El festival In-Edit 2020 presentarà una cinquantena de documentals musicals en una edició exclusivament virtual La República\nEl festival In-Edit 2020 presentarà una cinquantena de documentals musicals en una edició exclusivament virtual\nACN Barcelona.-El festival In-Edit 2020 se celebrarà sense públic. El certamen de documental musical es viurà només en línia, del 29 d’octubre al 8 de novembre, a través d’una plataforma […]\nACN Barcelona.-El festival In-Edit 2020 se celebrarà sense públic. El certamen de documental musical es viurà només en línia, del 29 d’octubre al 8 de novembre, a través d’una plataforma on es podran adquirir ‘entrades’ per a títols individuals o en abonaments diversos. En total, presentarà 50 documentals, amb molts films internacionals i una secció dedicada a la producció estatal. ‘White Riot’, sobre el moviment Rock Against Racism a l’Anglaterra de finals dels 70 inaugurarà la cita, i ‘Sisters With Transistors’, de Lisa Rovner, sobre les pioneres de l’electrònica, la clausurarà. El festival estrenarà també ‘Nou set dos’, d’Albert Domenech i Oscar Sanchez, sobre l’escena electrònica de Girona entre els anys 80 i 90.\nD’altra banda, aquesta singular edició retrà homenatge a la cineasta experimental francesa Marie Losier, amb la projecció d’algunes de les seves obres més celebrades: ‘The Ballad Of Genesis and Lady Jaye’, ‘Felix in Wonder¬land’ i dues seleccions de curtmetratges. Les entrades, ja a la venda, donaran accés als films a través d’In-Edit TV, la plataforma de vídeo sota demanda del festival que ja existia però que enguany serà l’única finestra d’exhibició. Allà, amb un sistema de crèdits, es podran adquirir films a títol individual o agrupats en abonaments temàtics o per nombre de films. El nou director del festival, Uri Altell, explicava aquest matí en roda de premsa que enguany han posat el focus en els documentals amb “accent reivindicatiu”. Quant al funcionament de la plataforma de visionat, la direcció del festival ha remarcat que alguns dels documentals adquirits tindran un límit màxim de visionats, mentre que en altres la limitació serà temporal. Com és habitual la programació es distribueix en les seccions Oficial Internacional, Panorama Nacional (estatal), els Excedlents (dedicat a clàssics de la música) i finalment una selecció de curtmetratges musicals. A banda, per tercer any es repetirà el taller de creació documental musical en format curt, adaptada a la situació i ara en aliança amb el Cruïlla XXS. Enguany el taller va consistir en la creació d’un curt sobre un artista participant del cicle musical organitzat al juliol, passant per totes les fases de creació. En la secció internacional brillen ‘White Riot’, de Rubika Shah i ‘Sisters With Transistors’, que inauguren i clausuren el festival respectivament. També competiran ‘Elder’s Corner’ (una celebració de la música nigeriana explicada pels seus artistes) o ‘Dark city beneath de beat’, una carta d’amor del músic TT The Artist a la seva ciutat de Baltimore, la música club, l’escena de la dansa i els joves que s’expressen al carrer. I entre els documentals de l’Estat que s’hi presenten hi haurà el film d’Albert Domenech i Oscar Sanchez ‘Nou set dos’, sobre l’escena electrònica de les comarques gironines entre els anys 80 i 90, amb sales emblemàtiques com Le Rachdingue o La Sala del Cel. El mallorquí Simó Mateu estrenarà ‘Revelando a Mario. El hombre detrás de la revolución musical’, dedicat al fundador del segell Nuevos Medios Mario Pa¬checo. I el també mallorquí Joan Porcel presentarà ‘Sempre dijous’, un retrat de la cantant Júlia Colom, una jove de tan sols vint anys que busca obrir-se camí en el món de la música.


LLiçons de la LLiga de Campions – Roman Formació\nVagi per davant que no sóc un expert del futbol però em sembla molt oportú comentar la inesperada arribada a la final de la lliga de campions del Tottenham entrenat per Maurici Pochettino ja que en podem treue lliçons a nivel de RRHH\n“Necessitem temps, i el temps no el podem comprar. És el més important per a nosaltres”.\nAquesta frase la va dir l’entrenador citat que ha portat el seu equip a la final més desitjada pels millors equips de futbol.\nEren temps difícils per a ell i el seu equip; entre altres motius, perquè fa dos anys van ser eliminats molt prematurament en el mateix campionat i molt pocs creien en un futur esperançador…\nPerò Pochettino no es va agenollar davant les dificultats. Havia de donar temps al temps i aprofitar per a seguir amb l’esforç, el treball, la motivació i el lideratge per a superar aquesta situació.\nI al final ha recollit el seu merescut fruit. Ignoro si guanyarà la final però el fet d’arribar-hi ja li suposa una victòria.\nQuines conclusions podem treure a nivell de Recursos Humans? Quina lliçó o lliçons ens pot donar aquesta lliga de campions?\nProbablement moltes però m’atreveixo a esmentar unes poques:\n1 )Mai deixar de creure en un mateix: La vida és molt llarga i els fruits d’allo que has sembrat no sempre arriben en el moment més desitjat. A vegades cal donar temps al temps i el temps, com va dir Pochettino, no es pot comprar.\n2 )Respecte (sense por) a l’adversari: Sense el degut respecte al contrincant es pot caure en el perill de creure que tot serà fàcil i no cal posar massa esforç per a superar al rival. Això no significa tenir por però sí que ser prudent, sense deixar de creure en un mateix.\n3) Aïllar els comentaris externs negatius: No hem de permetre ser influenciats negativament. Què hauria passat si s’hagués cregut allò de que només els cognoms de Cristiano i Messi podien arribar a la final? Què hauria transmès als seus jugadors?\n4 ) No donar res per perdut abans de finalitzar: Si durant un projecte, un partit…les coses no surten com un vol, no val donar per perdut res o pensar que ja tot està decidit. En aquest cas, el partit d’ahir s’hauria acabat amb el 2 a 0 a favor de l’Ajax\n5) “Plorar per a plorar”: No seria estrany que en el seu moment li haguéssin dit que la situació del seu equip era per plorar. Encara que hagués plorat (fins i tot físicament) això no és tan negatiu com s’acostuma a creure. La vida és un aprenentatge continuat, de bones i no tan bones experiències.\nUs recomano mirar bé la foto d’inici. Les llàgrimes d’alegria d’ahir no tindrien el mateix sentit sense les dificultats d’abans d’ahir…La caiguda de genolls de l’entrenador és de la emoció d’haver comprovat com sempre ens hem d’aixecar després d’una caiguda\nSi de l’experiència d’aquest equip i el seu entrenador n’intentem fer un símil a nivell de RRHH…\nHem de lluitar per un lloc de treball, hem d’intentar arribar a la final d’un procés de selecció…llavors pregunto:\nFarem com una part de l’afició que ja donava per finalista un equip abans d’hora? Ho donarem per perdut abans d’hora? Sobre-valorarem als nostres rivals? Els perdrem el respecte? O senzillament creurem en nosaltres mateixos sense massa orgull però amb suficient acte-estima?\nCreure que pots arribar a la final sense donar res per fet penso que és l’actitud.\nAleshores les victòries es celebren millor…\nlligue Mai 10, 2019


NO ABARATIM EL SOMNI | Ramon Camats\n« LES INTERMITÈNCIES DE LA MORT\nKANT AL PARLAMENT »\n05/06/2016 per Ramon Camats\nA la vida hi ha dues tragèdies: la primera és el no acompliment d’un desig íntim. L’altra és el seu acompliment. Això contradiu aquella sentència, tan nostrada, segons la qual val més tenir que desitjar. Encara que la contradicció és només aparent, si més no en el context que recordo haver-la sentit més cops, això és, quan es parla dels quilos de més que hom ha acumulat a la panxa o al cul. Qui busca consol dels excessos, acostuma a dir això: val més tenir (xixa, carn) que desitjar (estar magre o escardalenc).En qualsevol cas, què és pitjor, o millor, segons es miri: tenir o desitjar? La literatura va plena de narracions –i moltes tragèdies– que t racten el tema. A moltes es fa evident, un cop i un altre, que allò que es desitja és més plaent abans que després d’obtenir-ho. La persona estimada –posem per cas– és sempre millor abans de casar-se amb ella i, sobretot, abans de conviure-hi, abans d’haver de decidir qui posarà la rentadora, qui fregarà els lavabos, qui baixarà la brossa al carrer i qui canviarà els bolquers a la criatura. Es podria dir que, d’alguna manera, la realitat sempre destrueix el somni. Per rematar-ho amb una frase: Tots els nuviatges, tant els que porten a l’altar, al notari o al pacte, acaben bé i hom els recorda amb plaer. La torna ve durant la lluna de mel, on el primer que s’acaba és la mel.\nDiuen que la política és l’art de conciliar el desitjable amb allò possible. La política, doncs, té un peu a la república de l’imaginat i un altre a la monarquia de la realitat. A Catalunya havíem tocat el somni amb l’acord d’investidura. Semblava que, més que un simple «pacte», es tractava d’un «compromís», o acord al qual s’arriba després de fer concessions tant per un costat com per l’altre i amb vistes a un objectiu compartit. Havíem cregut que, passades les turbulències inicials, la relació s’estabilitzava i, una vegada compassat el ritme, emprenien camí junts. Però no, acabem de veure que el problema no era el ritme de les passes sinó que segurament no anaven pas al mateix lloc. I mentrestant, els caminants, al costat i al darrere dels que amenacen de trair el compromís, tips d’esperar que s’emprengui camí, ja estem per posar-nos al davant. No volem abaratir el somni ni ajornar més el desig.\nArxivat a CATALUNYA, INDEPENDÈNCIA, Justicia, Política Catalana | Feu un comentari


CEAR alerta de l'increment de notícies falses sobre migrants després de l'arribada de l'Aquarius - Diari La Veu\nEscriba el número 266186\nLa Comissió d'Ajuda al Refugiat (CEAR) al País Valencià ha detectat un increment de les notícies falses sobre persones migrants i refugiades després de l'arribada de la flotilla de l'Aquarius en juny.\nSegons expliquen en una nota de premsa, "es tracta d'una sèrie d'informacions fabricades expressament per a fomentar els prejudicis i el rebuig a aquestes persones, que formen part d'una estratègia global de criminalització i deshumanització que duu a terme l'extrema dreta en diversos països".\nCEAR-PV assegura que diverses web amb aspecte de mitjans de comunicació fa temps que fabriquen notícies falses o amb informacions esbiaixades presentades mitjançant titulars sensacionalistes amb l'únic objectiu de promoure els prejudicis racistes i xenòfobs i promocionar el relat de l'extrema dreta, que tracta d'enfrontar les persones autòctones amb les migrants i refugiades.\nDesprés dels casos més mediàtics com el de l'Aquarius a València i l'Open Arms a Barcelona, expliquen que "s'ha deslligat una campanya de difusió d'informacions en les quals no solament es criminalitzen i es deshumanitzen les persones rescatades, sinó que assenyalen i ataquen les organitzacions i les institucions que defensen l'acolliment". Aquestes informacions són difoses de forma massiva a través de les xarxes socials, sense que els responsables les rectifiquen.\nEn la nota, CEAR-PV també manifesta la seua preocupació "davant d'algunes notícies aparegudes en mitjans de comunicació convencionals que elaboren informacions respecte a les persones refugiades i migrants amb tons sensacionalistes o atenent fins i tot a detalls sense cap tipus d'interés informatiu".\nL'organització considera que aquestes informacions no contribueixen a desactivar les falses notícies, sinó que reforcen estereotips i assenten un relat problemàtic del fenomen migratori i de l'acolliment.\nNo obstant això, CEAR-PV també destaca la feina dels periodistes, "que estan desenvolupant un tractament responsable de la comunicació i que, a més, han dedicat diversos reportatges a desmentir totes les mentides, tòpics i notícies falses aparegudes fins ara". De fet, l'organització i la Unió de Periodistes han creat un observatori sobre el tractament informatiu de les migracions i les polítiques d'asil en els mitjans de comunicació. Aquest observatori es presentarà a finals de 2018.\nEscriba el número 848609


