A la comarca del Baix Empordà existeix un dels indrets més bonics i encisadors de la Costa Brava, el terme municipal de Palafrugell. Aquest està format per cinc poblacions: Palafrugell i Llofriu, a l’interior; i els nuclis costers de Calella, Llafranc i Tamariu.\nTot i ser el més petit de tots, i el menys massificat, Tamariu atreu al visitant pel seu aspecte gairebé verge i l’ambient tranquil que s’hi respira. Un paisatge aïllat, cobert de roques i densa vegetació, amb un litoral esquitxat de cales i una badia d’aigües profundes i transparents. Tota una invitació a gaudir d’uns dies de descans i desconnexió.\nEl primer document en el que apareix Tamariu data de l’any 1039, però sembla que en aquella època encara no s’hi havia establert cap nucli de població. De fet, durant segles només va ser una cala amagada entre arbres.\nEntre els segles XVIII i XIX van aparèixer les primeres barraques, destinades al control sanitari. Els guàrdies que les ocupaven eren els encarregats de detectar qualsevol persona que arribés per mar i pogués estar infectada d’alguna malaltia infecciosa.\nLes primeres famílies de pescadors es van començar a instal·lar a mitjans del segle XIX, donant lloc a l’inici del poble que avui coneixem.\nTanmateix, el reclam turístic va arribar a principis del segle XX, quan alguns membres de la burgesia van decidir estiuejar a Tamariu.\nDes de llavors, el poble ha après a conviure amb les exigències del turisme, a la vegada que no abandona les seves arrels de poble pesquer.\nQUÈ VEURE A TAMARIU\nEl nucli urbà està format per carrerons estrets, típics d’un antic poble mariner, que es recorren en un agradable passeig.\nTanmateix, el principal atractiu de Tamariu són les platges i el camí de ronda, que l’uneix amb Llafranc i Calella.\nLa platja principal es troba al centre de la vila. És tranquil·la i familiar, preparada per practicar tota mena d’esports, tant a la sorra com al mar. A més, és on es troba el passeig marítim, ple de bars i restaurants.\nDurant l’any, les barques de pesca envaeixen la sorra, mentre que a l’estiu formen un mosaic de colors a les aigües de la badia.\nSeguint el camí de ronda pots arribar a llocs tan bonics com la cala Pedrosa, formada per còdols i d’accés una mica dificultós; Els Liris, una petita platja envoltada de roques i penya-segats, on encara es pot veure una barraca de 1872; Aigua Xelida, una caleta amagada entre els pins; o Aiguadolça, un petit racó entre arbres i penya-segats que disposa del seu propi embarcador.\nPerò si vols gaudir de dos indrets pràcticament verges, solitaris i de gran bellesa, t’has d’acostar a cala Marquesa i a cala dels Gens, més conegut com El Cau. Això sí, només podràs accedir-hi per mar.\nAl pertànyer al terme municipal de Palafrugell, l’estada a Tamariu inclou una visita obligada a la resta de nuclis urbans. Tots ells tenen el seu encant especial. El patrimoni arquitectònic a l’interior o els penya-segats i cales de la costa no et deixaran indiferent.\nUna de les característiques del centre històric de la ciutat és la seva accessibilitat. Al ser exclusiu per als vianants, pots visitar-lo amb calma i endinsar-te en la seva història, sense el soroll del trànsit.\nAllà trobaràs l’església de Sant Martí, un temple que impressiona per les seves grans dimensions. Té el seu origen al segle XI però l’estructura actual correspon als segles XV-XVIII. Al seu interior hi havia un bonic altar d’estil barroc que, malauradament, va ser destruït el 1936. Hi destaca el campanar, inacabat i sembla que així seguirà perquè els habitants de la ciutat el consideren un símbol de Palafrugell.\nPassejant pel casc urbà trobaràs fragments de l‘antiga muralla (ss. XV-XVI) i un dels seus arcs, situat a la Plaça Nova.\nPalafrugell va ser la ciutat natal de l’escriptor Josep Pla. Per això el municipi va crear la Fundació Josep Pla, dedicada a divulgar l’obra del seu fill més il·lustre.