Tòfones, del sòl al plat | Consumer\nLa tòfona és un producte culinari molt benvolgut, sobretot per la seva intensa aroma i sabor, que creix sota terra i necessita condicions concretes de conservació\nPer Marta Chavarrías 22 de gener de 2015\nLes tòfones són un luxe gastronòmic molt benvolgut per la seva aroma i sabor. Són fongs subterranis que creixen sota terra, sobretot en boscos d’alzines i roures, la qual cosa les converteix en un aliment una miqueta misteriós. Són un dels pocs manjares que creixen i maduren sota el sòl i la seva recol·lecció depèn de l’habilitat i el talent de gossos que han estat entrenats exclusivament per a això. En plena campanya de recol·lecció, que s’estén des de mitjan novembre fins a ben entrat març, cadascuna de les tòfones negres pot ser única en sabor i aroma, en funció de l’hàbitat, clima i pluja, així com de l’arbre al costat del que ha crescut. L’article explica com es realitza la recol·lecció de la tòfona i com conservar-la.\nLa tòfona, pertanyent a un grup de fongs comestibles del gènere Tuber, es forma a l’interior de sòls en els quals creixen arbres com a alzines o roures. És a l’hivern quan experimenta l’activitat metabòlica, madura la tòfona i, per tant, pot recol·lectar-se. A pesar que hi ha moltes espècies de tòfones, la més benvolguda de les quals s’obtenen a Espanya és la tòfona negra (Tuber melanosporum). La seva aroma depèn sobretot de la genètica de la tòfona i de la planta que l’allotja, de la flora microbiana que habita en el fruit i del seu estat de maduració i les condicions de magatzematge. Si bé la majoria de les tòfones que es troben a Espanya són silvestres, en els últims deu anys ha crescut l’interès per conrear-les (tubericultura), una iniciativa que s’enfronta a un procés de maduració molt lent i a una inversió inicial econòmica costosa.\nRecol·lecció de tòfona negra, a la recerca del tresor\nNovembre marca l’inici de la temporada de la tòfona, que s’allarga fins al mes de març. És l’època de l’any en la qual aquests rars fongs arriben a les taules dels paladars més exigents i afortunats. Algunes comunitats autònomes tenen regulada la recol·lecció i, encara que varia cada any, per a la tòfona negra i la d’hivern, s’estén des de mitjan novembre a la fi de març. A més, en comunitats com Catalunya, és necessari comptar amb una llicència per recol·lectar-les i comercialitzar-les.\nLa recol·lecció de la tòfona negra s’estén des de mitjan novembre a la fi de març\nQuan es reprodueixen, a la primavera, ho fan en forma de petites pilotetes, que a l’estiu i a la tardor s’inflen i maduren. Poden mesurar el mateix que una pilota de golf i, mentre creixen, dispersen unes substàncies que impedeixen el creixement de l’herba a la seva al voltant, un factor que ajuda a trobar-les.\nEn la seva recol·lecció juga un paper fonamental el binomi recol·lector-gos o porc. Els gossos, ensinistrats per a això, són capaços de detectar l’olor de les tòfones madures que creixen sota el sòl. El gos cava on està la tòfona, però sense danyar-la. És el trufero qui, amb manyaga, paciència i les eines adequades, extreu la tòfona de l’interior del sòl. La recollida de les tòfones requereix, per tant, un entrenament i experiència prèvies.\nCom conservar les tòfones\nLa tòfona, considerada una de les perles gastronòmica, al costat del caviar i al foie, és un producte perible. Per això, després de la recol·lecció, si es vol vendre fresca, ha de fer-se al més aviat possible per evitar que es dessequi o s’espatlli. A casa, les tòfones fresques poden guardar-se entre 10 i 15 dies en la nevera, embolicades en paper absorbent i en un recipient hermètic, o uns 10 mesos en el congelador.\nSi es conserven en la nevera, hauran d’airejar-se cada dia perquè s’oxigenin i canviar el paper si està humit. És important posar la tòfona en els plats a última hora, rallada o laminada, perquè si aquesta supera els 60ºC, perd la seva aroma. Pot netejar-se amb un raspall per eliminar les restes de terra que puguin haver quedat.\naroma hongo-ca perros-ca tòfona


La Cavalcada de Reis allarga 400 metres el seu recorregut - Diari de Girona\nLa Cavalcada de Reis allarga 400 metres el seu recorregut\nL'edició d'enguany comptarà també amb un espai a la plaça del Vi per a ciutadans amb mobilitat reduïda\n02.01.2014 | 15:25\nA partir de l´experiència de la Cavalcada de l´any passat l´organització ha decidit allargar 400 metres més el seu recorregut. D´aquesta manera i a diferencia dels anys anteriors, la Cavalcada arribarà fins al carrer Emili Grahit per girar seguidament al carrer Balmes i enllaçar amb Joan Maragall. El propòsit de la nova mesura és esponjar l´aforament de públic, sobretot "tenint en compte que la Cavalcada cau en diumenge i és possible que rebem, igual que l´any passat, públic de fora la ciutat" ha remarcat el president de la Confraria de Jesús Crucificat – Manaies de Girona, Narcís Reixach.\nLa tinenta d´alcalde i regidora de Promoció i Ocupació, Marta Madrenas, ha agraït especialment a la Confraria l´organització de la Cavalcada ja que "sense ells seria impossible dur-la a terme". A més, la regidora ha explicat que enguany "s´ha donat especial prioritat a la seguretat" i és per aquest motiu que s´han aprovat noves mesures en el Pla d´Autoprotecció per minimitzar els riscos de l´activitat i concretar l´organització i l´actuació en cas d´emergència en coordinació amb la Policia Municipal de Girona. Algunes de les mesures especificades seran, per exemple, situar davant de cada roda de les carrosses dels Reis Mags d´Orient un patge que vetlli per què cap persona pugui prendre mal en el moment de recollir caramels.\nEn aquesta edició també milloraran significativament els aspectes d´accessibilitat. Tal com ha avançat la regidora Madrenas "s´habilitarà un espai delimitat a la plaça del Vi per què aquelles persones amb problemes de mobilitat reduïda pugin gaudir també de l´espectacle".\nLa Cavalcada dels Reis, que comptarà amb 328 participants i repartirà 1,5 tones de caramels, s´iniciarà a les 18.30h des del Passeig del General Mendoza i realitzarà el següent recorregut: carrer d'Ultònia, carrer del Migdia, carrer d'Emili Grahit, carrer de Balmes, carrer de Joan Maragall, plaça de Pompeu Fabra, Gran Via de Jaume I, avinguda de Sant Francesc, lateral nord de la plaça de Catalunya, plaça de Jacint Verdaguer, pujada del pont de Pedra i plaça del Vi. El Campament Reial situat als Jardins de la Muralla estarà obert de les 16.45 a les 18 h.


Sis detinguts a Londres per una possible amenaça contra el Papa\nSis detinguts a Londres per una possible amena�a contra el Papa\n17/09/2010 - 20.20h.\nSegon dia de la visita papal al Regne Unit\nLa policia ha detingut aquesta matinada passada en un local del centre de Londres cinc persones, divendres a la tarda una altra, que podrien haver preparat un atemptat massiu coincidint amb l'arribada de Benet XVI a la capital brit�nica en el seu segon dia de visita oficial al Regne Unit. Mentre la policia interroga els detinguts, l'agenda del Papa es mant� sense canvis. Aquesta tarda, Benet XVI parlar� davant el Parlament brit�nic i es reunir� amb el l�der de l'Esgl�sia anglicana, l'arquebisbe de Canterbury. Abans, per�, ha compartit el mat� amb milers de nens i adolescents cat�lics a Londres.\nBenet XVI ha dit davant uns quatre mil alumnes catòlics amb els quals s'ha reunit aquest matí al camp d'esports del St Mary's University College de Londres que el món necessita bons científics, però que una perspectiva científica es torna perillosa si ignora la dimensió religiosa i ètica de la vida, "igual que la religió es converteix en limitada si rebutja la legítima contribució de la ciència a la comprensió del món". El Papa els dit també que els diners no donen la felicitat, i que aquesta només es troba en Déu. La trobada ha estat transmesa per televisió i internet a totes les escoles catòliques de la Gran Bretanya, i Benet XVI, després de ressaltar que aquesta oportunitat "no li passa cada dia a un Papa", ha animat els joves a ser no només bons estudiants, sinó també bons ciutadans i bones persones. Discurs al lloc on va ser condemnat Thomas More Westminster és el temple on la majoria dels monarques anglesos han estat coronats des del 1066, inclòs el rei Enric VIII, responsable de la ruptura d'Anglaterra amb Roma. Per això, està previst que el Papa pronunciï el discurs més polític de la seva visita al Regne Unit justament al lloc on Thomas More va ser condemnat a mort el 1535 per no abjurar de la seva fe catòlica. More, pensador, teòleg i humanista, a més de canceller d'Enric VIII, va ser decapitat aquell mateix any i canonitzat al segle XX per l'Església catòlica. Segons l'agenda, serà justament al lloc de la condemna, l'anomenada Westminster Hall, la part més antiga del Parlament britànic, on el Papa es dirigirà a una àmplia representació del món polític i eclesiàstic amb presència de membres de les cambres dels Comuns i dels Lords, exprimers ministres i líders religiosos.\nD'altra banda, el pontífex defensarà l'educació en escoles catòliques en una trobada amb 4.000 estudiants al Saint Mary's University College. També està previst que el Papa es reuneixi amb algunes de les víctimes d'abusos sexuals comesos per sacerdots catòlics. La visita del Papa al Regne Unit va començar ahir amb disculpes de Benet XVI per no haver estat prou vigilant amb la pederàstia.\nFins dissabte no es reunirà amb el primer ministre britànic, David Cameron, que des del lloc web del 10 de Downing Street li ha desitjat una "càlida benvinguda" davant una visita "històrica i increïblement important". El moment culminant de la visita del Papa serà diumenge, amb la canonització, a Birmingham, del cardenal John Henry Newman, un anglicà convertit al catolicisme. De fet, el Papa vol reforçar els lligams amb els anglicans i allargar la mà als milers de creients que consideren que l'Església anglicana és massa oberta en temes com l'ordenació de dones i homosexuals com a bisbes.\nCrítiques de diverses bandes\nNo es descarta que Joseph Ratzinger es reuneixi amb algunes de les víctimes d'abusos sexuals per part de capellans, com ja va fer als Estats Units o a Austràlia. L'escàndol ha sacsejat tant la Gran Bretanya com, sobretot, la veïna Irlanda. Les víctimes no són les úniques que han protestat per la visita papal. Més de 50 personalitats britàniques han publicat una carta al diari "The Guardian" en què es queixen que el Papa no es mereix tantes atencions perquè "lidera un estat i una organització que és responsable d'activitats condemnables", entre les quals citen l'oposició a l'ús de preservatius, la negació de l'avortament o l'ocultació dels abusos a menors per part de sacerdots. Alguns estudis d'opinió apunten que el 70% dels britànics estan contra aquesta visita pel cost que suposa per a una societat on només hi ha un 10% de catòlics. Al Regne Unit hi ha uns sis milions de catòlics. Les tres misses a l'aire lliure que hi farà el Papa seran el millor termòmetre per mesurar la fe en aquest país i el mal que han pogut fer els casos de sacerdots pederastes.\nEl govern espanyol tancar� la central nuclear de Garo�a per "raons econ�miques" - 19/06/2013\nEls pa�sos m�s rics alliberaran les seves dades en dos anys - 18/06/2013\n- 17:19 h\n- 17:12 h


