Avís legal – Grup Via\nEl propòsit d’aquest Avís Legal, és informar als usuaris de www.viamanresa.com, domiciliada en, Ctra. de Vic, 301-305 la raó social del Responsable de tractament és VIA MANRESA, S.L., de quina és la seva política de protecció de la privacitat i confidencialitat de les dades de caràcter personal que els seus usuaris faciliten de forma lliure i voluntària.\nVIA MANRESA, S.L. posa en coneixement que disposa de les seves dades de caràcter personal especificats en el corresponent registre d’activitats del tractament de l’empresa denominat Gestió d’Usuaris Web.\nEls destinataris de la informació són tots els departaments, compartiments, locals i entitats associades en els quals s’organitzen VIA MANRESA, S.L. i no seran cedits a cap tercer excepte en els casos que existeix una obligació legal.\nEn conseqüència, per la signatura d’aquesta autorització es faculta a VIA MANRESA, S.L. a usar dades com aquestes en tots els departaments en què es organitza.\nLa negativa a facilitar les dades sol·licitades comporta com a conseqüència la impossibilitat de fer efectiva la seva sol·licitud d’informació i/o enviament de newsletters.\nEn tot cas, vostè té dret a obtenir la confirmació sobre si a VIA MANRESA, S.L., estem tractant les seves dades personals per tant té dret a accedir a les seves dades personals, rectificar les dades inexactes o sol·licitar-ne la supressió quan la informació ja no sigui necessaris.\nEls camps NOM i E-MAIL són d’obligada complementació per poder fer efectiva la seva sol·licitud.\nLa Web www.viamanresa.com ha adoptat les mesures d’índole tècnica i organitzatives necessàries, segons el nivell de seguretat de protecció de dades que correspongui legalment, per garantir la seguretat del tractament de dades de caràcter personal que constitueix el seu fitxer automatitzat. No obstant això, el usuari ha de ser conscient que en l’actualitat les mesures de seguretat a Internet no són imprevisibles i per tant no està a salvo de possibles intromissions il·legals i indegudes , que no serien responsabilitat de VIA MANRESA, S.L., ja que ha actuat amb la diligència deguda per protegir els dades conforme determina la llei.\nLa Web www.viamanresa.com utilitza cookies o altres procediments similars amb finalitats merament estadístiques. Aquestes informacions es capturen de forma automàtica i anònima, de manera que no és possible identificar individualment a cap usuari. Els usuaris poden impedir el funcionament de les cookies mitjançant les opcions que tots els navegadors posen a la seva disposició. Es recomana als usuaris que desitgen desactivar les cookies que consulten els sistemes d’ajuda dels navegadors que utilitzen.\nLa Web www.viamanresa.com farà tot el possible perquè la seva informació està sempre actualitzada. No obstant això, la responsabilitat sobre la qualitat de les dades depèn del titular d’ells, d’aquí que si existeix una modificació dels dades, l’usuari de la web els comunicarà al Responsable del Fitxer, declinant tota responsabilitat en cas que ometi el seu obligació de notificar els canvis.\nHorari d'oficina de dilluns a divendres de 9 h a 20 h\nDissabtes de 9 h a 11 h\nDELEGACIONS / AGÈNCIES\nMés de 1.000 agències en tot l'àmbit nacional, amb la xarxa dels nostres col·laboradors de transport.\nA VIA MANRESA utilitzem cookies per aportar-te una millor experiència de navegació i un servei més personalitzat. Si continues navegant, considerem que acceptes el seu ús.AcceptoPolítica de cookies


pulmons de laboratori trasplantats amb èxit a animals vius sense complicacions - Totes Les Novetats\nUn equip de recerca ha aconseguit fabricar pulmons bioenginyeria i trasplantar-los a porcs adults sense complicacions mèdiques.\nEl projecte el van dur a terme Joan Nichols i Joaquin Cortiella, de la branca mèdica de la Universitat de Texas, a Galveston, que, el 2014, van ser el primer equip d’investigació que va fer bioingenieria amb pulmons humans en un laboratori.\nAra, en un document disponible aMedicina translacional científica, proporcionen detalls de com ha avançat el seu treball fins a on no s'han produït complicacions en els porcs com a part de les proves preclíniques estàndard.\nPer produir un pulmó bioenginyer, es necessita un cadafal de suport que satisfaci les necessitats estructurals d’un pulmó. Es va crear un cadafal de suport mitjançant un pulmó d’un animal no relacionat que es va tractar amb una barreja especial de sucre i detergent per eliminar totes les cèl·lules i sang del pulmó, deixant només les proteïnes del bastiment o l’esquelet del pulmó. Es tracta d’un cadafal en forma de pulmó fabricat totalment amb proteïnes pulmonars.\nRELACIONATS: Per pressentiment, el metge dóna la vacuna contra el VPH al pacient avançat amb càncer de pell i desapareixen desenes de tumors\nLes cèl·lules que s’utilitzaven per produir cada pulmó bioenginyeria provenien d’un sol pulmó retirat de cadascun dels animals de l’estudi. Aquesta va ser la font de les cèl·lules que s’utilitzaven per produir un pulmó bioenginyeria combinat amb teixits per a cada animal de l’estudi. El cadafal de pulmó es va col·locar en un tanc ple d’un còctel de nutrients ben barrejat i les pròpies cèl·lules dels animals es van afegir al cadafal seguint un protocol o una recepta acuradament dissenyats. Els pulmons bioenginyeria es van cultivar en un bioreactor durant 30 dies abans del trasplantament.\nTots els porcs que van rebre un pulmó amb bioenginyeria es van mantenir sans. Ja dues setmanes després del trasplantament, el pulmó bioenginyeria havia establert la forta xarxa de vasos sanguinis necessaris per a la supervivència del pulmó. Després de dos mesos, els pulmons tenien una saturació d’oxigen al 100%, és a dir, que tots els glòbuls vermells transportaven oxigen al cos.\nEls investigadors van dir que amb prou finançament podrien fer créixer els pulmons per trasplantar-los a persones en circumstàncies d’ús compassiu en un termini de 5 a 10 anys.\n“Ens ha calgut molt cor i 15 anys d’investigació per arribar fins aquí. El nostre equip ha fet quelcom increïble amb un pressupost ridículament reduït i un grup de persones increïblement dedicat ”, van dir Nichols i Cortiella.\n(Font: Oficina Mèdica de la Universitat de Texas )\nFeu créixer certa positivitat entre els vostres amics i compartiu les bones notícies-Foto de la branca mèdica de la Universitat de Texas a Galveston\nvacuna terapèutica contra l’herpes\nBones notícies a la història, 2 de desembre\nAturar el drama de vacances en família\nLes noies saudites reben classes de gimnàs per primera vegada (i altres avanços)\nEl programa de presons produeix reclusos amb experiència en empreses i enormes taxes d’èxit


Lliurament de cartes al Patge Faruk - Els Reis d´Igualada\nDesprés d’haver mantingut diverses reunions tant amb l’Ajuntament, la Conselleria de Cultura i el PROCICAT, aquest serà el format en què es desenvoluparà aquest any el lliurament de les cartes a l’Emissari Reial. Com cada any el Patge Faruk rebrà les cartes dels més menuts de les cases. No obstant això, aquest any el lliurament no tindrà lloc al Teatre Municipal de l’Ateneu, sinó als 9 punts de recollida que s’hauran instal·lat a diverses ubicacions de la ciutat:\nCap Anoia Estació\nParc del Trànsit\nCarrer Comarca (passatge)\nAquests punts estaran senyalitzats amb uns panells lluminosos, l’un amb forma del turbant del Patge Faruk, i l’altre amb la “F” del logotip d’aquest personatge. L’horari de recollida s’iniciarà a les 10,30 h. del matí i acabarà a les 14,00 h. de la tarda. Per tal d’evitar aglomeracions i agilitzar al màxim el bon desenvolupament de la jornada, es recomana lliurar la carta al lloc més proper del vostre domicili. Seguint la tradició durant la recepció de cartes s’entregarà l’auca d’enguany. Si per algun motiu algun nen o nena no es pogués desplaçar al punt del lliurament de la carta, també la podrà fer arribar per e-mail a l’adreça: carta@reisdigualada.cat. Cal assistir amb mascareta, guardar la distància de seguretat i evitar aglomaracions abans i després de l'entrega de la carta. Preguem seguir les indicacions dels organitzadors en tot moment. Tot aquest pla està supeditat a la regulació actual. Si durant els pròxims dies es produïssin situacions que obliguessin a canviar-lo, ja ho informarem amb antelació i comunicarem el nou programa.


Graus de qualitat en els formularis web | Blog Profesional de Javier Seixas\nUn formulari de baixa qualitat constaria de lo bàsic, un simple formulari on introdueixes les dades on posteriorment procesarà una pàgina php, asp, etc. Pot poder pujar arxius, o tenir wysiwyg (textarees enriquits), això ja aniria amb les necessitats del site.\nEl següent pas en la qualitat portaría a la situació posterior al procés del formulari. Un formulari es pot processar correctament, en aquest cas haurà de mostrar un missatge posterior al seu enviament confirmant a l’usuari que el procés ha sigut correcte. Però en el cas que no ho hagi sigut s’haurà d’informar a l’usuari de que s’ha produït algun tipus d’error, o que faltava omplir algun camp. Com que ha de tornar a la pàgina anterior, s’hauria de conservar les dades que l’usuari ha introduït per no tornar un formulari buït i així evitar al navegant que l’hagi de tornar a omplir, o en cas d’una edició d’un registre, conservar els valors dels camps modificats en comptes dels que ja hi havia.\nL’ordre de qualitat no tindria perquè ser aquest. Jo he donat aquest ordre seguint un ordre de complexitat, de lo més fàcil a lo més difícil, i en l’últim cas, és una pijadeta que molts considerarien innecessària. També estic segur que es podrien afegir altres característiques que a mí no se m’han ocorregut dins dels nivells.\nTambé poden haber altres factors que alteren la qualitat, com la forma de pujar imatges. El formulari pot requerir un nombre indefinit d’imatges per la qual cosa depenent de com funcioni la eina que ho permiti el formulari serà de més o menys qualitat. La utilització de llibreries com mootools per fer efectes en casos d’error també seria un factor de qualitat i que alteraria les hores necessàries de desenvolupament.\nEspero que amb aquest post alguns tinguem una mica més clar com poden ser els formularis. A mí m’ha aclarat algunes idees escriure el tema.\n← Indexació de webs multiidioma amb PHP i Apache Multibox para mootools 1.2 →


ReciClassíCat: EYBLER, Joseph Leopold (1765-1846) - String Quintet in D major\nEYBLER, Joseph Leopold (1765-1846) - String Quintet in D major\nObra de Richard Wilson, pintor anglès (1)\nJoseph Leopold Eybler (1765-1846) compositor austríac nascut a Schwechat, nucli de població conegut, principalment, per la seva cervesa i geogràficament proper a Viena. De família de músics, Eybler va gaudir del protectorat i mecenatge d'una gran mestre, F.J. Haydn. Gràcies a aquesta privilegiada situació, Eybler va tenir la sort de poder conèixer a W.A. Mozart, de qui va rebre classes a més de compartir una profunda amistat amb ell. Es diu que la dona de Mozart li va demanar a Eybler que fos ell l'encarregat d'acabar el Rèquiem de Mozart, cosa que no va poder fer pel profund respecte que sentia per la seva música, vida i obra. La música d'Eybler fou principalment de caràcter religiós, potser pel fet que al llarg de la seva vida va treballar en diverses esglésies. Prou coneguts són els seus Oratoris o el Rèquiem que va compondre en honor a l'emperadriu d'Àustria Maria Teresa de Borbó Dues Sicílies (qui triés el nom ho devia fer sarcàsticament). A més a més, va compondre diversa música instrumental, simfonies i algun concert. Doncs bé, d'ell recuperaré un quintet de corda escrit en la tonalitat de Re major, destaca per l'ús de la instrumentació, sobretot dotant de força al contrabaix, instrument més donat a feines de continuo que de protagonisme. El conjunt no obstant, destaca per la seva harmonia i pel fet que cap instrument destaca de forma solista. De magnífica interpretació, és una obra llarga dividida en set moviments:\n1. Adagio - 1:20\n2. Allegro di molto - 12:03\n3. Minuetto - 6:42\n4. Andante - 8:08\n5. Minuetto - 5:06\n6. Adagio - 2:10\n7. Finale allegro vivace 7:02\nEns l'interpreta el conjunt Quintett Momento Musicale i té una durada total de 42:37 minuts.\nBIOGRAFIA: Joseph Leopold Edler von Eybler (Schwechat, 8 de febrer de 1765 - Viena, 24 de juliol de 1846)\nALLMUSIC: Joseph Leopold Eybler - Quinteto & Trio de cuerda op.2\nIMSLP: Joseph Leopold Eybler (1765-1846)\nCPDL: Joseph Leopold Eybler (1765-1846)\nPaul Muad Dib 14 de novembre de 2011 a les 11:14\nAnònim 25 de gener de 2016 a les 18:44


