Odienné - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n9° 30′ N, 7° 34′ O / 9.5°N,7.57°O / 9.5; -7.57\nRegió Denguélé Region (en)\nDenguélé Region (en)\nOdienné és una ciutat de l'extrem nord-occidental de la Costa d'Ivori, capital de la regió de Kabadougou i del departament d'Odienné, fronterer amb Guinea i proper a Mali, que ocupa una superfície de 20.993 km². La seva població és de 52.710 habitants (estimació del 2010).\nEstà situada a l'est del massís de Denguélé (que en djoula, la variant local del malinke, vol dir 'fill únic de la muntanya'), un solitari massís granític de 600 m d'altitud, visible des de la ciutat.\nEls indrets més emblemàtics d'Odienné són la gran mesquita i les mines d'or de la rodalia.\nCompta amb l'Aeroport d'Odienné (codi IATA: KEO).\nLa regió estava poblada pels senufos però al segle XV i XVI, amb la decadència de l'Imperi de Mali, hi van emigrar els malinkes o mandings. Molts com els kamagaté o kamaté es van instal·lar en aquesta regió on van crear petits regnes. Al segle XVIII bona part d'aquests pobles mandings pertanyien al regne de Kong fundat per Sékou Ouattara. Vers 1750 la regió d'Odienné o Odjenné estava habitada i governada pels Diarrassouba. Després d'un enfrontament (vers 1815) entre el cap del Torong i Dosso Diarassouba, aleshores rei de Nafana, els musulmans de Samatiguila que tenien com a cap militar a Vakaba Touré van servir alternativament a Torong i a Nafana. Des de 1842 Touré va combatre contra Dosso Diarassouba quie el 1848 va ser derrotat i va haver d'abandonar la regió d'Odienné que llavors va formar el regne de Kabadougou. Vakaba va fundar Odienné i va governar fins a la seva mort el 1858 (la seva tomba és a Odienné); al regne de Kabadougou va pujar al tron anys més tard (1875) Ahmadu Turé, fill de Vakaba. El 1878-1879 va enfrontar una revolta del seus súbdits i després d'aconseguir dominar-la va fer una aliança militar amb el seu nebot, Samori Turé que entre 1877 i 1880 va fundar l'imperi de Wassulu (Ouassoulou). Des de llavors Ahmadu va lluitar al costat de Samori (fins que fou capturat pels francesos el 1898). Samori s'hi va retirar després de la conquesta francesa de la Vall del Milo i els territoris a l'oest d'aquest riu.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Odienné\n↑ «Regions of Côte d'Ivoire» (en anglès). statoids. [Consulta: 23 març 2015].\n↑ Historical Dictionary of Cote d'Ivoire (The Ivory Coast), per Cyril K. Daddieh\nCoord.: 9° 30′ 5″ N, 7° 33′ 45″ O / 9.50139°N,7.56250°O / 9.50139; -7.56250\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Odienné&oldid=24944872»\nCiutats de la Costa d'Ivori\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 16 set 2020 a les 17:00.


by valles | octubre 5, 2018 6:15 am\nQue Granollers està perdent a marxes forçades aquelles botigues de les anomenades “de tota la vida” és, lamentablement, un fet del qual ja ningú en dubta. En poc temps han tancat una majoria de les tradicionals botigues del centre, per deixar pas als seus locals, alguns ben escassos en metres quadrats, a franquícies i grans cadenes pels espais més amplis. A finals d’aquest mes d’octubre s’afegirà a la llista un altre negoci centenari: Les Flors que regenta Roser Soldevila, qui enguany ha estat també protagonista d’un fet important a la ciutat en ser la pregonera de la Fira de l’Ascensió. Un rètol ben visible en lletres vermelles ho anuncia: Liquidació per jubilació. Mentrestant la Roser i la seva filla la Laura Botey, que des de fa uns anys ha estat una peça important del negoci, mantenen els aparadors impecables, amb el bon gust que les caracteritza.\nQuan a començaments dels anys 90 del segle publicàvem a Revista del Vallès la secció denominada La Botiga, la Roser ens demostrava la seva estima per al seu establiment però molt especialment pels seus clients. Ens deia “la botiga és petita perquè tota ella sigui un aparador. Aquest ha de ser bonic tot l’any, no un sol dia i rebent el client a la rebotiga hi ha un tracte més d’amic a amic; sembla que el client ens tingui més confiança. Granollers no és un poble de gent de pas. Tenim molts clients que ens fan l’encàrrec per telèfon i inclús ens demanen que els fem la targeta que acompanya el ram o el poema per al casament. El que intentem és que els nostres rams, sense posar-hi cap etiqueta, es conegui d’on han sortit”. I ara, en el moment emocionant de la seva jubilació se sent molt orgullosa de la feina feta, d’aquelles persones com diu ella que han entrat un dia a la floristeria com a clients i que han sortit com amics. Durant tots aquests anys més que cultivar flors hem cultivat amics. Com amics continuarem gaudint de la seva amistat; com a clients se la trobarà a faltar.\nSource URL: http://revistadelvalles.es/2018/10/05/tanca-la-tradicional-botiga-de-les-flors-de-granollers/


El Teatre Clavé encetarà l’any nou amb la representació dels pastorets a càrrec de l’ACR Pere Cot | Teatre Clavé\nPortada › Actualitat › El Teatre Clavé encetarà l’any nou amb la representació dels pastorets a càrrec de l’ACR Pere Cot\nEl Teatre Clavé encetarà l’any nou amb la representació dels pastorets a càrrec de l’ACR Pere Cot\nMés d’una cinquantena de persones participaran en la representació de “La Flor de Nadal” els propers diumenge 2 de gener i dijous 6 de gener, ambdós a les 19h. Les entrades tenen un preu de 6€ i es podran adquirir al Teatre Clavé fins 10 minuts abans que comenci la funció.\nUn any més, l’Associació Cultural i Recreativa (ACR) Pere Cot porta al Teatre Clavé la representació dels pastorets. Aquesta vegada, més d’una cinquantena de persones de l’entitat cultural participaran en la posada en escena de “La Flor de Nadal”, de Francesc d'Assís Picas (1954). Segons l’organització, la proposta de l’ACR Pere Cot introdueix a l’obra original alguna modificació, com ara algun ball o cant, però tot i això, respecta al màxim el text d’Assís.\nEnguany, es faran dues funcions dels pastorets. La primera serà el diumenge 2 de gener a les 19h i la segona, el dijous 6 de gener també a les 19h. Les entrades tenen un preu de 6€ i es poden reservar i/o adquirir al Teatre Clavé en els següents horaris:\n2 de gener: una hora abans que comenci la funció.\n3 i 4 de gener: de 17h a 20h.\n5 de gener: de 10h a 13h.\n6 de gener: una hora abans que comenci la funció.\nEls pastorets estan organitzats per l’ACR Pere Cot, amb la col·laboració de la regidoria de Cultura de l’Ajuntament de Tordera, la Fundació Teatre Clavé i el Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya.