Dues participants catalanes s'uneixen al comitè assessor del projecte EURO-FINGERS | Drupal\nEURO‐FINGERS té com a objectiu proporcionar un marc comú per als estudis europeus multimodals de prevenció de la demència de l’Alzheimer, donant cabuda a combinacions d’intervencions sobre factors de risc de la malaltia amb possibles fàrmacs.\nDues participants d’estudis duts a terme al Barcelonaβeta Brain Research Center (BBRC) han participat a les primeres trobades del comitè assessor del projecte transnacional EURO-FINGERS (EU-FINGERS). La iniciativa, de la qual el BBRC n’és partner, té l’objectiu de generar eines de prevenció per la demència i la malaltia d’Alzheimer, i busca proporcionar un marc comú per als estudis multimodals de prevenció de la demència de l’Alzheimer, donant cabuda a combinacions d’intervencions sobre factors de risc de la malaltia amb possibles fàrmacs. A inicis de 2021, el projecte va posar en marxa un comitè assessor per aportar consells i recomanacions als investigadors i enriquir la recerca amb diversitat de veus i perspectives.\nLa Montserrat i la Mercedes, participants d’estudis del BBRC, es van unir a inicis d’any al comitè assessor d’EU-FINGERS, format per persones d’arreu d’Europa que participen en projectes de recerca de l’Alzheimer, que tenen interès en la salut cerebral o estan afectades per la malaltia. Els membres del comitè es van reunir per primera vegada el 25 de febrer i el 3 de març en tres grups reduïts. En aquestes trobades, fetes en línia per l’actual situació sanitària, es va debatre sobre la terminologia emprada en la prevenció de l’Alzheimer i la demència, la importància d’aquest tipus de recerca i les intervencions per als participants i la gent afectada, i les principals barreres i facilitadors per participar en iniciatives de prevenció.\nEl comitè assessor seguirà en funcionament al llarg de tot el curs d’EU-FINGERS, fins a finals de 2022, amb trobades previstes cada tres mesos. Al llarg del desenvolupament del projecte, el comitè considerarà qüestions com la salut cerebral, la prevenció i els factors de risc de l’Alzheimer, la comunicació d’aquestes temes al públic general i les implicacions socials i ètiques de la iniciativa.\n19 març | 2021\nL’Estudi Alfa ja està recollint els primers fruits per un futur sense Alzheimer


La Supercopa espera un Barça reactivat (0 a 4 a Granada) amb Messi al front\nEl Barça arriba a la Supercopa espanyola, el proper dimecres 13, en el seu moment més dolç confirmant aquest dissabte a Granada (0-4) la seva bona dinàmica de sensacions, joc, resultats i estat anímic amb un Messi que torna a gaudir i a agradar-se, al costat dels seus companys, en el terreny de joc.\nUn doblet de l'argentí (màxim anotador ja en Lliga amb onze dianes i catorze en total en l'actual curs) i un altre d'un implicat Antoine Grizemann, mantenen els blaugrana a la zona Champions de la classificació en tercera plaça amb 34 punts, a quatre d'un Atlètico de Madrid que no ha pogut disputar el seu partit contra l'Athletic pels estralls del fort temporal "Filomena". El quadre de Simeone ha jugat, però, tres partits menys que el Barça. El Reial Madrid, per la seva banda, no passa del 0 a 0 en un gèlid El Sadar de Pamplona i es queda segon amb 37.\nL'equip blaugrana ha exhibit els seus millors credencials des de l'inici de la "Era Koeman" amb Messi molt ben acompanyat en la faceta ofensiva per Dembélé, Pedri González i Griezmann a més d'un Frenkie de Jong que en els últims partits està creixent-per moments. Koeman, a partir d'un 4-3-3 en què les peces es mostren associatives, amb mobilitat, triangulant, ocupant tots els espais i, sobretot, en una situació anímica que ha millorat ostensiblement, sembla haver trobat el seu "onze" titular tipus a l'espera de les combinacions en el centre de la defensa amb el retorn de Piqué, Araujo o Lenglet juntament amb Mingueza.\nEl quadre barcelonista afronta, ara, una Supercopa d'Espanya (a l'Estadi NuevoArcángel de Còrdova) que, en cas d'aconseguir-se, no seria ni molt menys un entorxat menor després d'un inici de temporada amb moltes més ombres que llums. Si dimecres que ve supera la Reial Societat de Imanol Alguacil, s'enfrontaria diumenge 17 al guanyador de l'Athletic Club-Reial Madrid.\nDe moment, Koeman ha optat aquest dissabte per donar descans a Messi al minut 64 (ha estat suplert per Martin Braithwaite) en un partit en què els barcelonistes han atropellat al Granada i en què Leo (tal com va passar a San Mamés implicant-se amb el canari Pedri) ha mostrat una gran compenetració amb Griezmann, inclosa la celebració dels gols. Una molt bona senyal en un tema que no és menor tal com s'ha reflectit en la "pinya" d'un grup que sembla créixer per moments.