Diàlegs platònics - Wikisofia\nLa llista dels següents diàlegs constitueixen l'obra escrita de Plató o Corpus platonicum, al que cal afegir unes cartes (de les quals , almenys, la VII i la VIII es consideren autèntiques). Generalment, els diàlegs platònics es classifiquen en les quatre etapes següents:\nDiàlegs que tracten temes socràtics i se centren en definicions de conceptes com la pietat, la mentida, l'amistat, la virtut i si aquesta pot o no ensenyar-se. En l'Apologia Plató defensa la figura de Sòcrates. Encara no apareix la teoria de les idees.\nDiàlegs escrits després del seu primer viatge a Sicília (388-387), la seva estada a Cirene, i la fundació de l'Acadèmia (387). Apareixen, juntament amb temes encara socràtics, temes pròpiament platònics.\nÈpoca dels seus altres dos viatges a Sicília. Revisió de la teoria de les idees, que perd dimensió ontològica en favor d'una interpretació lògica. Sòcrates deixa de ser el personatge principal. Estudi de les dificultats de la teoria de les idees: tema de l'un i el múltiple, teoria de la participació. La dialèctica com a divisió de conceptes. Desenvolupament de la cosmologia platònica: el demiürg, l'ànima del món, l'esdevenir, la causa final. Revisió de la teoria política que culmina en una concepció matisada del just mitjà.\nJa que els diferents diàlegs no estan datats, l'agrupació i l'ordre que s'han presentat podrien ser diferents. No obstant això, aquesta és la classificació generalment admesa en l'actualitat, a la qual s'ha arribat mitjançant estudis que prenen en consideració: a) referències dels diàlegs a successos històrics coneguts, b) referències d'uns diàlegs a uns altres, c) relació de dependència respecte d'altres obres de l'època la data de la qual ens és coneguda i d) criteris filosòfics i estilístics referents als continguts interns dels diàlegs. D'aquí s'infereix que parts d'alguns d'ells, com el cas de la República, per exemple, van ser escrits en diferents èpoques.\nPel que sembla, a més dels diàlegs, Plató hauria sostingut un ensenyament no escrit dirigit solament als membres més avançats de l'Acadèmia, però aquest ensenyament pels ja iniciats (esotèric) no hauria adquirit forma escrita a diferència de la publicació (exotèrica). La necessitat de difondre les concepcions filosòfiques va ser l'única motivació que va impulsar a Plató a escriure, però ressaltant sempre la seva desconfiança respecte a l'escriptura que, a diferència de l'autèntic diàleg parlat, tendeix a immobilitzar el pensament (amb gran contrarietat per part del tirà de Siracusa que insistentment demanava a Plató una exposició, en forma de tractat o de manual, del seu pensament). Així, en el Fedre (274c-278b), per boca de Sòcrates, Plató narra el mite de Theuth, segons el qual, aquest déu egipci, després d'inventar les matemàtiques, l'astronomia, el joc de dames i els daus, va inventar també l'escriptura. Però el rei Thamus va posar en dubte el valor de tal invent, ja que si bé Theuth concebia l'escriptura com a elixir que enfortiria la memòria humana, Thamus, contraposava el llenguatge parlat a l'escrit i replicava que l'escriptura produiria l'efecte contrari: produiria l'oblit, ja que es tendiria a recordar per fora mitjançant signes estranys, i no per dins, mitjançant el coneixement interior. Aquesta contraposició mostra el saber adquirit i transmès a través de l'escriptura com un saber aparent: el text escrit sembla parlar, però en realitat l'escrit no respon a preguntes, és repetitiu, diu sempre i per a tots el mateix. Per això Thamus contraposa a la transmissió escrita el discurs, «que s'escriu amb ciència en l'ànima del que aprèn», que sap parlar, que argumenta i es defensa: és el «discurs viu i animat» –el diàleg, la discussió oral–, del qual el discurs escrit és només imatge (veg. text). En la Carta VII Plató també mostra la seva reticència a posar per escrit els seus ensenyaments i el seu saber: «tot home seriós es guardarà molt de posar per escrit qüestions serioses». A més, mitjançant l'ús del diàleg com a recurs literari per a exposar les seves idees, Plató retia homenatge al seu mestre Sòcrates, que havia fet del diàleg el mètode de la filosofia.\nObtingut de «https://www.wikisofia.cat/w/index.php?title=Diàlegs_platònics&oldid=58740»\nDarrera modificació de la pàgina: 9 oct 2018 a les 15:20.


La Mercè. Diada de colles locals\nAmb: Castellers de la Sagrada Família, Castellers de la Vila de Gràcia, Castellers de Sants, Castellers del Poble-Sec\nPilar de 4 (matinades: Plaça de Sant Josep Oriol)\nPilar de 4 (matinades: carrer Cardenal Casañas)\nPilar de 5 (sortida d'ofici de les autoritats: Plaça de la Mercè)\n3 pilars de 5 (1 per sota)\nPer la Mercè, la primera tripleta de vuit de l'any\nAquest dimecres de setembre, festiu a Barcelona, s'ha celebrat la segona diada castellera de les Festes de la Mercè, concretament la de les colles locals, amb la participació de: Castellers de Barcelona, Castellers de Sants, Castellers de la Vila de Gràcia, Castellers del Poble Sec i Castellers de la Sagrada Família.\nCom mana la tradició les colles s'han concentrat a la Plaça de la Mercè on han aixecat pilars quan han sortit les autoritats de la missa en honor a la patrona de Barcelona, per part dels Castellers de Barcelona hem aixecat un pilar de cinc.\nDesprés de la cercavila pel carrers Ample, Regomir i Ciutat, les colles han entrat a plaça amb el pilar de quatre caminant.\nPer part dels Castellers de Barcelona hem iniciat l'actuació amb el quatre de vuit, castell que ha tirat amunt al segon peu,ja que en una primera ocasió s'ha hagut de desmuntar per problemes d'alçades de les rengles. El castell no ha patit en cap moment, s'ha bastit a un bon ritme, i s'ha descarregat sense cap mena de complicacions.\nA la segona ronda, el castell més important del dia, el dos de vuit amb folre, el qual s'havia descarregat per primera vegada en aquesta temporada a l'actuació de la Mercè del passat diumenge. Com en aquella ocasió el castell ha tirat amunt a la primera, i s'ha completat amb molt bones maneres demostrant que el descarregat del passat diumenge no va ser cap casualitat.\nPer acabar les rondes de castells, i així completar la primera tripleta de vuit de l'any present, la colla ha enlairat el tres de vuit. Després de desmuntar un primer peu ja que no estava el castell ben quadrat, a la segona han sonat gralles tot i no tenir les mides adequades, això ha fet que el castell s'hagués de treballar més del necessari, sobretot al pis de segons i terços però l'han pogut treballar en convicció i així descarregar un nou tres de vuit.\nA la ronda de pilars, tres pilars de cinc simultanis, el del mig aixecat per sota, i tot seguit pilar de cinc caminant al balcó, on l'enxaneta i aixecador del pilar han estat recollits per l'alcalde de Barcelona, el Jordi Hereu.\nPel que fa a les altres colles presents a plaça, totes quatre han complert amb els seus objectius en la seva mesura. Els Castellers de Sants han descarregat el tres de vuit, dos de vuit amb folre, quatre de vuit i tres pilars de cinc (un aixecat per sota); els Castellers de la Vila de Gràcia han descarregat el cinc de set, el quatre de vuit, el quatre de set amb el pilar i vano de cinc; els Castellers del Poble Sec han descarregat el dos de sis, el quatre de set i un vano de cinc, i han carregat el tres de set; i els Castellers de la Sagrada Família han descarregat el dos de sis, el cinc de sis, el quatre de sis amb el pilar i dos pilars de quatre.


Sitgesinfoguia – El projecte pictòric més recent de Carles Castellví a Sitges\nEl projecte pictòric més recent de Carles Castellví a Sitges\nFins al 14 de gener es podrà visitar l’exposició dedicada al guanyador del XXX Concurs de Pintura Sanvisens al Centre Cultural Miramar. 42 obres, entre pintures i dibuixos, conformen la mostra.\nEl pintor Carles Castellví, guanyador del XXX Concurs de Pintura Savisens, exposa el seu projecte pictòric realitzat l’any 2017 al Centre Cultural Miramar. La inauguració de la mostra, celebrada aquest dissabte, ha estat presidida per la regidora de Cultura, Tradicions i Festes, Rosa Tubau, qui ha insistit en la importància de donar l’oportunitat als guanyadors, com a part del premi, d’exhibir individualment les seves creacions en un espai expositiu de la vila. La regidora ha manifestat que ”és molt rellevant que Sitges que reivindica la capitalitat cultural tingui tant aquest guardó com el del concurs d’escultura Pere Jou tan ben posicionats”.\nCarles Castellví, graduat en Belles Arts, va guanyar el premi Sanvisens del 2016 amb l’obra ‘El passeig’, que ha estat l’inici del projecte artístic, que exhibeix actualment al Centre Cultural Miramar. Castellví ha creat i pensat específicament per a aquesta exposició 42 obres, entre pintures i dibuixos. L’artista hi explora formalment “la idea de translació, l’ acte que ens mou, ens desplaça i ens aventura per camins nous o coneguts, i és també un procés metafòric de la transformació del nostre pensament, a través de tres conceptes :Mapa – Fita – Balisa, que recreen i volen mostrar escenaris propis del canviant pensament humà”. Segons Castellví: “la translació no és res més que el pas del temps, que és física i que està lligada amb el moviment. Mitjançant la pintura tradueixo, exploro i adapto els seus significats, i em serveixen de fil argumental, per recrear un seguit de traçats, línies i recorreguts que es modulen i amalgamen, amb una varietat de tons monocroms a cada quadre”.\nFins al 14 de gener es podran contemplar al Centre Cultural Miramar les abstraccions geomètriques de Castellví que actuen amb les textures com connexions en forma de rizoma, alhora que defineixen gradualment l’altre pol pictòric del projecte, amb una posició més especulativa, relacionada amb la diferència i singularitat que li és pròpia a cada imatge.


Setmana de la Sostenibilitat de la Terra Alta | Bot Cor de la Terra Alta ®\nSetmana de la Sostenibilitat de la Terra Alta\nCalendari: 28/6/2022 10:30h - 2/7/2022 16:30h\nLocalització: Terra Alta\nI tu?Vols formar part del canvi?\nUs convidem a la primera edició de la Setmana de la Sostenibilitat de la Terra Alta que tindrà lloc els dies 28, 29, 30 de juny i 2 de juliol de 2022.\nVolem debatre plegats sobre el futur de la Terra Alta i apostar per una l'especialització cap al turisme sostenible i responsable.\nLa jornada inaugural, el dimarts 28 de juny al Vilar Rural d'Arnes on convidarem experts en la matèria i coneixerem iniciatives de turisme sostenible inspiradores i altres que ja s'estan duent a terme al nostre territori.\nEls dies 29 i 30 de juny s'organitzaran unes dinàmiques participatives pels agents públics i empreses implicades en el desenvolupament turístic, on treballarem junts per trobar solucions realistes als reptes de futur.\nI finalment, el dia 2 de juliol, celebrarem una activitat sostenible oberta a tothom grans i petits pensadors, per recollir les vostres opinions en relació amb el desenvolupament turístic sostenible de la Terra Alta.


Taller d'Escriptura Creativa: Paraules en llatí: sapere aude (Antònia García)\nSapere aude, en llatí, segons uns, vol dir “saber escoltar”. Segons uns altres, vol dir “atreveix-te a saber”. I com sabré quina és la traducció correcta? Jo no sé llatí...\nEm decideixo a intentar trobar el sentit d'aquests mots. Busco informació als diccionaris i també per internet.\nTrobo que les dues paraules en qüestió provenen d'una carta, l'epístola II, Epistularum liber primus, el Primer llibre de cartes del poeta llatí Horaci. Es tracta d'una carta dirigida a un amic seu. En aquesta carta, Horaci l'anima a ser valent, li diu que tingui el valor de fer servir les seves habilitats per a pensar, que s'atreveixi a saber.\nTambé trobo que, al segle XVIII, el filòsof Immanuel Kant va utilitzar aquestes paraules com a lema, en el seu assaig “Què és la Il·lustració?” Diu, més o menys, “atreveix-te a fer ús del teu propi enteniment”. Interpreto que vol dir que s'ha de pensar per un mateix.\nM'agrada! Mai no m'ha fet gràcia que els altres em diguin què he de fer o què no he de fer.\nEm llanço de cap a investigar i... Oh! Sorpresa! El meu nét m'explica, condescendent, que Merlí, Sapere Aude és una sèrie de televisió força coneguda que es pot veure també per un canal de Movistar. En adonar-se de la meva expressió de perplexitat, el noi em recrimina: “Però, àvia, que no mires les sèries de la tele?” No goso dir-li que gairebé sempre em quedo adormida al sofà.\nGosar. Aquesta és la paraula. Tenir coratge per arribar a saber...\nI aquí em venen a la memòria els versos de Gabriel Ferrater “Gosa poder ser fort, i no t'aturis; gosa poder ser vell...” Forta i vella. Seré prou valenta per arribar a ser vella amb fortalesa de cos i d'esperit? La meva nissaga mereix que ho intenti. “Tu, vailet nou, confia en anys futurs. Mira-t'hi bé... que una pàtria gosa posar molta esperança en tu.”\nGosaré aprendre per saber què hi faig, aquí. Per saber què he de fer, què puc fer i com ho he de fer. M'atreviré a escodrinyar l'esdevenidor. Gosaré esbrinar el que hi ha ara. M'arriscaré a comparar el passat amb el present i d'això en trauré una lliçó, un coneixement. Em veuré amb cor de saber...\nEtiquetes: 206. Sapere Aude, Antònia García, Curs 2020-2021