Maria Sirvent (CUP): “El Govern Torra vulnera els drets socials, civils i polítics”\nMaria Sirvent a les portes de la seu de la CUP a Barcelona\nEls cupaires demanen empara a la Mesa del Parlament després de denunciar maltractaments per part dels Mossos d'Esquadra en protestes dels moviments populars\nLa diputada terrassenca de la CUP Maria Sirvent examina la política de seguretat pública del Govern de Quim Torra en aquesta entrevista amb ‘El Món’. Els cupaires s’han mostrat molt crítics amb la gestió que el conseller Miquel Buch fa del cos dels Mossos d’Esquadra i denuncia sense usar eufemismes el que consideren una vulneració sistemàtica dels drets fontamentals de la ciutadania, inclosa la defensa del dret a l’autodeterminació. Els anticapitalistes creuen que el model de seguretat del Govern actual actua com a salvaguarda del sistema econòmic i no com a garant dels drets de la cituadania. Com a alternativa, Sirvent proposa un model de seguretat molt allunyat de l’actual i defensa que no es pot considerar que el model policial sigui el model de seguretat. La diputada denuncia que s’ha multiplicat el número d’identificacions per part de la policia de persones dels moviments socials que participen en protestes. En alguna d’aquestes hi han participat diputades de la CUP, que han denunciat maltractament per part dels agents. És per això que han demanat recentment empara a la Mesa del Parlament. Comproven que hi ha agressivitat i que els agents gaudeixen d’impunitat quan es tracta de saltar-se els protocols que han estat aprovats democràticament per una majoria parlamentària. L’entrevista va tenir lloc a la seu de la CUP a Barcelona el dia després que el consell polític del partit decidís no participar a les eleccions generals de l’Estat espanyol.\nEls diputats de la CUP han demanat empara a la Mesa del Parlament davant d’un suposat maltractament per part dels Mossos. A partir d’aquí van amenaçar d’abandonar la comissió de drets polítics i civils del Parlament. Com està la reflexió sobre aquest aspecte?\nAquest comportament dels Mossos forma part d’un model policial molt instaurat que defensa l’ordre capitalista patriarcal i no pas els drets i les necessitats de les persones. Els Mossos, en un moment de crisi del sistema, persegueixen de forma molt especial el dret a la protesta i a la dissidència política perquè representen una amenaça. I dins d’aquest context ens trobem que, quan participem de forma directa en protestes on es reclamen drets, aquestes forces policials tenen una manera d’actuar absolutament contrària als drets de la ciutadania i van precisament a reprimir el dret de protesta i de dissidència política. En els últims quatre mesos hem estat agredits per la policia en cinc ocasions diferents.\nCreuen que és una malvolença especial contra vostès perquè les tenen localitzades i pel seu discurs crític?\nQue hi hagi hagut cinc agressions per part dels Mossos en un període de quatre mesos a uns representants electes atempta contra el nostre dret de representació política. Per què? Perquè nosaltres som molt crítics amb aquest model policial i entenem que cal capgirar-lo i apostar per un model que posi les la vida de les persones al centre i no pas els interessos de l’Estat i del capitalisme patriarcal. Per tant, sembla que aquest manera de fer dels Mossos podria arribar a generar-nos una situació de coacció a l’hora de poder-nos expressar políticament respecte aquests models policials. No és així en cap cas. Ens seguirem expressant, però ens va semblar interessant posa en coneixement de la Mesa del Parlament i del president de la Generalitat aquests fets perquè es garantís que nosaltres poguéssim exercir els nostres drets com a representants dins de la cambra parlamentària.\nAleshores la reflexió per abandonar la comissió de drets polítics i civils continua o han decidit sortir-ne?\nEns sembla com a mínim contradictori que per una banda hi hagi la comissió o l’oficina en defensa dels drets civils i polítics i que estiguin parlant de la defensa d’aquests drets quan és el mateix Departament d’Interior —en base a la promoció d’un model de seguretat concret— el que, de forma sistemàtica, vulnera aquests drets socials, civils i polítics de la ciutadania. Per tant, no voldríem que en cap cas el que passi en aquests espais sigui una rentada de cara basada en la retòrica i els lemes i no pas una acció política concreta que vagi dirigida a poder realment buscar accions polítiques concretes que ens duguin a un marc de respecte de drets civils, socials i polítics. A nosaltres se’ns va generar una contradicció, que ens fa que participem si més no molt expectants i amb un escepticisme molt elevat. Ja veurem com acabem de desenvolupar la nostra postura, quan veiem com es desenvolupa la comissió i quins són els objectius polítics concrets que té. Hi seguirem anant i mirarem quins són els objectius polítics que acaba conformant aquesta comissió. Ho farem amb escepticisme en veure que és el propi Govern qui vulnera de forma sistemàtica els drets civils, socials i polítics de la ciutadania al carrer.\nMaria Sirvent durant l’entrevista amb ‘El Món’ | JORDI BORRÀS\nCreuen que el Govern Torra és conscient d’aquesta situació que denuncien?