\nUn dels indrets de gran interès cultural és el Museu del Suro. Està situat a l’antiga fàbrica surera de Can Mario, un edifici modernista, i és considerat el més gran del món d’aquesta temàtica. Et portarà a fer un recorregut pel procés de transformació del suro. Els diferents espais de l’exposició s’han col·locat al voltant d’una sureda, entre els que es distingeixen un audiovisual, un auditori i tallers.\nEntre els més de sis mil objectes del museu hi destaca el primer llibre que es va fabricar amb suro, l’any 1907: El Quixot.\nA l’exterior de l’edifici s’eleva la Torre de Can Mario, un dipòsit d’aigua construït sobre una estructura de ferro de forma helicoïdal i amb barana de forja.\nEl conjunt industrial està protegit com a Bé Cultural d’Interès Local.\nEncara a l’interior, al nord de Palafrugell, trobaràs aquest petit poble medieval envoltat de camps i explotacions ramaderes. Un lloc ideal per passejar gràcies a la tranquil·litat que desprenen els seus carrers.\nAl nucli antic les cases són totes a prop de l’església parroquial de San Cristòfol. Sembla ser que l’edifici data del segle XII, però va ser reconstruïda al segle XVII o XVIII.\nAl poble també trobaràs el mas Pla, la casa pairal de Josep Pla. I, al cementiri, la seva tomba.\nPintoresc poble de pescadors amb un encant especial. Els carrers estrets i les cases de façanes blanques arriben fins a la platja, esquitxada de roques que sobresurten de l’aigua i de barques que descansen a la sorra.\nLa platja més emblemàtica és Port Bo, també anomenada platja de les Barques. És coneguda per les Voltes, en honor als arcs que cobreixen el petit passeig marítim, i per les cantades d’havaneres que tenen lloc a l’estiu.\nLa Trona és una gran roca que separa Port Bo de la platja del Canadell, la més gran del poble. Al seu costat trobaràs la cala dels Canyissos, un lloc perfecte per practicar submarinisme.\nDes de la cala del Golfet, una de les més salvatges de Calella, gaudiràs d’una bona panoràmica de les Illes Formigues.\nA pocs metres trobaràs la platja de Sant Roc o els Canyers, coronada per l’Hotel Sant Roc, que ofereix una vista espectacular de la costa. A peu de platja t’esperen els antics pòrtics de pescadors i la famosa font de Sant Roc.\nLa zona amb més activitat turística de Calella es troba a la Platjeta i la platja d’en Calau. Allà és on estan situats la majoria de locals d’oci i el Club de Vela.\nPerò, sens dubte, el que fa que Calella sigui un municipi conegut arreu el món és el Festival de Cap Roig. Al certamen es reuneixen, cada estiu, artistes nacionals i internacionals de disciplines tan variades com la música, la dansa i el teatre. Tots ells presenten les seves creacions en un marc natural incomparable: els Jardins de Cap Roig.\nEl recinte està distribuït en diverses terrasses, guarnides amb escultures i plenes de plantes procedents dels cinc continents. Al bell mig dels jardins, es troba el Castell de Cap Roig. Tot i que ja es tenia coneixement de l’existència de l’edifici a l’època medieval, l’actual va ser reconstruït el 1931, aprofitant part dels elements originals.\nTot el conjunt ofereix unes boniques vistes del mar dignes de fotografiar.\nSeguint el camí de ronda des de Calella, en direcció nord, de seguida arribaràs a Llafranc i al seu passeig marítim, que voreja la badia de sorra fina fins al port nàutic.\nL’edifici més important del poble és l’església de Santa Rosa de Lima, d’estructura senzilla i façana blanca. Està situada sobre el promontori en el que els romans van construir l’antiga acròpolis. Com a record, al seu costat, encara es conserva una premsa de vi romana.\nEl camí de ronda et portarà fins dalt de tot del penya-segat que separa Llafranc de Tamariu. Allà trobaràs un altre lloc emblemàtic del municipi: el conjunt monumental de Sant Sebastià de la Guarda que inclou un far, un poblat ibèric i ermites repartides per la muntanya.\nEl Far de Sant Sebastià, construït l’any 1857, domina la badia des d’una alçada de 165 metres i és considerat un dels més importants de la costa mediterrània. Des del seu mirador tindràs les millors vistes de tot el litoral, amb els penya-segats que preserven la majoria de cales. Des d’allà mateix hi ha un camí que descendeix cap al mar i que et durà fins a una capella excavada a la roca.