Querella Tortures TORÀ - Indymedia Barcelona\nQuerella Tortures TORÀ\nCorreu-e: querellatortures@hotmail.com\t 07 jul 2005\nÚltim comunicat i cartell de la campanya contra l'arxivament de la querella per tortures presentada pel jove de Torà contra els mossos d'esquadra.\nARXIVEN LA QUERELLA PER TORTURES DEL JOVE DE TORÀ\nEl 26 de Maig passat la jutgessa del jutjat nº2 de Lleida va arxivar la querella presentada per en Jordi Vilaseca contra els Mossos d’Esquadra.\nJa fa més de dos anys, l’1 d’Abril del 2003, en Jordi va ser detingut sota la Llei Antiterrorista. Tres dies després, va tenir que ser ingressat a l’UCI (a l’hospital) sense respondre a estímuls dolorosos i amb taquicàrdies.\nSe li van realitzar anàlisis, i en un d’ells se li van detectar amfetamines a l’orina; això era el 5 d’Abril. Segons tots els estudis científics aquesta droga pot perdurar a l’orina un màxim de 72 hores, per tant, va ser introduïda al seu cos estant a comissaria.\nDavant aquestes proves, es va presentar la corresponent denúncia per tortures. La querella avançava correctament, fins que al Setembre passat el jutge que portava el cas va ser substituït per la jutgessa, que només a fet que tancar la porta i permetre que es segueixi torturant a les comissaries.\nPer aquest motiu s’ha engegat una campanya per impedir que es tanqui definitivament el procés judicial i per denunciar les tortures. El silenci afavoreix la tortura.


Divendres s'obri a Ontinyent l'exposició itinerant sobre Carmelina Sánchez-Cutillas - VilaWeb\nDivendres s’obri a Ontinyent l’exposició itinerant sobre Carmelina Sánchez-Cutillas\nEscriptora de l'any 2020 de l'AVL\nCarmelina Sánchez-Cutillas en una imatge poc coneguda d'un acte del XIV Encontre d'Escriptors (2001) dels Premis Octubre a la Universitat de València. Foto: ©PRATS I CAMPS\nL’exposició itinerant dedicada a l’escriptora Carmelina Sánchez-Cutillas (Madrid 1927-València 2009), organitzada per l’Acadèmia Valenciana de la Llengua (AVL), es podrà visitar a la Biblioteca Municipal del barri de Sant Josep d’Ontinyent, del 16 al 23 d’octubre vinents.\nEs tracta d’una de les activitats de l’Any Carmelina de l’AVL, que la va nomenar escriptora de l’any 2020, formada per dotze panells amb els aspectes més personals de l’autora de Matèria de Bretanya, la seua obra més coneguda, i amb mostres de la seua poesia i els seus estudis de caràcter històric sobre figures com Violant d’Hongria. També s’hi mostren escrits inèdits, treballs de recerca, articles i manuscrits amb les correccions de la mateixa autora.\nDona avançada al seu temps, intel·lectual de talla entre les figures del seu temps com Vicent Andrés Estellés, Beatriu Civera, Maria Beneyto i Joan Fuster, se situa, tal com explica l’acadèmica Tudi Torró, ‘en el grup de Mercè Rodoreda i altres escriptores, poques, de la seua generació. Com Mercè Rodoreda, la seua narrativa podríem definir-la dintre d’un perfil psicològic de base realista: la importància del pas del temps, la recerca de la identitat pròpia, el protagonisme femení quan fa recerca històrica’.


Inici > detall del relat: Dimarts\nCada dimarts de l’any, tenia guàrdia. Era l’únic dia en què Edison Vargas jugava als herois i clavava una pallissa als dolents des del jutjat. Tenia nom d’inventor, però es va fer advocat perquè creia que la justícia era una paraula destenyida per la incredulitat humana. En el fons, ell pensava que només calia rascar-la i polir-la fins a la superfície per eliminar-ne tota la brutícia i això era el que feia exactament cada dimarts des del palau de la llei. El que molta gent no sabia era que, per dins, era un laberint de passadissos i cambres secretes on s’amagaven els misteris de la humanitat. Darrere de cada porta, hi havia la veritat del món, però totes estaven tancades. L’home que en tenia totes les claus era un vell de cent cinquanta anys. Semblava mentida, però encara era viu. Simplement, s’arrossegava per l’espai infinit de la llei com si fos una sargantana lenta i poruga que tenia l’ànima eterna. No tenia nom, mai no n’havia tingut perquè no parlava amb ningú. Només es dedicava a obrir i a tancar totes les portes, per ordre i sense fer cap pregunta. Gairebé mai no coincidia amb ningú perquè no li agradaven els forasters, però tampoc els treballadors de la llei, com ell els anomenava. Tanmateix, un dia va topar amb Edison Vargas mentre feia la seva ruta habitual. De prop, era encara més impressionant de veure. Tenia els cabells tan blancs i la barba tan llarga que li tocava a terra. Duia una túnica blanca i tot ell semblava un fantasma que irradiava una llum tornassolada, com si fos una estrella. Edison Vargas sempre s’havia imaginat preguntant-li mil coses perquè només l’home de les claus ho sabia tot d’aquell lloc, però ara el que el tenia al davant gairebé no li sortien les paraules.\n-Quant de temps fa que sou aquí?\n-Ni me’n recordo, de quan vaig arribar.\n-I què hi ha darrere de cada porta?\n-Llavors, per què està tancada amb clau?\n-Perquè no s’escapi.\n-I on són les mentides?\n-Són les úniques que volen lliures. Mira bé sempre perquè són pertot arreu.\nMil gràcies :)[Ofensiu]\nLoira Durban | 07-01-2018\nEsther i Jaume, moltíssimes gràcies pels vostres comentaris. Celebro que el meu relat us hagi agradat i us envio una abraçada gegant. Moltes gràcies!\nUn relat que m'atreviria a catalogar de realisme màgic, i del bo, amb un ritme narratiu precís i clar, donat per un estil senzill i efectiu.\nMolt bona feina, et felicito per la tria i et desitjo molta sort.\nNo deixis de participar!!\nEsther Llombart Ramis | 31-12-2017 | Valoració: 10\nSimplement genial! M’han encantat les imatges.\nFelicitats i bon any nou!\nLoira Durban | 26-12-2017\nAleix i Liudmila, Moltíssimes gràcies pels vostres comentaris! Em fa molta il·lusió que us hagi agradat el meu relat.\nBon Nadal i feliç Any Nou! :)\nmolt bo, el relat[Ofensiu]\nliudmila | 24-12-2017\nM'agradat molt el seu relat! Felicitats i BON NDAL!\nEl teu relat és boníssim! I tens tota la raó del món, per desgràcia. No hauria de ser així, però els fets dels darrers mesos et donen la raó. Una forta abraçada, Loira i que passis un bon Nadal!


NORMATIVA DEL PAVELLÓ\nPer accedir-hi s’ha d’utilitzar roba i calçat esportius.\nNo està permès accedir a la pista amb llaunes o envasos de vidre.\nNo està permès entrar la bossa d’esport ni els efectes personals a la pista.\nNo es pot jugar sense samarreta.\nNo es pot menjar ni fumar.\nS’ha de respectar en tot moment la resta d’usuaris i els horaris de la pista.\nEls usuaris que hagin reservat la pista i no siguin abonats del CEM Can Ricart, no podran fer ús de cap altre espai del centre.\nEn el cas d’incompliment d’alguna d’aquestes normes, l’empresa gestora es reserva el dret de sancionar econòmicament a l’entitat o persona física responsable de la reserva del pavelló.\nNORMATIVA DELS GRUPS, EQUIPS I ENTITATS\nL’entitat serà responsable del possible mal ús que els participants puguin fer del centre. En aquest cas podria perdre el dret d’ús, amb l’acord previ de la Comissió de Seguiment.\nL’entrada al centre serà col·lectiva (en grup).\nL’entitat es comprometrà a pagar qualsevol desperfecte ocasionat al centre així com del material fungible.\nL’entitat haurà de firmar un contracte on es reflecteixi l’horari i les condicions d’ús.\nAls equips que vinguin a jugar o entrenar, se’ls destinarà una clau d’un vestidor i hauran de deixar una documentació acreditativa que se’ls retornarà quan acabin l’activitat i retornin la clau a la recepció. En cap moment es podrà fer ús dels vestidors dels abonats del centre ni de cap altre vestidor que no se’ls hi hagi assignat. En cas de pèrdua de la clau s’haurà de comunicar a recepció.\nEls preus dels lloguers de temporada o per les escoles, s’establiran per contracte anual o temporada.


L'escopidor de bestieses\nMadrid. Dimecres, 8 d'agost de 2018\nNi és el carboni 14, ni és una correcció dels deures de sisè d'EGB, ni és un assumpte menor... El secretari general del PP, Teodoro García, s'ha proposat de llançar bestieses a la mateixa velocitat amb què escopia fa anys pinyols d'oliva i li va servir per aconseguir el títol de campió mundial de la cosa. El que s'ha escrit i dit sobre el màster de Casado no és més que el que consta en lletra impresa en una exposició raonada de 54 fulls amb què la jutgessa Carmen Rodríguez-Medel considera que hi ha indicis de responsabilitat penal en l'obtenció d'un títol acadèmic del president del PP.\nGarcía i altres dirigents populars han sortit en bloc a defensar Casado amb arguments tan peregrins com inconsistents. Tot i que no sorprèn en absolut veure ara els mateixos que van estar anys sense veure delicte en el saqueig continuat del públic, els sobresous o el dopatge electoral fer el mateix davant d'un assumpte que té a veure amb la mentida flagrant i amb el clar abús de poder per fabricar-se un enlluernador currículum.\nAra sabem que quan defensaven la cultura de l'esforç, el mèrit i la capacitat no era per a ells, sinó per als altres. Però, en el "cas Casado" l'important ja no és si hi va haver irregularitat en la conducta o si en cas que hagués comès una pràctica il·legal, aquesta estigués prescrita. El que importa a hores d'ara no és la llei, sinó l'ètica. I tot el que s'escapa d'ella en la vida pública, es miri com es miri, és corrupció.\nSi ho va ser amb Cristina Cifuentes, ho és amb l'acabat d'elegir president del PP, encara que no hi hagi en el seu cas cap vídeo que mostri la seva afició per l'aliè i el conservi algun enemic íntim que vulgui acabar amb ell, com va passar amb l'expresidenta de la Comunitat de Madrid.\nLa vergonya de no recordar si va anar o no a classe o d'haver engreixat el seu currículum per posar que havia cursat postgraus a Georgetown i Harvard quan no va sortir d'Aravaca és, si més no, perquè Casado demani perdó\nNi Cifuentes va fer el màster ni el va fer Casado. L'hi van regalar per la cara... o pel càrrec que ostentava. S'ha de recordar que el president del PP era llavors diputat autonòmic, protegit d'Esperanza Aguirre i alumne avantatjat a la FAES. I, segons la jutgessa, queda "indiciàriament acreditat" que "li van regalar" el títol.\nEs demostri o no que hi va haver suborn impropi o prevaricació administrativa, la vergonya de no recordar si va anar o no a classe, d'haver engreixat el seu currículum per posar que havia cursat postgraus a Georgetown i Harvard quan no va sortir d'Aravaca o d'aprovar en quatre mesos la meitat de la carrera en un centre privat després d'anys adscrit a la Cumplutense és, si més no, perquè Casado demani perdó i, a més, digui als seus que almenys no facin d'escopidors de bestieses.\nPer molt menys d'altres van dimitir en altres democràcies. Però això és Espanya i encara portem a terme el que va deixar escrit Orwell sobre el llenguatge polític dissenyat perquè "les mentides semblin veritats, l'assassinat una acció respectable i per donar al vent aparença de solidesa". Doncs això: que l'expedient acadèmic de Casado no és més que vent, cometés o no delicte per fabricar-lo.\nOPINIÓ VÍDEO | Bea Talegón: Els màsters de la vergonya Bea Talegón