RUTA 7:“El racó de les Guilletes i el camí dels masos i de la Mussara” - alforjastark.com\nHomeExcursiónsRUTA 7:“El racó de les Guilletes i el camí dels masos i...\nEn aquest recorregut et proposem endinsar-te en el Racó de les Guilletes, un espai recòndit i deshabitat que amaga vestigis de la seva antiga activitat econòmica, on s’imposa el bosc amb pas lleuger. La ruta aprofita un antic camí recentment recuperat que connecta amb el camí dels masos a través del qual s’arriba fins a la Mussara. Una llegendària via que unia en el passat grans masades avui completament enrunades.\nEs recomana deixar el cotxe al Parc d’Alforja (00) o bé en el nou aparcament del costat de la rotonda. Comencem la caminada agafant des d’aquí mateix l’antic camí de les Planes, fins a la carretera a Vilaplana (01), per on es recorren uns 250 metres més, fins a un pal indicador (02). Uns metres més endavant hi ha una bifurcació (03) on agafarem el camí de l’esquerra conegut antigament com el camí de les mines. Ascendirem suaument rodejats per ametllers i olivers fins que el trajecte gira bruscament a la dreta i entrem en un espès bosc. Molt aviat, en un descampat a la dreta trobem una de les entrades de les antigues mines de Barita (04) la qual passa per sota del camí i s’endinsa uns 200 m a la muntanya. Aquesta i altres, no molt llunyanes, van ser molt importants per l’economia local fins al seu tancament l’any 1953. És desaconsellat aventurar-se al seu interior sense anar acompanyat d’algú que les conegui i sense prendre les mesures necessàries. Una mica més enllà de la mina encara hi ha les restes d’una caseta que pertanyia a IRIS, l’empresa que l’explotava. Sota l’esplanada que hi ha davant, podràs entreveure enmig de la vegetació unes instal·lacions on es practica l’airsoft.\nMolt aviat, en un descampat a la dreta trobem una de les entrades de les antigues mines de Barita\nSi continuem caminant, arribarem a una cruïlla on una creu senyala el coll del Peiró o de la Salve (05) a 526 m d’altitud. Antigament seguint la tradició alforgenca es col·locaven creus als punts del terme des d’on es podia veure el santuari de Puigcerver, encara que ara el bosc ja no ho permet. Va ser col·locada pel Josep Fusté i un grup de joves als anys seixanta. Recentment en aquest coll han construït un curiós banc fet de pedres. En aquest punt el nostre recorregut connecta amb la rutes 5 i la 6 que pugen seguint un senderó fins al balcó del Peiró. En aquest cas continuarem recte pel camí de les Guilletes (06) a travessant primer “la vinya del Frare”, un erm que fins a l’arribada de la fil·loxera havia estat conreu.\nAntigament seguint la tradició alforgenca es col·locaven creus als punts del terme des d’on es podia veure el santuari de Puigcerver, encara que ara el bosc ja no ho permet.\nEl Racó de les Guilletes, dit així per la seva configuració geogràfica, és una extensa partida de terme encerclada pel cingle d’Arbolí i pel de la Mussara que ocupa tota la capçalera “del Riu del bosc de la vila”(07). antigament també anomenaven riu del mas d’en Fort, en referència a un mas impossible d’identificar en l’actualitat. Anys enrere per la seva capçalera sempre corria aigua i hi havia tolls on s’hi podia pescar. Antigament va ser un lloc de masades, terres de conreu i boscos per fer llenya, però en l’actualitat és un lloc desolat on a poc a poc s’imposa el boscatge. Al mas del Jordi un dels primers masos que hi ha a la seva riba s’hi va refugiar el reconegut fotògraf i músic Jordi Olivé durant la Guerra Civil. Segons em va comentar alimentant-se sobretot del que pescava copejant les pedres del riu.\nEl camí de les Guilletes (06) circula planer pel vessant obaga del riu i creua tres barrancs fins a arribar molt a prop del mas de la Roja\nEl camí de les Guilletes (06) circula planer pel vessant obaga del riu i creua tres barrancs fins a arribar molt a prop del mas de la Roja, segurament deu la seva construcció a l’explotació de la pedrera del Xato activa fins a meitats del segle passat. A més a més també hi havia aquí la pedrera del mas d’en Brunet. El primer barranc que veurem al nostre pas és el del bosc de la Vila també conegut a com a barranc del Sano just en un revolt on avui s’hi poden veure semi abandonades les obres de l’últim que es va aventurar a colonitzar aquestes terres. Uns 20 metres després del tomb deixarem el camí per agafar un senderó a l’esquerra (07) que puja vertiginosament cap amunt del cingle Roig. L’altura ens proporcionarà unes bones vistes del bosc de la Vila, i en el vessant contrari: el balcó del Peiró, i una curiosa formació coneguda com l’orgue. També és possible descobrir entre la vegetació lo que queda de la Caseta de l’Evarist carboneret, en la que també s’hi va refugiar durant la guerra amb tota la seva família. Molt a prop de la seva caseta existeix un dels pocs boscos de Teixos del nostre terme, una espècie protegida per la Unió Europea, ja que està en perill d’extinció.\nMés endavant el senderó passa a pocs metres d’una altra curiosa formació rocosa que rep el nom de: el Cul de la Vella (08)\nSi caminem atents, veurem a la nostra dreta a prop del camí una cavitat: és un “cross” de la qual en el seu moment s’hi va extraure Barita. Més endavant el senderó passa a pocs metres d’una altra curiosa formació rocosa que rep el nom de: el Cul de la Vella (08). Una mola arrodonida i arrugada que sobresurt en el cingle Roig. Superada aquesta formació girarem a la dreta (09) passant primerament vorejant un barranc i ascendint després per un altre pas (10) que ens portarà, aquesta vegada, al capdamunt del cingle Blanc: la mola de mas d’en Rei. Aquí el senderó que ens ha dut fins aquí no tardarà a convertir-se en pista de carro (11) i d’aquesta forma desembocar en una extensa esplanada (12) on veurem unes arnes d’abelles. Una mica més endavant connectarem amb el camí dels masos (14) que transcórrer des del mas d’en Bruno fins a quasi tocar a la Mussara.\n… et recomanem visitar les runes del mas d’en Rei (13) La seva silueta s’alça molt a la vora del cingle al costat del saltador del Bosc de la Vila que dóna origen al barranc homònim.\nPerò abans et recomanem visitar les runes del mas d’en Rei (13) les quals des d’aquest punt ja s’albiren a la nostra esquerra. La seva silueta s’alça molt a la vora del cingle al costat del saltador del Bosc de la Vila que dóna origen al barranc homònim. Són les més grans i ben conservades de la zona, cal fixar-se en els contraforts de les cantonades i els tres arcs interiors de mig punt. Actualment, en ser propietat de la Generalitat, la protegeix una tanca amb la qual cosa si et decideixes a traspassar aquests límits, ho fas sota la teva responsabilitat. Al costat del mas del Rei hi ha una construcció molt més moderna, utilitzada com a refugi d’ovelles. Tot el conjunt formava part dels Castillejos, l’antic campament militar abandonat, situat a dalt de tot del cingle. Des del mas de Rei són visibles els murs que encara resisteixen del mas de l’Escolà. Explica’t a la ruta número 6.\net convidem a desplaçar-te 50 m a la dreta, per veure un aixopluc molt interessant, en realitat una balma murada (15):\nContinuant pel camí dels masos en direcció nord, en sentit contrari al que veníem passarem primer per una cruïlla (14) on deixarem a l’esquerra un camí que ascendeix fins als Castillejos. Després d’avançar 500 m trobaràs un jove pi, aquí et convidem a desplaçar-te 50 m a la dreta, per veure un aixopluc molt interessant, en realitat una balma murada (15): unes cavitats naturals habilitades com estança amb l’aixecament d’una paret de pedra seca per la part exterior i amb un accés, en aquest cas és en forma d’arc, un detall poc comú. Torna novament al camí per abandonar-ho just en direcció de les runes del mas del Blai (16) una altra de les grans masades connectades mitjançant el camí dels masos. No queda cap mur que sobrepassi els dos metres però val la pena que et fixis en una cosa molt important; el basament del que sembla va ser una primitiva torre de planta circular i que posteriorment va ser aprofitada pel mas. Una espècie de Talaia d’època sarraïna (16) des d’on es poden observar amplies zones de terreny i donar avís d’allò que és albirat.\nles runes del mas del Blai (16) val la pena que et fixis en una cosa molt important; el basament del que sembla va ser una primitiva torre de planta circular i que posteriorment va ser aprofitada pel mas. Una espècie de Talaia d’època sarraïna des d’on es poden observar amplies zones de terreny i donar avís d’allò que és albirat.\nBaixarem als bancals per uns graons a la roca just al costat de la torre i continuarem pel pla per un senderó entre els arbustos fins a una cruïlla on girarem a la dreta i entrarem en un antic camí. Pels alforgencs aquest era el camí dels masos que baixava de dalt de tot del cingle passant per la font del bosc i el mas d’en Baget fins a arribar al camí de Vilaplana, amb el que enllaçarem més endavant. Passarem pel costat d’un corral que aprofita la paret d’un cinglet (17). Uns metres més endavant a la paret del cinglet hi ha un pessebre, sembla que excursionisme i religiositat van agafats de la mà. A partir d’aquí el senderó baixa travessant el bosc, zigzaguejant contínuament i deixant-nos entreveure esplèndids trams d’empedrat (18) perfectament conservats, tot un delit pels nostres ulls. En l’arribar a baix ens trobarem un primer barranc i una mica més lluny el segon, el de l’Esquerrer (19) d’on parteix a l’esquerra un senderó que ens porta fins al mas d’en Roig i el d’en Voltes encara que difícilment aconseguirem distingir-lo.\nUns metres més endavant a la paret del cinglet hi ha un pessebre, sembla que excursionisme i religiositat van agafats de la mà.\nNosaltres continuarem a la dreta pla i de cara al mar fins a arribar a un aiguamoll. Aquí, a l’esquerra i amunt, hi ha lo Toll (o bassa) del Joan Josep (20), i uns metres més amunt, la font de la que sempre mana un rajolí. Passada la punta del Cingle el camí baixa zigzaguejant per unes escales (21) esculpides en la pedra roja, amb bocins empedrats i, canaletes per enretirar l’aigua de la pluja. Sense dubtes un altre dels trams més interessants d’aquest recorregut que per sí sol ja justifica aquesta excursió. El senderó continua resseguint el cingle fins a arribar a una cruïlla al costat d’un arboç (22) d’on parteix un senderó a la dreta. Si ho desitges, pots tirar avall i arribar a la Creu de la Salve (05) descendint per una altra escala bastant danyada pel pas de les motos fins al Mas de La Roja (erròniament identificat com mas d’en Fort). Habitat potser fins a l’any 1994 quan l’intens aiguat de Sant Tomàs va afectar dràsticament aquesta geografia per sempre. Creuant el barranc, pel que queda d’un pont, entroncaràs amb la pista de les Guilletes. Passaràs per l’antiga pedrera de Xato on fins a la postguerra s’hi van fer llambordes de granit i de la que encara en queda una caseta i altres vestigis. No molt lluny d’aquí connectaràs amb el punt (05).\nPassada la punta del Cingle el camí baixa zigzaguejant per unes escales (21) esculpides en la pedra roja, amb bocins empedrats i, canaletes per enretirar l’aigua de la pluja.\nPerò et convidem a continuar tot recte perquè encara ens queden algunes sorpreses. Caminarem pla sota el cingle Roig sortejant grans blocs de pedra despresos de la paret que al caure formen petites i curioses cavitats. Just en el revolt a un costat del camí trobarem la font del bosc (23) encara que en algunes cartografies apareix identificada com Font de la Pedrola. Pel que sembla ara l’aigua s’escapa per sota del dipòsit metàl·lic del que ara se’n serveixen les bèsties. També es parla de la Font del Conill un mica més avall, però segurament són les mateixes aigües.\nJust en el revolt a un costat del camí trobarem la font del bosc (23) encara que en algunes cartografies apareix identificada com Font de la Pedrola.\nA partir d’aquí es fa més visible el camí i s’observen marges de pedra als costats que donen testimoni de que antigament eren zones d’intens conreu. Ara tot ho cobreix un espès i ombrívol bosc majoritàriament format d’alzines que ens alegren al nostre pas. L’antic camí dels masos de la Mussara (24) ha estat recuperat recentment i encara es poden apreciar els monticles de llenya a banda i banda. En sortir del bosc arribem a un collet on val la pena aturar-se per a contemplar un moment l’extens panorama (25) Després el camí davalla suaument pels vessants del cingle de la Mussara passant pel bosc de la Balcella i el bosc de la Torre. La vegetació ha anat envaint el que antigament també eren zones d’intens conreu, del qual donen testimoniatge únicament els marges de pedra al costat del camí. Hi ha trams en els quals encara es poden apreciar restes de l’antic empedrat (26) senyal de la importància d’aquesta via en l’antiguitat. El primer signe d’ocupació i activitat actualment, el trobarem a les antigues terres de cultiu del mas Manou o mas Nou (28) al que s’accedeix deixant el camí a l’esquerra (27). Aquesta propietat, en total abandó durant gairebé 40 anys, està sent aprofitada per una prolífera comunitat de neopagesos els quals duen a terme un projecte de rescat de diverses activitats vinculades al camp: com el pasturatge, fer formatge, pa, carbó, etc. Hi seràs ben rebut si desitges donar un cop d’ull. La idea inicial de l’“Associació el Manou” contempla també la construcció d’una casa rural però el projecte avança lentament. Una mica més endavant toparem amb el mas d’en Cama (29) també conegut com “El Palacio” segurament per les seves generoses proporcions o perquè aquí segons s’explica s’hi amagava el general Prim.\nUna mica més endavant toparem amb el mas d’en Cama (29) també conegut com “El Palacio” segurament per les seves generoses proporcions o perquè aquí segons s’explica s’hi amagava el general Prim.\nEl camí continua fent un gir a l’esquerra i superant després el barranc de la Monja fins a un pal indicador (30) que ens indica girar a dreta. A menys de 200 metres s’alça la imponent silueta del mas d’en Baget (31) de planta quadrada, conformat per uns grossos murs i rematat amb taulada a quatre vessants. De factura noble és un dels masos amb més caràcter del terme. També se’l coneix com el mas de la Torre, possiblement perquè està edificat aprofitant una antiga torre de vigilància. Probablement ens trobem davant del que abans va ser el mas d’en Fort (família la qual pertanyia a la baixa noblesa) i de més antic, fou el mas dels Tuixans. L’aparença que ambdós tenen de construcció defensiva, es deu segons Miquel Jassans a què es van fer per a protegir la zona anomenada les Benes, avui les Guilletes, en ser un indret on els moriscos podien davallar amb facilitat de les cingleres i per estar allunyat de la protecció del castell d’Alforja. Encara que segurament la seva actual aparença defensiva tingui més relació amb la seva utilització durant les guerres carlistes en la que es va guanyar l’apel·latiu de “Cuartel del Norte” essent veí de la torre Regina (ruta-8) al terme de l’Aleixar el “Cuartel de Ponent”. Per rematar es comenta que a principis del s. XIX durant un prolongat període d’abandó va ser habitat per una bruixa o almenys això asseguraven els primers “parcel·leros” de Portugal qui tenien prohibit a la canalla apropar-se a la masia. Actualment el mas del Baget està molt ben reformat i funciona com una granja escola. El traçat de la ruta ens obliga a donar un tomb, ja que és propietat privada, però l’antic camí, com tots, passa pel costat de mas. El propietari assegura que si es passa respectuosament, no hi ha inconvenient. Tant si travesses el mas com si ho fas pel perímetre arribaràs a l’entrada principal de la finca del mas (32).\nMas d’en Baget la seva actual aparença defensiva tingui més relació amb la seva utilització durant les guerres carlistes en la que es va guanyar l’apel·latiu de “Cuartel del Norte” essent veí de la torre Regina (ruta-8) al terme de l’Aleixar el “Cuartel de Ponent”.\nEn aquest punt deixarem la pista i agafarem un senderó que neix al costat del pilar que sosté la figura d’un gall. S’endinsa amb un suau pendent en un petit bosc i després ho fa més abruptament fins a arribar al llit del Riu de la Vila. En l’últim tram queda un dels empedrats (33) millor conservats de tot el terme aportant una clara idea de la importància d’aquest traçat en l’antiguitat. Cal donar les gràcies per com s’ha conservat aquest tram d’uns 20 metres, potser perquè les motos aquí no tenen per on sortir. Una vegada travessat el curs del riu s’ha de pujar per l’altre vessant del barranc fins a incorporar-se al carrer de les Flors (34). Ja estàs a la urbanització de Portugal que conserva el nom d’una finca i una gran masada propietat del Sr. Sebastià, qui tenia el costum d’anomenar a les seves propietats amb el nom de l’últim país que havia visitat. Després d’un gir a la dreta trobaràs el carrer de la Mussara (35) Si les teves forces no et permeten continuar sense un descans un punt on poder recuperar forces és el bar de Portugal (36). Si desitges continuar fins a Alforja, al final del carrer de la Mussara comença el camí de les Planes de Dalt (36)\nEn l’últim tram queda un dels empedrats (33) millor conservats de tot el terme aportant una clara idea de la importància d’aquest traçat en l’antiguitat.\nDesnivell aproximat: 450 m\nAntics camins: antic camí de la Mussara – antic camí de les Mines\nPunts d’interès: mina de Barita – racó de les Guilletes – masos de la Mussara – mas d’en Baget, Associació cingle Vermell (veure waypoints)\nOn menjar: bar Portugal – tel. 642 328 130\nPrevious articlePARTICULARIDADES DEL CULTIVO DE LA AVELLANA\nNext articleCorrellengua d’Alforja 2019: Noms de les herbes de tros i de ruderal


El Mas Miró de Mont-roig del Camp programa noves visites teatralitzades i tastos de vins per aquest estiu - Revista Cambrils\nEl Mas Miró de Mont-roig del Camp programa noves visites teatralitzades i tastos de vins per aquest estiu\nPublicat el Divendres, 11 de juny de 2021 09:59h\nImatge d'una visita guiada a Mas Miró | Cedida\nLa Fundació Mas Miró presenta la seva programació d’estiu 2021 després d’un 2020 en el qual les activitats habituals es van veure reduïdes a causa de la pandèmia. El Mas Miró encara amb moltes ganes aquesta nova programació, per una banda, recuperant activitats emblemàtiques de l’estiu com "Les Nits del Mas Miró", i per l’altra, amb noves propostes.\nPel que fa a les novetats de la programació d’enguany, destaquen especialment dos. La primera, l’anomenat Sketching tour, una visita guiada creativa on els visitants podran conèixer la figura de Miró a la vegada que experimenten amb diferents tècniques artístiques. La segona novetat de l’estiu és la visita teatralitzada, que es reinventa amb nous continguts per destacar el paper que les dones van tenir en el Mas i en l’obra de Miró, i que conduirà el nou personatge de "La masovera del Mas Miró".\n(Vi)sita i tast a "Les Nits del Mas Miró"\nEn la nova programació, per altra banda, es recupera el cicle d’activitats "Les Nits del Mas Miró", que enguany donarà l’oportunitat als i les visitants de gaudir del Mas en un ambient diferent i distès. Es farà una visita guiada amb tast de vins que permetrà fer un viatge per l’univers vitivinícola mironià i conèixer el vincle del pintor amb la terra, la vinya i el vi. Aquesta activitat es farà amb la col·laboració dels cellers del territori: el Celler de l’Era, Vins Petxina i Celler Nin Ortiz, i les empreses locals Deviteca, Oleander, Forn Sistaré i Olis Solé.\nFinalment, la programació, que s’allargarà fins al setembre, es completa amb les activitats habituals de cada estiu com les visites guiades i els tallers familiars.\nAmb l’arribada de l’estiu Mas Miró modificarà els seus horaris d’obertura. A partir del 25 de juny obrirà de dijous a dissabte de 10 a 14 hores, i de 17.30 a 20 hores; i els diumenges de 10 a 14 hores. Cal recordar que els aforaments són limitats, i que cal fer reserva prèvia per a les activitats d’estiu. L’inici de la programació d’estiu coincideix amb la data en què Joan Miró tornava a la seva masia de Mont-roig per passar-hi tot l’estiu. Ho va fer gairebé tots els estius de la seva vida.