\nCreiem que sí, que són molt conscients d’aquesta situació. No només ho creiem, sinó que els hi hem expressat en diverses ocasions, que aquesta situació és molt greu i que cal abordar-la. Cal un plantejament radicalment diferent del que entenem per model de seguretat. Un model que vagi molt més enllà dels cossos policials, que atengui les problemàtiques de la ciutadania, que les pugui resoldre pensant sempre en què la intervenció policial ha de quedar en un últim terme. Cal que aquest Govern, si el que vol és que puguem avançar en un procés de construcció nacional i de transformació social, no reprimeixi de forma sistemàtica a aquelles que defensen drets i el moviment popular en defensa de l’autodeterminació i l’habitatge, que és reprimit pels Mossos d’Esquadra de forma continuada. Veiem com els 1.700 antiavalots que hi ha als Mossos d’Esquadra tenen com a principal tasca anar a executar desnonaments al costat de la comitiva judicial. Això no és el que hauria de garantir un model de seguretat que realment pensés en les persones.\nEl model de la CUP com seria? Quins canvis establiria si arribés al poder?\nParlaríem del model de seguretat com una cosa que va molt més enllà dels cossos policials. El model policial no és el model de seguretat. Per nosaltres la seguretat va lligada a moltes coses. La gent sent seguretat quan té garantit el dret a l’habitatge, l’accés als aliments i el dret als subministraments més bàsics. Si veiem les últimes dades dels Mossos que tenim del 2017, el 80% dels delictes són patrimonials i la gran majoria furts. Això vol dir que estem parlant de robatoris d’objectes amb un valor inferior a 400 euros. No és tan difícil veure com la situació i les condicions materials de vida influeixen molt en la seguretat o la percepció de la seguretat. I tampoc és difícil veure que aquesta és diferent segons el barri o la capacitat adquisitiva de les persones. El model de seguretat hauria de respondre als drets i necessitats de la ciutadania, que també generen una sensació de seguretat i per tant entenem que el model de seguretat ha de ser aplicat de forma transversal a tos els àmbits i departaments i traspassar tots els àmbits de l’acció política: des de l’educació fins a la sanitat, l’habitatge o les polítiques de serveis públics en general.\nParlant del model policial en concret o actuació policial l’hauríem de reservar per aquelles problemàtiques que no hem pogut solucionar d’una altra manera. Per tant, hauria d’actuar en última instància i ara no veiem aquest model de seguretat. Veiem que, a la primera de canvi, s’aposta per un model autoritari, agressiu i restrictiu amb els drets de les persones, que en cap cas hi ha un diàleg amb la ciutadania ni una voluntat política de veure exactament l’arrel dels problemes.\nEl model necessitaria una societat amb més benestar…\nPe nosaltres és essencial perquè hi hagi realment una seguretat. Aquesta ha d’anar lligada també amb els drets de les persones i vol dir que un model on vulguem assegurar-nos que hi ha seguretat ha d’anar lligat també als drets i necessitats de la majoria treballadora i això passa per una educació i sanitat pública i universal.\nHi ha algun model policial que pogués referent al món per la CUP?\nLa veritat és que hi ha alguns models policials en els quals ens podríem referenciar però no acabarien de ser el model policial que defensaria la CUP. Per exemple a Anglaterra s’ha fet molta feina en aquest sentit, en base a determinats models policials que són més d’acompanyament a les problemàtiques que no pas d’agressió. Això no vol dir que sigui també un sistema que vagi encaminat a assegurar aquest capitalisme patriarcal. Ens trobem en un món on impera, per desgràcia, el sistema capitalista patriarcal i per tant els estats, en el seus cossos de seguretat, el que pretenen és precisament assegurar aquest sistema.\nLa demanda de la dimissió de Buch per part de la CUP va camí de ser una reclamació eterna?\nHem demanat en reiterades ocasions la dimissió del conseller i també hem demanat que sigui cessat per part del Govern, si és que no comparteix la seva manera de fer. Hi ha moltes persones que han estat afectades per aquestes actuacions policials tan agressives i autoritàries. Estem parlant d’una vulneració sistemàtica dels protocols policials aprovats per una majoria democràtica en el Parlament de Catalunya i que el Govern hauria de fer complir. I veiem que hi ha una impunitat absoluta davant l’incompliment sistemàtic d’aquests protocols i mínimes garanties en les actuacions policials. No ens estranya. Ja fa molts anys que això és així.\nTambé demanem la dimissió del secretari general d’Interior, Brauli Duart, que veiem que segueix una línia molt concreta. També la del director general de la Policia, Andreu Joan Martínez, que és d’encapsular els moviments socials i fer identificacions en massa per tenir controlat aquests moviments en base a una dinàmica de persecució, monitorització i seguiment…\nPerò és nou o n’hi ha més perquè hi ha més manifestacions al carrer?