillas, subdirector d'investigació i investigador sènior\nL'Estratègia Global de la UE identifica l'acord nuclear amb l'Iran com a exemple de les bones pràctiques en mediació internacional i en la futura lluita contra la proliferació nuclear (en referència a Corea del Nord). També permet mostrar els beneficis de la diplomàcia de llarg recorregut i dels acords cuinats a foc lent, contra la imprevisibilitat i impulsos de Trump. Macron s’ha emportat una derrota en l'escena internacional en jugar-se part del seu capital polític en el seu intent de convèncer Trump durant la visita a la Casa Blanca. Davant l'anunci d'ahir, la UE té dues opcions: adaptar-se als dictats dels Estats Units en política exterior, sabent que la fi de l'acord nuclear reverteix en un risc afegit per la seva estabilitat i la del seu veïnatge, o marcar perfil propi davant el seu aliat tradicional. Aquesta seria una elecció difícil en el món unipolar de finals del segle XX. Avui, quan les posicions transatlàntiques divergeixen, Brussel·les ha de donar per bo que interessos i valors "van de la mà". L'interès de la UE passa perquè Teheran renunciï de forma definitiva a dotar-se d'armes nuclears, mentre que els valors de la diplomàcia internacional i el multilateralisme segueixen vigents. En l'acord amb l'Iran està en joc una política exterior comuna europea i autònoma de la nord-americana.\n2. Conseqüències regionals: És una victòria per a Israel i Aràbia Saudita?\nEduard Soler, investigador sènior i coordinador científic del projecte MENARA\nNo és tant una victòria d'Israel com del propi Netanyahu. El primer ministre israelià va fer tot el possible perquè l'acord no es signés l’any 2015 i, després de l'elecció de Trump, es va marcar com a objectiu la retirada nord-americana del pacte. És sabut que en aquest tema, Netanyahu manté una posició molt més agressiva que bona part de l'aparell de seguretat israelià. Els líders de l'Aràbia Saudita i dels Emirats Àrabs Units coincideixen amb Netanyahu en la necessitat de parar els peus a l'Iran i que els termes de l'actual acord són contraris als seus interessos. Consideren que les implicacions d'aixecar les sancions a l'Iran són tant o més importants que el programa nuclear. El principal temor d'Israel i de les capitals del Golf és que, sense les sancions, l'Iran pugui disposar de més recursos per alimentar una política exterior expansiva. Els beneficis de l'acord nuclear, argumenten, es dediquen a armar i entrenar grups com Hezbollah o els hutis al Iemen. Israelians, saudites i els Emirats se senten avui vencedors. La seva aliança amb el nou inquilí de la Casa Blanca ha donat fruits. Però si això implica un Orient Mitjà encara més inestable, seva serà també la responsabilitat. Caldrà recordar-los-hi.\n3. És aquest escenari una nova oportunitat per a Rússia?\nA riu regirat, guany de pescadors. Així pot resumir-se la reacció inicial de Rússia davant el nou escenari. A curt termini es plantegen tres grans oportunitats per a Moscou: en primer lloc, la probable pujada dels preus del petroli alleujarà la pressió sobre la minvada economia russa. En segon lloc, el Kremlin pot consolidar el seu paper a l'Orient Mitjà, reforçant el seu ascendent sobre l'Iran i la percepció per part d'altres actors regionals que Rússia és un soci fiable, previsible i, a diferència dels EUA, proveïdor d'estabilitat. En tercer lloc, el ferm suport de la UE a l'acord nuclear i el previsible deteriorament del vincle transatlàntic ofereixen l'oportunitat més atractiva des del punt de vista estratègic. No hi ha res que Moscou desitgi més que la retirada nord-americana d'Europa i el debilitament de l'OTAN i el seu eventual desmantellament a llarg termini. No obstant això, també hi ha riscos per a Moscou, ja que una hipotètica intervenció militar dels Estats Units i/o d'Israel contra l'Iran pot arruïnar les seves iniciatives diplomàtiques per a aconseguir una sortida negociada a Síria. Sense perdre de vista que, a mitjà i llarg termini, Rússia tampoc desitja la nuclearització de l'Iran.\n4. Queda Rouhani debilitat davant dels sectors més durs del règim iranià?\nRouhani es troba en una cruïlla particularment delicada. Els sectors més durs i conservadors del règim ja estan pressionant perquè l'Iran es retiri també de l'acord. Una escalada de la tensió i un retorn a l'aïllacionisme podria donar-los importants rèdits polítics davant un debilitat Rouhani -un reformista moderat dins el panorama polític iranià- que havia fiat bona part del seu capital polític als beneficis que l'acord pot propiciar a la malmesa economia iraniana. Fins ara no s'han materialitzat. La incertesa sobre la posició dels EUA havia desincentivat les grans inversions, i l'opacitat i particularitats de l'economia iraniana han fet la resta. Per tant, a Rouhani li resultarà cada vegada més difícil resistir davant els sectors més durs, tot i que ell és un ferm convençut de la necessitat de l'acord per l'Iran. D'aquí també que la UE pugui tenir un paper clau en aquesta crisi. Brussel·les pot resultar decisiva amb un suport directe i explícit que, a més de mantenir-se ferm en l'acord, inclogui un paquet de mesures econòmiques i de cooperació diplomàtica que podria -i hauria- d’incorporar la pacificació de Síria i la reducció de les tensions amb Israel.\n5. Quines conseqüències tindran les noves sancions a l'Iran en el sector energètic?\nEckart Woertz, investigador sènior\nEls preus del petroli van pujar un tres per cent, fins a 77,20 dòlars, després que els Estats Units anunciessin la seva retirada de l'acord nuclear. Això marca un màxim en els últims 3 anys i mig, però recolzat també per una recuperació perllongada des de mitjans de 2017 quan el preu per barril de Brent es mantenia per sota de 50$. Una recuperació apuntalada per una forta demanda i algunes restriccions de subministrament de l'OPEP. Durant la ronda prèvia de sancions internacionals els anys 2011-12, es van retirar dels mercats mundials fins a 1,4 milions de barrils per dia de petroli iranià. Després de l'aixecament d'aquestes sancions, les exportacions petrolieres iranianes es van recuperar ràpidament. Serà diferent aquesta vegada? Passaran uns sis mesos abans que les noves sancions siguin plenament efectives i no està clar en quina mesura altres països compliran els desitjos nord-americans. La UE podria acabar canviant de parer, ja que els bancs i les empreses europees temen pels seus negocis als Estats Units i no voldran exposar-se a multes. Però el compliment de la Xina és menys probable. Algunes exportacions petrolieres iranianes seran desviades a contraparts més tolerants al risc abans de desaparèixer del tot. Les estimacions sobre les possibles exportacions perdudes varien força, des dels 200,000 barrils per dia a més d'un milió. En qualsevol cas, l'Aràbia Saudita ja ha dit que està preparada per a compensar qualsevol dèficit amb la seva capacitat disponible de 2 milions de barrils diaris. La pèrdua de l'Iran podria ser el guany de l'Aràbia Saudita.