El bloc d'en Pere Pujol (fill de Can Peric): El Dret a Decidir a debat\n( per una Catalunya Sobirana )\nSi definim com a nació una comunitat històricament desenvolupada, amb llenguatge propi, de territori estable, amb vida econòmica i formació sociològica, Catalunya reuneix aquestes condicions. Som una comunitat que malgrat l’opressió que hem patit ens hem desenvolupat. També som un comú estable, per quant hem resistit i vençut els esforços d’assimilació violenta que han intentat imposar-nos. Amb una llengua pròpia amb la que expressem les nostres manifestacions culturals i un territori definit. Tot, amb un anhel sense fi de llibertat, expressada al llarg de la nostra història. Som doncs una nació.\nEns correspon doncs el dret a l’autodeterminació, entenen que aquest dret significa poder definir clarament el destí de la nostra nació, sense la intervenció de ningú. Hem de poder arranjar la nostra vida en total consonància amb la nostra voluntat, sobre la base de la plena autonomia. Catalunya ha de poder crear les condicions polítiques que li assegurin de manera indubtable l’exercici del dret a l’autodeterminació i la sobirania. Catalunya ha de poder optar des de la relació federal amb d’altres nacions fins a poder executar la facultat a la completa separació, si així ho decidís democràticament la ciutadania.\nA la democràcia, entesa com a eina que ens ha de facilitar l’acompliment dels drets de les persones i també de les nacions, li és imprescindible per enfortir-la la participació de la ciutadania. I per assolir aquesta contribució és del tot necessària la lliure expressió, per donar a conèixer a les persones que ens representen els nostres anhels de llibertat.\nAmb aquest manifest, els partits polítics signants, volem convidar-vos a fer conjuntament un exercici de democràcia directe. Aquests principis - bàsics en una societat que tots volem lliure - com són el dret d’expressió i de participació, seran els eixos de conducta de la xerrada – col·loqui a la que tothom hi és convidat. Precs, comentaris, preguntes, reflexions.......que ens ajudaran a millor definir que és el que desitgem per Catalunya i per a les persones que hi vivim, sense exclusions, tant per les persones nascudes aquí com per les vingudes d’altres indrets.\nICV-EUiA – Iniciativa per Catalunya Verds – Esquerra Unida i Alternativa\nUJ – Unió de Joves


La guerra de Successió | Patrimoni Cultural. Generalitat de Catalunya\nEl conflicte bèl·lic va tenir un reflex en el si de la Monarquia Hispànica quan els catalans i la major part dels regnes de la Corona d’Aragó van donar suport a l’Arxiduc Carles d’Àustria i als països de l’Aliança de la Haia. Per la seva banda, Felip d’Anjou, nét de Lluís XIV de França, rebia el suport de Castella i França.\nCatalunya va aconseguir prolongar la resistència fins l’11 de setembre de 1714, quan Barcelona va caure definitivament, i una setmana després, el Castell de Cardona capitula. La victòria de Felip V va suposar la supressió dels òrgans de govern del Principat i la imposició de les institucions i lleis de Castella, pel Decret de Nova Planta, del 1716.\n1700. Mort de Carles II. El duc Felip d’Anjou és proclamat rei, com a Felip V.\n1702. Inici de la guerra de Successió.\n1705. Pacte dels Vigatans a l’ermità de Sant Sebastià. Catalunya proclama rei l’Arxiduc Carles d’Àustria, com a Carles III.\n1707. Després d’ocupar els regnes de València i Aragó, les tropes borbòniques ocupen Lleida. La Seu Vella esdevé caserna.\n1711. Victòria aliada a la batalla de Prats de Rei i trencament del setge borbònic de Cardona. Carles III és proclamat a Frankfurt emperador del Sacre Imperi Romanogermànic, com a Carles VI.\n1713. Celebració de la Junta de Braços de Catalunya i declaració de la guerra a ultrança contra Felip V i Lluís XIV.\n1714. Victòria de l’exèrcit català contra les tropes borbòniques a la batalla de Talamanca. Les tropes borbòniques ocupen Barcelona. El conseller en cap de la ciutat, Rafael Casanova, cau ferit en combat. Capitulació de la fortalesa de Cardona. Abolició de les llibertats de Catalunya.\n1715. Projecció de la ciutadella militar de Barcelona per Pròpser de Verboom.\n1717. Decret de constitució de la Universitat de Cervera.


Xiques – Agustín Fernández Paz\nQuina extraordinària missió pot tenir una extraterrestre en el nostre planeta? Què ocorre quan es manté una misteriosa relació amb un fantasma? Quin és el secret que amaga una estranya pedra recollida a I’arena de la platja? Aquestes són algunes de les preguntes que tenen resposta en els relats del llibre que tens a les mans. Uns relats que ens conten històries molt diferents però amb un mateix fil conductor: tots tenen com a protagonista una xica.\nhttps://agustinfernandezpaz.gal/wp-content/uploads/2018/08/agustinfernandezpaz-logo.png 0 0 administrador https://agustinfernandezpaz.gal/wp-content/uploads/2018/08/agustinfernandezpaz-logo.png administrador2012-09-21 12:59:332018-08-09 13:44:23Xiques\nRaparigasTretze anys de Blanca


ELS ESPIES I LES ESPIES\nAquí us deixo un regal en dos enllaços diferents:\nPer un costat, el vídeo del primer trimestre (👉l'inici dels espies i les espies👈).\nPer l'altre la resta d'aquest 👉curs tan especial...👈\nPublicado por marta en 23:22 5 comentarios:\nMireu quina manualitat ha fet na Martina aquest cap de setmana amb els pots de vidre! Poden servir per posar una espelma o de decoració!!\nHan quedat genial!!!👏👏👏\nPublicado por marta en 6:09 No hay comentarios:\n-Avui, dilluns 15 de juny a les 12h. tenim assemblea.\n-Dimecres 17 de juny acomiadament presencial i voluntari del curs (teniu el vostre horari al correu que vaig enviar divendres a les famílies)\n-Dijous, 18 de juny a les 18:00h reunió amb les famílies.\nRecordeu que teniu un qüestionari que agraeixo molt que empleneu. Per emplenar-ho heu de tenir en compte que els alumnes teniu quatre preguntes, i la darrera de totes és per contestar per part de la vostra família.\nUs record que el proper dilluns tendrem l’assemblea a les 12h.\nEn relació amb la reunió de les famílies de 3rA que estem preparant per a la setmana vinent, fem aquesta entrada al bloc perquè pugueu escriure les preguntes, temes o dubtes que creieu oportuns a tractar i així poder anar preparant un guió per donar resposta a tots els temes.\nLa videoconferència per zoom serà el dijous 18 de juny a les 18:00 h.\nPer aquestes dues setmanes us deixem un sac de recursos per a poder anar fent allò que us interessi o agradi més (no ens heu d’enviar les tasques, algunes són online i altres en paper que podeu guardar-les en la carpeta). També podeu aprofitar per acabar tasques pendents.\nAvui a les 11:00h farem una assemblea en gran grup per poder explicar-ho bé.\n👉SAC DE RECURSOS\nRecordeu que el proper dilluns a les 11 del matí farem l’assemblea en gran grup!!


Sofia Tamayo obté un Tercer Premi a la 41a edició Premi Coca-Cola de Relats Breus – Institut la Segarra\nSofia Tamayo obté un Tercer Premi a la 41a edició Premi Coca-Cola de Relats Breus\tAnna Ribera\t2018-06-10T15:30:38+00:00\nEl passat mes de març deu alumnes del nostre institut van participar a la final provincial de la 41a edició del Premi Coca-cola de Relat Breu i a la 58ª edición del Premio Jóvenes Talentos Relato Corto de Coca-Cola. L’acte es va celebrar a la Facultat de Lletres de la Universitat de Lleida. Amb nervis però també amb il.lusió els i les alumnes van passar quasi dues hores treballant per expressar emocions i vivències en uns textos narratius inspirats per varis estímuls literaris.\nPel que fa la edició en català, dels 54 finalistes, 18 joves han estat classificats en la primera posició i passen directament a la fase final, en la que es determinarà el guanyador del concurs. En aquesta edició hi ha participat un total de 1.987 alumnes de segon d’ESO de 375 escoles de tota Catalunya.\nEn aquest cas, l’organització va proposar un tema en comú per a tots els alumnes. El tema escollit va ser una fotografia d’una balconada típica del barri de la Barceloneta acompanyada de la frase: “Aquella situació no era sostenible…” A partir d’aquesta frase, els participants van haver de desenvolupar la seva història.\nI avui estem molt contents perquè la SOFIA TAMAYO ha estat guardonada amb un Tercer Premi, en la modalitat de català, a l’acte de lliurament de premis que ha tingut lloc aquest dissabte dia 9 de juny al Gran Teatre de la Xina de Port Aventura . MOLTES FELICITATS!!\nCoca-Cola organitza aquest concurs des de l’any 1977 conjuntament amb el Departament d’Ensenyament de la Generalitat de Catalunya, fet que li ha permès consolidar-se, al llarg dels anys, com un dels concursos literaris més significatius de Catalunya. El concurs és anual i se celebra amb la finalitat de promoure l’escriptura creativa i la lectura en castellà i en català entre els joves alumnes de les escoles de tot Catalunya.


Distribució de peix a Barcelona | SALMEFRAN\nDistribució de peix a Barcelona\nA SALMEFRAN realitzem la distribució de peix a restaurants i comerços a Barcelona capital.\nCRANC REAL VIU DE ALASKA\nDistribuïdor de peix a Barcelona\nMajorista de peix a Barcelona\nEls professionals de l'hostaleria només confien el seu gènere al majorista de peix a Barcelona que pugui garantir la millor qualitat, al millor preu possible. Per això, a Salmefran som distribuïdors de peix i marisc a Barcelona pels millors restaurants de la capital.\nDe les millors llotges i caladors internacionals\nDesprés de més de 20 anys al sector, la nostra empresa majorista de peix a Barcelona, té una fidel cartera de clients i un ampli i selecte grup de proveïdors provinents de les millors llotges nacionals o els caladors internacionals més rellevants.\nEl peix i marisc més selectes


Llançament del Plasma 5.20.0 del KDE\nKDE ha anunciat la publicació de la versió 5.20.0 del Plasma del KDE. Per conèixer les novetats més importants podeu llegir la nota de premsa.\nLlançament del Plasma 5.19.0 del KDE\nKDE ha anunciat la publicació de la versió 5.19.0 del Plasma del KDE. Per conèixer les novetats més importants podeu llegir la nota de premsa.\nObtingut de «https://old.kde.cat/index.php?title=Portada&oldid=790»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 13 oct 2020 a les 18:10.