\nEl Poblat Ibèric (ss. VI-I a. C.) està situat a l’explanada de Sant Baldiri on, al segle XII també es va construir una capella.\nL’indret era una zona estratègica des de la que resultava més fàcil defensar l’assentament. Entre les diferents troballes podràs veure les restes de diverses cases, forns, sitges i hams.\nGràcies a les bones condicions de vigilància que oferia el penya-segat, es va construir la Torre de Sant Sebastià (s. XII), amb l’objectiu de defensar la població dels atacs pirates. Va estar en servei fins ben entrat el segle XVI.\nSi vols explorar una mica més la muntanya, abans d’arribar al far pots agafar un trencall a l’esquerra per descobrir el dolmen de Can Mina dels Torrents.\nQUÈ FER A TAMARIU I RODALIES\nEl mar ofereix l’oportunitat de realitzar un munt d’activitats aquàtiques.\nPer gaudir de les meravelles del fons marí, res millor que practicar submarinisme o snorkel.\nEn canvi, les passejades en caiac et portaran a descobrir cales i grutes excavades a la roca, algunes tan impressionants com la Cova d’en Gispert, la cova marina més gran de la Costa Brava.\nPerò si el que més t’agrada és la natació, pots fer-ho en aigües obertes seguint els itineraris senyalitzats de les Vies Braves.\nEls amants del senderisme i la bicicleta trobaran un bon assortiment de rutes, de diferents nivells, per recórrer tant el litoral com l’interior de Palafrugell.\nEl més atractiu de tots els itineraris és el camí de ronda. El pots recórrer sencer o per trams, però tots contenen petits tresors naturals. Des de Tamariu a Calella, arribaràs a cales de somni, passaràs per túnels i escales, descobriràs curioses roques (la punta dels Forcats, la Roca Vermella) i t’encantaràs als nombrosos miradors (la punta dels Burricaires, mirador M. Juanola).\nLa gastronomia de la zona combina una gran varietat de productes que la fan rica i variada. Aviram, caça, verdures i hortalisses però, sobretot, el peix i el marisc.\nPer donar a conèixer la riquesa de la cuina palafrugellenca, els municipis organitzen diverses jornades gastronòmiques. La Garoinada és una de les més famoses a tota la província de Girona, on el protagonista és l’eriço de mar, també conegut com garoina o garota.\nUna altra d’aquestes trobades és Es Niu, que porta el nom del plat més antic de Palafrugell. La recepta original es feia amb tripa de bacallà, ou dur, peixopalo (bacallà sec) i patata. Amb el temps, els pescadors hi van afegir sèpia i els surers, salsitxes i aviram. Aquest era el plat que els pescadors acostumaven a menjar a les barraques.\nPer arribar en cotxe des de Barcelona, s’ha d’agafar l’autopista AP-7 direcció Girona/França i prendre la sortida 9 (Vidreres/Lloret). Continua per la C-35 en direcció a Sant Feliu de Guíxols i Platja d’Aro, després agafa la C-31 en direcció a Palamós i deixa-la a la sortida 331 Palafrugell Sud.\nDes del nord del país, condueix per l’autopista AP-7 en direcció a Barcelona i agafa la sortida 6 (Girona Nord). Segueix la C-66 cap a La Bisbal/Palamós i pren la sortida Palafrugell Nord.\nSi surts de Lleida, hauràs d’agafar l’eix Transversal a Cervera fins a Riudellots de la Selva. Vés en direcció Cassà de la Selva, Llagostera i Sant Feliu de Guíxols. Continua en direcció a Palamós per la C-31 i pren la sortida 331 Palafrugell Sud\nEn tots tres casos, un cop a Palafrugell, agafa la carretera GIV-6542 directa a Tamariu.\nSi el teu mitjà de transport és l’avió i aterres a l’aeroport de Barcelona-El Prat, hauràs d’agafar un autobús a l’estació de Sants. En surt un cada mitja hora. Puja al tren que va fins a Portbou i baixa a l’estació de Flaçà. Davant de l’estació hi ha una parada d’autobusos amb connexió directa a Palafrugell. Aquest també és l’itinerari a seguir si tens intenció de viatjar en tren.\nEn canvi, si arribes a l’aeroport de Girona-Costa Brava hauràs d’agafar un bus que et porti a l’estació d’autobusos de Girona. Un cop allà, pots viatjar amb autobús fins a Palafrugell i, després, agafar-ne un altre de la línia 64 cap a Tamariu.