BARCELONA SYNCHROTRON PARK - L’ICMAB atrapa la llum solar amb nanomaterials superabsorbents L’ICMAB atrapa la llum solar amb nanomaterials superabsorbents - Parc de l´Alba\nL’ICMAB atrapa la llum solar amb nanomaterials superabsorbents\nEn el camp de les energies renovables, augmentar el rendiment de la producció d’electrons “fotovoltaics” és un repte important que passa per la concepció de materials capaços d’absorbir l’espectre més ampli possible de la radiació solar.\nEn aquesta línia, ens arriba una molt bona notícia des de l’Institut de Ciència de Materials de Barcelona (ICMAB), soci del Barcelona Synchrotron Park: un grup d’investigadors d’aquest centre, liderat pel Dr. Agustín Mihi, ha creat materials que absorbeixen molt bé una àmplia banda de l’espectre solar, concretament entre 400 i 1.500 nm de longitud d’ona (llum visible i llum infraroja).\nL’estratègia posada a punt, de baix cost i totalment escalable, es basa en la combinació d’una deposició d’un material semiconductor sobre un substrat ultraprim de metall de menys de 100 nm de gruix i la nanoestructuració posterior del semiconductor deposat per conferir-li propietats fotòniques. El resultat és un material superabsorbent que té múltiples aplicacions, especialment en el camp de l’energia fotovoltaica i la fotodetecció.\nA més a més, els investigadors proporcionen a l’estudi publicat recentment a Advanced Materials, les pautes de disseny per poder sintetitzar altres tipus de materials seguint la mateixa estratègia, més enllà de l’or com a metall i el germani com a semiconductor utilitzats en aquest estudi.


#WienIn3Days | Crònica I | Cultius Culturals #WienIn3Days | Crònica I – Cultius Culturals\nPublicat el 30 Desembre 2015 18 Novembre 2016 per Cultius Culturals\nAquesta és la primera vegada que viatjo a Viena i a més és la primera vegada que viatjo sol. No obstant, no és la primera vegada que vaig a Àustria, doncs hi he anat aquest mateix any al mes de maig. M’he enamorat d’aquest país i de la seva gent, però no ens avancem. Planejo uns dies coneixent la capital tot sol, per després anar a Linz, on m’esperen uns amics.\nCom sempre que viatjo, porto un llibre adient: he escollit Sueños olvidados y otros relatos, un llibre de relats curts d’Stefan Zweig, un autor austríac. Em sobta la prosa tan cuidada i elegant. Feia temps que no llegia res tan bonic.\nL’aeroport de Viena és molt gran i camino direcció a la sortida amb el correu que la noia de l’AirBnB que he llogat m’ha enviat explicant-me com arribar fins a l’apartament. Creuo la sortida amb aquest sentiment que es té quan ningú t’espera però tot d’una em sento envoltat i veig els meus amics, un a cada costat, que m’han vingut a recollir. Estic tan sorprès que no sé ni com reaccionar. M’alegra molt veure’ls però el temps se’ns fa curt. Fem un cafè a Café Freud i sopem (a les 5) a Stomach, un lloc encantador, on mengem molt bé acompanyats dels dos gats de la casa. Començo el viatge saltant-me el pressupost del dia.\nEdifici de l’òpera de Viena. Font: Federico Merino\nImperial. Font: Federico Merino\nAquest vespre he quedat amb un noi amb el que he contactat a través de CouchSurfing, on he deixat un anunci sobre la meva visita. Hem quedat en una parada de metro, de U-Bahn (Untergrundbahn), i em sobta que no hi ha taquilla on demanar informació sobre les tarifes per a més d’un dia, ni mapes, ni res. Però encara em sobta més veure que no hi ha barrera ni ningú que vigili, però això deixarà de ser sorprenent al veure la honestedat de la gent i el seu civisme.\nEl Pat és un noi jove de la Baixa Àustria, l’estat que envolta la ciutat i estat de Viena. Ja fa uns anys que viu aquí, on estudia Magisteri de Llengua i Geografia (tant aquí com a Alemània, els professors tenen dues especialitats). És un noi agradable en qui es pot veure la personalitat austríaca. Avui hi ha hagut eleccions a Turquia i la comunitat turca surt a celebrar. Cada vegada que un cotxe fa sonar el clàxon, ell em demana perdó. Mentre m’ensenya els principals monuments i edificis de la ciutat, tots al voltant del Ringstraße, em parla de la situació política del país, del tema dels refugiats, la educació, l’economia… Estic a Europa i aquí les coses són molt diferents.\nDesperto a Viena després d’haver dormit en una gran calma. Em sorprèn el silenci d’aquesta ciutat. Faig un cafè ràpid i em dirigeixo al Museumquartier, el barri museístic, com no, a visitar museus. Pel matí visito el Naturhistorisches Museum, el Museu d’Història Natural, i per la tarda el Kunst Historisches Museum, el d’Història de l’Art (o de les Belles Arts). Aquests dos museus estan l’un davant de l’altre i, al contrari que molts museus que recullen les col·leccions nacionals, no estan a antics palaus sinó que els edificis es van construir amb el propòsit de ser museus i encabir-hi tot el Tresor de l’Emperador Francesc Josep I.\nCartell indicant l’illa dels museus. Font: Federico Merino\nHe de dir que la visita al NHM no ha estat tan productiva com volia. La principal raó per visitar-lo era veure la Venus de Willendorf, però, com deien a Oh Europa!, “me la imaginava més gran”, tant és així que quasi me la perdo. Sóc molt fan de les audioguies, sempre que n’hi ha l’agafo, però en aquest museu els falta la meitat dels cartellets.\nNaturhistorisches Museum o Museu d’història natural (NHM). Font: Federico Merino\nPer sort, hi ha pantalleta per veure de què està parlant. Acabo amb el mal gust de les sales plenes d’animals dissecats. És un museu d’història natural com tants d’altres, amb quitxalla inclosa. Si heu vist el de Londres o Nova York, no perdeu el temps aquí a no ser que vulgueu veure el que creieu que era la Venus més antiga, per després aprendre que no és així.\nRestaurant Bur.Ring. Font: Federico Merino\nDino a Bur.Ring el menú del dia. La cambrera és molt amable i com diu que no parla prou bé l’anglès m’envia a un altre cambrer hispà que em tradueix la carta. Hauria d’haver demanat la clau Wi-Fi al arribar i buscar-ho jo, però el noi és molt amable i em recomana molt bé. Un lloc fantàstic i modern, dino superbé i no pas car.\nNo parlo alemany però intento dir les coses que sé, que es basen en les salutacions i els agraïments, però em trobo que els austríacs parlen anglès perfectament i s’excusen de què el parlen poc (ai, si veiessin com es parla aquí). Així que molt sovint em trobo que dic quelcom en alemany i em responen directament en anglès. Per ells és més fàcil així i jo els comprenc. A més, hi ha un altre factor: aquí parlen dialecte austríac. A part de la pronuncia, també canvien alguns mots. L’omnipresent “guten Tag” es converteix en “grüß Gott”, però jo no defalleixo.\nPassejo una mica i torno als museus per visitar el KHM. Agafo l’audioguia però no li puc ficar els meus auriculars perquè té una entrada per auriculars israelians. Així que vaig per l’enorme museu amb plànol, càmera, mòbil i audioguia a les mans. Si heu de venir, agafeu una bosseta de tela per carregar les coses.\nEl museu alberga la col·lecció dels Habsburg, que va des d’artefactes mesopotàmics fins a pintura del barroc espanyol. És tan àmplia que acabes una mica embafat, però hi ha obres que val molt la pena veure, com La Torre de Babel o Els caçadors a la neu, de Pieter Brueghel el Vell, o Cupido adormit de Caravaggio.\nAvui he quedat amb un noi serbi que estudia a Viena. És jove, també, com el d’ahir, i em duu a Statt Beisl. Un beisl és com un bistro-pub, on pots anar a beure o menjar, i hi pot haver música. Per cert, aquí encara es fuma als restaurants i bars, però hi ha zona de no fumadors. La diferència abismal entre quan a Espanya hi havia la mateixa situació és que els percentatge de locals estricament no-fumadors és més alt. Ai, Europa!\nMentre fem unes cerveses (jo prenc Radler, que es com un xampú/clara però am llimonada sense gas), el Miloš em parla de la seva vida a Viena, on estudia Economia, tot i que intueixo que la seva passió és una altra. Ell està aquí, tirant endavant, sol, en un país estranger. Però això no és nou per a ell i, quan li pregunto per la situació dels migrats o dels refugiats que estan arribant, la resposta és ben diferent a la del Pat. L’educació a Àustria és gratuïta per als ciutadans comunitaris, per tant el Miloš l’ha de pagar (el preu és més raonable).\nEspero tornar-me’l a trobar, doncs és un noi encantador i ple de vitalitat. Ens acomiadem i jo me’n vaig a sopar a D’Landknecht, on em fan menjar gansl, és a dir, oca, ja que és “la setmana de l’oca a Viena”. Jo, amb el meu bagatge cultural espanyol, em penso que em prenen el pèl, però demà veuré cartells per tot arreu, per tant és cert. Havent llegit La gansa blanca de Paul Gallico l’any passat, em fa una mica de pena, però està molt bo.\nEl viatge continua però, de moment, ho deixem aquí. Com diuen a la tele, tornem després de la publicitat.\nImatge de portada: Edifici Monumental (Font: Federico Merino)\nPublicat a Català, en 48 horesDeixa un comentari\nEntrada anterior#WienIn3Days | Part ISegüent entrada#WienIn3Days | Crònica II