La Llei escolta del 1911\nLA LLEI SEGONS BADEN POWELL (fundador de l’escoltisme)\nEn versió de 1911:\n1. L’honor d’un escolta es digne de confiança.\nSi un escolta diu “Pel meu honor que això és així” significa que és així, tal com si hagués fet la promesa més solemne.\nDe la mateixa manera, si un cap li diu a un escolta “Confio pel teu honor en què faràs això”, l’escolta està obligat a obeir aquella ordre el millor que pugui i a no permetre que cap obstacle s’hi interposi.\nSi un escolta faltés al seu honor dient una mentida o no acomplint una ordre amb exactitud, quan ho havia promès pel seu honor, haurà de deixar l’escoltisme i tornar la seva insígnia i mai més tornar-la a portar. La mentida l’ha perdut.\n2. Un escolta és lleial al Rei, i als seus caps, i al seu país, i a l’empresari que li ha donat feina. Els serà fidel a les dures i a les madures, davant dels seus enemics, o davant les persones que parlin malament d’ells.\n3. El deure d’un escolta és ser útil i ajudar als altres.\nHaurà d’acomplir el seu deure per damunt de qualsevol altra cosa, encara que hagi de sacrificar el seu plaer, la seva comoditat o la seva seguretat. Quan troba difícil triar entre dues coses quina ha de fer, es demanarà a sí mateix: “Quin és el meu deure?”, és a dir, “Què és el millor per als altres?”, i triarà aquesta. Haurà d’estar sempre a punt per salvar una vida, o per ajudar gent ferida. I haurà de fer una bona acció en favor d’algú cada dia.\n4. L’escolta és amic de tothom, i germà de qualsevol altre escolta, sense importar la classe social a la qual pertany l’altre.\nAixí, si un escolta es troba amb un altre escolta, encara que no el conegui, parlarà amb ell, i l’ajudarà en tot el que pugui, ja sigui amb les obligacions que està acomplint en aquell moment, o donant-li menjar, o en tot el que necessiti, fins on sigui possible. Un escolta mai ha de ser un “snob”; un “snob” és aquell que mira amb aires de superioritat a un pobre; o també un pobre que mira amb ressentiment a un ric. Un escolta accepta els altres tal com són, i treu el millor d’ells.\nEn Kim, el noi explorador [“boy scout”], fou anomenat pels indis “Petit amic de tot el món”, i aquest és el títol que tot escolta hauria de guanyar per sí mateix.\n5. L’escolta és cortès: és a dir, és ben educat amb tot el món, però especialment amb les dones, els nens, la gent gran, i els invàlids, coixos, mancs, etc. I mai haurà de rebre recompensa per haver donat ajuda o haver estat cortès.\n6. L’escolta és amic dels animals. Els haurà de preservar tant com sigui possible de qualsevol patiment, i no n’haurà de matar cap sense necessitat, encara que només sigui una mosca, perquè són criatures de Déu.\n7. L’escolta obeeix les ordres del seu cap de patrulla o del seu cap d’unitat sense replicar.\nFins i tot si rep una ordre que no li agrada ha de fer com els soldats i els mariners, complir-la perquè és el seu deure; i després d’haver-ho fet pot anar i presentar tots els arguments en contra: però ell ha d’obeir l’ordre a la primera. D’això se’n diu disciplina.\n8. Un escolta somriu i canta davant les dificultats. Quan rep una ordre ha d’obeir-la amb alegria i promptitud, no pas amb desgana.\nEls escoltes mai es queixen de les penalitats, ni ploriquegen entre ells, ni maldiuen o remuguen.\nQuan acabes de perdre el tren o algú t’ha aixafat el peu on et fa mal –això no vol dir que als escoltes els faci mal el peu– o en qualsevol altra circumstància, esforça’t a somriure, xiula una tonada, i de seguida et sentiràs millor.\nUn escolta manté sempre el somriure i xiula. S’anima a sí mateix i anima als altres, especialment en situacions de perill, perquè ell és manté sempre sota control.\nEl càstig per maleir o fer servir paraulotes serà, per cada ofensa, una gerra d’aigua freda que els altres escoltes li tiraran al ofensor per dins la màniga de la camisa. Aquest és el càstig inventat pel vell explorador britànic, el capità John Smith, tres-cents anys enrere.\n9. L’escolta és estalviador, és a dir, que estalvia tot el diner que pot i el posa al banc, per tenir amb què mantenir-se quan es troba sense feina, i així no haver de ser una càrrega per als altres; o per donar diners a d’altres que ho necessiten.\nAfegida el 1912:\n10. L’escolta és net de pensament, paraula i acció, és a dir, menysprea la joventut ximple que parla malament, i no es permet caure en la temptació de parlar, pensar o fer res que sigui brut. Un escolta és pur, net de pensament, i masculí.


Sant Jordi | Agronews Comunitat Valenciana\nL'Ajuntament de Sant Jordi no cobrarà l'any que ve l'IBI d'algunes parcel·les rústiques que paguen com a urbanes\nEl Ple de l'Ajuntament de Sant Jordi ha aprovat la proposta de l'equip de Govern per a no cobrar en 2022 l'Impost de Béns Immoble (IBI) als propietaris del PAI Sant Jordi Golf i les dues parcel·les de PAI la Carrasca. L'alcalde del municipi, Iván Sánchez Cifre, ha impulsat aquesta iniciativa mentre la direcció territorial del Cadastre no atenga la reclamació del consistori i els veïns perquè deixe de cobrar com a urbà el que actualment és encara rústic.\nL'Ajuntament de Sant Jordi promociona el seu oli i les seues mandarines en la fira ‘Le Marché Au Gras’ en el sud de França\nL'Ajuntament de Sant Jordi ha aprofitat la seua bona relació amb el municipi francés de Pechabou per a promocionar el consum de l'oli i les mandarines dels productors locals amb un estand propi en la fira ‘Le Marché Au Gras’, que se celebra en aquesta localitat del sud de França.\nCal tindre en compte que tots dos municipis estan germanats, per la qual cosa l'alcalde de Sant Jordi, Iván Sánchez Cifre, ha aprofitat el cap de setmana per a reunir-se amb l'alcaldessa de Pechabou i els seus regidors per a estudiar nous projectes que puguen beneficiar al municipi del Maestrat.\nL'Ajuntament de Sant Jordi promociona les oliveres mil·lenàries i la pedra en sec en les Jornades de Patrimoni Europees\nL'alcalde de Sant Jordi, Iván Sánchez Cifre, ha participat personalment aquest cap de setmana en les jornades de Patrimoni Europees 2021 amb l'objectiu de promocionar el patrimoni tant material com immaterial del poble. L'Ajuntament de Sant Jordi va organitzar, amb la col·laboració de la Mancomunitat Taula del Sénia, un recorregut pel terme municipal per a conéixer tant les oliveres mil·lenàries, així com les construccions de la pedra en sec, tan tradicionals al poble com en la resta de la comarca.\nSuscribirse a Sant Jordi


Vuit comunitats ja han fet la petició formal de l'estat d'alarma, i dues més han anunciat que el demanaran en les pròximes hores | Catalunya Diari\nPedro Sánchez convoca un Consell de Ministres el diumenge per declarar l'estat d'alarma\nVuit comunitats ja han fet la petició formal de l'estat d'alarma, i dues més han anunciat que el demanaran en les pròximes hores\nper Paula Montalvo / Europa Press 24/10/2020 11:55h\nPedro Sánchez ha convocat al Consell de Ministres per una reunió de caràcter urgent aquest pròxim diumenge per poder decidir sobre la possible declaració de l'estat d'alarma. Així ho ha decidit el president del govern central després que un total de vuit Comunitats Autònomes hagin demanat l'estat d'alarma per al seu territori.\nAixí ho ha fet públic 'ElDiario.es', mitjà el qual apunta a aquesta precipitada decisió de Sánchez després de la pressió rebuda per part de les Comunitats que han demanat l'aplicació de l'estat d'alarma. Així, es podria donar la situació d'una proclamació generalitzada que afectaria a tot el país.\nLes comunitats que ja han demanat l'estat d'alarma de manera formal han estat Catalunya, el País Basc, Navarra, Extremadura, Astúries, La Rioja, Cantàbria i Melilla. Ara se li ha sumat Castella-La Manxa i la Comunitat Valenciana, els quals han pres la decisió aquest mateix dissabte i formalitzaran la petició en les pròximes hores.\nSegons sembla, la voluntat de Pedro Sánchez no era aquesta. Després de la declaració institucional del president del passat divendres, va deixar clar que serien les comunitats les quals prendrien les decisions per a fer front a la pandèmia des de cada zona. Tot i això, sembla que aquesta idea canviaria en menys de 24 hores en la celebració d'aquest Consell de Ministres.\nPedro Sánchez es reuneix amb el Papa Francesc\nA propòsit d'això, Pedro Sánchez es troba al Vaticà amb motiu de la seva primera cita amb el Papa Francesc. Es tracta, de fet, la primera trobada entre el pontífex i un president espanyol en els últims set anys.\nSánchez, que ha vingut acompanyat de la seva muller, Begoña Pérez, ha arribat en una berlina de marca Masserati facilitada pel govern italià, una cosa habitual en aquestes ocasions, fins al pati de San Dámaso des del qual s'accedeix al Palau Apostòlic. També estava present l'ambaixadora d'Espanya a la Santa Seu, Carmen de la Peña.\nSánchez ha aterrat aquest dissabte a l'aeroport de Fiumicino a les 7.50 hores, i va ser rebut pel regent de la Casa Pontifícia, Monseñor Leonardo Sapienza. Està previst que Sánchez també tingui una reunió bilateral amb el secretari per a les Relacions amb els EStats de la Santa Seu, Paul Gallagher.


jochem de lociÓ - GLOBElife ☎ - barex tractaments - la cura del cabell\nJochem DE LOCIÓ - BAREX - Tractaments - la cura del cabell\nLozione DE Jochem\ntractament contra la caiguda del cabell i contra la caspa\nEs tracta d'una nova composició que ajuda a eliminar les condicions que poden causar la pèrdua del cabell, l'efecte de la caspa antiestètic i excés de greix excessiva dels cabells. Corregeix la higiene desequilibri de la pell i actua simultàniament sobre la tija\ndel cabell. El cabell així tractat són suaus i lleugeres, així com pinta.\nEstà formulat basat en alcohol etílic a 60 °, aminoàcids, minerals i extractes de plantes.\nformulat en dues versions :\n- ROSA LOCIÓ : per a cabells normals\n- LOCIÓ PURPLE : per cabell gris\n- CREMA VERD : per a cabells secs\nquadre : ampolles de vidre de 200 ml. (60 °)


Els amants de l’skate estan convocats aquest dissabte a una nova edició del Rubí Skate Open - Ajuntament de Rubí\nEls amants de l’skate estan convocats aquest dissabte a una nova edició del Rubí Skate Open\nEls amants de l’skate estan convocats aquest dissabte a una nova edició del Rubí Skate Open La competició, organitzada per l’Ajuntament en col·laboració amb les entitats La Skateboarding Rubí i Valles Krew, tindrà lloc durant tot el dia a la pista ubicada a Can Sant Joan https://www.rubi.cat/ca/actualitat/noticies/els-amants-de-l2019skate-estan-convocats-aquest-dissabte-a-una-nova-edicio-del-rubi-skate-open https://www.rubi.cat/ca/actualitat/noticies/els-amants-de-l2019skate-estan-convocats-aquest-dissabte-a-una-nova-edicio-del-rubi-skate-open/@@images/image/preview\nLa competició, organitzada per l’Ajuntament en col·laboració amb les entitats La Skateboarding Rubí i Valles Krew, tindrà lloc durant tot el dia a la pista ubicada a Can Sant Joan\nUn dels joves patinadors de l’edició 2016 (foto: Localpres)\nL’skatepark de Rubí, ubicat a Can Sant Joan, acollirà aquest dissabte 23 de setembre el Rubí Skate Open, adreçat a patinadors i amants de l’espectacle de l’skate. La jornada, organitzada per l’Ajuntament en col·laboració amb les entitats La Skateboarding Rubí i Valles Krew (VK), s’adreça a patinadors majors de 18 anys que vulguin demostrar les seves habilitats a sobre de la taula.\nLa trobada constarà d’un concurs amb premi final per als tres millors classificats i per als trucs més destacats, com ara l’ollie més alt o el millor salt. Les persones interessades a participar-hi podran formalitzar la seva inscripció a l’skatepark de Can Sant Joan a partir de les 10 h; a les 10.30 h s’iniciarà l’escalfament i a les 11.30 h es donarà inici a la competició, que arribarà al seu punt culminant a les 16 h amb les finals. Per completar la jornada lúdica, durant la tarda els assistents podran gaudir també de la música de DJ Pin.\nLa passada edició del Rubí Skate Open, celebrada el 2016, va comptar amb la participació d’una trentena de persones provinents majoritàriament de poblacions del Vallès Occidental però també d’altres comarques properes. Centenars d’aficionats i curiosos, principalment joves i famílies amb infants, no es van voler perdre l’espectacle.