Una gigafoto recull la Mercè de colles locals | El Pati digital\n← El 5 amb l’agulla no ha quallat\nEls Xiquets de Tarragona posen en marxa la campanya #estemapunt per atacar el 5de9 amb folre a Vilafranca →\nUna gigafoto recull la Mercè de colles locals\n18/10/2013 Deixa un comentari\nL’empresa especialitzada en gigafotos, Gigapan, ha publicat al seu espai web una imatge de la diada castellera de colles locals de la Mercè. La captura recull el set de vuit dels Castellers de la Vila de Gràcia, el quatre de vuit amb el pilar carregat pels Castellers de Barcelona i l’intent desmuntat del tres de nou dels Castellers de Sants en una sola fotografia, un fet que seria impossible de recrear si no fos que l’imatge s’ha composat per mitjà de vàries captures gràcies a un software especialitzat.\nLa fotografia publicada per GigaPhoto Agency, ocupa un total de 2,13 gigapixels, el que equivaldria a uns 2130 megapixels. Aquest tipus d’imatges s’aconsegueixen enganxant una gran quantitat de fotografies preses amb una càmera convencional i un robot dissenyat per l’Universitat Carnegie Mellon en col·laboració amb NASA Ames Intelligent Robotics Group i Google. Aquest sistema pot recrear amb facilitat grans paisatges però fa complicada la captura fidel d’espectacles amb gent o objectes en moviment.\nSi bé el muntatge està molt ben aconseguit, els aficionats castellers no han trigat a trobar les diferents errades de la fotografia. Per exemple, els Castellers de Barcelona apareixen fent el seu castell i ajudant a les pinyes de les altres dues construccions, alguns castellers apareixen amb el cap tallat i els Castellers de Sants alcen el seu tres de nou amb folre amb quatre acotxadors i dues enxanetes.


Andorra promulga la Nova Reforma\n22 d’abril de 1866\nTal dia com avui de l’any 1866, fa 152 anys, el Consell General de les Valls —institució de govern del Principat d’Andorra— promulgava la llei de la Nova Reforma, que introduïa canvis substancials en el procés d’elecció dels representants polítics. Des de l’any 1446, el Consell General estava format per 24 membres que representaven totes les parròquies del principat que procedien de les famílies econòmicament més poderoses de cada comunitat local. Amb la promulgació de la Nova Reforma, tots els caps de casa (la persona que tenia l’autoritat en l’àmbit familiar) es convertien en elegibles i electors. Seria el primer pas cap a la plena democratització de la vida política andorrana, que en el decurs del segle XX es completaria gradualment fins a culminar amb la promulgació de la Constitució de 1993.\nMembres del Consell General (1900). Font: arxiu fotogràfic del Centre Excursionista de Catalunya\nL’impulsor d’aquella Nova Reforma va ser l’industrial siderúrgic andorrà Guillem d’Areny-Plandolit, nascut a la Seu d’Urgell l’any 1822. Areny procedia d’una família andorrana amb una llarga tradició industrial i comercial que es remuntava a principis de la centúria del 1600. Els Areny havien estat pioners en la foneria i la comercialització del ferro a Andorra i eren els fundadors d’una de les primeres nissagues d’industrials andorrans. Serien precisament els conflictes d’interessos entre els empresaris industrials i els grans propietaris agraris el que acabaria empenyent cap a la Nova Reforma. Areny, síndic general del Consell, amb la col·laboració de la família Rossell —l’altra gran nissaga d’industrials andorrans—, impulsaria la Nova Reforma amb el propòsit de limitar el monopoli del poder que havien exercit secularment els grans propietaris agraris del país.