Mirna Vilasís: "Sense el confinament no hauríem fet el pas valent i sense xarxa que fem en aquest espectacle" - Escena Familiar\nUn viatge a la infantesa, farcit de jocs, d’emocions i de música. Això és Andròmines (Els tresors d’una nina de drap), el darrer espectacle de l’experimentada companyia Samfaina de Colors, formada per Xavi Múrcia i Mirna Vilasís, que s’estrena aquest cap de setmana al Teatre Principal de Sabadell. La companyia d’Argelaguer fa un pas endavant en aquest espectacle sense text –només les cançons en tenen-, no només per evolucionar artísticament, sinó com a primer pas cap a la internacionalització. La direcció és a càrrec de l’Anna Ros (LaBú Teatre), que ha potenciat la poesia visual d’aquesta peça. Voleu fer un bell viatge cap a la nostàlgia? Mirna Vilasís ens n’explica els secrets.\nCom va ser la gènesi de l’espectacle?\nVa sorgir fa mesos, abans que la COVID-19 ens atrapés a tots. Ja li anàvem donant voltes i vam decidir fer un espectacle que parlés del pas del temps, de fer-nos grans, de tancar etapes i acomiadar-se de segons què. Això també va venir motivat perquè ja tenim els fills prou grans i fan la seva i, a més, en els nostres espectacles parlem força de les coses que ens passen. Vam pensar que convertiríem l’escenari en les golfes d’una casa i que jugaríem amb les andròmines que hi havia oblidades, fent un viatge al passat, al nostre passat i que en una segona capa de lectura és una invitació a que el públic faci el seu propi viatge a la seva infantesa. Però els infants veuran un escenari ple de caixes amb secrets i joguines amagades que els faran passar una bona estona. És un espectacle per a tots els públics, a partir de 3 anys. Als infants els agradarà, però també als adults.\nHi ha un fil conductor de l’espectacle?\nHi ha un fil conductor, malgrat que aquest és el primer espectacle de la història de la companyia en què no hi ha text, només el text de les cançons. És quelcom que ha estat tot un repte, perquè inicialment no era així, no estava pensat així. Existia un petit guió, però hem canviat molt l’espectacle de com el teníem plantejat sobretot arrel de la incorporació de l’Anna Ros (LaBú Teatre) al projecte. Vam anar-la a buscar per això, perquè volíem un espectacle molt més visual, menys explícit que el que acostumàvem a fer, amb més imatges i alguns simbolismes. És tot un canvi.\nDeu ser de les poques vegades que heu tingut una direcció teatral aliena, una mirada externa, oi?\nFins ara, sí, perquè havien estat mínimes. En canvi aquí hem fet un gir de 180 graus i la direcció recau en l’Anna. Després de la crisi, del confinament, del daltabaix que va suposar per nosaltres tot això, especialment per a mi, vaig sentir la necessitat imperiosa de fer una evolució, de fer alguna cosa nova, que ja tenia ganes de fer abans, però aquesta crisi ho ha accelerat. Ens vam trencar, vam aturar el projecte perquè no érem capaços de continuar llavors, però hem fet una mena de renaixença a nivell artístic, que ha vingut acompanyada d’aquestes ganes de fer un pas endavant i cercar noves maneres de treballar, també musicalment. En Xavi (Múrcia) va amb una guitarra elèctrica i amb pedaleres, que és quelcom que amb Samfaina de Colors no fem normalment, només ho havíem fet amb el Càpsules, però aquí el responsable de la música és ell, jo canto i toco un pianet un moment i una percussió, però en aquest espectacle és ell creant tot un univers sonor molt potent, amb uns instruments que no havíem treballat mai per a infants. Això ja et marca una atmosfera, un ambient sonor, molt particular.\nDintre d’aquest desig de canvi és on s’enquadra la tria de l’Anna Ros?\nLa vam anar a buscar expressament i ens vam posar en les seves mans. Coneixíem la feina que feia amb LaBú, ens agradava molt i volíem això, fer una cosa molt més visual, suggeridora a nivell d’imatges, poètica i la vam encertar de ple. N’estem convençudíssims i estem contentíssims de la nostra col·laboració i em consta que ella també. Jo no sóc actriu, sóc músic, però li vaig dir que tenia moltíssimes ganes de jugar a l’escenari, d’actuar, de ballar i m’ha portat al límit. N’hem traspassat alguns, fins i tot. Ella també es pensava que potser jo no m’entregaria tant, però era així perquè tenia ganes de renovar-me i no repetir la mateixa fórmula que tenim amb Samfaina de Colors que no sabem quina és però que està clar que funciona, que agrada a públic i programadors. No tenia ganes de repetir en aquest espectacle. Ja em passava abans de la COVID-19 i ara ha estat el moment oportú.\nCom va anar l’arribada de l’Anna a la companyia?\nNosaltres ja teníem l’espectacle embastat, amb material d’assaig, amb una mica d’atrezzo, tot molt embrionari i amb les cançons fetes, però llavors quan la vam anar a buscar li vam dir que volíem revisar-ho tot, no donar res per bo i treballar-ho tot a fons com si comencéssim de zero, creant de nou. A partir d’aquí, el que ens va agradar ho vam mantenir i el que no, doncs es va descartar i ho vam fer diferent, sense por. Això la va sorprendre, que fos jo la que ho posés tot en qüestió i anés a cremar-ho tot, a trencar-ho tot. Ha estat una revolució! –riu alleujada-. Sense el confinament no hauria fet el que estic fent ara. Hem fet un pas valent i sense xarxa que abans no haguéssim fet, potser també per manca de temps de reflexió, de poder aturar-se i repensar coses.\nLa tercera pota del projecte, en Xavi, com ha entomat tant de canvi?\nDurant tot l’espectacle en Xavi és molt actiu, però no té paper interpretatiu com a tal. És actiu creant l’ambient sonor, interpretant la música original que ha composat i amb això en té prou, perquè ja és prou feina. Som dos narradors de la història, jo a nivell interpretatiu, teatral i gestual i ell a nivell musical. Ens comuniquem entre nosaltres, però ell està en el seu món de músic, em fa aclucades d’ull musicals en determinats moments, però no intervé. Ell ha fet un canvi, com t’explicava abans, a nivell musical.\nVa ser un moment per recordar quan vareu tornar al teatre?\nPensa que des del març a mitjans de setembre no havíem trepitjat un escenari de cap teatre. Havíem fet un parell o tres actuacions a l’aire lliure, però en un teatre, mai. Va ser entrar a La Sala i trencar el plor. No només jo, la gent de La Sala, que ens fa la producció amés de la residència, també. En comptes de 10 dies ens hi vam passar un mes i fent jornades maratonianes. Arribàvem a les 9 del matí i sortíem a les 7 o les 8 del vespre. Immersió total, que ha estat molt profitosa i una vàlvula d’escapament. A l’Anna també li ha passat i clar, estàvem tots tan oberts, tan ben predisposats i ho teníem tot tan a flor de pell, que ha estat molt bèstia.\nCom és l’espectacle? En pots donar més detalls?\nLa història que explica és la d’un adult, jo en aquest cas, que va a les golfes de casa seva i es troba amb la seva infantesa. En una de les caixes hi troba la seva nina de drap, la preferida de la seva infantesa. Però alhora la nina, a més de representar tota la seva infantesa, és com l’alter ego del meu personatge, de la protagonista. Alehores comença aquest viatge amb la nina i acaba l’espectacle, que té un punt d’oníric, amb la impressió que ens hem acomiadat de la infantesa després de reviure-la. L’escenografia és totalment mòbil i va canviant en cadascuna de les escenes. Són caixes plenes de pols i la seva disposició es va modificant a mesura que es fa el viatge. Hi ha diversos jocs, fet i amagar o el veig veig, sempre a través d’objectes i de les 9 cançons amb lletra i música d’en Xavi Múrcia.\nL’estrena serà al Teatre Principal de Sabadell, el dia 17 de gener, malgrat que qui produeix és La Sala, que estarà tancada fins l’octubre d’aquest any perquè no disposa de la ventilació adequada i l’aforament es reduïa tant que van decidir tancar. La programació la van passar al Teatre Principal, que també té la seva pròpia i ens hem anat acoblant als forats que tenia aquest equipament. La setmana següent fem la campanya escolar, del 18 al 22. El 24 serem a La Planeta de Girona, matí i tarda i serà molt bonic.\nAixò obrirà nous camins a la companyia a nivell artístic?\nN’estic convençuda. Però no només en l’aspecte artístic, també en l’aspecte d’explotació, perquè volem encetar una via internacional. Aspirem a continuar en aquesta línia, amb els fills grans podem disposar de més temps i ens agradaria poder fer bolos a l’estranger amb espectacles sense text, com en aquest espectacle, que l’argument s’explica visualment. A més, la música és moderna, elèctrica, punyent, en ocasions distorsionada i en d’altres és com una mena de coixí instrumental, però sempre acompanya l’acció, a més de les cançons.\nEL PERFIL DE LA COMPANYIA\nMirna Vilasís i Xavi Múrcia vam crear Samfaina de Colors el 1988 a Sabadell, amb l’objectiu principal d’oferir bons espectacles per a tots els públics, arrelats a la cultura i al territori. Espectacles musicals, poètics i teatrals. De nova creació, multidisciplinaris, al·legòrics, gestuals i d’objectes. Samfaina de Colors ens podem definir tant pel que perseguim com pel que procurem evitar. Cerquem la màxima exigència en la creació i en la interpretació dels nostres espectacles a través de la senzillesa, l’emoció, la comunicació directa, la serenitat i els valors. És per això que fugim de l’estridència, la impostació, el barroquisme, l’afectació i l’histerisme en general.\nDestil·lem les nostres propostes i treballem amb bones persones, tant des del punt de vista humà com professional, perquè el resultat siguin espectacles de la màxima qualitat musical i escènica. Amb llenguatge propi i amb contingut però rebutjant moralitats. Per sobre de tot, l’ambició és fer un bon espectacle. Després de més de trenta anys posant-hi la banya, potser algun dia ho aconseguim.\nAl llarg d’aquests anys de treball ininterromput Samfaina de Colors hem creat 24 espectacles musicals, enregistrat 8 CD, fet 5.634 funcions i els nostres espectacles els han vist 2.588.600 espectadors.


Proveïdors i fabricants de bombes centrífugas de quatre temps i fàbrica - Bombes centrífuges de quatre temps d'atac en stock - Jianan Trading\nBomba de gasolina de 2 polzades Màquina de bomba de gas de 4 temps Bomba d'aigua manual\nLa nostra bomba d'autocompressió, aspiració de buit, resistència a la corrosió, resistència àcid i àlcal, funcionament senzill, funcionament flexible, preu de la bomba, model de la bomba, principi de la bomba, elecció de la bomba, no dubti en contactar-me.Més\nFenòmens de gas: si la bomba centrífuga està plena de gas abans que s'iniciï la bomba centrífuga, el centre de l'impulsor després de l'arrencada no pot formar un grau de buit suficient en aquest punt, de manera que el líquid del dipòsit no es pot aspirar. ...Més\nEstructura bàsica L'estructura bàsica de la bomba centrífuga es compon de vuit parts: impulsor, cos de la bomba, tapa de la bomba, anell de retenció, eix de bomba, rodament, anell de segellat, caixa d'embotició. 1. L'impulsor és la part central de la...Més\nLa clau per instal lar la bomba centrífuga canonada plegat tecnologia clau d'instal·lació és determinar l'alçada d'instal·lació de la bomba centrífuga, és a dir, el procés d'aspiració. Aquesta alçada es refereix a la distància vertical des de la superfície de l'aigua de font...Més\nComençar a. Comprovació bomba centrífuga abans de Lubricant partida nom, model, actuació principal i recàrrega quantitat de complir els requisits de documents tècnics; Si el sistema de lubricació de rodaments, sistemes de tancament i refrigeració està en bones condicions i si...Més\nSom un dels quatre principals fabricants i proveïdors de bombes centrífugues a la Xina, dedicades al servei a l'engròs. Siéntase lliure de comprar la bomba centrífuga de quatre temps amb millor qualitat en estoc aquí des de la nostra fàbrica.


El carrer Escoles, un nou tram d'ús exclusiu per a vianants ·\nEl carrer Escoles, un nou tram d’ús exclusiu per a vianants\nEl tram del carrer Escoles entre Canigó i Sol serà una nova zona de vianants abans que comenci el nou curs escolar. Ara ja està tallat al trànsit i s’hi estan fent les tasques d’adequació. S’afegeix així al tram del carrer Nou, al carrer Sagrera i a la plaça Onze de Setembre.\nEn el carrer Escoles, on hi ha l’entrada i la sortida de l’Anselm Clavé, s’està pintant la calçada i hi ha prevista la instal·lació d’elements que convidin al joc. L’encarregat de decorar el carrer és l’artista Valentí Gubianas, autor també del mural que hi ha a la façana de l’escola.\nL’actuació ha de facilitar l’entrada i la sortida dels alumnes al centre escolar i limitarà també el trànsit en el carrer Sol, sobretot en el tram més proper a la plaça Pere Quart.\nTags: carrer Escoles trànsit vianants\nPrevious: Encara no s’arriba al 70% de veïns amb la pauta completa de vacunació\nNext: Dues noves propostes de formació on-line per a empreses i emprenedors