La pandèmia contagia la cursa pel 14-F i dilueix el debat territorial\nLa pugna dins i fora del Govern, marcada per la gestió de la crisi, dibuixa un canvi de paradigma electoral\nSessió de control al Parlament amb aforament reduït i mascaretes per la pandèmia. TONI ALBIRN / EFE\nBarcelona“¿Com volen que no hi hagi eleccions, després de la manifestació de l’Onze de Setembre? Tothom sap que hi ha un abans i un després”. El 26 de setembre del 2012, el llavors president Artur Mas es dirigia al Parlament per anunciar nous comicis, propiciats pel cop de porta de Madrid al pacte fiscal i poc després que Barcelona quedés desbordada en la primera de les grans marxes independentistes de la Diada. “El motiu de la meva decisió és fàcil d’entendre, encarar un procés d’autodeterminació”, va dir. La “majoria excepcional” per l’estat propi que reclamava va passar factura a CiU, però del 25-N en va sortir el primer Parlament amb majoria independentista des de la restauració de la democràcia. Aquelles van ser les primeres eleccions catalanes en clau de Procés, un patró que es repetiria el 2015 amb les plebiscitàries del 27-S i el 21-D del 2017, quan les urnes les va posar el govern espanyol a cop de 155. Tres anys després, la falta d’un acord estratègic de l’independentisme i els pretesos gestos del govern espanyol per matisar els efectes de la repressió -i retenir el suport d’ERC- s’han sumat a una triple crisi sanitària, social i econòmica que ho condiciona tot, també la cursa per als comicis previstos per al 14 de febrer. Per primer cop en vuit anys, la qüestió nacional no apareix -de moment- com el tema de debat principal en el camí cap a les urnes. Un canvi de paradigma que podria tenir conseqüències en la correlació de forces de la pròxima legislatura.\nLa politòloga de la UAB Berta Barbet apunta que “la desorientació de l’independentisme permet que puguin aparèixer altres temes amagats sota el Procés”, i creu que la pandèmia actua com a desencadenant perquè té un “impacte molt directe” sobre la població, que “demana explicacions”. “Les enquestes ens diuen que la gran preocupació de la gent és la crisi sanitària, juntament amb les conseqüències econòmiques que se’n deriven”, afegeix Toni Rodon, professor de ciències polítiques a la UPF. De fet, en l’últim baròmetre del Centre d’Estudis d’Opinió (CEO), publicat al juliol, la sanitat apareixia per primer cop com el principal problema per als catalans (29,4% dels enquestats), molt per damunt de la insatisfacció amb la política (15,3%) i les relacions entre Catalunya i Espanya (14,3%). L’atur i la precarietat laboral (13,7%) apareixia en quarta posició. L’abordatge de les conseqüències de la crisi del coronavirus, amb tot, s’ha convertit en els últims mesos en la principal arma llancívola entre partits. També dins del Govern, on JxCat i ERC han passat de competir per l’hegemonia en termes de diàleg-confrontació a fer-ho en el terreny de la gestió. Els retrets creuats entre conselleries sobre la situació a les residències, l’impacte de les restriccions en l’economia o -aquesta setmana- el caos per les ajudes als autònoms són alguns dels exemples més destacats.\n¿Es mantindran aquests temes com a centrals a mesura que s’acostin les eleccions? Fonts d’ERC admeten que, si bé el debat del país es movia des del 2010 sobretot en l’eix nacional, ara el “focus” estarà en l’eix dreta-esquerra per “gestionar el dia a dia en situació de pandèmia”. “Això no ens allunya del projecte de la independència. La qüestió nacional es mantindrà de fons, però ara no estarà com sempre a sobre de tot”, afirmen. Malgrat fer-ho amb la premissa de la desobediència, la CUP també està centrant la precampanya en la reivindicació d’un rescat social. Des de JxCat, en canvi, es neguen a acceptar la tesi d’un canvi d’enfocament electoral. Fonts de la formació de Carles Puigdemont reconeixen que les conseqüències de la crisi sanitària seran un tema “prioritari” en el discurs de campanya, però deixen clar que l’“accent” social i econòmic quedarà “emmarcat” en el conflicte amb l’Estat. “No es parlarà d’independència i del covid-19 com si no tinguessin res a veure. Van vinculades”, afirmen, i assenyalen el dèficit fiscal i els límits de l’autonomia com a obstacles per superar la pandèmia.\nTant Barbet com Rodon, de fet, consideren que JxCat i Cs són els partits que més podrien intentar portar el debat cap al conflicte Catalunya-Espanya. “Hi ha una regla d’or en campanya que diu que parlis del que et beneficia i excloguis el que et perjudica”, argumenta el professor de la UPF, tot i que alerta que aquesta regla també es pot trencar quan, circumstancialment, “l’electorat va per una altra bada”. Si l’efecte Puigdemont va ajudar els postconvergents a quedar en primera posició al flanc independentista ara fa tres anys, el partit taronja va aconseguir guanyar les eleccions capitalitzant el vot unionista. “A les pròximes eleccions el nostre objectiu no serà parlar del Procés, però molt probablement, i malauradament, ens en faran parlar”, afirma el diputat de Cs David Mejía, i ho justifica afirmant que els partits al Govern “continuen dient que ho tornaran a fer” i culpen Madrid de tot allò que fa referència a la pandèmia. Per a Barbet, però, també és l’entrada al tauler de joc de Vox el que podria arrossegar Ciutadans, així com el PP, cap a la duresa amb l’independentisme en campanya.\nNoves correlacions de forces\nMalgrat el canvi de context respecte al 21-D, Mejía està convençut que el seu partit no s’ha visualitzat només com a dic de contenció de l’independentisme sinó també com a alternativa a l’executiu actual. Internament, per contra, els taronges tenen clar que el 2017 van rebre molt vot útil de la banda constitucionalista que ara no hi serà. Segons les enquestes, i a l’espera de veure el paper real de l’extrema dreta, qui es beneficiaria més de la pèrdua de suports de Cs seran sobretot el PSC i també els comuns. Sempre que no hi hagi un augment de l’abstenció al bàndol constitucionalista -que podria perjudicar els socialistes, segons apunta Rodon-, els politòlegs consultats auguren que els partits de Miquel Iceta i Jéssica Albiach, que fins ara patien per la polarització en l’eix nacional, sortiran reforçats del desplaçament del debat. “Ja s’ha notat molt qui estava preparat i qui no a nivell de discurs a l’hora de defensar els serveis públics”, reivindiquen fonts del PSC. L’objectiu, expliquen, passa per recuperar el votant de centreesquerra que va marxar a Cs i fer-ho amb les banderes de la “recuperació social” i la “reconstrucció econòmica”, a banda de la del diàleg i la cogovernança.\nAmb la incògnita de saber si els quatre partits als governs català i espanyol arribaran a les urnes desgastats precisament per la gestió de la pandèmia, tot fa pensar que el nou escenari electoral podria desembocar en noves correlacions de forces. Tant experts com partits consideren, però, que aquests canvis només es donarien dins dels blocs estancs definits fins ara pel Procés. “La divisió en l’eix territorial continua sent massa profunda”, afirma Barbet, convençuda que independentistes i unionistes continuaran votant entre els partits del bàndol que els representa. Diferent serà, amb els resultats a la mà, si la crisi sanitària obre la porta a acords més transversals en matèria socioeconòmica o pressupostària, com ja passa a l’Estat. “Si ERC queda en primer lloc, potser entrem en un nou escenari en què hi haurà més predisposició als pactes amplis”, augura Rodon.


Esports agilita el pagament de patrocinis als clubs\nLa Regidoria d'Esports de l'Ajuntament de Vila-real està treballant per a intentar minimitzar l'impacte de la paralització d'activitats i competicions esportives en els clubs i empreses locals de l'àmbit esportiu. En la línia de suport a l'economia local i especialment a les pimes i autònoms, el departament que dirigeix el regidor Javier Serralvo gestiona diferents accions. Així, d'una banda, s'ha notificat als clubs de la ciutat la intenció de l'equip de govern d'agilitar el pagament dels patrocinis esportius i, d'altra banda, s'ha contactat amb els gimnasos que mantenen un conveni de col·laboració amb el Servei Municipal d’Esports per a garantir-los que, quan es puga reprendre l'activitat esportiva, es compensaran les classes que han hagut de suspendre's per prevenció a causa de la pandèmia de COVID-19.\n“Des de l'Ajuntament som sensibles a la situació per la qual travessen els clubs esportius, molts dels quals són petites empreses amb treballadors que s'han vist afectats per la crisi sanitària”, ha assenyalat Serralvo. L'edil ha afegit que “per aquest motiu, volem abonar com més prompte millor els patrocinis corresponents a aquesta temporada, tenint en compte que aquests clubs van realitzar competicions de setembre de 2019 a març de 2020 en les quals van promocionar a l'Ajuntament de Vila-real i al Servei Municipal d’Esports”. Així, s'ha notificat als clubs que poden procedir ja a presentar la corresponent justificació d'aquesta promoció “i la nostra intenció és avançar com més prompte millor els pagaments a aquests clubs”.\nD'altra banda, quant als 15 gimnasos que mantenen convenis amb el Servei Municipal d’Esports (SME) per a la realització de classes específiques, Javier Serralvo ha contactat amb els responsables dels mateixos per a comunicar-los que les classes que des del 14 de març, quan es va aprovar el decret d'estat d'alarma, han quedat suspeses “es compensaran quan puguem tornar a la normalitat”. Cadascun d'aquests gimnasos oferia 4 classes setmanals a través del sistema Reserclas per a socis de l’SME. “Els hem transmés un missatge de tranquil·litat i de confiança perquè en el moment en què poguem reprendre les activitats esportives dirigides es compensaran les classes que ara no han pogut realitzar augmentant la xifra de classes setmanals que ofereixen aquests gimnasos”, ha conclòs l'edil d'Esports.


Més editorials, més gent i més diversitat temàtica en la Fira d'editorials independents de Besalú 2018 - Garrotxa Digital\nBesalú - publicat a les 21.36\nComentaris tancats a Més editorials, més gent i més diversitat temàtica en la Fira d’editorials independents de Besalú 2018\nUn any més, Besalú s’ha omplert de lectors i lectores en motiu de la Liberisliber, la Fira d’editorials independents. Centenars de persones han participat en els diferents tallers, xerrades i visites guiades. Enguany els periodistes Antonio Baños, Neus Tomàs i Esther Vivas eren alguns dels noms més destacats.\nBesalú ha celebrat aquest cap de setmana la Fira d’editorials independents, Liberisliber. Centenars de persones s’han aplegat al nucli antic de la vila medieval per conèixer les noves propostes en matèria de llibres, amb les més de 63 editorials que hi eren presents.\nMiquel-Àngel Codes, director Liberisliber:”La selecció sempre és complicada perquè sempre tenim més sol·licituds que espais disponibles, i llavors ens veiem obligats a fer un selecció.”\nA part de remenar i comprar llibres, la fira oferia tallers, xerrades i fins i tot visites guiades. Un dels plats forts de la programació s’ha dut a terme avui diumenge, amb la xerrada sobre periodisme en la que hi han participatels periodistes Antonio Baños, Neus Tomàs i Esther Vivas. Així valoraven alguns d’ells la fira, a més d’explicar-nos què els hi agrada llegir.\nAntonio Baños, periodista:”He vist per sobre els estadnds. Molts d’ells són editorials que jo segueixo i m’agraden els seus llibres, i em temo que em gastaré aquí la setmanada.”\nAntonio Baños, periodista:”Jo llegeixo, sobretot, no-ficció soc bastant ‘aborridot’ en aquest sentit, fa molt que no llegeixo novel·la. Però he fet molts anys de periodisme cultural, i sempre estic molt cas de tot el que es publica encara que no ho llegeixi.”\nNeus Tomàs, periodista:”La fira em sembla una idea interessant perquè sobretot dona oportunitat a editorials i llibreters més petits, amb ofertes molt interessant; s’estan obrint camí en un sector que està molt fixat en les grans empreses i gairebé gran multinacionals.”\nUn dels objectius de la fira és donar a conèixer editorials petites carregades de qualitat, i així ho veien alguns dels editors presents a Besalú.\nElisabet Riera, editorial Wunderkammer:”Molt bé, molt dinàmica, ve molta gent, gent molt interessada pels llibres i els editors independents.”\nL’augment en capacitat de la fira gràcies a la suma d’un nou escenari va permetre augmentar el nombre de visitants, que van donar encara més vida i coneixement a la fira amb propostes per a tots els gustos.\nmiquelñ angel codes\nneus tomàs esther vivas


Dret de desistiment vol en globus a la Garrotxa - Vol de Coloms\nÉs el dret del consumidor a desdir-se de la contractació realitzada fora de l’establiment comercial (compres efectuades per telèfon o Internet) durant un període de 14 dies a comptar a partir del moment de la contractació.\nD’acord amb l’article 103 l) del Real Decret Legislatiu 1/2007, de 16 de novembre, pel que s’aprova el text refós de la Llei General per a la Defensa dels Consumidors i Usuaris i altres lleis complementaries (en endavant “TRLGDCU”);\nEn els casos de data de reserva tancada, el dret de desistiment no és aplicable.\nEn els casos de data de reserva oberta, sí que existeix el Dret a desistiment.\nFORMULARI DRET A DESISTIMENT\n(Només ha d’emplenar i enviar aquest formulari si desitja desistir del contracte. El pot presentar a les oficines comercials de Vol de Coloms o adreçar-lo per correu electrònic a info@voldecoloms.cat.)\nCliqui aquí per descarregar el formulari de desistiment.