\nL’any 1866 el Principat d’Andorra tot just aplegava 5.000 habitants i era un dels països més pobres d’Europa. A tot això s’hi sumaven les fortes desigualtats jurídiques i econòmiques que separaven la minoria oligàrquica de la majoria empobrida, que eren el resultat de la pervivència d’un règim polític feudal que es remuntava a la centúria del 1200 i que, en el decurs dels segles, no havia evolucionat. Amb la Nova Reforma, el Principat d’Andorra no tan sols va començar a fer camí cap a l’obertura democràtica de la seva vida política, sinó que també va obrir les portes a la modernitat. Amb la Nova Reforma de Guillem d’Areny es prohibia concentrar càrrecs públics sobre una mateixa persona, s’obligava a renovar el Consell cada quatre anys i es creava la figura de comissionat del poble, encarregat de fiscalitzar l’administració i els comptes públics.\n21 d’abril de 1594 Neix Joan Sala 'Serrallonga', figura icònica del bandolerisme català Marc Pons\n20 d’abril de 1897 Barcelona absorbeix els pobles del pla Marc Pons


El TC anul·la la sentència contra els ultres de Blanquerna i diu que els van vulnerar els drets\nHa admès el recurs presentat pels acusats, que van ser sentenciats pel Tribunal Suprem a més de dos anys de presó\nEl ple de Tribunal Constitucional espanyol ha admès el recurs d’empara dels assaltants del Centre Cultural Blanquerna i ha ordenat que el Suprem repeteixi la sentència. Aquest tribunal va elevar les penes de presó dels condemnats perquè va prendre en consideració l’agreujant de discriminació ideològica, però ara el TC declara que els van vulnerar els drets i la presumpció d’innocència, car els havia d’haver citat a declarar. Tanmateix, el TC no admet les invocacions al dret de llibertat ideològica i de llibertat d’expressió fetes per tres demandants.\nEl mes de gener del 2017 el Suprem va augmentar la sentència imposada per l’Audiència de Madrid tot suprimint l’atenuant de reparació de danys però introduint-hi l’agreujant de discriminació ideològica. És per aquest motiu que les sentències de presó van elevar-se fins a tres anys i onze mesos i quatre anys i dos mesos de presó. Els afectats van presentar recurs i el novembre del mateix any el TC va suspendre l’ingrés a la presó mentre no es resolia. Més de dos anys més tard, ara l’alt tribunal ha sentenciat que el Suprem va vulnerar els drets dels assaltants i declara nul·la la sentència.\nEls fets van passar l’11 de setembre de 2013, quan un grup d’ultres va entrar al centre Blanquerna, a Madrid, de manera violenta cridant consignes en favor de la unitat d’Espanya, van espatllar-ne els mobles i van ruixar els assistents amb un gas pebre irritant.