David Broncano té una nova parella amb la qual comparteix passions | Movistar\nLa parella va ser vista en actitud amorosa pels carrers de Madrid\nper Mireia Muñoz 30/09/2020 08:04h\n‘La Resistencia’ comença nova temporada a Movistar+ i David Broncano torna a estar al centre dels mitjans. L’andalús no dubta mai a preguntar els seus convidats per la seva vida privada, però sempre es manté callat quan aquests li responen volent saber alguna dada de les seves eleccions privades.\nAra, el mitjà ‘El Español’ confirma que Broncano tindria una nova il·lusió amb la qual ja hauria confirmat la seva serietat i estabilitat en públic. I resulta que la seva nova parella és una jove catalana amb la qual el presentador tindria molt en comú.\nBroncano estaria amb una jove tenista\nPaula Badosa és una jove tenista de 22 anys que va néixer als Estats Units, concretament a Nova York, però que des que era jove va créixer i criar-se a Begur (Baix Empordà). Pertany al Reial Club de Tennis de Barcelona i certament la seva professionalitat és envejable: ocupa el número 87 del rànquing de millors tenistes.\nUna publicación compartida de Paula Badosa (@paulabadosa) el 24 Jul, 2020 a las 1:57 PDT\nEl mitjà ‘El Español’ explica que David Broncano va ser vist tenint una romàntica cita per Madrid. Concretament, la parella va anar al Teatre Reial a veure la 9a simfonia de Beethoven oferida pel director veneçolà Gustavo Dudamel. Alguns testimonis han explicat al citat mitjà com i on van veure el presentador de ‘La Resistencia’ amb aquesta nova dona.\n«Es tracta d’una dona rossa, que vestia un elegant i cenyit vestit negre i sandàlies de tacó alts. Els gestos i les mirades entre ells eren còmplices, però la confirmació del seu idil·li va arribar minuts després», expliquen els testimonis a ‘El Español’. «Després d’hora i quart de concert, Broncano i la seva companya van asseure’s a la terrassa de ‘La Lonja del mar’, un restaurant especialitzat en arrossos i tapes situat en ple centre històric de Madrid».\nUna publicación compartida de Paula Badosa (@paulabadosa) el 12 Sep, 2020 a las 8:42 PDT\nComparteixen passió pel tenis i l'amor per la família i les tradicions senzilles\nEl final de la cita va acabar demostrant que Paula Badosa no és només una molt bona amiga per Broncano: «Allí, un davant l’altre, es van mantenir agarrats de la mà, en un romàntic sopar a la llum de la lluna, i en un instant de la nit es va produir el petó que confirma el seu amor».\nI és que només per la seva professió, Badosa ja té part del terreny guanyat. Broncano és un declarat fanàtic del tenis i el practica amb regularitat, tot i que mai en el terreny professional. Però resulta que Badosa ofereix al presentador molt més que simplement un bon joc a les pistes de joc: «De les primeres coses que va captivar David Broncano és que en l’àmbit personal Paula és molt familiar i de tradicions senzilles, viatjat, estar en plena naturalesa i reunir la seva família sobre la taula per a conversar i sentir el seu suport constant». El temps dirà si Broncano decideix parlar de la seva nova noia a ‘La Resistencia’o si fins i tot decideix asseure-la com a convidada i fingir que res està passant entre ells.\nTenis Movistar Parella


L'operadora francesa Ouigo posa en circulació dilluns els trens d'alta velocitat de la ruta Barcelona-Madrid\nUn dels trens de Ouigo que operen la línia Barcelona-Madrid. Isabel Infantes / Europa Press\nEl monopoli de Renfe arriba a la seva fi. A partir de dilluns el seu primer competidor, Ouigo –la marca de la companyia pública francesa SNCF–, començarà a operar la línia d’alta velocitat entre Barcelona i Madrid. Des que Renfe va ser fundada, el 1941, ha explotat sense competència la xarxa ferroviària a l’Estat, però la liberalització del transport ferroviari impulsada des de la Unió Europea ha obligat a obrir el mercat a nous operadors que arribaran per competir amb Renfe en l’alta velocitat.\nEl transport ferroviari de passatgers es va liberalitzar formalment el desembre de l’any passat, però la pandèmia, amb grans restriccions a la mobilitat i una caiguda històrica del nombre de viatgers, va obligar a ajornar uns mesos el desembarcament dels nous operadors. Ouigo comença dilluns a operar, però aquest divendres ja ha fet el viatge inaugural –per a autoritats, personal de la companyia i premsa–entre Madrid i Barcelona.\n"És un dia històric", ha assegurat el conseller de Territori i Sostenibilitat, Damià Calvet, després de l'arribada del primer tren Ouigo a l'estació de Sants, a Barcelona, dues hores i mitja després de sortir de l'estació madrilenya d'Atocha. "La liberalització ofereix més opcions i més usuaris. El ferrocarril segueix l'exemple d'altres sectors, com la telefonia mòbil o el trànsit aeri", ha dit el conseller. La segona tinenta d'alcaldia de Barcelona, Janet Sanz, ha celebrat l'aposta pel ferrocarril. "El tren salva vides i salva l’economia. Acosta persones i allunya contaminació", ha dit.\nAvui donem la benvinguda a @OUIGO_Es, el nou servei d'alta velocitat i baix cost d’@SNCF.\nLa competència és bona per a l'economia, per a les persones i per a millorar la qualitat dels serveis... i el tren és mobilitat sostenible!\nBenvinguts a Barcelona, benvinguts a Catalunya! pic.twitter.com/MK39vlEz97\n— Damià Calvet (@damiacalvet) 7 de mayo de 2021\nBitllets més barats i serveis de pagament\nOuigo arriba a l’Estat amb la voluntat de convertir-se en rival low cost de Renfe, en competència directa amb Avlo, el tren de baix cost que l'operadora espanyola estrenarà el 23 de juny, després d'haver-ne ajornat el llançament per la pandèmia. Amb una fórmula que imita la de les aerolínies low cost, el preu dels bitllets de Ouigo és baix (va arrencar amb preus de 9 euros per al trajecte Barcelona-Madrid), però s’ha de pagar per extres com les maletes –només són gratuïtes les de mà–, l'accés a internet o un seient XXL. “Volem popularitzar l’alta velocitat”, ha dit la directora general de Ouigo a Espanya, Hélène Valenzuela. La companyia arrenca amb cinc freqüències entre Barcelona i Madrid, amb parades a Tarragona i Saragossa. Segons dades de l'empresa, l'arribada a Espanya de Ouigo suposarà la creació de 1.300 llocs de treball directes i indirectes.\nLa durada del viatge és similar a la dels AVE de Renfe. Hi ha trens que són directes i d'altres que fan parada a Tarragona i Saragossa. En canvi, Ouigo no transportarà, per ara, viatgers fins a Girona ni s'aturarà a Lleida. La companyia francesa té previst posar en marxa abans que acabi l'any la línia Madrid-València-Alacant i el 2022 la línia Madrid-Màlaga-Sevilla. Quan estiguin totes les línies operatives, Ouigo preveu transportar anualment 10 milions de viatgers.\nEl tercer operador, l'any que ve\nOuigo serà el primer rival de Renfe però no l’únic. Durant la segona meitat del 2022 està previst que comenci a operar Ilsa, consorci format per la companyia ferroviària pública italiana Trenitalia i l'aerolínia espanyola Mare Nostrum, filial d’Iberia. Igual que Ouigo, Ilsa explotarà la línia Barcelona-Madrid, però amb moltes més freqüències que Ouigo (32 diàries), i també els corredors Madrid-València i Madrid-Màlaga.\nLa xarxa ferroviària espanyola és un de les més infrautilitzades d’Europa. El grau d’utilització de la xarxa és de poc més de 32 punts, enfront dels 54 punts de mitjana europea, els 146 dels Països Baixos, els 96 del Regne Unit i els 78 d’Alemanya. L’entrada de nous operadors servirà per treure més profit de la infraestructura ferroviària i atreure passatgers. La CNMC calcula que la liberalització podria incrementar la capacitat operativa de la xarxa espanyola entre un 40% i un 50%.\nEl secretari d’estat d’Infraestructures i Transports, Pedro Saura, ha destacat que l’impuls de l’AVE amb l’entrada de competidors de Renfe ha de servir per augmentar el nombre de viatgers que opten pel tren, un transport que contamina menys que el cotxe. “Hi haurà més mobilitat, més competitivitat i una reducció de gasos contaminants”, ha resumit. També s’espera que els preus per viatjar en tren es redueixin gràcies a la competència.\nEls riscos de l’entrada de nous operadors és que hi hagi colls d’ampolla en estacions i vies que no tinguin prou capacitat per absorbir l’augment del nombre de trens. En aquest sentit, són claus infraestructures com la nova estació intermodal de La Sagrera, a Barcelona, que permetrà descongestionar el trànsit ferroviari d’alta velocitat a la capital catalana quan acabin les obres.\nRenfe trens calvet Adif Alta velocitat sncf


La Vega Online - Baix Segura - Història - Granja de Rocamora\nBaix Segura > Història > Granja de Rocamora\nEls orígens del municipi de la Granja de Rocamora, molt bé van poder estar en una antiga Alqueria d'origen musulmà. Va estar en principi davall el domini de la família Rocamora, avantpassats i primers comtes de la Granja de Rocamora. Esta família, posseïa també les heretats veïnes de Benferri i de la Pobla de Rocamora, des que el 25 d'agost de 1265 les adquiriren en el repartiment fet per Alfons X el Savi a Còrdova.\nEl primer propietari de les heretats de la Granja, Benferri i Pobla de Rocamora va ser Pedro Ramón de Rocamora (Pierre Roman de Rocamoure), un noble d'origen francés que havia acompanyat Jaume I el Conquistador en diverses de les seues campanyes de conquista i que havia guanyat el seu patrimoni en les terres acabades de conquistar del Regne de València.\nEsta família, està lligada a la família dels Rocamora, una família de noble llinatge, els orígens de la qual es troben a Catalunya i que va acompanyar Alfons X en les tasques de la Reconquista. Francisco Rocamora, va ostentar el títol de marqués, concedit de Mans de Felip III en 1628.\nEstes terres, van passar a formar part del patrimoni dels Rocamora com a heretats que no se sostenien a cap títol nobiliari, constituint-se ja en el segle XVI els senyorius de La Granja, de Benferri i de Pobla de Rocamora. Açò succeïx en 1565, quan es va independitzar d'Orihuela, el municipi de què formava part. La seua església, també dependrà de la veïna Cox fins a 1602, moment en què és declarada parròquia independent. Finalment, en 1609, amb l'expulsió dels moriscos quedaria despoblat el municipi.\nEl senyoriu de La Granja va passar a ser un comtat de mans del Rei d'Espanya Felip IV, que s'ho va atorgar per Reial Decret del 21 de febrer de 1628 a Francisco de Rocamora i Maça, VI Senyor de La Granja i primer comte.\nDarrere del III Comte de la Granja de Rocamora, Fra Pedro de Dávalos i Rocamora que va morir sense successió, el comtat va passar als Jesuïtes a causa del testament de Fra Pedro.\nDel segle XVIII pareix l'actual església de Sant Pere apòstol, encara que tot pareix indicar que ocupa el mateix lloc d'una anterior molt més xicoteta. El seu altar venera Sant Pere apòstol, patró del municipi.\nEn 1755, el marqués de Rafal Antonio d'Heredia i Rocamora va obtindre el comtat de la Granja de Rocamora per sentència a favor seu en pleit guanyat, per ser als seus avantpassats a qui pertanyia el comtat abans de caure en possessió dels Jesuïtes, que ho van mantindre quasi un segle.\nDesprés de caure en possessió de la Casa de Rafal, serien els Heredia, els -m'ho de Portugal, els Manuel de Villena, els Terrós-Manuel de Villena i els Agrela els que van portar el títol de Comte de la Granja de Rocamora, estant a hores d'ara el títol nobiliari en mans de Juan d'Agrela i Pascual de Riquelme, XII comte,\nLes successives desamortitzacions com la desamortització de Mendizábal van deixar gran part de la propietat de la terra als habitants del poble, la qual cosa explica el repartiment actual entre xicotets propietaris, i es va constituir el municipi de la Granja de Rocamora. Però també hi ha una altra raó, i no és una altra que la carència d'hereus de la família propietària, constituint així el municipi actual de la Granja de Rocamora en el segle XIX.\nEl seu reduït terme, està cobert d'horta i flora mediterrànies, i limita amb Albatera, Orihuela, Cox, Callosa de Segura i Redován, tenint com a únic focus econòmic el cultiu i la comercialització de productes hortofructícoles, que són distribuïts per tota la província.