Reconeixement de GRETEL a la seva directora, Teresa Colomer - Gretel\nEl 31 de gener es va jubilar la nostra directora, la Dra. Teresa Colomer. A GRETEL volem aprofitar l’ocasió per expressar públicament el nostre reconeixement a una trajectòria professional d’excel·lència, així com l’agraïment personal dels que integrem el grup de recerca que va crear. Tot i que ens agradaria expressar moltes idees en aquestes línies, n’hi ha una que destaca d’una manera clara perquè sintetitza el pensament del grup: parlem d’una persona que, de maneres molt diverses, ha fet escola.\nUn primer àmbit en el qual la Teresa va fer escola és el de la formació de mestres. El seu compromís amb els processos de renovació de la formació docent es va notar, des de l’inici de la seva carrera professional, en la implicació i incidència en el naixement de la Facultat d’Educació de la UAB (quan encara era l’Escola de Mestres Sant Cugat) i en la construcció dels plans d’estudi actuals dels graus i postgraus que s’hi ofereixen, amb la voluntat permanent d’incloure i ampliar l’educació literària en els currículums formatius. En aquest camí, va resultar especialment significativa la seva participació en la creació del Doctorat en Didàctica de la Llengua i la Literatura, que durant molts anys ha estat un referent en la formació d’investigadors de l’àrea. D’aquest nou àmbit d’estudis doctorals va sorgir, de fet, el grup GRETEL, del qual és fundadora i ha estat directora durant dues dècades (1999-2019). Aquest compromís també és evident en la posterior posada en marxa de programes de formació contínua duts a terme en col·laboració amb altres institucions, entre els quals destaquen el Máster en Libros y Literatura Infantil y Juvenil -el màster LIJ- ( amb el Banco del Libro), el Màster en Biblioteca Escolar i Promoció de la Lectura (amb la Universitat de Barcelona) i, recentment, la participació de GRETEL en el Màster Erasmus Mundus Children’s Literature, Media & Culture“ (coordinat per la Universitat de Glasgow). Podríem dir, doncs, que la formació docent ha estat un eix articulador del seu recorregut. Ella mateixa ha sintetitzat aquesta idea en alguna ocasió, en subratllar que alguns dels seus llibres estan basats en les classes que preparava. Actualment, aquesta línia de continuïtat entre formació i transferència a la comunitat educativa continua com a “marca de la casa” del grup GRETEL.\nLa seva tasca com a divulgadora també és remarcable. Només cal veure el nombre de conferències i tallers que ha impartit arreu de l’Estat, d’Europa i de Llatinoamèrica per constatar que la intenció de compartir coneixements amb públics prou amplis i diversos ha estat un dels eixos vertebradors de la seva trajectòria. I aquest propòsit divulgatiu s’ha concretat de moltes maneres diferents: en forma de seqüències didàctiques publicades en llibres de text (com ara Ull de Bou) o en volums de divulgació educativa (Graó); en forma d’apèndixs per a edicions de clàssics de la literatura juvenil (Edebé) que oferien al professorat un excel·lent -i força inèdit- exemple d’anàlisi de les obres des d’una perspectiva didàctica; o bé en forma d’una base de dades dels llibres infantils i juvenils més recomanats per la crítica, disponible a la web del grup. Breu: productes que no poden entendre’s si no és des d’una aposta clara per crear ponts entre el que sabem tant sobre els llibres i la seva incorporació a les aules com sobre les necessitats dels agents educatius encarregats de promoure la lectura entre l’alumnat.\nParal·lelament, des de l’inici va promoure una concepció “coral” d’aquest coneixement, molt centrada a fer dialogar diverses aproximacions als seus objectes d’estudi. Així, per exemple, ja en el llibre La formació del lector literari, sorgit de la seva tesi doctoral, va dedicar esforços ingents a sistematitzar un cos bibliogràfic que era desconegut fins aquell moment en català i en castellà. Posteriorment, aquella idea coral del coneixement la va dur a promoure, en el màster LIJ, l’intercanvi continu amb especialistes de diversos contextos que van participar-hi com a professors o conferenciants invitats. D’altra banda, el fet d’haver creat el primer simposi europeu sobre l’àlbum il·lustrat, que s’ha consolidat com una trobada biennal i com una xarxa potent de recerca amb múltiples formes d’intercanvi entre les persones que la integren, és una mostra més d’aquell cor de veus que la Teresa va ajudar decisivament a conformar.\nUn dels punts en què la seva escola es manifesta de manera més clara és en la recerca i la generació de coneixement, que pot llegir-se com un continu anar i venir entre l’anàlisi de les obres per a infants i joves i els processos d’educació literària que els textos promouen en contextos educatius, principalment escolars. En la seva obra conflueixen múltiples mirades (social, literària, didàctica), el diàleg entre les quals li ha permès abordar en profunditat una gran diversitat de temes: de de l’estudi de les obres com a vehicles per entrar en la cultura escrita -i, més àmpliament, per afavorir la construcció de l’imaginari col·lectiu- fins a la preocupació pel lector i la seva trobada amb els textos; des de les vies d’organització i de progrés de la lectura literària a les aules fins als vincles entre lectura literària i processos socioculturals més amplis, com les migracions o la digitalització, que caracteritzen les societats contemporànies. I, tot plegat, amb una enorme capacitat per portar la mirada cap a temes que en principi podien haver semblat tangencials o poc rellevants, però que, en canvi, vistos actualment -i en bona mesura gràcies a la seva tasca-, ocupen un lloc central en la recerca educativa. En efecte, avui resulta evident que la seva producció científica ha contribuït de manera pionera i continuada a la construcció i la progressiva consolidació del camp d’estudis de la LIJ i de la didàctica de la literatura, tant aquí com en l’àmbit internacional.\nUna mirada ràpida al seu currículum avala la importància de la seva contribució al nostre camp: 10 tesis doctorals dirigides, més de 250 publicacions, alguns estudis amb tirades de fins a 150.000 exemplars i una desena de projectes de recerca finançats (AGAUR, Ministerio de Educación, Unió Europea). Així mateix, la qualitat de la seva producció ha estat avalada per constants reedicions, per traduccions a més de vuit llengües diferents i per reconeixements en l’àmbit educatiu nacional (Premi de Pedagogia Rosa Sensat, Premi de la Fundació Enciclopèdia Catalana) i internacional (Premi Cecilia Meireles, Edward B. Fry Book Award). Però més enllà de la contrastada qualitat de la seva obra, voldríem subratllar l’escola que la Teresa ha format a través dels seus textos. La seva manera tan particular de sistematitzar, de “posar ordre”, en els sabers que sovint circulaven dispersos o poc definits en el camp d’estudi es fa evident en la seva voluntat de generar aproximacions metodològiques i formes d’anàlisi rigoroses que, a més a més de donar suport a la seva pròpia producció científica, oferien instruments nous i obrien vies originals de desenvolupament per a investigacions posteriors. Alhora, la constant cerca de la manera més ordenada, diàfana i clara per comunicar les idees fa que la seva escriptura sigui un exemple digne d’estudi per als qui vulguin dedicar-se a la comunicació i la divulgació de sabers.\nEn definitiva: creiem que la Teresa Colomer ha fet escola en molts terrenys. Aquest gest sembla impregnat pel propòsit irrenunciable de fer justícia a tot el que ella ha considerat especialment rellevant. Així, la seva tasca va fer justícia a l’escola, i també als docents que cada dia dediquen esforços a “fer les presentacions” entre els infants i els llibres. Va fer justícia a la literatura infantil en el marc dels estudis universitaris, així com a la diversitat de veus que han construït aquest espai particular del coneixement. Va fer justícia a la cultura pròpia (la llengua, la literatura i la cultura catalanes) sense renunciar a una vocació universalista basada en la promoció de l’entrada dels infants i els joves a l’àgora formada pel conjunt de literatures i sabers humanístics que les nostres societats han heretat. Uns sabers que, parafrasejant Nuccio Ordine, constitueixen el líquid amniòtic en què els ideals de democràcia i de bé comú tenen un espai privilegiat de desenvolupament. Com a grup GRETEL ens sentim profundament agraïts per aquesta herència. Dedicarem tots els nostres esforços a donar-hi continuïtat per tal que el procés de transformació que nosaltres hem tingut el privilegi de viure de primera mà continuï afavorint altres docents i investigadors.


CARF. Centre d'Acupuntura i Recuperació Funcional - Tècniques que apliquem\nTotes les tècniques que apliquem són molt respectuoses amb l’organisme, gairebé del tot carents d’efectes adversos, i plenament compatibles amb tractaments medicamentosos. Totes les tècniques poden ser aplicades de manera aïllada, com a únic tractament, o de manera simultània i/o coordinada amb d’altres tècniques o tractaments.\nUn abordatge global de la patologia, mitjançant tècniques plenament respectuoses amb l’organisme.\nPermet realitzar un abordatge global del motiu de consulta. Quan tractem a través de les tècniques pròpies de la MTX, realitzem un tractament simptomàtic alhora que fem un tractament de les causes de fons, el que la MTX entén com a desequilibri. La MTX disposa de diferents tècniques per a l’abordatge dels desequilibris i patologies, d’entre les quals, la més coneguda és l’acupuntura, malgrat que no és l’única.\nTècnica manual aplicada per fisioterapeutes quan hi ha patologies concretes de tipus múscul-esquelètic, vascular o limfàtic. Solem emprar-la també en esportistes o com a tècnica alliberadora d’estrès. És una tècnica que pot ser aplicada de manera tant agradable que molts pacients ens la sol·liciten per millorar el seu benestar general.\nÉs necessari que l’organisme pugui treballar quotidianament amb la musculatura i les articulacions sota la mínima pressió possible, d’aquesta manera es redueixen els riscos de lesió, es redueix el dolor i s’alleugera el cos. Per aconseguir aquests objectius realitzem un treball completament personalitzat fonamentat amb teràpia manual, exercicis al centre o pautats i l’ús d’aparatologia si és precís.\nEl pensament influeix en la conducta i vice-versa. Des d’una vessant cognitiva-conductual (link), intervenim per ajudar-lo a pal·liar aquelles dificultats o problemes d’origen psicològic, que l’entorpeixen per a una normal execució de la vida quotidiana. Per poder corregir aquestes dificultats emprem diferents eines, com son: les tècniques cognitives (link) i les tècniques de modificació de la conducta.\nL’ osteopatia es una tècnica estrictament manual, que mitjançant mobilitzacions i manipulacions manté el moviment i estructura correcta del cos, i amb aquesta la funcionalitat i el bon estat de salut.\nTeràpia natural creada pel Dr. Edward Bach durant els anys 30. Consta de 38 essències florals que poden ajudar a controlar les pressions emocionals del dia a dia.


Alta afluència de públic a les activitats de Sant Jordi de Tàrrega | Ràdio Tàrrega\nLes parades de llibres i roses reben nombrosos visitants durant tota la jornada · Tallers participatius i exponents de cultura popular completen amb èxit el programa\nLa celebració de Sant Jordi consolida Tàrrega un any més com atractiu punt comercial i cultural. En aquest sentit, Foment Tàrrega ha impartit tallers de manualitats per a totes les edats i ha convocat una rua encapçalada pel Drac de BAT, que compleix 30 anys, Lo Tossino i La Verreta de Guixanet, figures del bestiari local. La cultura popular és un altre dels protagonistes del Sant Jordi. Guixanet també ha presentat un nou conte, dedicat aquesta vegada a la Festa dels Tres Tombs. Al llibre apareixen com a protagonistes el nan Guantxo, Lo Tossino i La Verreta. Les autores del text són Emma Prats i Maria Cabestany, alumnes de sisè de primària de l’Escola Vedruna de Tàrrega. Les il·lustracions han estat realitzades per David Escribà. L’acte ha comptat amb la presència de l’alcaldessa de Tàrrega i presidenta de la Diputació de Lleida, Rosa Maria Perelló.