SunBeach: El Rototom es gaudeix a la platja - Rototom Sunsplash\nSunBeach: El Rototom es gaudeix a la platja\nPer a aquells amb ganes de quedar-se tombats en l'arena escoltant bona música, aquells altres que és desperten amb tal ressaca que solament s'espanta amb un bon bany en el mar, o senzillament per als que saben que la inesgotable energia del Rototom Sunsplash va més enllà de les tanques del recinte i volen comprovar-ho per si mateixos, existeix l'espai Sunbeach, que ofereix activitats gratuïtes per a tots els públics des de les 11:00h fins a les 19.00h en plena platja de Heliópolis, on es pot arribar en bus des del recinte del festival.\nA dia d'avui el programa d'activitats de la SunBeach s'està complint amb absoluta fidelitat, incloent un taller de circ matinal, un curs de dansa africana i un altre de dancehall, activitats que són intercalades amb dues sessions de música punxades per dj's diferents cada dia vinguts des de diferents parts del món. La primera sessió, des de les 13:00h a les 15:00h, inclou els estils reggae, roots i foundation, mentre que en la de tancament, des de les 18:30h fins a les 19:30h, la pista d'arena s'omple amb sons del dub, now roots i dancehall.\nSense anar més lluny, la jornada d'ahir dilluns en la SunBeach s'amenitzava al matí amb la maleta musical de Reggaeland Marcus & Reggaeland Genís, tots dos vinguts des de Catalunya, i amb la del convidat anglés OBF a la vesprada; tres dj's que han sabut atraure l'atenció no solament dels rastes que avui s'acostaven fins a la platja sinó també de la gent del poble i dels turistes. Aquests semblen encantats de tenir durant una setmana un espai en la platja on escoltar bona música i conèixer gent nova. La llista dels dj's convidats a la SunBeach del Rototom 2012 inclou noms d'artistes arribats des d'Espanya, França, Itàlia, Regne Unit i fins i tot Japó, havent-hi alguns d'ells deixat petjada entre els fans d'aquest espai. Jamal, qui és el coordinador de la secció musical de la SunBeach i membre de la Plana Tropikal, grup de so tropical en la zona de Llevant, ens explica que durant la segona sessió la pista d'arena està tots els dies plena de gent de diferents estils, i és que "a aquesta hora prendre una cerveseta en la platja i, damunt, amb música de qualitat, és el millor", com afirmen uns joves de Benicàssim seguidors de la SunBeach. Lampa, presentador i dj italià amb una llarga tradició treballant en el Rototom Sunsplash: "des de la tercera edició la idea de la SunBeach és molt bona perquè complementa a la resta d'espais amb música gravada, ja que aquest, és el més relaxat", opina.\nQuant a les reaccions del públic, és destacable que hi ha prou gent que torna cada dia per a passar-ho en la SunBeach. Miriam, procedent de Totana (Múrcia) ha vingut amb diversos amics fins a Benicàssim i treballa mentre gaudeix de la SunBeach. "El treball ho faig a ritme Rototom", ens explica. Miriam fa i arregla trenes per al pèl i rastes. "No tinc cap pressa quan treballe perquè l'important és que les trenes queden bé", explica.\nSembla ser que la música de la SunBeach a més de diversió inspira al treball ben fet. Ens trobem també amb persones que estan venint diàriament al seu taller favorit de ball, com és el cas del saragossà Iván, qui afirma que tots dos tallers (el de dansa afrincana i el de dancehall) "tenen un punt de diversió molt bo". I sembla ser que aquest punt atrau a bastants fans de la cultura jamaicana. El curs de Dancehall està sent impartit per Attitude Dancehall Crew, amb Pakkia Crew als plats. Pakkia també va punxar la seua música favorita dissabte passat en la sessió de tancament de la SunBeach.\nAvui dimarts contem, en la platja de Heliópolis, amb els dj's convidats Bambiriling, els quals ens asseguren que la sessió de música reggae i roots que punxaran al matí no deixarà indiferent a ningú. L'expressió "Bambirling" és un joc de paraules que fa referència a un exercici d'escalfament de la veu que fan els cantants abans d'actuar.