Les cooperatives d’alumnes: una experiència real i exitosa - Barabara Educació\nAquest Programa s’emmarca dins de l’estratègia d’intervenció pel foment de l’Economia Social i Solidària i cooperativisme adreçada a joves que impulsa Barcelona Activa i té l’objectiu de posar en marxa una cooperativa d’alumnes als centres escolars, adreçat a alumnes de primària, secundària i cicles formatius o Batxillerat. Es desenvolupa en el marc del currículum escolar (dins d’horari lectiu), proporcionant a l’alumnat durant el curs l’experiència de viure la creació i la gestió d’una activitat productiva i econòmica.\nCooperativa Anima Integra\nEls objectius específics que hem impulsat són:\nPotenciar entre l’alumnat participant les habilitats i les aptituds vinculades a l’emprenedoria\nExperimentar per part de l’alumnat metodologies de treball participatives i igualitàries\nFomentar el treball en equip, la responsabilitat compartida i l’assoliment de fites en comú.\nPrendre consciència de les pròpies habilitats i potencialitats.\nExperimentar el valor de la cooperació com a mecanisme per superar les dificultats pròpies i veure que a través del treball en equip es pot arribar més lluny.\nFormar al professorat en metodologies de treball que impliquin la participació i la implicació de l’alumnat.\nPosar en contacte a alumnes i professorat amb els agents del territori vinculats a l’economia social i solidària.\nAfavorir sinèrgies amb l’entorn i amb la resta de cooperatives d’alumnes del programa i del territori.\nI els resultats han sigut molt satisfactoris: s’han creat tres cooperatives d’alumnes: catorze alumnes de l’ Institut de Nàutica de Barcelona a la Barceloneta han creat la cooperativa YATECOOP, projecte per la reparació de veles; vuit alumnes de l’IES Salvador Seguí de la Verneda, ANIMA INTEGRA i el seu projecte vinculat en mediació, i finalment dotze alumnes de l’IES Maria Espinalt al Poblenou, han creat FARICLETAS que té per activitat principal arreglar bicis amb la finalitat de poder llogar-les en un futur.\nFelicitem a l’alumnat per la feina feta i el professorat per acompanyar-los en aquesta experiència!\nBarcelona activa, cooperatives d'alumnes, Doblevia


L'estany d'Ivars i Vila-sana continua el seu reompliment amb la previsió de tornar a l'octubre als nivells inicials\n28/02/2021 a les 13:18\nExperts critiquen que l'accés de persones a l'interior de la llacuna ha perjudicat el cens d'algunes espècies\n© Imatge d'un cartell que indica la prohibició d'accedir a la zona de l'Estany.\nLa làmina d'aigua de l'estany d'Ivars i Vila-sana ja ha recuperat uns 35 centímetres després de la finalització del buidatge parcial el novembre passat. La previsió dels experts és intensificar el reompliment a partir de mitjans de març amb l'objectiu que a l'octubre hi hagi el mateix nivell d'aigua que hi havia abans de l'inici del buidatge.\nDe moment, els resultats dels estudis que s'han fet han constatat una millora de la qualitat dels sediments. L'operació també ha contribuït a incrementar el nombre d'avifauna i micromamífers, malgrat el responsable del projecte, Antoni Palau, critica que hi ha persones que accedeixen a l'interior de l'estany, fet que pertorba la tranquil·litat de la fauna i en complica el cens.\nL'operació de buidatge parcial de l'estany d'Ivars i Vila-sana va començar l'1 d'octubre passat i es va allargar fins al 25 de novembre. Durant aquests gairebé dos mesos, la profunditat màxima de l'estany va passar de 2'9 metres a 70 centímetres, és a dir, 2'2 metres menys. I és que malgrat l'objectiu inicial era buidar-lo al voltant d'1'20-1'40 metres, els experts van considerar que era necessari deixar al descobert almenys un 30% de la làmina d'aigua per garantir la millora de la qualitat dels sediments.\nEn aquestes darreres setmanes el nivell de l'aigua de l'estany ja ha recuperat entre 30 i 35 centímetres a causa de les precipitacions, els lixiviats i les aportacions intermitents del Canal d'Urgell. El gruix important d'aigua, però, s'espera a partir de mitjans de març quan el canal doni el tret de sortida a la campanya de reg i, per tant, l'aigua comenci a entrar a la cubeta de manera continuada.\nEls responsables del projecte es marquen com a objectiu que el pròxim 1 d'octubre hi hagi el mateix nivell d'aigua que hi havia en el moment d'iniciar el buidatge. "Ara bé, si podem arribar abans, arribarem abans", ha assenyalat Palau, que ha afegit que també esperen que a l'estiu hi hagi el volum d'aigua "suficient per garantir la plena habitabilitat de totes les espècies".


o_9008 – Traces\nEdita obra TORRE VERMELLA\nCtra. de Capellades a Martorell B-224 Piera (Anoia)\nCasa aïllada envoltada de camps. Es compon de planta baixa, pis i soterrani . Les façanes són de composició simètrica amb finestres i balcons. Les cobertes són inclinades formant un ràfec amb diferents vessants. Destaca una torre en una de les seves cantonades amb coberta molt prominent.


PER QUÈ TREBALLAR A L'ENTORN DELS SERVEIS PÚBLICS? QUÈ EN PODEM APRENDRE?\nAquest projecte temàtic que està dissenyat dins el propi programa Eco-competents, té els objectius següents:\nTreballar el concepte de ciutadania i responsabilitat sociaL.\nPresentar el funcionament dels ajuntaments i els representants locals com a gestors dels serveis públics locals.\nTreballar de manera estratègica un servei àmbit temàtic ambiental per identificar punts de millores en les quals pot incidir l’ajuntament.\nIncloure la participació ciutadana com un aspecte essencial de la contribució dels ciutadans en el funcionament municipal i social.\nTenir en compte en el projecte el servei comunitari com una experiència perquè els alumnes experimentin i protagonitzin accions de compromís cívic, aprenguin en l’exercici actiu de la ciutadania, i posin en joc els seus coneixements i capacitats al servei de la comunitat.\nEl projecte temàtic “Despertem ciutadans” es vehicularà al voltant de dos propostes de projecte:\nPEL CURS 2021-2022: La primera per a desenvolupar al cicle superior de primària o primer d’ESO. Amb l’objectiu bàsic de conèixer l’ajuntament i les seves competències i tractar més a fons un servei públic de caràcter ambiental. El projecte proposat desenvoluparà competències bàsiques de diferents matèries de currículum: medi social i natural, matemàtiques, llengua, valors ètics i artístics. Els docents podran fer variacions de la proposta inicial en funció de la seva metodologia de treball però requerirà una coordinació de les diferents matèries.\nPEL CURS 2022-2023: La segona proposta està plantejada per a nivells on es realitza, habitualment, el servei comunitari ( 3er i 4art ESO). L’objectiu de l’activitat serà, a més d’un repàs de les competències municipals, centrat en la comunicació amb l’ajuntament i el govern obert amb les noves tecnologies, i l'associacionisme com una forma social de col·laborar i fer créixer la societat en els àmbits social i ambiental.\nEls projectes requereixen la participació dels ajuntaments i els responsables municipals. Les propostes pedagògiques s'iniciaran amb proves pilot que permetran ajustar i millorar els projectes segons la diversitat de municipis.


Casa de poble al centre de Migjorn - Vidal Menorca\nInici > En venda > Casa de poble al centre de Migjorn\nCasa de poble al centre de Migjorn\n179 m² 4 habitacions 2 banys\nArribem al poble d'es Migjorn Gran a 5 minuts de la platja de Sant Tomàs i ens trobem amb una casa de poble al centre, amb una construcció de 179 m², disposa d'un soterrani, una planta baixa i dues plantes. A la planta baixa trobem la cuina, un menjador, una habitació individual, un lavabo, un safareig i un petit pati. A la primera planta trobem 2 habitacions, una doble, una individual i un bany comú. Finalment, a la segona planta trobem 2 habitacions individuals i un petit porxo.\nÉs una casa amb moltes possibilitats. Recomanem la seva visita.


KPG Arts: Motlles senzills per a múltiples còpies\nDe vegades podem tenir la necessitat de fer rèpliques de les mateixes peces per a treballs diversos (botons, insígnies, utensilis, peces de modelisme, arrecades, etc.). Una manera senzilla de realitzar còpies és fent un motlle previ de la peça original. Agafem un objecte per fer una prova...Aquesta mena de cap de lleó esculpit a una base de pasta de modelar secat a l'aire servirá.\nPodem utilitzar, per exemple, algunes masilles polimèriques que ja es venen preparades a tal efecte i que tenen un aspecte i un tacte similar al de la plastilina. Aquest exercici de còpia l'hem fet amb la pasta Moldmaker de Sculpey.\nHem presionat ben fort el gravat del cap de lleó anterior a una base de la massilla d'uns 3 a 4 milímetres de gruix, aconseguint la profunditat necessària per obtenir després bones còpies. Després hem retirat amb compte l'original i hem dut el motlle a coure durant el temps que suggereixen les indicacions (a 130º, durant 20 minuts per cada 6 mm de gruix).\nA la següent fotografia podeu veure l'original i el motlle resultant amb la pasta emprada en primer terme.\nFinalment, només cal buscar la pasta que després emprarem per fer les còpies, que pot ser polimèrica, epoxídica o potser pasta de modelar argilosa. Tot depén de la duresa del material en què volem obtenir les còpies i la seva utilitat posterior.\nEn la fotografia final, podeu veure el resultat d'una còpia del motlle obtingut feta amb massilla Magic Sculpt de dos components. Hem deixat l'excedent per tal que es vegi millor l'efecte, però, caldria, és clar, retallar-lo fins deixar la còpia ben neta. En el moment de fer la còpia n'hi ha prou en utilitzar la quantitat justa sense que es "desbordi" pel marges del motlle...\nEspero que aquest exemple us sigui útil!\nPublicat per KPG Kalpurgis Models en 17:41


Armengol celebra l'acord entre PSOE i Podem i remarca la necessitat del REB\nPer part seva, el secretari d'organització de Podem Illes Balears ha assegurat que amb aquest acord "el nostre país comença una etapa històrica"\n2 min. Palma 30/12/2019 21:38\n651x366 La presidenta del Govern balear, Francina Armengol / ISAAC BUJ La presidenta del Govern balear, Francina Armengol / ISAAC BUJ\nFrancina Armengol confia que un pròxim executiu central estable format per PSOE i Unides Podem accepti "una negociació lleial" que permeti que els ciutadans de l'Arxipèlag "vegin recompensat el seu esforç amb més recursos" per millorar els serveis públics.\nPer la presidenta, l'estabilitat en el govern de l'Estat, que "ha de néixer de la responsabilitat i del compromís de tots", hauria de facilitar el desenvolupament de les compensacions fiscals per la insularitat previstes en el Règim Especial de Balears i l'aprovació d'un nou model de finançament autonòmic que doti de més fons les Illes, ha sostingut Armengol.\nEn un missatge emès per la televisió autonòmica IB3, la presidenta socialista ha subratllat que l'increment dels recursos econòmics per a les administracions públiques de les Illes és "clau" per millorar l'educació ampliant l'oferta pública de 0 a 3 anys, augmentar els serveis sanitaris i la seva qualitat, reforçar les prestacions als dependents i persones necessitades i garantir la igualtat entre sexes.\nAlejandro López sobre el programa del govern espanyol: "Construirem un país més verd, més feminista i més igualitari"\nAlejandro López, secretari d'organització de Podem Illes Balears, ha valorat el programa del govern de coalició entre Unides Podem i PSOE: "El nostre país comença una etapa històrica. És el primer govern de coalició de la democràcia espanyola, encara que això ja passa a altres països de la Unió Europea".\nLópez ha destacat que "és un compromís per situar Espanya com a referent mundial en polítiques socials, que posin l'estat del benestar per davant de qualsevol qüestió". El també diputat i portaveu d'Unides Podem al Parlament de les Illes Balears ha deixat clar que "construirem un país més verd, més feminista, més sostenible, més just i, sobretot, més igualitari, on les persones vagin primer i ningú quedi enrere".\nPablo Iglesias i Pedro Sánchez han presentat aquest dilluns el document referit com a Coalició progressista, que garanteix drets socials perduts amb la reforma laboral del PP. En aquest sentit, López ha destacat que "avui toca recordar els que mai es van rendir, els que van sentir moltes vegades que no es podia, els que mai van abaixar els braços i avui somriuen perquè hi ha un nou acord per a un govern progressista amb Unides Podem dins".\nPer acabar, López ha assegurat que "esperam que la investidura es faci tan aviat com sigui possible. Ens hem de posar a fer feina pel bé del nostre país com més aviat millor".