Exercicis de fisioteràpia per rehabilitar el turmell\nEl turmell és la peça clau per a afrontar descensos amb seguretat, perquè el nostre terreny de joc es caracteritza per ser un mitjà irregular i en moltes ocasions inestable. Un error en la trepitjada, una distracció i el turmell és la principal víctima. En el número anterior de Mans de Sant, el centre de fisioteràpia de Sant Cugat del Vallès i a domicili, presentem el tractament. En aquesta segona part, descrivim els exercicis de rehabilitació\nExercicis concèntrics i excèntrics en càrrega: igual que l'anterior però aquesta vegada el peu sí que suporta totalment o parcialment el pes del cos. Un exemple d'aquest exercici seria posar-se de puntetes i tornar a la posició neutra.\nExercicis propioceptius: aquests treballen amb el desequilibri i serveixen per a recuperar/millorar l'estabilitat treballant la sinergia muscular, entre altres coses. La progressió d'aquests exercicis vindrà marcada per l'evolució de l'esquinç, és a dir, quan es pue donen realitzar els exercicis de for dt. indolora i amb una certa agilitat. En aquesta fase, convé intercalar tractament amb massatge o Indiba, amb exercicis excèntrics de la musculatura implicada en el moviment del turmell, més exercicis propioceptius. Treballar la propiocepció és l'element clau en aquesta fase, és el que farà que sigui menys probable recaure en aquesta lesió.\nL'entrenament propioceptiu causa una disminució de les lesions del turmell. Els objectius d'aquesta mena d'exercicis són, entre altres, treballar la força, la coordinació entre els músculs o la reacció davant un desequilibri. Generalment, podríem dir que es millora l'eficiència de cap de bestiar posat del cos front una pertorbació.\nUn altre punt bo de treballar amb propiocepció, és que, a part de treballar el turmell, també estarem treballant altres zones com per exemple els genolls o la musculatura del core. Un exercici senzill propioceptiu seria mantenir l'equilibri del cos durant uns segons damunt del peu lesionat.\nSi volguéssim complicar l'exercici, podríem anar fent rebots amb una pilota amb els braços contra la paret mentre mantenim l'equilibri damunt del peu lesionat. La manera d'augmentar encara més la dificultat de l'exercici és mantenir l'equilibri sobre una superfície inestable. Com podem veure en l'exemple de la fotografia, s'usa un plat de Freeman.\nExercicis de fisioteràpia per rehabilitar el turmell a Sant Cugat


QUINA LA FEM?: Malta\nEs mostren els missatges amb l'etiqueta de comentaris Malta. Mostrar tots els missatges\n L'illa de Malta santjoanista\n1572. Malta, «Civitates Orbis Terrarum», de Georg Braun.\n«Malta, olim Melita, Anonino Maltaria maris Mediterranei notissima insula, eiusdem nominis oppidum munitissimum habet; quod anno salutis 1565 ob maximam Turcam classem dissipata, immortalem nominis celebritatem consecutum est». Des de la resistència al setge turc d'aquell any, la fama de l'illa s'escampà per tota la cristiandat.\nDes de final del segle XIII, l'illa havia pertangut al Casal de Barcelona, els reis del qual foren reis del Regne de Sicília. Amb l'arribada dels cavallers de l'Orde de Sant Joan al segle XVI, Malta començarà la seua història postcatalana.\nL'illa de Malta fou una de les possessions mediterrànies del reis catalans, des que Pere II el Gran adquirí el domini de Sicília, Malta i Gozo, després que triomfés l'aixecament popular contra els angevins del 1282-87 amb el suport de la flota catalanoaragonesa de Roger de Llúria.\nA la dita batalla de Malta, quan les galeres angevines assetjaven la ciutat revoltada, l'almirall de la flota catalana s'hi presentà a donar batalla. El 8 de juny de 1283 es combaté a les aigües del port i cap a migdia, l'almirall angeví, adonant-se de la derrota, envestí la nau capitana catalana. Roger de Llúria i els nostres mariners es defensaren de l'abordatge i donaren mort al desesperat almirall enemic. Les illes de Malta, Gozo i Lipari passaven a domini de la família reial catalana.\nPer això, l'almirall de la flota catalanoaragonesa, Roger de Llúria, va gosar afirmar, segons anotà Bernat Desclot al capítol CLXVI de la seua gran Crònica, que «a partir d'ara no hi haurà peix que s'atreveixi a treure la cua si no porta lligada la senyera amb les quatre barres del nostre senyor rei d'Aragó»:\nNe sol hom pens que galera ne altre vexell gos anar sobre mar, menys de guiatge del rei d'Aragó; ne encara no solament galera, ne lleny, mas no creu que negun peix se gos alçar sobre mar, si o porta un escut o senyal del rei d'Arago en la coa, per mostrar guiatge de aquell noble senyor, lo rei d'Aragó e de Sicília.\nQuan els turcs s'apoderaren de la Mediterrània oriental i entraren a l'illa de Roda al 1523, els cavallers soldats de l'Orde de Sant Joan de Jerusalem, fins aleshores també anomenats de l'Orde de Rodes, traslladaren son quarter general a l'illa de Malta, que l'emperador Carles V (hereu de les possessions catalanes medievals) els cedí al 1530. A partir d'aquell moment, també foren anomenats de l'Orde de Malta.\nMalta o Melita, del grec, amb el significat de 'dolç com la mel', per tal com a l'illa se'n devia fer i de qualitat reconeguda per tota la Mediterrània. De fet, a Malta s'hi troben espècies endèmiques d'abelles. Altres hipòtesis etimològiques la relacionen amb l'antiga llengua dels fenicis, dominadors de l'illa en un temps, que l'haurien anomenat Maleth, refugi, per la possibilitat que dona l'accidentada costa maltesa per a l'abric de vaixells.\n«Cotoni, rosarum, cumini, omniumque Ilalicorum fructuum ferax, numquam glaciem aut nives vidit. Serpentes non habet, nec Scorpio in ea laedit veneno». Amb clima molt temperat i sense animals verinosos, l'illa era esplendorosa de fruits mediterranis.\nEls cavallers de l'orde maltesa foren molt combatius contra el poder turc, i justament en aquell temps participaren en la lliga cristiana que lluità a Lepant (1571), i tenien gran predicament a tota Europa. La fortificació de la Valetta, convertida en la principal ciutat de l'illa, començà al 1566 després del setge turc de l'any anterior. Calia protegir-se i sota el govern del gran mestre Jean Parisot de la Valette, s'inicià la construcció de baluards, bastions i muralles a prova d'artilleria. Els hospitalers l'anomenaren Humilissima Civitas Valetta, però per l'enorme poder defensiu del seu port gairebé inexpugnable, fou coneguda com la Superbissima.\nEn la llengua maltesa, un dialecte àrab escrit amb alfabet llatí i oficial a la Unió Europea (tot i que només hi ha tres parlants de maltès per cada 100 de català, coses de la 'democràcia' europea, on pel que sembla cada persona no val igual segons on naix), l'anomenen popularment la ciutat, de manera anàloga a com els mallorquins anomenen sa capital.\nEl castell o fort de Sant Àngel, existent ja en temps del domini català, esdevingué al segle XVI la residència del gran mestre de l'Orde, amb la ciutat o burg als peus. Fou convertida en una autèntica fortalesa que dominava l'entrada del port natural. A l'altra banda, s'hi veu l'església de Sant Salvador. I una munió de galeres, les naus de guerra dels santjoanistes contra el poder turc.\nDetalls de la ciutat i de Sant Salvador.\nEl port tancat o plataforma, on ancoraven les galeres, i en aquesta banda del port, els molins de vent fariners, imprescindibles per a l'abastiment dels cavallers soldats amb base a l'illa.\nSant Elm fou l'altre gran fort de la Valetta, i l'església de Sant Jordi a l'altra banda.\nDetalls de la fortificació de Sant Elm, que juntament amb el castell protegien el port i el convertien en una veritable ciutadella inconquerible.\nEl fort de Sant Miquel era el tercer pilar defensiu del port, situat a la part interior de la badia, al costat de les primitives drassanes on s'hi construïren les temibles galeres dels cavallers maltesos.\nDetall de la part interna del port, que disposava d'un canal a tall de fossat defensiu, que convertia la Valetta en una illa envoltada de murs per tots els costats. S'observen bé les torres de proa i popa, i la llarga renglera de rems de què disposava a banda i banda.\nA la terra ferma, el primer cementiri de la ciutat.\n Viena, segle XVI\n Cascais i Belém al segle XVI\nPublicat per JM Mir a 13:03\nEtiquetes de comentaris: Civitates, Malta, Segle XVI


Màgica Nit: Res no passa sense ser abans un somni: Un dia com a fedatàri\nRes no passa sense ser abans un somni: Un dia com a fedatàri\nUna escletxa de llum el va despertar com qualsevol altre dia. Una escletxa de llum que esdevindria una petita ombra unes hores després...la rutina: meravellosa quan es trenca, i meravellosa quan la trobes a faltar!\nI es que demanar la llibertat d'expressió avui dia continua sent una cosa difícil. Però el pobre il·lús no ho sabia. Pensava que la societat avançava de forma natural cap al respecte i la llibertat...i quin bleda!\nEs preparà l'esmorzar com cada matí, amb un cafè que ja havia sigut escalfat més d'una vegada, i amb unes torrades amb oli per a espavilar i posar-se mans a la feina. Hi ha que estudiar, i el matí passa volant!\nI vinga a passar apunts, i vinga a escriure a l'OpenOffice, i amb el missatger instantani engegat per a crear una falsa il·lusió d'estar acompanyat, i quan no, entrant a la nova xarxa social de moda a veure que han posat i que va a posar per a crear altra falsa sensació de comunitat unida. "I quins temps mes moderns! On l'abundant facilitat per a la comunicació s'ha convertit únicament en soroll, rebombori, enganys i pèrdua de temps!" Pensa ell mentre acaba de passar apunts per a l'examen de Xarxes, i apaga el navegador web.\nI com Murphy mai s'equivoca, la impressora no té tinta. I a agafar l'abrig, i baixar per les escales, que ja és quasi l'hora de dinar! "Agafaré un plec de signatures per a veure si vaig emplenant-lo!" Pensa el pobre il·lús mentre, a passes nervioses, camina cap a la copisteria de tota la vida.\n"I quina cua!" Pensa després d'un "Bon dia" quasi sense alè. I és que els virus i els llapis de memòria no es duen bé. I les copisteries ho saben millor que ningú!. Com sempre, analitza l'espai on es troba. Que poc que li agrada estar en espais reduïts! "Res no passa sense ser abans un somni". Això és el que posa al eslògan de la copisteria, en un cartell bonic que hi ha a la paret de la dreta, damunt de les targetes de felicitació. Però també s'adona que és l'únic que hi ha en la seua llengua a tota la tenda...Quan per fi li arriba el torn, el pobre il·lús li dona la seua unitat de memòria a la dependenta, i espera:\n- Em voldries signar per a la campanya "Televissió sense fronteres"? - pregunta el pobre il·lús amb un somriure.\nPerò després d'unes explicacions breus sobre de que tracta la campanya, la senyora que s'ocupa de les còpies, li respon amb un to definitiu:\n- No teniu altra cosa millor que fer?\nI tot aquest rollo? Senzillament per dir que hi ha que somiar per a fer coses en el món actual. Entre tots podrem aconseguir aplegar fins a les 500.000 signatures a favor de la llibertat d'expressió. A favor de poder elegir que és el que volem veure (si es que volem veure alguna cosa). A l'any 2010 ningú pot dir que podem veure i que no.\nTambé comentar que sempre hi haurà algú que veja amb mals ulls aquesta iniciativa.Probablement no sàpiguen ni de que va la cosa, o senzillament volen censurar les veus que no pensen com ells. Però tranquils, per què "Res no passa sense ser abans un somni". I com a única representació en la nostra llengua entre totes aquelles frases de la tenda, tenim el deure de fer-la realitat: entre tots aconseguirem aquest somni!\nPublicat per jordi kukat a 5:00\nEtiquetes de comentaris: Les narracions de la victòria


MeteoTossa: Entrada freda, però seca.\nPublicat per meteotossa a 12:39\nEls mapes porten dies indican que tindrem les proximes dues setmanes entrada d'aire fred, la intensitat s'ha d'anar definintni però si fesim cas dels mapes a dues setmanes vista, una bona siberiana s'ens tiraria a sobre! Viam si aquesta es la bona, diuen que a la tercera va la vençuida!\nDe neu a la costa es clar!!!!\naveraa si nevaa perque aquii a vallmoll(tarragona)(177m) no va nevar!!!!!!!!!!!!! el dia 8 de gener,, peroo a salouu siii a laa platjaaaaa, i lametlla i l'hospitalet de linfantt i aquii noo i va star tot el dia ploven\nPERQUEEE NO VA NEVAR AQUI I SI A LA PLATJA???????????\nHa primera hora del matí, s'han pogut apreciar un ruixat puntual en forma de neu, per la població. A dalt de Sant Grau, era una mica més accenptuat. Encara que en la població ha sigut quatre volves comptades.\n27 de gener de 2010 a les 11:44\nPotser a Vallmoll no feia tanta humitat com a Salou (a pesar de que estiguessiu molls) i si no hi han humitats penso que no neva ni als terrats.\n27 de gener de 2010 a les 16:30\naqui a vallmoll sempre que plou hi ha bastanta o molta humitat,entre 85 i 96per cent, es que no va nevaa per la temperatura,(marcava 2,8) allavorss perk no va fer tan de fred com a salou si salou esta mes baix que vallmoll???