Segur que ja coneixeu el llibre Wonder, La lección de August. Doncs bé, la escriptora R.J. Palacio va decidir escriure més llibres sobre la història de l’August. Pero, des de diferents punts de vista: El capítulo de Julian, Plutó i Charlotte, creant així una saga.\nA través de la Charlotte, la nena triada pel professor Culet per ensenyar l’escola a l’Auggie. Veurem com viuen les noies, que una part dels nens de la classe faci bullying a l’Auggie i al seu amic Jack Will. També fins a quin punt els nostres perjudicis i l’afany de ser acceptats pels altres, a vegades ens impedeixen ser nosaltres mateixos.\nSi esteu pensant que trobareu una continuació de la història de l’Auggie en aquest llibre us equivoqueu. Només coneixem la vida de la Charlotte.\nCrec que això es el que més m’ha disgustat d’aquest llibre. La sinopsi prometia una visió diferent de la història de l’Auggie. I al final només explica la gran preocupació que té la Charlotte a l’hora de fer-se amb les populars i de participar en un ball escolar.\nBé com ja sabeu, la protagonista és la Charlotte. Una nena que li importa molt quedar bé davant de la gent i el que pensin d’ella. En definitiva una noia amb falta de personalitat i caràcter. Que es deixa arrastrar i influenciar fàcilment pels altres companys de la seva edat. En definitiva, sempre actua per agradar als altres.\n“Podríem fer una nova norma: intentar sempre ser més amable del necessari.”\n“Creure en la adversitat, acceptar-se tal i com ets, somriure al dies griso. I saber que, al final, sempre trobaràs una mà amiga.”\n*R.J.Palacio ha desenvolupat una notable carrera com a dissenyadora de portades i directora d’art per importants editorials en els Estats Units.\n*Després de vint anys en el disseny va decidir escriure i il·lustrar el seu primer llibre. Era una cosa que sempre havia desitjat fer després de treballar tant de temps per millor les portades dels altres llibres.\n*D’aquesta manera va néixer Wonder publicada el 2012 i que ha suposat un èxit de ventes internacionalment dins del gènere juvenil.\nAquest llibre no és un dels que m’han agradat més però només és la meva opinió! Us animo a llegir-lo a veure si a vosaltres us agrada més que a mi.\nEtiquetat a:#BlogdeLectura #ElRacódelaPaula #Literatura #Llibres\npaula 20 de febrer de 2018 4 d'abril de 2018 Racó de la Paula, RP_Popular Sense comentaris\n← CLJ: Febrer 2018\nNOVETATS: març 2018 →


Destapant Cassoles: MINI-SAVARINS DE XOCOLATA\nCristina 14 de maig de 2010, a les 12:17\nestàs molt treballadora, i totes les receptes me les vaig apuntant a la llista de pendents, estic saturada!!! M'agraden molt les teves propostes. Ens veiem dimecres\nNeus 14 de maig de 2010, a les 13:07\nXocolataa!!! m'agrada Mercè, estic buscant postres, i plats per aquest cap de setmana que tindré un altre cop la casa plena d'adolescents afamats apunt per buidar despensa i nevera, la tindré en la llista.\nla gemmota 14 de maig de 2010, a les 13:49\njaja! avui estem xocolateres, eh?!?! quina bona pinta!\nstarbase 14 de maig de 2010, a les 14:33\nTinc un amic savi que sempre que ha de triar postres demana el que tingui més xocolata...seriòs candidat habemus :))\nCarmen 14 de maig de 2010, a les 22:38\nQue macos tan petits!!! I que bons de xocolata ;-))\nMaryLou 15 de maig de 2010, a les 2:39\nBoníssim!!!! no hi ha manera de fer dieta amb vosaltres :(\nLa cuina vermella 15 de maig de 2010, a les 3:01\nBon cap de setmana Mercè, gràcies per deixar-nos aquests mini pastissets tant bons. PEtons.\nGemma 15 de maig de 2010, a les 8:37\nMolt bona opció fer-los en format individual, així sempre en tens un a punt per quan t'entra el cuquet de xocolata ;)\nMercè 15 de maig de 2010, a les 13:08\nQuina cucada!! :) Una delícia aquests pastissets de xocolata.\nmercè 15 de maig de 2010, a les 14:10\nCristina: gràcies cristina, això és mutu!fins dimecres!