Tres professors de l’UJI entren en la Junta Directiva de l'Associació Científica d'Economia i Direcció de l’Empresa\nXavier Molina, Teresa Martínez i Juan Carlos Bou, professors del Departament d’Administració d’Empreses i Màrqueting de la Universitat Jaume I, han estat triats com a membres de la Junta Directiva de l'Associació Científica d'Economia i Direcció de l'Empresa (ACEDE), on ocuparan diversos càrrecs de responsabilitat.\nAquesta associació, la més important en el seu àmbit, ha celebrat recentment el seu darrer congrés a Valladolid, i ha triat el professor Xavier Molina com a nou president. La professora Teresa Martínez en serà la nova secretària, i Juan Carlos Bou ocuparà el càrrec d’editor de la revista de l'associació, Business Research Quarterly (Q2 en JCR 2017).\nACEDE és una associació de professors universitaris preocupats per millorar la recerca sobre les principals qüestions que planteja l'administració d'empreses i d'altres organitzacions i per facilitar la seua difusió, tant entre els estudiants com entre els directius. Es va crear en 1990, i des de llavors s'ha consolidat com a lloc de trobada dels acadèmics preocupats per potenciar la recerca i la docència rigoroses en l'àmbit de l'administració d'empreses i de les seues àrees constituents, com són Economia Financera i Comptabilitat, Comercialització i Recerca de Mercats i Organització d'Empreses.\nEn aquests moments l'associació té prop de 700 membres i està oberta a tots els professors i professionals espanyols i estrangers que vulguen millorar la formació i la recerca sobre direcció d'empreses en tot el món.


El bloc de l'Helena Solà: El ple de Novembre, on sobrava testosterona i hi mancava humilitat\nPublicat per Helena Solà a 5:16\nEt felicito. Dius les coses com són i amb sentit de l'humor.\n28 de novembre de 2009, a les 18:05\nBona Tarda Helena,\nMolt encertat el teu post del ple, l’altre dia passava per davant de l’ajuntament i vaig recordar que hi havia Ple, un cop dins la pantalla de l’entrada va ser suficient per seguir-ho una estona.\nUn altre cop res de res, fins i tot els aparells que comentaven l’altre dia i els comandaments a distancia s’han acabat, tot son una colla d’estrets i ressentits que no porten en lloc, si tant s’entenen dons que facin quelcom al respecte.\nAl final tot plegat em va sembla una mica fora de lloc i d’un nivell molt baix.\nAra penjaré un post al fil del tema.\n29 de novembre de 2009, a les 9:52\nOctavi vigila, que entre el comentari i l'altre dia al 1916 les ments recargolades tindran tema.\nA la propera convido jo.\n29 de novembre de 2009, a les 10:36\nVaja, vaja... Unió i Esquerra festejant... :p\n30 de novembre de 2009, a les 1:16\nSi, mira, podem fer un esquizoide macro partit: IV-EUIA Independentment Units...\nRespecta els comentaris de segons qui o que, més val no fer gaire cas o acabarem al psiquiàtric tots.\nSobre el comentari del Roger del festeig, el que tenim l’Helena i jo sobrepassa el tema polític i d’aliances...\nCom diu l’Helena i sense qüestionar l’alcaldia de moment, podem parlar de noves incorporacions al “Independentment Units” tot i que les sigues IU ja estan pillades.\nProposo demanar a l’Orlando que cedeixi el local com a seu del nou partit i els míting seran patrocinats per la cervesa “Guinness”\n30 de novembre de 2009, a les 10:39\nJo a un partit que tingui la seu a ca l'Orlando, m'hi afegeixo. Encara que alguns et mirin de reüll.\n30 de novembre de 2009, a les 13:03\nl'Octavi i jo vam començar a òsties i en públic. Però és clar, no em coneixia.\nQuan vam quedar per primera vegada, li vaig clavar una mirada, com aquella que li vaig fer l'altre dia a l'alcalde, saps?\nI ara, tan amics!\n30 de novembre de 2009, a les 15:44


Primera edició de la Marxa Cicloturista Eutiches | cicloturismecat: cicloturisme a Catalunya\nPàgina d'inici > Altres marxes\t> Primera edició de la Marxa Cicloturista Eutiches\nMarç 11, 2012 cicloturismecat\tDeixa un comentari Go to comments\nMarç 12, 2012 a les 12:27 pm\nEl trams i paisatges dl Priorat son increibles i poc coneguts hi ha dos trams del 15% !!!\nAmb el Coll de la Teixeta , mitica crono escalada i de pas obligat !!!\nAnimeu-vos a coneixer un lloc que segur repetireu en més ocasions !!!\nMarç 12, 2012 a les 12:29 pm\nLa sortida i arribada al poliesportiu-Velodrom de Camp Clar barri de Tarragona direccio Reus a la web trobareu un planell explicatiu !!!\nEl Circuit de Llarga Distància torna a Vilafranca el dia 25 URGENT: La Transcollserola 2012 no es celebrarà el proper 18 de març


» 2013 » febrer » 6\n- Visitas totales: 2,292,094\nArxiu del 6 febrer, 2013\nConeguem les fades, el seu dia a dia:\nÉs difícil endevinar on van les fades quan volen peregrinar. Agafen el camí que millor els sembla i se’n van a córrer mons, o cels, o planetes, o coves submarines. Elles es poden permetre fer el que els plagui perquè para això són fades. A mi no m’ho expliquen però sé bé que algunes diuen […]\nCarta d’amor d’una dona preciosa, lliure i valenta!!!\nEn el matí del 7 de febrer de 1931, unes hores abans de contreure matrimoni, Amèlia Earhart es va asseure a escriure aquesta carta dirigida al seu futur espòs, George P. Putnam. Amèlia era ja aleshores un mite de l’aventura: en el 1927 s’havia convertit en la primera dona que creuava l’Atlàntic en monoplà. Crec […]\n<<Clica sobre la imatge per anar al contingut>> Tu, jo, nosaltres i tot el que existeix és la perfecció en el moviment del temps. La intel·ligència de la vida està en tot, deixa que Ella actuï!!!


Carles Sala i Roca - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nCarles Sala i Roca (Tarragona, 1967) és un advocat i polític català, diputat al Parlament de Catalunya en la vuitena i novena legislatures.\n11 gener 2011 –\n16 desembre 2010 – 13 gener 2011 (renúncia) – Jaume Domingo i Planas →\nUnió Democràtica de Catalunya (1984–2015)\nDoctorat en Dret per la Universitat Autònoma de Barcelona, llicenciat per la Universitat Oberta de Catalunya i diplomat com a graduat social per la Universitat Rovira i Virgili, pertany al Col·legi d'Advocats de Tarragona. Postgraus en Dret Urbanístic i en Gestió Local per la Universitat Autònoma de Barcelona.\nMilitant d'Unió Democràtica de Catalunya (UDC) des del 1984 fins a 2015, va ser membre del Comitè de Govern d'UDC. Ha estat conseller de l'Ajuntament de Tarragona, diputat provincial a la Diputació de Tarragona, president del Consell Comarcal del Tarragonès i diputat a les eleccions al Parlament de Catalunya de 2006 i 2010. En el període 2011-2018 va ser secretari d'Habitatge i Millora Urbana de la Generalitat de Catalunya.\n↑ Diputats del Parlament de Catalunya en la VIII Legislatura p. 145\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Carles Sala i Roca\nCarles Sala i Roca al a web del Parlament de Catalunya\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Carles_Sala_i_Roca&oldid=22055781»\nDarrera modificació: 7 oct 2019 a les 03:13\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 7 oct 2019 a les 03:13.


Descrit el primer cas de VIH resistent a totes les combinacions d'antiretrovirals\nDescrit el primer cas de VIH resistent a totes les combinacions d’antiretrovirals\nL’any 2019, l'OMS va alertar que en alguns països, més del 10% de les noves infeccions pel VIH es produeixen amb virus que han desenvolupat resistències\nUn estudi liderat per IrsiCaixa ha descrit el primer cas de VIH resistent a totes les combinacions d’antiretrovirals i que només respon a un sol fàrmac. Es tracta d’un home portador d’un virus que s’ha mostrat insensible a 25 dels 26 medicaments provat. Perquè el tractament contra el VIH sigui efectiu i durador calen dos o tres fàrmacs diferents que actuïn sobre diferents fases del cicle de replicació del virus. El treball alerta que cal desenvolupar nous fàrmacs per vies alternatives. Tot i que és un cas aïllat que no suposa necessàriament un risc per a la salut pública, els investigadors creuen que cal fer estudis de monitoratge per identificar i contenir la potencial aparició de virus panresistents.\nL’estudi s’ha publicat a la revista ‘The Lancet Microbe’. Les resistències del VIH als antiretrovirals són causades per una o més mutacions en l’estructura genètica del virus, que afecten l’eficàcia d’un fàrmac –o d’una combinació d’ells– a l’hora de bloquejar la replicació viral. Les resistències poden donar-se en persones en les quals el tractament no és del tot eficaç, que per diversos motius no prenen el tractament de forma continuada o que directament s’infecten amb un virus que ja és resistent. L’any 2019, l’OMS va alertar que en alguns països, més del 10% de les noves infeccions pel VIH es produeixen amb virus que han desenvolupat resistències.\nFins ara, la literatura científica havia descrit 2 casos amb resistències a alguns fàrmacs de cadascuna de les 5 famílies d’antiretrovirals existents, però no a tots els medicaments simultàniament.\nEl cas descrit es tracta d’un home diagnosticat de VIH l’any 1989, als 41 anys. Va començar a prendre tractament antiretroviral als anys 90, amb els primers medicaments de baixa eficàcia, i des de llavors ha pres 14 fàrmacs diferents que només han aconseguit controlar parcialment la infecció. Al novembre del 2015 se li va començar a administrar un inhibidor de la integrasa de nova generació, més eficaç i amb menys possibilitats de generar resistències, però després d’una millora inicial, el tractament va tornar a fracassar al juny del 2016.\nMitjançant tècniques de seqüenciació i experiments en cultius cel·lulars, els investigadors d’IrsiCaixa han demostrat que les mostres de virus d’aquesta persona són resistents a tots els fàrmacs d’administració oral aprovats, excepte un, però un únic medicament no té eficàcia contra el VIH, perquè el virus troba fàcilment altres vies d’evasió.\nEls científics suggereixen que les resistències del VIH en aquest cas s’han generat a causa de dos motius: l’exposició durant els primers anys a fàrmacs antiretrovirals que no eren tan eficaços com els actuals i una possible falta de regularitat en la presa dels medicaments. ‘No és que hi hagi un virus panresistent circulant, sinó que s’ha generat en aquest cas concret’, ha indicat Javier Martínez-Picado, líder de l’estudi.\nEls investigadors constaten que en aquest cas concret, l’única alternativa terapèutica seria l’ús d’anticossos que bloquegin el virus o de fàrmacs amb nous mecanismes d’acció, però de moment les dues opcions estan encara en fase de desenvolupament. Al seu parer, cal desenvolupar nous fàrmacs antiretrovirals als quals cap variant del VIH no s’hagi exposat mai.\nEl treball també posa de manifest la necessitat de supervisar els casos de VIH per poder detectar de manera precoç l’aparició de resistències i evitar així la seva transmissió. En aquest sentit, l’estudi destaca que la identificació d’aquest cas aïllat no suposa necessàriament un risc per a la salut pública, però avisa que cal mantenir la vigilància epidemiològica, perquè de la mateixa manera que n’ha aparegut un, poden aparèixer d’altres.