\nNo és nou. Martínez ja hi va estar a l’època de Felip Puig i va fer una actuació molt semblant: els encapsulaments i les identificacions massives de persones dels moviments socials. Però sí que és cert que en els últims mesos estem veient com estan creixent aquestes identificacions sense cap tipus de motiu. De fet hi ha una jurisprudència molt consolidada respecte aquesta qüestió i és que, encara que tu estiguis participant en una manifestació no comunicada, no se t’ha de poder criminalitzar. És la sentència Turquia versus Turquia que s’ha aplicat en d’altres casos, que diu que el dret a manifestació no pot ser criminalitzat. I veiem com de forma sistemàtica aquest Govern criminalitza el dret a protesta i a manifestació fins al punt que en els últims mesos hi ha hagut 550 identificacions. És molt, una barbaritat.\nÉs el Govern de Torra un govern que vulnera drets fonamentals doncs?\nSí, és així. És un Govern que està vulnerant drets fonamentals, civils, socials i polítics i, a més a més, està instal·lat en un processisme que no resol la qüestió del dret a l’autodeterminació i el conflicte polític del nostre poble. Per tant és un Govern amb una gestió absolutament nefasta. No només en el Departament d’interior.\nVostès van portar el tema de Desokupa al Parlament i la qüestió no ha quedat aclarida…\nEl conseller diu que els Mossos no col·laboren amb Desokupa. La realitat i els vídeos ens diuen una altra cosa. Hi va haver una col·laboració directa dels Mossos amb l’empresa Desokupa i en contra dels drets de les persones, una altra vulneració de drets. Els Mossos es van aliar amb unes persones que actuen com una màfia organitzada, com uns criminals que van a atacar el dret a l’habitatge d’aquelles persones que no se’l poden pagar, no perquè sí sinó perquè les pròpies polítiques protagonitzades pels successius governs ens han portat a una situació que l’habitatge ha estat un bé de mercat i no pas un dret essencial pel desenvolupament d’una vida digna. Buch diu que els Mossos són policia judicial, això és cert, i que han d’obeir ordres judicials i han d’acompanyar les comitives judicials. Si aquest senyor té una sola prova que un jutjat ha enviat els Mossos ha col·laborar amb Desokupa per atacar el dret a l’habitatge d’aquelles persones que no se’l poden pagar, si en té una sola prova, els primers en anar contra aquesta decisió judicial i portar-la a totes les instàncies que faci falta serem nosaltres. Però això no és cert. Cap jutjat envia els Mossos a col·laborar amb Desdokpua a cometre un delicte de coaccions.\nSi es confirma aquesta vulneració de drets la CUP actuaria?\nEl conseller va acusar els jutjats de què van ser ells els que van donar l’odre als Mossos per col·laborar amb Desokupa. Si fos el poder judicial no m’agradaria que el conseller digués que jo he enviat els matons de Desokupa a col·laborar amb els Mossos d’Esquadra. El que vam fer és portar la veu del Sindicat de barri del Poble Sec, que és qui realment defensa el dret a l’habitatge al barri mentre les institucions no ho estan fent. No se si el sindicat ha pres o prendrà alguna mesura legal.


Brutal agressió racista a un senegalès a Lleida\n11/06/2021 a les 11:00\nL'alcalde Miquel Pueyo condemna la suposada agressió per part de cinc joves i demana una investigació "profunda" a la Urbana i els Mossos\nUn conductor ebri fuig a peu després de causar un accident a Lleida\nCinc nois haurien agredit de forma "brutal" i per motius racistes i xenòfobs un veí de Lleida d'origen senegalès de 47 anys. Així ho ha explicat l'alcalde de Lleida, Miquel Pueyo, durant el Ple d'estat de la ciutat aquest divendres i haurien tingut lloc a principis de la setmana passada.\nSegons Pueyo, la víctima va ser abordada per una persona al barri de Cappont i li va preguntar si volia treballar; al dir-li que si, el va fer entrar en un espai i allà va ser conduït en una sala on hi havia els cinc nois que l'haurien agredit "brutalment" fins que va arribar la Guàrdia Urbana. Pueyo ha demanat un "anàlisi profund" del cas a la Urbana i també als Mossos d'Esquadra.\nAixí mateix, ha dit que Lleida és una ciutat "pacífica i convivencial" i que una agressió física d'aquesta magnitud i dimensió és "absolutament inacceptable". Per aquest motiu, ha afegit que la Paeria farà tot el possible perquè no es repeteixi un cas així. La denuncia l'ha fet arribar CCOO a la Paeria.


formació ocupacional Treballar a l'estranger premis europa cultura educació concurs universitat estudiants lloguer art emprenedoria participar ofertes de treball Voluntariat a l'estranger pràctiques Idiomes cooperació estranger treball mobilitat europea feina Santa Coloma de Gramenet habitatge cursos L'Hospitalet de Llobregat formació casal estiu tallers ajuts pràctiques a l'estranger ofertes de treball a l'estranger beques voluntariat Badalona recerca Estudiar a l'estranger solidaritat trobar feina\nExposició: "Solidaris de L’H" [Del 1/3 al 31/3]\nAquesta exposició pretén destacar el paper rellevant que fan les ONG: amb el treball personal i desinteressat dels seus sòcies, per tal de contrubuir a fer ciutat i l’esforç d’altres entitats de la ciutat...\najuts, cooperació, L'Hospitalet de Llobregat, solidaritat\nEstas interessat en dur a terme un acció de cooperació? T'agradaria fer un voluntariat a l''estranger? En aquest taller t'ho posem fàcil. Vols resoldre dubtes? Necessites orientació? Aquest és el...\nSanta Coloma amb el poble Sahrauí\nL’associació Santa Coloma amb el Sàhara portarà a terme el projecte ‘Vacances en pau’, que consistirà en acollir nens i nenes sahrauís procedents dels camps de refugiats. Per fer possible aquest...