CONSELLS DE TEMPORADA | institut daniel mayralinstitut daniel mayral\nRecomanacions sobre quin és el nostre calçat ideal\nQuan ens comprem una sabata o un calçat esportiu sempre ens hem de fixar en la longitud del peu, hi ha persones que la seva morfologia de peu fa que tinguin un peu egipci, que el primer dit és més llarg o bé, un peu grec que el segon dit sigui més llarg.\nUtilitzar cada sabata per a cada moment hi ha temps per a tot, sinó el nostre peu estressat apareixent lesions dèrmiques i dolor.\nSempre recomano el tipus de sabata idoni que és preferible que sigui de pell, que tingui un bon contrafort, que porti cordons i que s’adapti a la nostra per anterior del peu. Normalment en els runners, sempre és preferible que siguin un nombre o dos superior, sempre els recomano que se’ls posi i que piqui amb la puntera cap avall, els dits han d’anar lliures i que tinguin mobilitat, sinó podem arruïnar el nostre sopar o la nostra competició .\nEl taló preferible sempre anirà en en funció de quin tipus de morfologia de peu tingui la meva pacient, sempre recomano que em portin el calçat per poder assessorar tant l’esportista, com a la dona que porta taló, com a la gent gran … Una de les preguntes més habituals sobretot en la dona, quina altura màxima podré portar? També dependrà de cada peu, en regles generals, és preferible que en la dona sigui d’uns 3-4 cm però sempre dependrà repeteixo de cada cas i pacient. Recordo que al cap d’1 mes d’operar a una dona de galindó, li dic que es pot posar un calazado còmode i que al cap d’una setmana em ve per controlar el post quirúrgic. La meva sorpresa va ser que la veig arribar amb talons i em diu que és la sabata més còmode que se sent. Per això us dic que no hi ha regles la sabata ha de ser posat i sentir-se còmode.\nSempre hem d’utilitzar el millor calçat per a cada moment, si ens anem a sopar o bé ens realitzarem esport. Compra’t les sabates sempre a la tarda, ja que és quan millor podrem valorar millor quin tipus d’amplada té el nostre peu, ja que en casos de problemes circulatòria notarem una diferència molt gran.\nUtilitza el calçat adequat per a cada activitat. Cada esport té un calçat específic, simepre adaptat a les necessitats del terreny i al gest esportiu (swing).\nAra que ve el bon temps no és bo abusar de les sandàlies o xancletes. Si has de fer grans trajectes, no te’ls posis si no és molt freqüents les fascitis plantar per un mal ús del calçat, a causa de són planes i no tenen aguanti.\nDes de l’Institut de podologia Daniel Mayral, sempre mirem i comprovem que el calçat no creu cap alteració postural, no només ens fixem en el peu sinó com repercuteix en el nostre cos.\nConsell, va a bon podòleg perquè t’assessori amb el tipus de calçat que serà millor per al teu peu.


Jéssica Carro, mestra de Primària - ElFil Jèssica Carro\nJéssica Carro, mestra de Primària\nClara Dotú, Anna González i Maria Rumiá, alumnes de Cultura audiovisual de Batxillerat\nQuan la Jèssica Carro va arribar a l’Escola, ja havia estat quatre anys treballant a l’Aula oberta de serveis socials a Nou Barris. Aquesta experiència, més tot l’aprenentatge acadèmic i el contacte que ha mantingut des de molt temps enrere amb l’Escola, l’han portat a treballar donant suport a les aules on hi ha alumnes amb autisme.\nEns explica que les dificultats dels nens autistes no són cognitives, on s’encallen més és amb les habilitats socials, els costa relacionar-se i és en aquest aprenentatge que des de l’Escola, de manera individual, persones com la Jèssica acompanyen els alumnes amb autisme.\nEns explica que és imprescindible adaptar les activitats previstes de manera genèrica a l’aula, i que aquesta adaptació és l’èxit del desenvolupament de les seves habilitats, però més val que la sentim a ella explicant-ho de primera mà en aquesta entrevista.\nVols veure més entrevistes d’ElFil? Clicka aquí\nDarreres publicacions, Entrevistes Tagged With: Escola, IPSI, professors, autisme, Primària, Alumnes


Descans pels vius, repòs pels morts – Rondaller\nBrowse: Home / 2015 / Juny / 11 / Descans pels vius, repòs pels morts\nDescans pels vius, repòs pels morts\nrondaller / 11 Juny 2015 / Leave a comment / Catalunya Nord, Pobles amb encant\nColliure (o Collioure, o Cotlliure, segons la llengua), les ha tingut de tots colors. Ibers, fenicis, romans, gots, visigots, francesos, aragonesos, catalans, espanyols, artistes, reis i poetes,… tothom ha passat per aquí i no sempre per estiuejar.\nAnomenada pels romans com Caucoliberis, que significa port d’Illiberis (és a dir, Elne) va ser un important lloc de comerç, disputat per tothom.\nActualment és més coneguda com a vila d’estiueig. Els seus entranyables carrerons carregats d’història conviden a passejar amb un gelat a la mà mirant botiguetes de records i artesania. De tant en tant mireu amunt per observar detalls amb encant, com la capelleta amb balcó al carrer Sant Vicens.\nTambé descobrireu molts tallers d’artistes al carrer de les Estables (o de la Fraternité).\nCarrer de les Estables.\nA més de l’imponent castell reial vora el mar, si aixequem la vista veurem que a cada cim hi ha una fortalesa, com la de Sant Telm.\nPer cert, pujant cap aquest castell veurem el restaurat molí del segle XIV que va estar en servei prop de cinc segles.\nColliure la nuit.\nSi fa bo, és un gust passejar per la vila, amb tots els monuments il·luminats, com l’església de Nostra Senyora dels Àngels.\nPersonalment jo no els hi donaria una tonalitat tant groga, que fan una mitja por, però igual és pel tema de la contaminació lumínica.\nLa ciutat dels morts.\nMalgrat enlloc he trobat la història del vell cementiri, us puc dir que, a més de veure la tomba de Machado, el recinte mereix una visita amb calma. Millor un dia assoleiat, ja que reconec que m’ha intimidat una mica.\nÉs un laberint amb diferents recintes plens de regis panteons, tombes i creus. Clar, em direu, això ho trobem a tots els cementiris. Sí, però aquest sembla ben bé tret d’una pel·lícula de vampirs.\nA més, conserva una creu del segle XVI que està catalogada com a monument històric, amb un curiós personatge que aguanta a cada mà un sol i una lluna.\nAquí teniu una altra creu amb la verge a un costat i el crucifix a l’altre.\nPer cert, hem trobat la tomba del poeta tant deixada que, mentre jo anava fent fotos, els meus companys han decidit posar-hi ordre, regar les plantes i escombrar-la. Ell s’ho mereix!\nTomba d’Antonio Machado.\nCom arribar: veure el mapa\nQuè visitar: veure el plànol amb les indicacions\nQui: podeu anar amb nanos, ja que és força planera i a més hi ha vàries platges on us hi podeu banyar.\nOn dormir: hotel Le Bon Port. Per ser un dos estrelles, és tranquil, són amables, està net i gaudeix d’unes espectaculars vistes sobre la badia.\nOn menjar: Crêperie Bretonne. Ja sé que és una cadena, però és que s’hi menja tant bé!\n– història: collioure.net\n– patrimoni: collioure.com\n– Antonio Machado a Colliure. Part 1. Part 2. Del bloc Así me lo contaron\n– Sobre els balcons de ferro\nEtiquetes: cementiri, Collioure, Colliure, Cotlliure, Machado, poeta, recorregut, visita\n← La mar de mariners\nI el dimoni es va fer arquitecte →


Estrenes de 7 i primer 3de7 per sota de l’any | RevistaCastells.cat\nEstrenes de 7 i primer 3de7 per sota de l’any\n12 març, 2017\tCròniques, Portada, Portada lateral\nEl cap de setmana ha deixat els primers castells de 7 dels de Mataró, Salt, Granollers, Badalona, Figueres i Cornellà. Una colla ha tingut un protagonisme superior, els Castellers de la Sagrada Família, que en la seva segona actuació de l’any han fet el 3de7 per sota, a més de dos castells de la gamma mitjana de 7. En el cap de setmana també s’han vist els primer castells de 6 de colles més modestes. En total, més de trenta estrenes en aquesta nova jornada hivernal, però amb temperatures suaus.\nEls Castellers de la Sagrada Família, al seu local, han tornar a ser els primers d’aixecar el 3de7 per sota, tal com va succeir l’any passat en aquesta mateixa data. Els verds barcelonins, a més, s’han estrenat amb el 5de7 i 7de7 en la que a hores d’ara és la segona millor diada de la temporada, darrera de la dels Castellers de Barcelona per Santa Eulàlia. En aquesta diada, la Colla Castellera de Figueres ha estrenat el 4de7; ahir a casa, durant la festa del Populària, va fer el 3de7. Els de Badalona també han fet el 4de7 en la seva primera aparició del 2017.\nA Òrrius s’han presentat els Capgrossos de Mataró en solitari amb castells de la gamma mitjana de 7. La setmana vinent, els del Maresme tenen doble compromís i aniran pas a pas.\nA les Franqueses del Vallès també ha estat dia de debuts de tres colles: s’han vist els primers 5de7 dels Marrecs de Salt i els Xics de Granollers i el 3de7 dels Castellers de Cornellà, davant la façana modernista de l’Ajuntament d’aquesta població del Vallès Oriental. Tant els Marrecs com els Xics han estrenat cap de colla en aquesta actuació. La diada ha estat retransmesa pel canal Marrec, que obre d’aquesta manera la seva temporada.\nActuacions del cap de setmana:\nColla Castellera de Figueres: 3de7\nMinyons de Santa Cristina d’Aro: 3de6\nCastellers de Badalona: 4de6a, 4de7, 3de6a\nCapgrossos de Mataró: 4de7a, 7de7, 5de7, 4de7\nXics de Granollers: 3de7, 5de7, 4de7\nCastellers de Castellar del Vallès: 3de6, 3de6a, 4de6\nCastellers del Prat de Llobregat: 4de6(c)\nColla Castellera Nyerros de la Plana: 3de6, 4de6, 2de6\nCastellers de Caldes de Montbui: 4de6, 3de6a, 2(id)3de6\nEsperxats de l’Estany: 2de6, 5de6, 4de6\nPallagos del Conflent: 2(id)3de6, 4de6\nCastellers del Riberal: 3de6, (id)4de6n, 3de6a,\nFoto 1: 5de7 dels Xics de Granollers. les Franqueses\nFoto 2: 7de7 dels Capgrossos de Mataró a Òrrius\nFoto 3: 4de7 dels Castellers de Badalona a la Sagrada Família\nL’agenda dels que es lleven ben d’hora


Miquel Adam presenta avui al Casino el seu llibre de debut, "Torero d'hivern" - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nMiquel Adam presenta avui al Casino el seu llibre de debut, "Torero d'hivern"\nL'escriptor barceloní amb arrels manresanes retrata una galeria de personatges amb "molt de mi mateix"\nMiquel Adam va néixer el 1979 andreu adam\n"Sóc el primer pixapins de la meva família". S'ho diu a ell mateix i explica que això li ho deia l'avi. Miquel Adam Rubiralta (Barcelona, 1979), va treballar a l'editorial Laertes, ha estat editor de LaBreu Edicions i, des de fa una mica més de dos anys, és el cap de premsa d'Edicions de 1984 -que dirigeix el també manresà Josep Cots-, segell que aixopluga el seu debut literari, Torero d'hivern: disset relats que beuen de l'humor, l'autobiografia i, sobretot, de la seva "veueta interior". Aquella que li diu que, durant l'hivern, no hi ha temporada de toros.\nAdam, fill de manresans ("tota la meva família és d'aquí exceptuant-me a mi, que ja vaig néixer a Barcelona"), torna avui a la ciutat dels pares per presentar la seva opera prima. Ho farà a la Biblioteca del Casino (19.30 h), acompanyat de la periodista Susana Paz, cap de Cultures d'aquest diari. Com explica ell mateix, Adam va començar a sentir-se escriptor sota el pseudònim Subal Quinina, va participar de l'auge dels blogs literaris amb La Segona Perifèria i, ara sí, ja sap el que és publicar un llibre. Amb el punt d'ironia que el caracteritza, Adam subratlla que, aquest cop, "no he hagut de perseguir periodistes", i que, sense obviar "el que sóc" i coneixent des de dins el món editorial, té molt clar que, tant les "decepcions com les alegries" -i d'aquestes en té, per les bones crítiques rebudes-, queden més matisades.