A presó el veí de Ventalló acusat d'agredir sexualment l'assistenta del seu pare i disparar un mosso - El Gerió Digital\nL'home ha declarat avui al jutge de guàrdia de Figueres i ha negat els fets\nDivendres, 8 de desembre de 2017 18:00h\nPla mig de la casa on ha passat el succés © ACN\nEl jutge de Guàrdia de Figueres ha enviat a la presó de manera preventiva el veí de 58 anys de Ventalló (Alt Empordà), acusat d'abusar sexualment de l'assistenta del seu pare, i disparar i ferir un sergent dels Mossos.\nL'home ha passat a disposició del jutge aquest divendres i ha negat els fets pels què se l'investiga. Tot plegat va passar la nit de dimecres a dijous quan l'assistenta del pare de l'acusat va anar a treballar. Segons han explicat fonts properes al cas a l'ACN, aquesta era la primera nit que la víctima havia de passar a la casa, per tenir cura del pare de l'agressor. Segons sosté la víctima el detingut la va agredir sexualment i després va disparar al sergent dels Mossos que va acabar ferit en un braç. Davant el jutge l'home ho ha negat tot, i ha assegurat que era innocent. Els Mossos l'investiguen per quatre delictes: un d'agressió sexual, un d'atemptat a l'autoritat, un altre de lesions i un de detenció il·legal.\nEls fets van passar a la mateixa casa del detingut, un home de 58 anys de Ventalló. Es dona el cas que la dona començava a treballar com a cuidadora del pare del presumpte agressor la nit de dimecres a dijous. L'endemà al matí, el marit de la de l'assistenta al veure que no venia va anar fins a la casa per esbrinar què passava.\nUn cop allà va veure la seva dona despullada i retinguda per aquest home, que també anava sense roba i que podria tenir problemes mentals. La víctima no va poder trucar la policia perquè l'agressor li va prendre i apagar el telèfon. Qui sí va donar l'avís va ser el marit de la cuidadora. Al cap d'uns instants, vora les 9 del matí, diverses patrulles dels\nMossos es van presentar davant de la casa del sospitós que va amenaçar amb disparar els agents.\nL'home portava dues armes. Una d'aire comprimit i l'altre una escopeta de perdigons de caça, que va fer servir per disparar contra el sergent i el va ferir al colze, provocant-li una ferida de 14 mil·límetres. El policia va ser atès pels serveis d'emergència i traslladat a l'hospital de Figueres. Els agents van poder detenir l'home i ara l'acusen de quatre delictes: agressió sexual, lesions, atemptat als agents de l'autoritat i detenció il·legal


Unes antigues làpides, a la façana de la Basílica de València. - Passejant València amb ulls curiosos\nPlaça de la Mare de Déu Unes antigues làpides, a la façana de la Basílica de València.\nSi passegem per la plaça de la Mare de Déu, per davant de la façana de la Basílica de la Mare de Déu dels Desemparats, i mirem “amb ulls curiosos” el sòcol petri de la seua part central, el situat entre les seues dues portes principals, possiblement hi descobrirem uns carreus incrustats que aviat cridaran la nostra atenció.\nBasílica de la Mare de Déu dels Desemparats. Enquadrat en groc, l’indret de la façana on es poden trobar els esmentats carreus.\nCarreus al sòcol petri de la façana de la Basílica (Fotografia pròpia).\nAquests carreus són més antics que la mateixa Basílica. Molt més antics. I ara explicaré el perquè.\nAbans volia fer esment al fet que la Basílica dels Desemparats, declarada Monument històric artístic des del 1981, va començar a ser construïda l’any 1652 com a consequència de la creixent devoció que es tenia a la ciutat per la imatge de la confraria de la “Nostra Dona Sancta Maria dels Ignocents“, popularment coneguda com dels Desemparats.\nAquell projecte va ser encarregat a l’arquitecte de Requena Diego Martínez Ponce de Urrana. Després de 15 anys d’obres, el monument va quedar acabat.\nPerò durant la seua construcció, concretament en els seus primers anys, mentre s’excavaven els seus fonaments, van començar a aparèixer pesats carreus de pedra amb inscripcions escrites que, amb seguretat, els obrers que les van trobar no sabien interpretar.\nPerò, qui sí ho va saber fer va ser Joseph Vicent Olmo, escriptor, geògraf i secretari del Sant Ofici a la ciutat. Aquest personatge va estudiar profusament aquells carreus, què els va interpretar correctament com làpides romanes.\nJoseph Vicent va escriure en 1653 un llibre titulat “Lithologia o explicación de las piedras y otras Antigüedades halladas en las çanjas que se abrieron para los fundamentos de la Capilla de nuestra Señora de los Desamparados de Valencia“, en què descrivia detalladament les seues troballes i realitzava un interessant estudi epigràfic de les inscripcions llatines presentes en elles. En ell aportava, a més, interessant informació sobre la València romana, fent gala de la seua gran erudició en esmentar a l’obra més de dos-cents autors antics i moderns.\nPortada de l’esmentat llibre de Joseph Vicent Olmo.\nContingut del llibre de Joseph Vicent Olmo.\nLa raó per la qual apareixien aquestes làpides romanes, a mesura que els obrers continuaven amb els seus treballs de fonamentació, la va trobar l’arqueologia molts anys després: la Basílica s’estava construint sobre el fòrum romà de la ciutat, es a dir, sobre el mateix centre administratiu, polític i religiós de la ciutat romana.\nEnquadrat en groc, el fòrum romà de la Valentia romana.\nNo podia ser estrany, per tant, que a l’excavar sobre l’antic fòrum romà, hi aparegueren nombroses làpides, ja que en aquesta part de la ciutat era on es concentrarien en un major nombre.\nAixí doncs, els carreus als quals he fet esment a l’iniciar aquest apunt, són les làpides que van trobar aquells obrers que treballaven en els fonaments de la Basílica, i sobre els quals Joseph Vicent va escriure la seua obra.\nMalgrat que moltes de les làpides que hi van apareixer es degueren de perdre, al menys les autoritats religioses tingueren l’encert de voler conservar-ne cinc d’elles com a testimoni per a la posteritat, incrustrant-les a la façana principal de la Basílica.\nAquests carreus pertanyen a l’època romana imperial, tenint per tant a hores d’ara una antiguitat de 1.800-1.900 anys, aproximadament. Són, juntament amb altres làpides romanes que podem trobar en altres façanes d’edificis del centre de la ciutat i amb les troballes del solar de l’Almoina, els testimonis històrics materials més antics de la ciutat.\nArticle anteriorUnes columnes renaixentistes, aparegudes arreu de València.\nArticle següentUna solitària roda de molí amb una creu en aspa, al carrer de Sant Vicent.\nTotal Visits: 864.316\nTotal Visitors: 448.200


Rafael Ribó porta a funcions com a Síndic de Greuges des del passat 10 de febrer, després de complir 15 anys al capdavant de la institució. No obstant això, el seu cap de mandat no li ha impedit omplir la seva agenda d'actes amb desplaçaments continuats a l'estranger a càrrec de l'erari públic.\nTan sols nou dies després que vencés el seu mandat, el síndic va realitzar un doblet internacional acompanyat de la seva directora de gabinet. El dia 19 de febrer, Ribó va estar a Roma participant en la reunió de la Junta General de la Xarxa Nacional de Defensors d'Energia (NEON). L'endemà, Ribó va creuar l'Adriàtic per intervenir a la Junta Directiva Europea de l'Institut Iternacional de l'Ombudsman (IOI), que es va celebrar al Parlament d'Atenes.\nUn mes més tard, el síndic va tornar a fer les maletes per dirigir aquesta vegada al cor d'Europa. El 19 de març es va reunir amb Liliane Maurier Pasquier, presidenta de l'Assemblea Parlamentària del Consell d'Europa, i amb membres del Comitè de Prevenció de la Tortura de la mateixa organització. Aquestes reunions van tenir lloc a Estrasburg, seu del Consell d'Europa.\nAbans que acabés el mes de març, Ribó va tenir temps de tornar a Itàlia per, en qualitat de president europeu de l'International Ombudsman Institut (IOI), participar en un taller organitzat a l'enclavament muntanya de la Vall d'Aosta.\nPerò els viatges de Ribó no es limiten al continent europeu. El 16 d'abril, el síndic va tornar a viatjar acompanyat de la seva directora de gabinet fins a Nova York, on es va entrevistar amb representants de Nacions Unides i fins va tenir temps de trobar-se amb Shireen Lilian Dodson, la seva homòloga de la institució internacional.\nL'últim viatge que apareix a l'agenda del 'ombudsman' català va ser el 22 de maig a Manchester (Regne Unit). Allà, van participar ell i la seva directora de gabinet en una jornada relacionada amb el servei de salut britànic, matèria completament aliena al seu càrrec.\nDurant el seu mandat, Ribó ha estat criticat en diverses ocasions pels seus viatges continus al voltant del món. El Síndic de Greuges sempre s'ha defensat al·legant que aquests desplaçaments fora de Catalunya són necessaris per dur a terme les seves funcions, encara que sorprèn que ni tan sols els limiti ara que es troba en funcions.\nTan sols la fragmentació política de la Cambra catalana ha impedit trobar un substitut per a Ribó. L'exigència legal que el Síndic de Greuges sigui triat per una majoria qualificada obliga els independentistes a trobar suports més enllà d'ERC i JxCat. Però la deriva de Ribó com a defensor del 'procés' durant els últims anys genera desconfiança en l'oposició sobre els candidats que pugui proposar el Govern.\nEn qualsevol cas, el Parlament ha començat a desencallar alguns òrgans que portaven sense renovar durant anys. Potser és el moment que el llarg període de mandat de Ribó, que ja supera els 15 anys, toc definitivament a la seva fi i, amb ell, els seus viatges a l'estranger.


Unió de Pagesos denuncia el boicot encobert als productes de Balears\nLa manca de demanda de les grans superfícies afecta la producció\nElisa Domènech | 29 agost 2005\nEl sindicat Unió de Pagesos denuncia que les grans superfícies del comerç presents a les Balears fa anys que exerceixen un «boicot» encobert als productes de ramaderia i horta propis de les Illes Balears.\nPer pal·liar la situació, el secretari general de la Unió, Gabriel Torrens, té previst reunir-se amb els responsables de la Conselleria d'Agricultura per fer força i, malgrat «ser conscients que no es pot obligar ningú a comprar un producte, dir-los que per ètica haurien de participar en la producció balear». En aquest sentit, Torrens explicà que en la legislatura passada el Govern va exercir aquesta «pressió», però que en aquests dos darrers anys han notat una manca de suport que esperen que l'Administració els torni a donar, «convidant les grans superfícies a fer costat al producte balear».\nTorrens explica que fa uns dos o tres mesos hi havia una important oferta de carn a les Illes que no es venia. «Ningú no la volia a cap preu», afirma. Segons Unió de Pagesos, l'explicació de les grans superfícies és que les compres es fan cada vegada més centralitzades. No obstant això, creu que allò important és donar als clients l'oportunitat de comprar productes de qualitat illencs, que en molts casos són «únics i exclusius i molt valorats en altres regions».\nEl darrer informe de conjuntura econòmica, elaborat per la Conselleria d'Economia, donava un creixement previst del Valor Afegit Brut (VAB) de l'activitat agrària del 2,1 per cent. Això significa una important disminució respecte del VAB de l'any passat, que fou del 4,97 per cent.\nEl Govern planteja com a causa principal de la minva en la previsió les condicions climatològiques patides a l'hivern i a la primavera, que danyaren els cultius. Unió de Pagesos fa la mateixa anàlisi: la sequera ha afectat la producció de cereals i les gelades han complicat el cultiu de la patata primerenca, fet que ha duit a una reducció de les exportacions d'un 71,6 per cent. A aquests motius hi afegeixen la manca de demanda de les grans superfícies, que s'ha notat de manera especial en la carn, les fruites i les verdures, i que provocà un col·lapse de la producció en els mesos de juny i juliol.\nEn una anàlisi més exhaustiva per sectors, la pesca va començar l'any amb el conflicte del peix fresc mallorquí, motivat per les desavinences entre pescadors i detallistes en la fórmula de comercialització de la mercaderia. Es va resoldre amb el compromís per part dels dos sectors d'establir un reglament que defineix el funcionament de la llonja de peix. La producció pesquera declarada en el primer trimestre ha estat de 656.009 kg, amb un valor en primera venda de 3.801.421 euros. Si ho comparam amb el mateix trimestre de 2004, aquestes dades suposen una disminució del 20,6 per cent en pes i del 6,06 per cent en valor econòmic. Tanmateix, el preu mitjà del peix s'ha incrementat un 15,1 per cent.\nLa ramaderia s'ha vist condicionada pel retard en el creixement de la pastura, que ha forçat els pagesos a augmentar les despeses. Aquesta situació és especialment greu a l'illa de Menorca, en un moment en què els ingressos de les finques davallen per la baixada del preu del formatge. Unió de Pagesos preveu una tendència a la baixa en ramaderia i llet, provocada també per la manca d'inversions i infraestructures. «Alguns escorxadors estan sobredimensionats, mentre que d'altres són evidentment petits. No hi ha coordinació», assegura Biel Torrens.\nPer altra banda, en l'agricultura els cultius de patata han reduït la seva producció entre un 25 i un 30 per cent; els cereals es calcula que han patit una disminució d'entre el 40 i el 50 per cent i les proteginoses (pèsols, mongetes...) ho han fet gairebé un 80 per cent, segons dades que maneja el sindicat Unió de Pagesos.