Una perspectiva glamurosa: Blog dexperiència laboral | CAT.rickylefilm.com\nEn el viatge de tren des de Edimburg a Londres meu estómac volteja repetidament d'emoció al nerviosisme i viceversa. Òbviament, hi ha prop d'un milió de preguntes que s'executen a través de la meva ment; ¿Què serà que hi ha? Què em poso? Hi haurà alguna confusió incòmoda sobre el que significa 'te'? Per sort l'idioma en Glamour és universal i l'actitud és benvinguda, i aviat s'adona que no hi havia res de què preocupar-se. Em van donar una càlida presentació a l'equip de característiques per Medini (que ràpidament es converteix en el meu salvador per als propers quatre setmanes!) I em poso a treballar. El meu primer dia es dedica a la presentació de documents i revistes velles, familiaritzar-me amb com funciona tot, i tractant de negociar la millor manera de distribuir tres bosses massius de correus a l'oficina (resulta que no és apilant tan alta al voltant del seu escriptori que vostè es troba darrere d'un petit fort!) es honestament se sent com si hagués parpellegi i divendres ha aparegut, com el meu setmana ha passat volant en un creu de diligències Vogue House, transcripcions d'entrevistes, llista d'índexs de cinema i un cas bastant extrem d'aconseguir perduda. Una setmana aquí i ja he après que els errors són inevitables quan s'està trobant els seus peus, però sempre que vostè té una recepta de te decent, res pot anar massa dolent. Roll a la segona setmana!\nUn cop més he estat víctima de la deformació del temps GLAMOUR com la meva segona setmana velocitats per a un fi. Hi ha una mica més viatges Vogue House, un pessic de fotocopiat, un pessic de transcriure i una gran quantitat de gaudi, em acomodament en el meu paper com una obra experimentada, plena de glamur. L'oportunitat d'ajudar amb una característica pròxima es presenta també per la bella Scarlett Russell, al costat d'un crèdit de l'escriptura molt valuosa per a posar en el meu CV! Una de les majoria dels treballs d'obertura dels ulls em donen aquesta setmana, però és prendre cada secció del paper de la propera edició de març de les seves carpetes individuals i presentar junts en un armari per a la seva custòdia. Això no només ofereix un avançament de bec en l'últim número (endevinin què. Va encantar!) Però també porta a casa just la quantitat de temps, esforç, sang, suor i llàgrimes entri a cada bossa de mida edició de la revista britànica No.1 de la Dona! Un avantatge addicional per la meva setmana és que en el meu camí a la feina i viceversa, no només me les acord per no perdre, però estic realment confós amb un londinenc! Pena que la meva tapadora és descoberta per la meva necessitat de consultar un mapa, seguit de prop per una punxada de pànic, ja que posteriorment s'adona que hi ha una probabilitat del 90% que els vaig indicar en la direcció equivocada.\nMés de la meitat camí a través del meu temps aquí i estic encara a experimentar dos dies la mateixa, ja que alguns llançaments i terres excitació induïda per esdeveniments aquesta setmana. Tenim un parell extra de mans proporcionats pel company Workie Emma, que és una addició molt ben acollida en els pròxims cinc dies! Com les inevitables bosses arriben revisem ràpidament el mètode posterior a la distribució actual abans d'arribar a la conclusió que sí, taula d'estil fortalesa és, de fet, el geni després de tot; hi ha un mètode en la bogeria desordenat! La presència d'Emma a l'oficina també significa que dilluns que sóc capaç d'escapar d'hora i ajudar en un esdeveniment per celebrar el llançament de la nova APP Brides Magazine. L'esdeveniment és bonic i comença amb algunes tasques de preparació i llista de convidats, abans de concloure amb una mica de xampany i una magdalena indulgència. Més transcripció, redacció i post-deures segueixen tornar al glamour, abans de divendres porta el començament d'alguna llaminadura-de sacs molt apreciada pels Premis nacionals de televisió. Ha estat una setmana plena d'esdeveniments, i encara que sens dubte la benvinguda al meu cap de setmana de mentides amb els braços oberts, no puc creure que només hi ha una setmana per anar!\nLa fi és a prop del meu temps en el glamour i puc dir amb seguretat que he gaudit molt mi mateix i es va inclinar molt sobre la indústria espero arribar a ser part d'un dia. Els meus darrers dies es gasten lligar qualsevol cap solt, la realització d'algunes funcions més investigació i transcriure les meves dues últimes entrevistes; que ofereixen una interessant visió de la psique masculina i tornar a encendre un vell aixafament entre aquest grup particular d'actors nord-americans. (De nou, tot serà revelat en el proper número!) Abans de 05:15 Sé que ha rodat al voltant i és el moment per a mi de fer la maleta, física i metafòricament, i tornar per la carretera. Estic molt agraït d'estar deixant amb unes sàvies paraules, molta més experiència i un punt de vista seriós glamour en el funcionament intern de la meva revista preferida. Sense cap dubte - millor començament per a l'Any Nou mai !!\nPer Aimee Reilly


L’oportunitat que el PP i CiU van perdre el 2011 (Javier Pérez Royo)\nEL DEBAT DE L’AUTOGOVERN\nL’oportunitat que el PP i CiU van perdre el 2011\n4 min. Catedràtic De Dret Constitucional 04/01/2019 23:08\n651x366 Mariano Rajoy i Artur Mas, aleshores presidents del govern espanyol i de la Generalitat, respectivament, van reunir-se a la Moncloa el 20 de setembre del 2012. / ÁLVARO HURTADO Mariano Rajoy i Artur Mas, aleshores presidents del govern espanyol i de la Generalitat, respectivament, van reunir-se a la Moncloa el 20 de setembre del 2012. / ÁLVARO HURTADO\nQuè hauria passat si el Tribunal Constitucional hagués dictat la sentència sobre l’Estatut de Catalunya de l’any 2010 el 2007? Temporalment, era possible: el recurs el van interposar els parlamentaris del PP l’any 2006 i, en conseqüència, el Constitucional podria haver-ho resolt l’any 2007. El resultat de la sentència del 2010 és ben conegut, però si s’hagués resolt tres anys abans, ¿hauria tingut el mateix impacte?