Pablo Díaz revela en què s'ha gastat el pot de 'Pasapalabra'\nL'últim guanyador del concurs va completar el rosco i es va emportar el premi d'1.828.000 euros\ndimecres, 28 de juliol 2021 - 20:00h\nPablo Díaz, concursant de Pasapalabra, en un moment del programa | Atresmedia\nPablo Díaz ha reaparegut aquest matí en el magazine d'Antena 3 'Espejo Público' quasi un mes després d'haver guanyat el pot milionari de 'Pasapalabra'. El jove músic va aconseguir completar el rosco després de més d'un any concursant i lluitant pel premi que finalment va guanyar.\nEl jove de Tenerife ha revelat que ha fet amb el premi d'1.828.000 euros que ja ha començat a gastar. "Els primers euros els vaig invertir en el tint del meu pèl" ha dit l'exconcursant, que ara llueix el pèl verd. Però més enllà de les bromes, el concursant revelava en quin ha començat a gastar els diners: "Si t'ho pots creure, en el primer que m'ho he gastat han sigut en una Nintendo 64 i en una Nintendo Switch" revelava.\nPosteriorment, Diaz ha revelat que ara pretén gastar-se els diners de Pasapalabra en coses més serioses. "Vull emprar els diners per a ajudar als meus pares, perquè en el terreny econòmic no tinguen problemes" confessava. A més, el seu gran somni és independitzar-se: "No molta gent de la meua edat pot dir, em puc comprar una casa".\nNo obstant això, Pablo ha hagut de fer front al fet que Hisenda es quede amb una bona tallada del premi: "Representa el 43% en la comunitat de Madrid. Uns 800.000 €. Jo em quede 1 milió d'euros. Em done per satisfet" afirmava. "A mi m'agrada molt Madrid. Estic mirant comprar una casa, el lloguer està molt car i si pots tindre diners per a comprar una casa és una bona inversió", afegia.\n"Natalia Rodríguez revela com va ser la seua ruptura" "Melyssa esclata pel televoto en el Debat Final de Supervivientes"


L'EGM manté 'El món a RAC1' com el programa més escoltat del país\n4 min. Barcelona 14/04/2016 08:11\nRAC1 es manté com l'emissora de ràdio més escoltada a Catalunya, amb 823.000 oients diaris, segons les dades de la primera onada d'aquest any de l'Estudi General de Mitjans ( EGM) fetes públiques aquest dijous. L'emissora del Grupo Godó ha guanyat 37.000 seguidors en un any i manté un avantatge còmode respecte a Catalunya Ràdio, que se situa en 643.000 oients. Malgrat tot, aquesta és la millor dada de l'emissora pública en 15 anys, i representa un creixement de 42.000 persones en relació amb l'abril de l'any passat. La cadena SER es manté com la tercera emissora més escoltada del país, amb 421.000 oients, 34.000 més que fa un any.\nPer programes, 'El món a RAC1' segueix dominant, amb 607.000 oients, mentre que ' El matí de Catalunya Ràdio' és segon amb 509.000. El programa que presenta Jordi Basté ha calcat el resultat de fa un any i iguala, per tant, el segon millor registre de la seva història. Per la seva banda, l'espai que presenta Mònica Terribas ha guanyat 48.000 oients en dotze mesos i també ha igualat la seva segona millor dada. Completa el podi de la franja matinal l''Hoy por hoy' de la SER, que guanya 12.000 seguidors i se situa en 270.000.\nRAC1 és lider tots els dies de la setmana i, de dilluns a divendres, s'imposa durant 20 de les 24 hores del dia. De fet, la majoria dels seus programes milloren els resultats de l'abril de l'any passat. Així, al migdia, 'La competència' reuneix 220.000 persones (5.000 més que fa un any) i 'La segona hora' arriba als 151.000 oients (en tenia 139.000). També pugen l'informatiu '14/15' i l'esportiu '100 metres', que passen de 37.000 a 47.000 seguidors. Per la seva banda, el 'Tot és possible' guanya 6.000 oients i arriba als 79.000.\nPel que fa al 'Versió RAC1' s'enfila fins als 234.000 seguidors (fa un any eren 205.000), i el 'No ho sé' de Joan Maria Pou millora els registres que obtenia l'any passat 'La nit a RAC1', i passa de 71.000 oients a 88.000. En canvi, perden audiència els dos espais d'esports: el 'Primer toc' baixa dels 116.000 seguidors de fa un any a 107.000, i el 'Tu diràs' passa de 120.000 a 98.000.\nA Catalunya Ràdio, 'La vida' amb Sílvia Cóppulo té 92.000 oients i creix notablement respecte als 46.000 que tenia 'Els optimistes' –per bé que aquest espai no durava dues hores, sinó una–, mentre que l'informatiu 'Catalunya migdia' passa dels 68.000 seguidors de l'abril passat a 58.000. A la tarda, 'L'oracle' passa de 55.000 a 57.000 oients, i 'La tribu' també millora lleugerament, de 76.000 a 77.000 seguidors. El 'Catalunya vespre' reuneix cada dia 117.000 persones (fa un any eren 89.000), i aconsegueix trencar, entre les 20.00 i les 21.00, el lideratge de RAC1. Finalment, 'Les mil i una nits' passa de 46.000 a 44.000 oients i 'El club de la mitjanit' baixa dels 86.000 seguidors de fa un any a 76.000.\nPel que fa als caps de setmana, 'El Suplement' i el 'Via lliure' es reparteixen el lideratge. El programa que presenta Ricard Ustrell a Catalunya Ràdio s'imposa els dissabtes, amb 331.000 oients –la millor dada del cap de setmana– respecte als 296.000 del 'Via lliure'. Els diumenges, en canvi, el domini és per a Xavi Bundó, amb 277.000 seguidors pels 237.000 d''El Suplement'. El programa de RAC1 guanya 59.000 oients els dissabtes i 13.000 els diumenges –i obté el seu millor registre en l'últim dia de la setmana–, tot i que l'any passat s'emetia de 10.00 a 14.00 i ara de 8.00 a 12.00. El de Catalunya Ràdio, en canvi, perd 25.000 seguidors els dissabtes i 27.000 els diumenges.\nSobre la resta de franges del cap de setmana, 'La primera pedra' de RAC1 té, als migdies, 125.000 oients els dissabtes i 81.000 els diumenges –l'any passat, a primera hora del matí, eren, respectivament, 239.000 i 153.000–. A la tarda, el 'Rac1ncentrat' obté 306.000 seguidors, i el 'Superdiumenge' 203.000. A Catalunya Ràdio, el 'Tot gira' dels dissabtes té 160.000 oients, i el dels diumenges reuneix 182.000 persones.


El Centre de Perfeccionament Plácido Domingo presenta ‘Les mamelles de Tirésias’, de Poulenc – Les Bandes de Música\nSegons el director artístic de les Arts, Jesús Iglesias Noriega “‘Les mamelles de Tirésias’ és una proposta de múltiples atractius per a acostar nous públics a les Arts: el seu avançat plantejament sobre la diversitat sexual, una trama absurda i intel·ligent, la seua durada de prop d’una hora junt amb un plantejament escènic dinàmic i molt fresc”.\nSota la tutela musical de Roger Vignoles, un dels més distingits pianistes repertoristes del panorama líric, els joves talents de la nova promoció del Centre de Perfeccionament es presenten davant del públic en la seua primera incursió en el repertori operístic francés.\nEls cantants del Centre de Perfeccionament Larisa Stefan (Thérèse), Evgeniya Khomutova (La Marchande de journaux), Aida Gimeno (Une dame élégante), Amber Fasquelle (La grosse dame), Joel Williams (Le Mari), Oleh Lebedyev (Le Gendarme), Omar Lara (Le Directeur du théâtre / Presto), Max Hochmuth (Le Monsieur barbu) i Vittoriana De Amicis (Soprano de Choeur) conformen el repartiment junt amb els també joves intèrprets, convidats per a aquesta producció, Elías Ongay (Lacouf), João Pedro Cabral (Le Journaliste) i Gonzalo Manglano (Le Fils).\n‘Les mamelles de Tirésias’, s’interpreta en l’adaptació per a dos pianos feta per Benjamin Britten, amb el mateix Roger Vignoles i el valencià Jorge Giménez a l’orquestra.\nVignoles, que ha estat vinculat a aquesta producció des de la seua gestació, considera que l’adaptació de Britten és idònia, a més, per al treball de la veu amb els joves cantants. En aquest sentit, ha valorat també el treball coral dels cantants, en un muntatge que confereix protagonisme a tots els intèrprets.\nEl novaiorqués Ted Huffman presenta la seua aplaudida i elegant posada en escena que recupera l’estètica dels musicals cinematogràfics dels anys 40, coetanis de l’època en què Poulenc va compondre la partitura.\nA més de l’estrena aquest dissabte, el Teatre Martín i Soler acull més representacions d’aquesta obra els dies 21, 22 i 24 de novembre. Les localitats, amb un preu únic de 35 euros, es poden adquirir en les taquilles del teatre, en la línia de venda telefònica 902 202 383 i per mitjà del web www.lesarts.com. Les Arts, a més, ha reservat dues funcions (18 i 19 de novembre) íntegrament per al públic del seu programa didàctic.\n‘Les mamelles de Tirésias’, de Poulenc, serà la primera producció operística de les Arts que podrà veure’s a Castelló. Serà el pròxim 28 de novembre al Teatre Principal de la capital de la Plana, que s’afig als recitals del Centre de Perfeccionament al Museu de Belles Arts i als concerts de l’Orquestra de la Comunitat Valenciana a l’auditori de la ciutat.\nLa Banda Municipal de Valencia ofereix un concert amb Javier Eguillor, timbaler solista de l’Orquestra de València


La Coral El Clavell acaba la temporada a lEsglésia de Sant Vicenç amb el Concert dEstiu - Mollet a mà\nLa Coral El Clavell acaba la temporada a lEsglésia de Sant Vicenç amb el Concert dEstiu\nL’entitat molletana va estar acompanyada pel Cor Driade de Terrassa. Enguany ha estat una temporada plena de canvis per aquesta coral de la ciutat\nCom a cloenda de temporada, la Societat Coral "El Clavell" va celebrar diumenge a l'Església de Sant Vicenç el tradicional Concert d'Estiu. D'aquesta manera es tanca un cicle de canvis a la coral molletana. La presidenta d'"El Clavell", Rita Roca, explica "que enguany hem començat amb un mestre nou, l'Aleix Oliveres, per tant hem tingut un repertori nou", i afegeix: "Podríem dir que els fruits d'aquest canvi sortiran l'any vinent, aquest encara no; la temporada ha estat una posta a prova".\nAmb motiu d'aquest canvi es van poder sentir cançons ben diverses a l'actuació de diumenge. A més a més, la coral molletana va estar acompanyada del Cor Driade de Terrassa que, segons Roca, "interpreten cançons més líriques". Pel que fa al repertori d'"El Clavell", la seva presidenta el defineix com "festiu i amb cançons refrescants, ara que som a l'estiu". La coral, fundada l'any 1913, va estar acompanyada d'un piano i va interpretar temes com "Las Mañanitas" o "Margarideta".\nTot i que amb aquest concert es tanqui la temporada, el proper dia 18 de juliol, els molletans estan convidats a La Llagosta, sent aquesta la última trobada de cantaires abans de les vacances. La valoració de la temporada és positiva segons Rita Roca, i és que "la coral viu un moment de revifada: actualment som uns 30 cantaires". Roca assegura que "procurem que sigui un projecte musical, però també cultural i participar de les activitats del poble".