CSI Martorell: l’ADN d’un cotxe – Noticies en Valencià de València Castelló i Alacant\n30 marzo, 2017 vlcseo 490 Views 0 Comments\nMartorell, 30/03/2017. – Un microscopi electrònic que s’utilitza en els centres de recerca més avançats del món i en les sèries *policíacas. És l’equip que s’usa en el departament de Qualitat de SEAT per a certificar la qualitat i durabilitat dels materials. Aquestes són algunes de les seues curiositats d’aquesta tecnologia, única en les seues característiques dins de la indústria automobilística espanyola.\n-Fins a l’ADN del cotxe: El microscopi electrònic té una resolució superior als 100.000 augments, arribant fins al *nanómetro; el que significa que amb ell es poden arribar a analitzar partícules de la grandària de l’ADN.\n-Materials sota lupa: Qualsevol tipus de material que componga el vehicle pot ser analitzat en el microscopi, com a metalls, teixits, plàstics o pintures. La finalitat d’aquests test és confirmar que els components no tenen impureses impossibles de detectar a simple vista i així poder allargar la vida útil de les peces. A més, s’evita que un cotxe perda la lluentor amb el pas dels anys.\n-Fina com un cabell, resistent com una roca: En el cas de pintures, els estudis amb *microscopía analitzen les diferents capes del cotxe (menors de 0,12 mil·límetres). D’aquesta manera, s’assegura que la carrosseria no es *desconche, per exemple, davant impactes de pedres.\n-Colors en harmonia: Amb els tests també es garanteix que totes les peces del cotxe tinguen el mateix to i que una vegada juntes hi haja harmonia entre elles. La percepció del color és alguna cosa subjectiu, però gràcies a aquestes anàlisis científiques, el client pot comprovar per si mateix que *parachoques, portes i capó tenen el mateix color.\n-Per a totes les llums: A més, la llum del mediterrani no és la mateixa que la del nord d’Europa. Tampoc és igual a les 12 del migdia que a les 6 de la vesprada. Per açò, gràcies a aquestes tecnologies se certifica que el to s’aprecie sempre tal com ha sigut dissenyat i que es mantinga brillant i com a nou durant més temps.\n← Fallen *Angels comença la seua itinerància Una reflexió de *JARR sobre els ‘’caiguts’’ desembarca a Algemesí\nDesmantellada una important organització criminal internacional dedicada al contraban de tabac a Europa →\na trajectòria artística de *Jarr és paral·lela al seu nou llenguatge, una tècnica mixta de figures construïdes i elaborades manualment


El Vallès Oriental es manté com la comarca més productiva de Catalunya - somMontmeló\nPimec presenta un informe sobre els estats comptables de les pimes al Vallès Oriental en el període 2015-2018\nDimarts, 30 de juny de 2020 | 15:24h\nEl Vallès Oriental és la comarca més productiva de Catalunya, per davant d’altres fortament industrialitzades, com el Baix Llobregat i el Vallès Occidental. Aquesta és una de les conclusions de l’informe presentat per Pimec aquesta setmana sobre els estats comptables de les pimes del Vallès Oriental en el període 2015-2018, uns anys marcats per la recuperació econòmica.\nA finals de 2018, la comarca comptava amb 4.665 empreses societàries de menys de 250 treballadors, unes 600 més que dos anys enrere. D’aquestes empreses, el 24,5% eren del sector industrial –la meitat de l'àmbit metal·lúrgic–, “una dada molt important tenint en compte que la mitjana catalana és del 15%”, diu Modest Guinjoan, director de l’Observatori de Pimec.\nEl Vallès Oriental també destaca per tenir 11,5 empreses per cada 1.000 habitants –la mitjana catalana és de 10,9–, així com per la seva dimensió mitjana, que era de 10,4 treballadors per cada societat davant els 9,9 de la mitjana catalana. A més, el nivell mitjà d’ingressos va ser de 2,14 milions d’euros (pels 1,67 de la mitjana catalana), amb facturacions molt significatives en el sector industrial, superiors als 4 milions.\nD’altra banda, la productivitat de les pimes ha estat la més alta del país de manera sostinguda els últims anys, amb 54.000 euros per empleat, per davant del Baix Llobregat i el Vallès Occidental (51.500) i Catalunya (48.000). També la despesa per treballador (38.000 euros) és més elevada que la mitjana catalana (35.000), un fet que té a veure, segons Guinjoan, amb l’estructura productiva de la comarca, que requereix personal més especialitzat i sous més elevats. Els sectors més productius són els industrials (sobretot el químic), mentre que els serveis vinculats amb l’hostaleria i la restauració són els de productivitat més baixa.\nPel que fa a la rendibilitat de les pimes, tant econòmica com financera, del 2013 al 2016 va créixer fins a valors de l’11%, mentre que els darrers anys s’ha estabilitzat entorn del 10%, per sota en aquest cas de la mitjana catalana. Això té a veure, segons Daniel Boil, president de Pimec a la comarca, amb un procés d’inversió permanent de les empreses. En tot cas, apunta, “són nivells de rendibilitat molt correctes que permeten la continuïtat de les empreses”.\nFinalment, pel que fa a patrimoni i endeutament, les pimes disposen d’un 53% de patrimoni net, “un percentatge alt i envejable” que ha crescut força els últims anys. “Després de la crisi de 2008 les pimes han vist que és important capitalitzar-se, dotar-se de recursos propis i reinvertir, i moltes han professionalitzat la seva gestió”, diu Boil.\nAquestes bones dades, segons Pimec, reafirmen la necessitat d’apostar pel sector industrial i de treballar pel creixement de les petites i mitjanes empreses amb aspectes com la digitalització i la internacionalització. “A la comarca hi ha esperit emprenedor, i això és un actiu excepcional en moments com l’actual”, conclou Guinjoan.


No em xisclis que no et veig ...\nDes que vaig començar a escriure aquest blog em vaig proposar fermament fugir de tòpics i evitar en el possible parlar del Real Madrid com referència de l'anàlisi del que passa en el Barça, que és el que s'estila per aquí i una de les coses que em posen més frenètic.\nEl primer, m'ha generat no pocs epítets bastant agres per part del respectable, perquè es veu que això de ficar-se amb les estrelles no està molt ben vist. El segon, és complicadíssim perquè ambdós equips tenen vides paral·leles i es retroalimenten. A més, el de ser disconforme amb el Barça sense rajar del Real m'està donant certa fama de madridista que no ha sortit de l'armari per part de tipus als quals admiro en silenci. Però no aguanto més.\nLes decrèpites actuacions de Real Madrid i Barça aquest cap de setmana m'obliguen a valorar el paper global que estan representant els dos bucs insígnia del futbol espanyol. Barça i Madrid podrien protagonitzar tranquil·lament aquesta pel·lícula perpetrada per Richard Pryor i Gene Wilder en la qual el primer, que és cec, s'associa amb el segon, que és sord, per a resoldre un crim en un to d'astracanada constant.\nAixò és la Lliga espanyola. No tinc clar si el Madrid és el cec i el Barça el sord, o al revés. Però com passava amb aquesta pel·lícula, aquesta Lliga només pot emocionar als fans incondicionals dels dos protagonistes. Per a qualsevol espectador imparcial, la nàusea, en el cinema i en l'estadi, és gairebé obligada. A la nova derrota del Madrid, conseqüència d'un partit nefast a Riazor; va respondre el Barça a Almería amb una actuació ridícula. No es pot qualificar d'una altra manera el fet d'encaixar dos gols en els dos primers córners que treu el rival després de dirigir Rijkaard en una setmana dues sessions tàctiques a porta tancada.\nNo obstant, això té una explicació. Una explicació ridícula, però explicació a la fi i al cap. El Barça s'entrena habitualment en un camp (La Masia) en el qual no es pot treure de córner perquè les dimensions del terreny de joc no donen per a més. Evidentment, es podria col·locar una porteria mòbil en el centre del camp i assajar jugades a pilota parada, però es veu que a ningú se li ha ocorregut encara.\nTampoc és estrany, perquè al que se li hauria d'haver ocorregut va dir el dimecres en una emissora de ràdio que "entreno als millors jugadors que he tingut en la meva vida, però encara no tinc un equip". I ho diu l'entrenador a mitjan març. A aquest pas, en la gira de final de temporada per Kuwait arrasarem. No s’ho perdin.


Demanen presó permanent revisable per un home per gravar la seva parella mentre moria de diabetis a Viladecans – La Manyana\nLa fiscalia l'acusa de deixar-la morir i maltractar-la durant els quatre mesos de relació\nLa fiscalia i l’acusació particular demanen la presó permanent revisable per a un home que va gravar la seva parella sense ajudar-la mentre moria agonitzant durant hores per una pujada de sucre provocada per la diabetis. Els fets van tenir lloc el juny del 2019 al pis de la dona, a Viladecans. L’home ja havia agredit la dona altres vegades i aquesta, per vergonya a mostrar les lesions a amics i familiars, li va demanar ajuda quan va patir una pujada de sucre. L’home, també diabètic, va fer veure que l’ajudava, però només va gravar-la i no va avisar els serveis d’emergències.\nSegons els escrits de les acusacions, als quals ha tingut accés l’ACN, Mariano Daniel V.A., argentí de 49 anys, va començar a sortir amb la víctima, S.C.J., de 42, cap al febrer o març del mateix any, i sovint dormia a casa d’ella. Des de bon inici l’home es va mostrar gelós i possessiu, la controlava, li recriminava públicament que parlés amb altres homes, la insultava i muntava escàndols en públic i privadament molt sovint. De fet, el 19 d’abril l’home va agredir-la a les costelles, i la dona va haver de ser atesa pel metge però ocultant la veritable causa de les lesions. Pocs dies després, el 26 d’abril, l’home la va tornar a insultar i agredir. Finalment, la nit del 14 al 15 de juny, tots dos es van discutir en un bar de copes i ell la va empènyer i insultar, la va pegar a la cara i la part superior del cos, cosa que li va provocar la inflamació els ulls i la cara.\nTot això va anar generant en la víctima un sentiment d’inferioritat i ambivalència emocional respecte l’acusat, i la va fer aïllar d’altres persones a qui demanar ajuda. Tant era la por que tenia per la seva integritat física i del seu fill de 13 anys, que poques setmanes abans dels fets va demanar al pare del nen que se l’endugués a viure amb ella Ciudad Real. Igualment es va baixar una aplicació per gravar converses telefòniques al mòbil.\nUn dia després de l’agressió en un bar, el 16 de juny, la víctima se sentia avergonyida pels senyals evidents de l’agressió i sabia que bona part del seu entorn sospitava de l’origen de les lesions. Això la va fer enfonsar anímicament i físicament. Va deixar d’anar a treballar al bar que regentava, es va tancar a casa sense parlar amb gairebé ningú i es va despreocupar de la seva pròpia alimentació així com de la cura adequada de la seva diabetis tipus 1 que patia des de feia temps. També va consumir cocaïna.\nCap a la tarda del 17 de juny el deteriorament físic progressiu va empitjorar. Quan va notar que estava molt dèbil no va voler avisar els seus familiars per vergonya que notessin les lesions. Va trucar diverses vegades l’acusat, entre les 21.30 i les 22.45 hores per demanar-li ajuda. Finalment, l’home va anar al domicili de la víctima cap a les 22.50 hores. L’home, que també és diabètic i havia estudiat i treballat en l’àmbit de l’odontologia, va notar ràpidament els símptomes d’una pujada de sucre com un mareig generalitzat, freqüència respiratòria paulatinament accelerada, amb fatiga i profunda, falta de control d’esfínters, suor, falta d’articulació motora, dificultat per parlar i set constant.\nLes acusacions consideren que entre les 22.50 i almenys les 3.39 de la matinada va assistir “impassible” a un deteriorament evident de la víctima, que es va quedar sense forces i després semiinconscient. No va fer ni un control de sucre amb el glucòmetre ni va trucar als serves d’emergències. Finalment, la hiperglucèmia li va provocar una fallada multiorgànica i la mort.\nDurant cinc hores l’home hauria constatat el gran patiment i malestar que patia la dona, que li suplicava diverses formes d’ajuda. L’home, preveient la mort de la dona i que la policia l’investigués, va intentat “construir-se una coartada”. Entre les 23.42 i les 3.39 hores, sense el consentiment ni assentiment de la víctima, i “amb absoluta desconsideració al respecte de la seva intimitat”, l’acusat va gravar amb el seu mòbil 15 fragments de vídeo, “convenientment seleccionats”, on aparentment s’observa l’acusat disposat a ajudar la víctima, malgrat que era “innòcua” o no es materialitzava en el que l’acusat sabia que podia revertir fàcilment la situació. En els vídeos es pot veure la cara i el cos de la víctima cada cop més dèbil, demanant ajuda, despullada i pràcticament decaiguda.\nAl matí següent dels fets l’home va anar a un taller mecànic de cotxes i després va anar a explicar la mort de la dona a la policia. L’individu va ser arrestat tres mesos després, el 18 de setembre, i des d’aleshores està en presó preventiva.\nLa fiscalia i l’acusació particular l’acusen de quatre delictes de maltractaments, un de maltractament habitual, un contra la intimitat i un d’assassinat per omissió amb acarnissament i contra persona vulnerable per raó de malaltia, amb l’agreujant de motivació de gènere i parentiu. Per tot això, demanen la presó permanent revisable per l’assassinat, més set anys de presó i 17 anys de prohibició de portar armes pels delictes de maltractament, i quatre anys de presó pel delicte contra la intimitat. També li demanen diversos anys de llibertat vigilada i prohibició d’aproximació o comunicació amb l’entorn de la víctima quan hagi sortit de presó. A més, hauria de pagar 7.920 euros de multa i 710.000 euros d’indemnització al fill, l’exparella, la mare i un germà de la víctima.\nPel judici amb jurat popular que s’haurà de celebrar a l’Audiència de Barcelona, la fiscalia demana la declaració de testimonis com una coneguda i l’exdona de l’acusat a qui aquest va explicar els fets, amics de la víctima i l’acusat que van presenciar els maltractaments, un amic de l’acusat que era amb ell quan la víctima li va demanar ajuda el dia de la mort, a més de l’exmarit de la dona i el seu fill, entre altres. També declararan pèrits forenses sobre les causes de la mort, el possible abús sexual a la víctima, la ingesta de drogues per part de tots dos o un informe sobre salut mental de l’acusat. També s’analitzaran els vídeos gravats per l’acusat i diversos missatges de mòbil de la víctima i l’agressor.\nEls Mossos d'Esquadra han detingut aquest divendres un veí de Vilanova i la Geltrú de 52 anys i nacionalitat espanyola...\nEls Agents Rurals, en col·laboració els Mossos d'Esquadra, van intervenir dimecres 78 ocells fringíl·lids en un bar d'Ivars d'Urgell (Pla...