\nEs tracta, òbviament, d’un interrogant que no té resposta, però sobre el qual no resulta ociós reflexionar. L’Espanya del 2007 no era l’Espanya del 2010. Encara no havia fet acte de presència la crisi econòmica que va acabar esquerdant el pacte constituent sobre l’estat social. No existien l’angoixa i la crispació que s’apoderarien de la societat espanyola a partir de l’any 2008 i, en conseqüència, es podria haver abordat la decisió del Tribunal Constitucional en un ambient més serè.\nLa sentència sobre l’Estatut va ser dictada en el pitjor moment possible. La crisi de pacte constituent sobre la descentralització política de l’Estat es va superposar a la crisi de l’estat social provocat per la crisi econòmica. Entre totes dues van acabar desenquadernant el sistema polític tal com s’havia configurat des de l’entrada en vigor de la Constitució, i encara no hem aconseguit enquadernar-lo de nou.\nEn els anys immediatament posteriors a la concatenació de les dues crisis, en la segona meitat del 2010 i el 2011, encara semblava que es podia trobar una resposta a totes dues dins del marc previst en la Constitució. En les eleccions catalanes que es van celebrar l’octubre del 2010 i en les eleccions municipals, autonòmiques i generals que es van celebrar el maig i el novembre del 2011, es va produir un enfonsament dels partits d’esquerra i un enorme enfortiment dels partits de dreta tant a Catalunya com a Espanya.\nCiU va aconseguir per primera vegada des de l’entrada en vigor de la Constitució ser el primer partit en totes les eleccions: municipals, autonòmiques i generals. Ni en els millors moments de Jordi Pujol ho havia aconseguit, un èxit sumat a la recuperació del poder a la Generalitat amb un Artur Mas que va superar l’anomenada travessia del desert, els set anys d’oposició.\nEl PP a Espanya va aconseguir també tornar a la Moncloa (amb majoria absoluta) i combinar-ho amb resultats aclaparadors a les autonòmiques i municipals. El debilitament de l’esquerra es compensava amb l’enfortiment de la dreta, al revés del que va passar als anys vuitanta. De la mateixa manera que el sistema polític es va recuperar de l’enfonsament de la dreta es podia recuperar de l’enfonsament de l’esquerra. No semblava que el sistema polític espanyol estigués condemnat a quedar desenquadernat.\nVull dir que CiU i el PP, enfortits pel cicle electoral, es van trobar en condicions de pactar una sortida per a les dues crisis que havien confluït amb l’esquerra als governs tant a Catalunya com a Espanya i que les va escombrar i, no obstant això, no van ser capaços ni tan sols d’intentar posar-se d’acord i compartir un diagnòstic, a fi de trobar una resposta susceptible de ser compartida a tot l’Estat, Catalunya inclosa. Cadascun va fantasiejar amb poder imposar unilateralment la sortida que li interessava i el resultat ha sigut el que estem veient.\nEn el temps en què ens és possible fer prediccions no es tornarà a disposar d’una oportunitat com la que van tenir el PP i CiU entre el 2010 i el 2011. Els autors del pacte pel qual es pugui tornar a un sistema polític ordenat tant a Catalunya com a l’Estat seran molts i no es podrà abordar exclusivament la integració de Catalunya a l’Estat al marge de la intregració de les altres comunitats autònomes.\nPel que fa al model territorial, tornem a trobar-nos en un moment materialment constituent, tot i que disposem formalment d’una Constitució. Ja sabem per l’experiència d’aquests últims deu anys que el pas del temps no només no ajuda a resoldre el problema, sinó que fa més difícil trobar una resposta. ¿Serem capaços d’intentar fer-ho?


Un estudi encarregat per l'associació Barcelona Oberta xifra en prop de 2.000 milions d'euros la despesa en comerços de no alimentació\nClara Aliaguilla | dimecres, 22 de març del 2017, a les 21.36\nL’estudi també posa xifres a les diferències entre barris i segmenta la ciutat en quatre zones. Al centre, les compres fetes per turistes representen un 61 % del total de facturació, i en un segon arc arriben al 28 %. Com més enfora, més se’n minimitza el percentatge: en una tercera franja arriba al 15 %, i a la quarta, al 3 %. En conjunt, es calcula que els més de 33 milions de turistes que passen per Barcelona anualment gasten gairebé 2.000 milions d’euros en comerços, excloent d’aquest còmput els d’alimentació.\nRoger Gaspa, soci director d’RBD Consulting Group, encarregada d’elaborar l’estudi, s’ha mostrat partidari d’apostar pel turisme de compres, que ha qualificat de “turisme de més qualitat” i ha dit que és el que genera “majors beneficis per a la ciutat”. Per Gaspa, es tracta d’un tipus de visitants que “no generen tants efectes de massificació, de poder adquisitiu molt alt , o de poder adquisitiu alt, i familiar, no és un turisme de borratxera”.\nSegons el mateix estudi, el turisme fa que es pugui donar feina a 26.000 persones. Si no fos pels estrangers, assegura l’informe, haurien de tancar almenys 1.200 comerços, i aproximadament el doble també en tindrien probabilitats.\nA l’hora de definir línies de treball futur, s’aposta per impulsar noves àrees turisticocomercials. En concret, la part alta de la Diagonal, la Dreta de l’Eixample i l’avinguda de Gaudí, Glòries, el Gaixample i Creu Coberta – plaça d’Espanya – Paral·lel. Entre aquests, proposen crear el que anomenen “eixos de connectivitat comercial”, un a la part central de la Diagonal i un altre a la Gran Via.\nOriol Illa: “Les grans elèctriques no volen complir amb la llei de pobresa energètica”