La catalanofòbia, a plebiscit\n"Els electors espanyols estan cridats a les urnes contra l'autogovern dels catalans"\nper Salvador Cot Editor d'El Món 18 de febrer de 2019 20:01\nL'estratègia del quan pitjor, millor triomfa a Madrid. Tant, que l'única oferta electoral del trio postfalangista és la destrucció immediata de qualsevol vestigi d'autogovern de Catalunya. Després de l'èxit electoral a Andalusia, els tres partits intenten replicar la campanya catalanòfoba a nivell de tot l'Estat, posant a plebiscit la repressió contra el conjunt de la societat catalana i, molt especialment, la llengua, l'escola i els mitjans de comunicació.\nPerò aquesta estratègia implica, necessàriament, el blanquejament instantani de l'extrem dret de l'extrema dreta espanyola: Vox. I això s'ha de fer assumint-ne implícitament els plantejaments bàsics -catalanofòbia, integrisme religiós, racisme, antifeminisme, deslegitimació de l'esquerra, etc- i, sobretot, donant cobertura a aquest soci preferent a Europa. D'aquí episodis tan absolutament vergonyants com el que està protagonitzant Antonio Tajani, capaç de prohibir un acte dels presidents Quim Torra i Carles Puigdemont amb l'excusa mentidera de la seguretat i, en paral·lel, mirar cap a una altra banda respecte a un acte de Vox contra Catalunya.\nEn definitiva, els electors espanyols estan cridats a les urnes contra l'autogovern dels catalans. Aquelles signatures que el PP recollia pel carrer "contra los catalanes" han passat a ser el principal actiu electoral del nacionalisme espanyol. El règim madrileny és incompatible amb la supervivència d'una Catalunya mínimament catalana.


Detinguts a Lesbos 3 voluntaris sevillans acusats de tràfic de persones\nEls detinguts són bombers de Sevilla que formen part de l'ONG Proem-Aid, creada per socórrer els immigrants que arriben en barques fins a les costes gregues\nRedacció 15/01/2016 - 07.06 Actualitzat 15/01/2016 - 11.02\nLa policia grega ha detingut a l'illa de Lesbos cinc voluntaris quan intentaven socórrer tres barques inflables amb refugiats que miraven d'arribar a la costa. Tres dels detinguts són espanyols, i dos, danesos.\nEls cinc voluntaris estan detinguts als calabossos dels jutjats de Mitilene, a Lesbos, a l'espera de saber si el jutge els acusa formalment d'un delicte de tràfic il·legal de persones. La policia grega els acusa d'haver entrat en aigües jurisdiccionals turques per transportar il·legalment immigrants fins a l'illa grega. Companys de les ONG's amb què col·laboren els cinc voluntaris detinguts neguen les acusacions.\nEls tres espanyols detinguts són bombers professionals de Sevilla. Pertanyen a Proem-Aid, una ONG que es va crear després de la difusió de la fotografia del nen sirià que va morir ofegat a les costes gregues. La formen unes 12 persones, la majoria bombers i també patrons d'embarcacions.\nA Lesbos treballen dos grups de 6 voluntaris que roten quinzenalment. Un dels voluntaris surt amb una barca a la recerca de les embarcacions que arriben a les costes gregues des de Turquia, mentre que els altres ajuden els refugiats rescatats a desembarcar quan arriben a la platja.\nS'espera que dissabte passin a disposició judicial els cinc voluntaris detinguts. Els seus advocats neguen les acusacions i afirmen que "són a Lesbos per oferir ajuda humanitària amb l'objectiu de salvar vides i que mai col·laborarien amb els que fan negoci amb l'entrada irregular de persones".\nDetinguts voluntaris a Lesbos acusats de traficar amb els immigrants


L'hort del CEIP Puig d'en Valls: 2010\nHeu menjat mai una truita feta d'alls tendres? No?\nIdò no sabeu quin menjar més exquisit us perdeu. A qui li agradin els alls, recomanam fer una bona truita amb un parell d'allets tendres capolats. Els nostres alumnes ja n'estan collint i de ben segur que prompte podran tastar a ca seva aquest senzill plat. Ja ens contareu quina és la vostra opinió!\nPer si de cas no sabeu fer-la, anau a\nPublicat per Antoni Marí a 4:15 Cap comentari :\nEl nostre hort disposa actualment de dues composteres a les quals, s' estan acumulant tots els residus orgànics que es generen a l'escola. Passat un temps podem extreure el nostre propi compost i abonar les nostres plantes.\nPublicat per Antoni Marí a 1:38 Cap comentari :\nLa terra i el vent\nEl vent, com altres inclemències meteorològiques és un element que condiciona el creixement de les plantes del nostre hort. Dins del refranyer popular existeixen infinitat de referències a aquest element.\n“Llebeig, aigua veig aigua no veig”\n( A Eivissa sol ser un vent que porta poca humitat i però que de vegades fa ploure)\n“Xaloc, xaloc, mala cara i aigua, poc”\n( És un vent que du humitat, nuvolats i poca precipitació)\n“De ponent no corre torrent i si corre, corre de valent”\n(no sol ser molt plujós però si du molt mal temps acaba de vegades fent mal)\nI tu, en saps alguna més?\nPublicat per Antoni Marí a 1:18 Cap comentari :\nL’hort és un lloc de la nostra escola on, a banda d’aprendre a cuidar les plantes l’aprofitam per treballar tot tipus d’assignatures: matemàtiques, anglès, llengua, coneixement del Medi,.... Avui us passam un llistat de paraules del nostre hort perque conegueu el nom d'unes quantes eines :\n- Aixada ampla\n- Ganxos o Espiocs\nAra si vols pots provar i buscar el seu significat en alguna d'aquestes adreces.Ànim!\nPublicat per Antoni Marí a 7:14 Cap comentari :\nInfantil sembra alls\nÉs temps de preparar la terra: Afemar-la i tenir-la ben assaomana per poder-hi sembrar. Els alumnes d'infantil s'han passat el matí escofollant els alls per tot seguit fer la sembra. Ho han fet molt bé!!!!!!\nPublicat per Antoni Marí a 2:42 Cap comentari :\nCollim les fruites i hortalisses de l'estiu\nL'estiu ja ha passat i l'hort ha donat els seus fruits. Tomates, pebreres, albergínies,... Són algunes de les coses que hem collit en aquests primers dies. Fa calor i les plantes encara fan alguna flor.\nPublicat per Antoni Marí a 1:54 Cap comentari :\nIniciam l'activitat de l'hort\nUn any més, el CEIP Puig d'en VallS d'Eivissa enceta l'activitat de l'hort escolar. Enguany hem volgut dinamitzar l'hort a través de la xarxa i donar a conèixer algunes de les activitats que es duen a terme al nostre petit racó.\nDes d'aquí, fer-vos arribar els nostres millors desitjos i tota la nostra il·lusió per aquest projecte. Ànim!\nPublicat per Antoni Marí a 11:45 Cap comentari :


Scoil Éanna - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nScoil Éanna o Escola St. Enda fou una escola d'ensenyament secundari per a nois fundada pel nacionalista irlandès Patrick Pearse en 1908.\n53° 16′ 59″ N, 6° 16′ 54″ O / 53.28294781°N,6.281599444°O / 53.28294781; -6.281599444\nThe Hermitage, lloc de St. Enda\n2 Trasllat a Rathfarnham\n3 Darrers anys i tancament\nPearse, conegut com a líder de l'aixecament de Pasqua de 1916, durant molt temps havia estat força crític amb el sistema educatiu a Irlanda, ja que creia que ensenyava als nens irlandesos a ser bons anglesos. Durant molts anys s'havia compromès en la lluita per la preservació del gaèlic irlandès, generalment a través de la Lliga Gaèlica, i era força preocupat pel futur de la llengua. Un viatge a Bèlgica i les seves observacions sobre l'ensenyament bilingüe van inspirar-li l'intentar un experiment similar a Irlanda.\nPearse no era pas un home de negocis, però mai no va deixar que la manca de diners s'interposés en els seus plans. Va aconseguir un petit suport financer i la promesa de prominents nacionalistes irlandesos que portarien els seus nens a l'escola, de manera que va obrir el centre el 8 de setembre de 1908 a Cullenswood House, Ranelagh, un suburbi de Dublín. L'escola va resultar ser un experiment reeixit, però mai va escapar totalment a l'ombra de l'amenaça dels problemes financers. De fet, l'escola De fet, l'escola no hauria sobreviscut als crucials primers anys sense l'ajuda del seu fidel amic i sotsdirector Thomas MacDonagh, i la sòlid dedicació del seu germà Willie.\nTrasllat a RathfarnhamModifica\nSt Enda feia molte de les classes en irlandès, destacant particularment les arts i l'art dramàtic, A tot se li va donar un enfocament irlandès. Després de dos anys l'escola funcionava força bé, considerant-ho tot. En aquest punt, quan la majoria dels qui treballaven s'hi dedicaven completament a l'escola, Pearse es va tornar més ambiciós. Emocionat amb la seva creació, i preocupat perquè Cullenswood House no era el lloc que ell havia ideat per a St. Enda, va trobar el que ell creia que havia de ser el lloc ideal, l'edifici The Hermitage a Rathfarnham, substancialment més lluny de Dublín. Les substancials despeses extra no van canviar la seva determinació. A més de comptar amb un entorn campestre majestuós, la casa tenia relació amb un dels seus herois personals, Robert Emmet, màrtir irlandès i heroi de Pearse. Allí va festejar amb Sarah Curran, que havia viscut a prop i el pare de la qual no veia amb bons ulls el seu festeig amb Emmet, obligant-lo a citar-se vora l'edifici. Endemés, la patronímica de l'escola, Santa Enda d'Aran, havia deixat igualment la seva vida per a ensenyar a un grup devot d'estudiants a les apartades illes Aran, igual que Pearse estava fent aleshores. En 1910, St Enda va obrir les seves portes a l'Hermitage.\nL'Hermitage, tot i que reflectia perfectament la imatge idíl·lica que volia Pearse, preveia ser un desastre financer. La distància extra va mostrar-se poc pràctica per a la jornada escolar dels nois, forçant molts d'ells a deixar l'escola, i no n'hi havia prou amb els que es quedaven interns. Alhora, Pearse havia decidit usar Cullenswood House er a establir una escola similar per a noies, Saint Ita. L'amenaça de fallida va forçar Pearse a marxar als Estats Units per a recaptar diners. Va fer una gira de lecturas que li va permetre contactar amb fenians exiliats que posteriorment jugarien un paper important en el futur d'Irlanda, però només els diners justs per a mantenir-se en la solvència.\nDarrers anys i tancamentModifica\nPearse era una persona que mostrava extrema dedicació a un projecte una vegada que cridava la seva atenció. Lamentablement això el va deixar incapaç de dedicar-se de ple a tasques múltiples. La seva participació en els Voluntaris Irlandesos de 1913, i la seva participació activa en la Germandat Republicana Irlandesa poc després, deixaren St Enda amb un mestre menys devot del que era abans. La política radical de Pearse també van fer que alguns dels partidaris més moderats es preguntessin a que podien estar exposats els seus fills, i alguns, especialment Eoin MacNeill, retiraren als seus fills de la influència de Pearse. Al final va resultar que un excessiu nombre d'alumnes de St Enda es van unir a la Fianna Éireann, i fins i tot a la IRB, quinze dels quals van participar en l'aixecament de Pasqua de 1916.\nDesprés de l'execució dels germans Pearse en fracassar l'aixecament, la seva mare va reobrir St. Enda a Cullenwood House, que el tancament de St. Ita havia deixat buit. En fou director Frank Burke, antic alumne i combatent en l'aixecament de Pasqua. L'escola tornaria a l'Hermitage en 1919. La fama internacional que l'aixecament havia donat al martiri de Pearse facilità el finançament de l'escola, i l'any següent Margaret Pearse reuní prou diners per a comprar la propietat que el seu fill no s'havia pogut permetre. Tanmateix, sense el lideratge dels germans Pearse, St. Enda no podia durar i finalment tancà les seves portes el 1935. Avui l'edifici Hermitage acull el Museu Pearse, dedicat a la memòria del fundador de l'escola.\n↑ 1,0 1,1 Sisson, Elaine. Pearse's Patriots: St Enda's and the Cult of Boyhood. Cork, Cork University Press, 2004. ISBN 1859183255 (p.20).\nSisson, Elaine. Pearse's Patriots: St Enda's and the Cult of Boyhood. (Cork, Cork University Press, 2004. repr. 2005)\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Scoil_Éanna&oldid=22360657»\nDarrera modificació: 16 nov 2019 a les 07:51