Cambrils recull les quatre Banderes Blaves que acrediten la qualitat de les seves platges | Tots21 | Notícies de Tarragona, Reus, Tarragonés i Baix Camp\nCambrils recull les quatre Banderes Blaves que acrediten la qualitat de les seves platges\nL’alcaldessa, Camí Mendoza, i el regidor de Medi Ambient, Lluís Abella, han assistit a l’acte de lliurament d’aquests guardons a Sitges. Foto: Ajuntament\nL’alcaldessa de Cambrils, Camí Mendoza, i el regidor de Medi Ambient, Lluís Abella, han recollit avui les quatre Banderes Blaves que onejaran aquest estiu a les platges del municipi. L’acte de lliurament de les Banderes Blaves a les platges catalanes s’ha dut a terme aquest matí a Sitges i ha estat presidit per la consellera d’Acció Climàtica, Alimentació i Agenda Rural, Teresa Jordà.\nCambrils ha revalidat un any més les banderes per les platges del Cavet, la Llosa, Vilafortuny i Prat d’en Forès-Regueral. El segell, que acredita la qualitat de les platges i els serveis que ofereixen, és atorgat anualment per un tribunal internacional de la Fundació d’Educació Ambiental en col·laboració amb l’Associació d’Educació Ambiental i del Consumidor (Adeac), acredita la qualitat de les platges i els serveis que ofereixen.\nEl guardó de les Banderes Blaves, reconegut a escala internacional, valora i premia la gestió ambiental i la seguretat, les instal·lacions i la prestació òptima dels serveis i la informació i l’educació ambiental. Així mateix, exigeix a les platges una qualitat de l’aigua excel·lent, alhora que exigeix a les platges una qualitat de l’aigua excel·lent amb la realització d’analítiques periòdiques.\nAquesta temporada, el Departament de Medi Ambient de l’Ajuntament de Cambrils ha ampliat el servei de socorrisme, que es presta cada dia de 10 a 19 hores des de l’1 de juny fins al 30 de setembre.\nA més, enguany també s’han millorat els accessos per a les persones amb mobilitat reduïda. En aquest sentit, s’han augmentat el nombre de reserves d’aparcament amb connexió accessible i propera als mòduls de socorrisme on s’ofereixen serveis adaptats com el bany amb cadira amfíbia, s’han ampliat i millorat les passarel·les, s’han instal·lat pals de banderes per informar els banyistes sobre l’estat de la mar al llarg de tot el litoral i s’invertirà en la millora d’equipaments pels socorristes. Podeu trobar més informació a https://www.cambrils.cat/platges.\n16/07/2020 Cambrils hissa la Bandera Blava a les platges de Vilafortuny, Cavet, Regueral i La Llosa\n04/02/2020 Cambrils presenta dos calendaris per promocionar el turisme gastronòmic i esportiu\n11/07/2019 Cambrils hissa la Bandera Blava a les platges de La Llosa, Vilafortuny, Regueral i el Cavet


Versió catalana de l'Every Heart - Tenkū no dōbutsu\nEntrada Autor: Esbotzegat » 17/10/2005 a les 14:26\nRealment us ha agradat el 4t ending d'Inuyasha? ^^u Com que no estic del tot decidit a penjar-lo, he fet aquesta enquesta. Encara que el resultat fos que no, potser un dia o altre el penjaria, però si realment no hi ha molta demanda millor aprofito l'espai per a d'altres cançons que facin d'Inuyasha...\nEsbotzegat l’ha editat per darrera vegada el dia: 17/10/2005 a les 23:21, en total s’ha editat 1 vegada.\nEntrada Autor: Soundwave » 17/10/2005 a les 15:00\nDeixa de fer el vagu i penja'l d'una vegada!!! xDDDD\nEntrada Autor: Ereza » 17/10/2005 a les 15:13\nT'has deixat l'opció "No l'he vist ni sentit, però si la gent te'l demana posa'l" xD\nEntrada Autor: Soundwave » 17/10/2005 a les 16:04\ndoncs llavors escogeix la primera, sino, es repartiran els vots i no aconseguirem més xDD\nEntrada Autor: Kaede Rukawa » 17/10/2005 a les 16:31\nVoto la segona, així keda tot empatadet. A més és realment el k penso, ja qestà bé però a mi almenys em sona una mica estrany...\nEntrada Autor: znake » 17/10/2005 a les 19:46\nPenjala, que no l'he vist >.< Certa persona ocupa tot el meu temps lliure xP (però m'agrada =u.u=)\nEntrada Autor: Ran » 17/10/2005 a les 20:18\nDoncs no m'agrada gaire ^^u...El principi és tan forçat...És que diuen "Llàgrimes" d'una manera molt ruda xD Se suposa que és una cançó tendra i trista :P\nEm sembla que l'haurien d'haver assajada una mica més ^-^\nEntrada Autor: znake » 18/10/2005 a les 16:15\nRaneta, tu no tens pensat anar-te'n a TV3 i treballar de dobladora de cançons del 3xl? (A lo millor et farien cantar Els Teletubbies xD) o.o\nSuposo que pagarien bé.. I tindries seguidors *-* xDD\nEntrada Autor: Ran » 18/10/2005 a les 19:26\nDoncs ja m'agradaria anar-hi durant el meu temps lliure i doblar cançons d'anime ^///^ (Teletubbies no entraria dins dels meus plans ^^u...). Puc cantar les cançons que queden d'Inuyasha xP En fi, seria massa demanar, no?\nEntrada Autor: Dai-kun » 18/10/2005 a les 20:01\nEntrada Autor: _young_link_ » 18/10/2005 a les 21:37\nE votat la segona opció... aquesta de... no m'en recordo... podria pujar la finestra a dalt i mirar-ho, pero fa molta mandra :-P\nEntrada Autor: znake » 18/10/2005 a les 22:01\nJa l'he vist. i no es tan dolenta. He vist de molt pitjors. Pujala *-* xD\n(Segueixo preferint la versió original xD)\nEntrada Autor: Esbotzegat » 18/10/2005 a les 23:11\nLa versió original és molt millor ^^\nLo bo que té aquesta traducció és que la música és molt similar a la japonesa, realment els músics s'ho han currat (a vegades penso que si deu ser la versió karaoke). Però el que diu la Irene, que són rudes >.<\nEntrada Autor: Yuka » 20/10/2005 a les 18:33\njo he votat la primera. A mi em sembla prou bé. Però m'agradava més la d'abans\nEntrada Autor: Esbotzegat » 20/10/2005 a les 18:40\nLlavors hauries d'haver votat la segona...\nJa veig que us agrada la cançó, eh? ^^u\nEntrada Autor: Ran » 21/10/2005 a les 20:25\nA mi no m'agrada gens (ho sento però haig de portar la contrària xD).\nEntrada Autor: Kagome_cm » 21/10/2005 a les 23:15\na mi tmp m'agrada gens i he vutat l'ultima.\nEntrada Autor: Esbotzegat » 22/10/2005 a les 13:34\nJa som tres que no ens agrada\nQue sí, que la penjaré... Però primer de tot esperaré que la facin sencera, si us fixeu l'últim cop ja la van fer un pelet més llarga... Caldrà esperar que la facin del tot sencera abans no la pengi. I si no la fessin del tot, doncs almenys procuraré de penjar la versió més llarga.\nP.D.: Aquesta aberració de cançó m'està robant molt de temps ò.ó\nEntrada Autor: znake » 22/10/2005 a les 13:48\nA mi lo que em sembla una aberració és el Opening aquest nou... és més cutre que jo què sé >.<\nEntrada Autor: Kagome_cm » 22/10/2005 a les 18:39\na mi tmp m'agrada gens!! els altres 2 eren molt millors xo sk aket nou es penós!!


Arrimadas fa el ple a les portades de Madrid amb el xou de la bandera\nAquest dijous, sí. Gràcies a la rojigualda Ciutadans ha fet ple en les portades impreses del trio de diaris antigovernamentals de Madrid –i també a El País, encara que d’una altra manera. Inés Arrimadas s’ha embolicat amb la bandera –una dona de bandera, com diu el tòpic– i ha fet reaparèixer als seus en primera.\nHo havien provat tot, aquesta setmana: proposar l’il·legalització dels partits indepes, l’aplicació permanent del 155, l’eliminació del català de la funció pública, la retirada les competències en Ensenyament i Sanitat i, fins i tot, aquest passat 1-O, posposar la sortida del grup del Parlament fins a assegurar-se que en sortir es trobarien de cara amb els manifestants que assetjaven la cambra –i amb les teles amigues, prèviament avisades. Res de tot això ha superat la màgia de la bandera, l’efecte rojigualda.\nA Arrimadas l’ha ajudat –i molt– que l’altra gran notícia del dia no encaixava amb el relat que manufacturen El Mundo, ABC i La Razón. Perquè, en plena campanya per descavalcar a Pedro Sánchez i el seu govern, fa mal d’ulls obrir el diari amb la confirmació de la condemna de Rodrigo Rato a quatre anys i mig de presó pel cas de les targetes black de Bankia. L’efecte Rato, vicepresident del govern amb José María Aznar, evocaria la corrupció del PP i etcètera i això, ara, no toca, un cop que han aconseguit presentar l’actual govern espanyol com un executiu incompetent i, en fi, tan corrupte com el de Rajoy. Corruptes per corruptes, millor els nostres.\nRato apareix a les portades, sí, però protegit, excepte a El País, que obre amb la cosa. El xou de la cap de l’oposició al Parlament ha servit d’excusa per a dissimular que Rato ja està preparant la maleta per entrar a la garjola (“a la trena”, per dir-ho á la Arrimadas).\nOn el numeret de la bandera no ha causat cap impacte, però, és a les portades de la premsa catalana, atenta al contracop del socialista Miquel Iceta al mateix Parlament, quan ha recordat a Arrimadas que darrera la Mesa de la cambra s’està dreta, des de sempre, una bandera espanyola “encara més gran i més bonica”. Ha estat un dels momentassos del ple d’aquest dimecres.\nCiutadans ha guanyat l’etapa del Tour de les portades d’aquest dijous a Espanya i l’ha perdut a Catalunya. Una interpretació possible és que aquest triomf a Madrid no li sumarà gran cosa a Catalunya –on se suposa que deu voler mantenir-se com a partit més votat– mentre que a les Espanyes torna a aparèixer només com el partit útil (més que el PP) per a mantenir aixecada la rojigualda a Catalunya. Justament el contrari del que pretenen, que és tenir presència com a partit de govern a Madrid. Com diria un castís, mucho lirili y poco lerele.\nSi es tracta de sortir en portada, potser es poden aprendre una o dues coses de la primera ministra britànica Theresa May, que aquest dimecres va saltar a l’escenari, a Birmingham, ballant al ritme de la música de presentació de la seva conferència. May va dir coses molt serioses, encara que no ho sembli.\nEl Barça va fer un tros de partit a Wembley, passant per sobre del Tottenham. Aquestes són les pàgines que la premsa britànica li ha dedicat. Els barcelonistes ho agrairan, que fa deu dies que no es mengen un torrat (a més, les seccions esportives també remarquen els problemes de José Mourinho a la banqueta de l’United):