Geopolítica i relacions econòmiques internacionals (Simulador Geopolític) | Fundació URV\nGeopolítica i relacions econòmiques internacionals (Simulador Geopolític)\nAquest curs de formació contínua forma part de l'itinerari del\nMàster en Cooperació, Desenvolupament i Transformació Social\nExalumnes del postgrau Especialista Universitari en Cooperació Internacional, exalumnes d'altres programes afins, professionals de la salut i de la logística d'emergència humanitària i docents i estudiants del sector sanitari.\n- Conèixer el funcionament bàsic de les principals institucions supranacionals i el seu impacte a la realitat econòmica i social, la diplomàcia i les relacions internacionals buscant de forma conjunta el progrés comunitari internacional i la defensa dels interessos de cada nació.\n- Identificar les bases de la política nacional i l'economia pública.\n- Aprofundir en el coneixement dels fonaments dels recursos d'un país així com en el funcionament del comerç internacional i la importància d'incloure el Medi Ambient dintre de la planificació política a llarg termini.\nDiploma de Postgrau en Cooperació i Desenvolupament\nL'acció humanitària: ajut i emergència\nLa transformació social en el món digital\ndel 23/03/2019 al 05/04/2019\nDivendres de 17 a 21 i dissabtes de 10 a 14 h.\nJoan Fuster Garcia\nJavier Coca Sánchez


Ximo Puig anuncia una taula de treball amb l'oci nocturn que definirà ajudes directes per a evitar la pèrdua de llocs de treball en el sector | Valencia Extra\nEl president demana caminar cap a l’harmonització fiscal que reclama des de fa temps el Consell perquè, “per allunyar-se uns quants quilòmetres, no es puga evadir impostos”\nEl president de la Generalitat, Ximo Puig, ha anunciat la creació d’una taula de treball amb el sector de l’oci nocturn que permetrà concretar ajudes directes “absolutament necessàries” per a evitar la pèrdua d’ocupacions i abordar el “model de treball” davant la continuació de les restriccions a l’activitat per a prevenir l’expansió de la pandèmia de COVID-19.\nAixí ho ha indicat en la sessió de control de les Corts, on ha assenyalat que l’acord aconseguit en aquest sentit amb el sector és una “resposta de justícia” que busca impedir que es perden “milers de llocs de treball”.\nLa voluntat del Consell és “superar la pandèmia i reactivar l’economia”, ha manifestat el president, que ha precisat també que aquesta taula de treball comptarà, per part de la Generalitat, amb la presència de representants de les àrees d’Interior, Sanitat i Turisme.\nGràcies a aquest canvi propiciat pel nou Consell, basat en “la justícia fiscal, la sostenibilitat i la igualtat d’oportunitats”, més d’1,5 milions de valencians i valencianes paguen hui menys impostos, ha afirmat el president.\nJa en els corredors de la Cambra i a preguntes dels mitjans de comunicació, el president ha sol·licitat a més una “anàlisi seriosa i rigorosa” per a realitzar una reforma fiscal que “que atenga els criteris de justícia social ja implantats en la Comunitat Valenciana”.\nEn aquest punt, ha assenyalat que la proposta d’harmonització fiscal no és una cosa nova”, sinó una reivindicació que el Consell porta plantejat des de fa temps, basant-se en els estudis realitzats per l’Institut d’Investigacions Econòmiques (IVIE), i que la mateixa ministra d’Hisenda, María Jesús Montero, es va comprometre a estudiar en la reunió que va mantenir a València amb els agents socials l’octubre de 2019.\n“Quan una comunitat autònoma pot fer ‘dúmping fiscal’, alguna cosa no funciona adequadament”, ha indicat el president, que ha afegit que no s’està davant un “debat identitari” ni “contra Madrid”, sinó que es tracta que “per allunyar-se uns quants quilòmetres, no es puga evadir impostos”.\nEn la seua intervenció en la sessió de control, Puig ha emfatitzat que el Consell continua apostant per la justícia fiscal i la igualtat d’oportunitats, amb mesures com les incloses a través de la llei d’Acompanyament als Pressupostos de la Generalitat per a 2021, que inclouen un paquet de rebaixes fiscals selectives de suport a sectors afectats per la pandèmia.\nTal com ha puntualitzat, no s’aplica cap pujada d’impostos a les famílies amb rendes mitjanes i baixes, sinó que, al contrari, s’estableixen beneficis fiscals als sectors més vulnerables de la societat, de manera que les mesures redistributives afecten les grans rendes i grans patrimonis.\nL’impacte de totes les mesures aconsegueix els 44 milions d’euros, el 0,17% del Pressupost de la Generalitat per a l’any vinent, ha precisat el president. Respecte a l’IRPF, segons ha exposat, sobre els al voltant de 2,2 milions de contribuents en la Comunitat Valenciana, la mesura afectarà al voltant de 5.000 contribuents, el 0,2% del total.\nI, en el cas de l’impost de Patrimoni, a tall d’exemple, ha indicat que l’increment del tipus per als quals compten amb una base liquidable superior als 10,7 milions d’euros afectarà poc més de 100 persones en tota la Comunitat. A més, quant a la reducció del mínim exempt de 600.000 a 500.000 euros de patrimoni, exclosa l’habitatge habitual, s’estima que suposarà la incorporació de 2.200 noves persones declarants.\n“Aquest Consell mai ha canviat d’opinió respecte a la seua política fiscal, i el seu compromís continua sent el mateix: que siga sostenible i que genere igualtat d’oportunitats”, ha manifestat Puig.\nEl president ha remarcat també que el marc d’estabilitat i confiança que han propiciat les polítiques del Consell s’està traduint en una major capacitat d’atracció d’inversions, com ho demostren les negociacions “amb alguna multinacional per a canviar la seu a la Comunitat Valenciana”. “Això és treballar pels interessos generals” dels valencians i valencianes, ha agregat Puig.\nPuig ha destacat que la Comunitat Valenciana està preparada perquè, en el primer trimestre de 2021, estiguen vacunades contra la COVID-19 200.000 persones pertanyents als grups de major risc (residències, personal sanitari i sociosanitari i persones vulnerables), tot això gràcies al fet que “durant anys i anys” s’ha treballat amb “gran solvència” en la planificació dels instruments de salut pública per a fer-ho possible.\nHa subratllat en aquest sentit que l'”èxit” en la campanya de vacunació contra la grip així ho acredita també, amb un total 1.021.270 persones vacunades fins a aquest dimarts, enfront de les 767.388 de la campanya anterior.