Riad Les Trois Palmiers El Bacha Marràqueix Marroc - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\n36 Derb Tizougarine Dar El Bacha, Medina, Marràqueix, Marroc\nbasat en 93 comentaris "What I liked most was Mr. Khalid, who made us feel welcome a..."\nSobre Riad Les Trois Palmiers El Bacha\nEl Riad Les Trois Palmiers El Bacha, situat en una casa típica del segle XVIII a la medina de Marràqueix, a tan sols 10 minuts a peu de la plaça de Djemaa El Fna, acull 2 piscines i 2 patis i ofereix internet Wi-Fi gratuïta a les zones comunes.\nLes habitacions del Riad Les Trois Palmiers presenten una decoració exclusiva i tenen vista sobre el pati. També disposen d'aire condicionat. El bany és privat i inclou barnús, articles de tocador gratuïts i banyera o dutxa.\nTots els dies se serveix un esmorzar tradicional d'estil marroquí. També s'ofereixen pastes tradicionals i te durant tot el dia. Els propietaris del riad elaboren especialitats casolanes de cuina marroquina per sopar, a petició. A més, el bar del riad serveix begudes.\nLa madrassa de Ben Youssef és a 10 minuts a peu i l'aeroport internacional de Marràqueix-Menara, a 7 km. El riad també ofereix servei de massatges, excursions i serveis de trasllat a l'aeroport, per un suplement.


La Panera solidària de la UB bat un rècord de recaptació - Universitat de Barcelona\nInici > Notícies > La Panera solidària de la UB bat un rècord de recaptació\nLa Panera solidària de la UB bat un rècord de recaptació\nEls quatre guanyadors de la Panera solidària de la UB han recollit els premis avui dilluns a l’Edifici Històric, en un acte presidit per Francisco Esteban.\nLa solidaritat no té aturador. Ho demostra el fet que la Panera solidària de la UB ha recaptat enguany 5.456 euros —xifra que suposa el seu màxim històric—, que es destinaran íntegrament al projecte de recerca que investiga l’impacte de la COVID-19 a la Universitat de Barcelona: «Evitem nous brots: descobrim els portadors asimptomàtics», vinculat al programa Mecenes UB.\nEn total, se n’han venut 2.728 participacions, adquirides per més de 750 compradors. En aquesta edició s’ha batut també un rècord pel que fa al nombre de participació estudiantil, que ha estat del 43 % del total. Hi ha 324 estudiants que han adquirit participacions, seguits de 246 membres del PAS (32 %), 163 membres del PDI (22 %) i 25 persones que formen part del personal extern.\nEls quatre guanyadors de la Panera solidària de la UB han recollit els premis avui dilluns a l’Edifici Històric, en un acte presidit per Francisco Esteban, vicerector de Comunicació en funcions. El guanyador de la panera Tió ha estat José M. Ortiz, membre del PAS. La panera Neula ha estat per a Carme Junyent, membre del PDI. La guanyadora de la panera Galet ha estat l’estudiant Mailen Oro. I Celeste Berrocal, membre del PAS, ha guanyat la panera Pessebre.\nLa recaptació es destinarà a un projecte per detectar portadors asimptomàtics i presimptomàtics a la UB\nLa recaptació de la Panera solidària d’enguany es destinarà en la seva totalitat al projecte de recerca «Evitem nous brots: descobrim els portadors asimptomàtics», que té com a objectiu dur a terme un estudi transversal de cribratge de la infecció per SARS-CoV-2 en una mostra representativa de persones de la comunitat universitària. Així doncs, mitjançant proves PCR i estudis serològics es pretén determinar la incidència de la infecció activa i la seroprevalença per SARS-CoV-2 en la comunitat UB.\nL’estudi es farà en una població representativa i proporcionada de 5.000 persones del col·lectiu universitari, amb la intenció d’identificar mitjançant la tècnica de PCR i estudis serològics possibles infectats per SARS-CoV-2 actius asimptomàtics o presimptomàtics.\nLa detecció de persones portadores asimptomàtiques i presimptomàtiques a la Universitat ha de permetre millorar el coneixement de l’epidemiologia de la malaltia en el context universitari, especialment perquè permetrà detectar la presència de casos entre la població universitària més jove, que habitualment no es detecten. Des del punt de vista de la salut, les persones positives per coronavirus entraran al circuit estàndard de seguiment, aïllament i maneig de la malaltia que ha establert el Departament de Salut de la Generalitat de Catalunya.\nUn projecte solidari amb sis anys d’història\nEn la primera edició de la Panera solidària es van recaptar 1.838 €, que es van destinar a un projecte, impulsat i gestionat per la Fundació Solidaritat UB, d’inserció sociolaboral i de foment de la interculturalitat mitjançant l’agricultura urbana i de proximitat. En concret, els diners recaptats van servir per posar en marxa una iniciativa d’inserció prelaboral d’una quinzena de joves de Santa Coloma de Gramenet amb alt risc d’exclusió social, mitjançant la formació en conreus d’horta en zones urbanes.\nEn la segona edició, la Panera solidària va recaptar 4.274 €, que es van destinar a La Marató de TV3, dedicada a l’ictus i les lesions medul·lars i cerebrals traumàtiques. Amb aquests diners es van finançar projectes de recerca biomèdica d’excel·lència seleccionats per la Fundació La Marató.\nL’any següent es van recaptar 4.684 €, que es van destinar al programa Hospital Amic de l’Obra Social de Sant Joan de Déu. Els diners van servir per millorar l’experiència dels infants hospitalitzats mitjançant activitats diverses (pallassos d’hospital, artteràpia i taller de grafit, musicoteràpia i taller de cant, voluntaris i intervencions assistides amb gossos).\nEn la quarta edició es van recaptar 5.314 €, que es van destinar a l’Obra Social Sant Joan de Déu, concretament a un projecte per millorar el diagnòstic i la rehabilitació dels infants amb paràlisi cerebral. L’objectiu principal del projecte era desenvolupar una plataforma de suport al diagnòstic cognitiu de pacients amb trastorn motor.\nEl 2019 es van recaptar 3.496 €, que es van destinar al Programa de suport de la UB a persones refugiades i provinents de zones en conflicte, coordinat per la Fundació Solidaritat UB. L’objectiu principal era promoure l’accés de persones refugiades a l’educació superior.


Komtainer.com | Com funciona Komtainer Lite\nCom funciona Komtainer Lite\n13 maig Com funciona Komtainer Lite\nPosted at 15:40h in General\tby\tkmpadmin 0 Comments\nKomtainer Lite, tota la gestió i el control dels residus dels municipis, al palmell de la mà.\nEl nou sistema per la gestió de la recollida de residus pels ajuntaments i gestores de residus, aporta un augment del control i de la informació de la utilització dels espais de la recollida com la gestió de la recollida de voluminosos d’una manera molt fàcil i usable tant pels ciutadans com pels ajuntaments i les gestores .\nPerò com funciona exactament Komtainer Lite?\nKomtainer Lite funciona mitjançant una App mòbil, la qual permet obrir l’accés per dipositar els residus a les illes d’emergència en els ciutadans del municipi.\nUn cop el ciutadà ha obert aquest espai i ha dipositat els residus queda registrat en el seu historial.\nPer altra banda, el ciutadà, des de la mateixa App mòbil pot sol·licitar la recollida de voluminosos i reportar qualsevol incidència en les àrees emergents o de recollida.\nTota la informació queda registrada en l’historial de cada ciutadà, on es pot visualitzar i gestionar a la plataforma de Komtainer Lite, on podràs gestionar els permisos d’accés dels ciutadans i tots els historials.\nD’aquesta manera, Komtainer Lite permet un control i una gestió àgil i eficient pels ajuntaments i les gestores de residus, però també una manera fàcil d’utilitzar pels ciutadans.\nVols saber-ne més sobre Komtainer Lite?


El primer mes de recollida porta a porta incrementa la taxa de recollida selectiva fins al 69%\nL’Ajuntament vol fer un agraïment a la ciutadania per la implicació activa en la recollida porta a porta.\n16 de maig de 2022. Des del passat 15 de març Santa Oliva va implantar un nou sistema de recollida de residus porta a porta, i ja es disposen de les primeres dades per poder analitzar. El resultat del darrer mes d’abril ha estat molt satisfactori, arribant fins al 69% de taxa de recollida de residus en fraccions i reduint moltíssim la fracció resta. En comparació, abans d’instaurar el nou sistema porta a porta, amb la recollida amb contenidors a la via pública, la taxa de recollida de residus reciclats del mes de gener de 2022 no va arribar al 30%.\nA més, durant el mes d’octubre de 2021 es van recollir 51.960 quilos de rebuig, mentre que en el mes d’abril de 2022 se n’han recollit 17.980, el que mostra una reducció molt significativa d’aquesta fracció. En relació a l’orgànica, a l’octubre passat es van recollir 2.340 quilos, i ara, en el darrer mes d’abril se n’han recollit 21.900.\nAquesta evolució positiva en volums de reciclatge implica també una reducció del cànon impositiu que l’ajuntament ha de pagar pels volums de fracció resta. Si durant l’any 2021, de mitjana aquest cànon va ser de 14.562,69€ iva inclòs / mensual, en el primer mes de recollida porta a porta, aquest cànon ha suposat 2.013,20€ iva inclòs / mensual, una reducció del 86% d’aquest import i suposant un estalvi global mensual del 40%.\nLa participació, mesurada pel nombre total de cubells entregats, ha arribat fins al 88% al nucli antic, i al 75% al total del municipi, sumant-hi les urbanitzacions on hi ha ciutadans que només hi passen el cap de setmana. Aquests primeres dades reflecteixen un increment del reciclatge de la ciutadania amb el nou sistema que segurament encara pot anar millorant al llarg dels mesos.\nPel que fa al capítol de les incidències, el tipus d’incident més comú (el 40% dels casos) es tracta de l’equivocació de dia a l’hora de treure els residus. Pel que fa als abocaments incontrolats també s’espera que disminueixin en els pròxims mesos, com ha passat en la resta de municipis que han implantat aquest mètode de recollida.


Un punt en un partit complicat - FC Andorra\nUn punt en un partit complicat\nEmpat de l’Andorra a Palamós, en un partit amb dues parts ben diferents. En la primera, els d’Eder Sarabia no han estat fins i sort n’han tingut d’un inspirat Nico Ratti; a la represa, els tricolors aquesta tarda de corall, s’han avançat en el marcador, però quan millor estaven s’han trobat amb l’empat local.\nNo ha estat bé l’Andorra en el primer temps, incapaç de superar un Costa Brava ben plantat sobre la seva meitat de camp i que ha amenaçat al contracop. De fet, el millor jugador visitant en aquests primers 45 minuts ha estat Nico Ratti, salvador cada vegada que els locals han rematat amb perill. I és que ja al minut 4, el conjunt blaugrana ho ha provat per mitjà de Varela, si bé és cert que la primera ocasió clara del matx no ha arribat fins al 25’, en un xut perillós d’Ilyas que ha salvat Nico.\nL’Andorra no es trobava còmode en un terreny de joc força sec on costava fer córrer la pilota. I així, sense fer mal a través de la possessió, els d’Eder Sarabia s’han trobat despullats cada vegada que el Costa Brava llançava una transició. Al 30’, Ilyas ha xutat alt, Romero ha obligat el porter tricolor a desviar el seu xut a córner uns minuts després i, al 39’, Nico ha tornat a ser clau per salvar un xut a boca de canó de Sergio Gil. Però entre tants ensurts, l’Andorra ha estat a punt de marxar al descans per davant en el marcador: i és que en el darrer minut, els tricolors han tingut dues ocasions claríssimes per obrir la llauna. Primer, Monreal ha salvat el gol de Marc Fernández amb el porter ja batut, i en el conseqüent córner, de nou Monreal ha evitat el gol sobre la línia aquesta vegada en un cop de cap de Carlos.\nA la represa, ben aviat ha amenaçat el Costa Brava en una passada que ha tallat Sergio Gil dins l’àrea, però ràpidament ha replicat l’Andorra en un xut de Carlos Martínez que ha topat a les cames d’un defensa i a punt ha estat de sorprendre Marcos. Però ha estat en la següent arribada quan han trobat els visitants el gol en una centrada de David Martín que ha enviat Marc Fernández al fons de la xarxa amb una preciosa rematada de taló (55’).\nEl partit pintava molt millor per als d’Eder Sarabia, que es trobaven per davant en el marcador i es notaven més fluids amb la pilota. La pena ha estat que les bones sensacions s’han evaporat en una jugada en què Varela ha guanyat l’esquena a la defensa visitant i ha fet l’empat. El gol ha tornat a igualar el partit i l’Andorra, tot i que ho ha intentat, s’ha vist incapaç de tornar a crear perill tret d’un xut de Marc Fernández, en el darrer minut, que ha salvat bé Marcos.