Ja portem quatre setmanes d’escola i els deures i els refredats ja són aquí i han vingut per quedar-se. A mi,que els nens tinguin deures, mentre no sigui en excés, no em molesta. És més, m’entendreix. Veure’ls asseguts en silenci, resolent el mític 2+2 i acceptant la mentida que el resultat sempre, sempre dóna 4; buscant a l’ordinador la vida secreta de les formigues obreres i veure’ls la cara quan s’adonen que és una existència pastada a la dels seus progenitors; espiar com estudien la lliçó penjats cap per avall de la llitera, com si la posició ajudés que les idees fessin pòsit a l’interior de la tapa del crani. Llàstima que tot plegat sigui un miratge, microescenes que no duren més de tres o quatre segons.\nLluites i millores\nA partir del cinquè segon el que s’esdevé és una lluita aferrissada de l’adult contra el nen perquè enllesteixi els deures en un temps inferior a tres hores per fitxa. També existeix la modalitat Ultimàtum a la Terra, quan els dic que o acaben les feines en un temps raonable o s’ha acabat el bròquil i ells em responen: “Klaatu barada nikto”.Aquestes i moltes altres escenes gens tendres tenen lloc a casa meva i, segons confessions fetes en sopars de pares amb força vapor etílic, també es dóna a la majoria de les llars catalanes amb menors a càrrec. Però faltaria a la veritat sino reconegués que aquell infant que es llançava a terra plorant i picant de peus i mans al crit d’“És injust!És injust!”, cada vegada que havia de fer un miserable dibuix d’una vaca per l’endemà, ara només munta una escena una vegada al mes. O fins i tot cada dos mesos! I també és de justícia posar totes les cartes sobre la taula i parlar dels deures idiotes.\nSi et toca un professor o un claustre sencer obsedit per la idea de pintar, tu i el menor heu begut oli. ¿Algú ha certificat amb estudis científics que l’aprenentatge d’idiomes augmenta si l’alumne acoloreix un gos que du al costat la paraula dog? ¿I les matemàtiques? ¿Cal pintar amb tot detall els elements que estan dibuixats a dins dels conjunts? I qui diu pintar diu dibuixar. Obligar un nen que odia dibuixar a fer un dibuix sobre el llibre que s’ha acabat de llegir és assassinar un lector. O fer escriure un text i acabar rematant-ho amb l’exigència d’un dibuix. ¿Què té a veure la literatura amb la plàstica? ¿Oi que ningú no barreja les matemàtiques i l’expressió escrita? ¿Oi que cap mestre no demana en acabar una sèrie de problemes que l’alumne faci un text explicant com l’ha resolt i què ha sentit mentre ho feia? Doncs això.\nUn capítol a part són els pares tramposos. Tafurs de pa sucat amb oli que “només” donen un cop demà.¿Com remuntes un nen que s’ha passat una tarda per fer un plànol de casa i et diu que el Pepet ha fet una presentació 3D amb música de John Williams? Com que sóc la pitjor mare del món li explico la veritat de la vida als meus fills: que hi ha persones que sempre en saben més perquè han nascut amb una ment privilegiada, o perquè s’esforcen el triple que ells. Però que també hi ha una mena d’escurçons amb qui toparan ho vulguin o no ho vulguin: els mentiders, i que mira, nosaltres no ho som, però que a la pròxima el Pepet es quedarà amb la boca oberta perquè ara mateix m’apunto a un curs de CAD-CAM i realitat virtual i del que faci falta. He dit.\nPublicat al suplement Criatures. Dissabte 8 d'octubre de 2011


Educa Borràs aconsegueix refinançar-se - Diari de Sabadell\nEduca Borràs aconsegueix refinançar-se\nPlanta d'Educa Borràs, a Sant Quirze del Vallès / Wikipedia\nLa firma de joguines Educa Borras, amb seu a Sant Quirze de Vallès, ha aconseguit refinançar el seu deute a través de 13 bancs. D’aquesta manera supera el preconcurs de creditors que va presentar el passat mes d’octubre.\nSegons avança La Vanguardia, la firma ha acordat amb les entitats financeres allargar a set anys el pagament del gruix del seu deute a curt i mitjà termini, que s’eleva als 26 milions. L’empresa resol definitivament, així, els problemes de liquiditat derivats d’una estructura financera inadequada.\nD’aquesta manera, la firma ha rebut bones notícies a les portes de Nadal, la campanya anual més intensa. Nascuda al 2000 per la fusió d’Educa Sallent i Borràs Plana, factura uns 40 milions i té 250 treballadors.\nTemes:Educa Borràs, jocs, Nadal