\nNeus: doncs segur que triomfen!, si ho fas fes-me "5 cèntims" de com ha funcionat,eh?a reveure.\nGemmota: és que la xocolata és la xocolata...fins i tot els que som de salat ens deixem seduir per un bon postre de xocolata...\nStarbase: el que en sap...en sap. El teu amic no s'equivoca...;)\nCarmen: és un motlle de silicona rectangular on n'hi ha 6. Quan el vaig veure no em vaig poder resistir!A les meves amigues els va agradar moltíssim i TOTES m'han demanat la recepta.És una recepta molt agraïda per bona i senzilla.\nMaria: je,je, és impossible fer dieta i seguir blocs!!!jo des que el tinc crec que m'he engreixat...(visca la "grasilla" consentida!)\nCuina vermella: presentat així és una temptació,oi?\nGemma: exacte, i a més fins i tot més fàcil de dur d'un lloc a l'altre, poses en un túper alt i fet!\nMercè: la veritat és que sorprèn l'esponjositat i el resultat amb una recepta tant senzilla!\nRicard Sampere 16 de maig de 2010, a les 7:15\nExplicada així, no sembla difícil... Jo soc una mica "torpe" pels postres i sumat a que no soc gaire de dolç, fa que practiqui poc.\nGlòria 16 de maig de 2010, a les 9:26\nONA LAIA BET I GLORIA: Som nosaltres!I ara ens menjariem un d'aquests deliciosos pastissets!!!!!!!!MUACK!\nANNAFS 16 de maig de 2010, a les 9:30\nfàcil i boníssima. Me l' anoto per fer-la aviat\nLa cuina de la Isabel 16 de maig de 2010, a les 9:52\nMercè estas feta una gran professional d'els blogs de cuina.\nQuina producció .........\nEs nota que la xocolata, ens xiflà a tots.....\nAnònim 16 de maig de 2010, a les 10:35\nNosaltres be! Si que tinc ganes, de probar algun dels teus plats, encara que ja n'he probat alguns! Quina bona pinta que fa tot!! Al final m'he decidit per aquests minisavarins! Perquè a mi com ja saps M'AGRADA MOLT LA XOCOLATA!!\nTinc ganes de veureus!!! Ja quedarem, però primer he de mirar la meva agenda he!! Que estic molt ocupada! Es broma, ja ho saps, quan vulgis truca i quedem, que jo per vosaltres estic lliure SEMPRE!\nmercè 16 de maig de 2010, a les 13:16\nRicard: no t'ho pensis 2 cops, comença per la típica coca de iogurt com la majoria hem fet o bé per aquest, quan vegis que bé que surt t'animaràs a fer-ne més!\nmercè 16 de maig de 2010, a les 13:35\nEI NENES!,QUÈ FEU AMB LA GLÒRIA?...je,je, que trapelles sou les 4...no us preocupeu, tenim pendents aquests pastissets i un pastís d'aniversari!un petonarro!\nAnna:No et decebrà,ja em diràs!a reveure,\nIsabel:gràcies guapa, espera a tenir una mica més de temps per al teu blog i veuràs si hi veurem moviment...Visca la xocolata!aquests pastissets són un vici!\nMarieta: quina il.lusió em dona veure't per aqui!,de debò et dic que un dia quedem i fem alguna recepta juntes,ok?, i aquests pastissets els farem per berenar.Un petó nevodeta!!\nAlfons 17 de maig de 2010, a les 0:16\nuna cucada de presentacio.. aixi en petit format sembla de restaurant de incomptables forquilles ...\nmercè 17 de maig de 2010, a les 0:32\nStHilari: gràcies alfons, aquests mini-motlles de savarín em van "atrapar"...els vaig trobar a ARTERO- Barcelona.N'havia vist molts però no com aquest!a reveure!\nVisc a la Cuina 17 de maig de 2010, a les 1:50\nQuina preciositat de pastissets! Com dirien les meves filles: quina monada! Me'ls apunto per fer avui mateix!\nUnknown 17 de maig de 2010, a les 1:59\nJo agafava un ara mateix, llàstima que és dilluns i ja no em toquen aquests pecats, però apuntem pel pròxim cap de setmana.\nEn Roc a la Cuina 17 de maig de 2010, a les 3:01\nUNS PASTISSETS MOLT BONS, HUMM. PRENG NOTA DE LA TEVA FORMULA\nmercè 17 de maig de 2010, a les 6:16\nvisc a la cuina: digue'm què tal et va!,a les nenes segur els encanta.\nGemma: doncs apa!no te'l deixis perdre que t'agradarà!\nSusanna: ja em diràs que tal!a reveure!\nJuanriu 17 de maig de 2010, a les 11:03\nGràcies mercè, preng nota.\nmercè 17 de maig de 2010, a les 12:48\nJUAN: a disposar!\nMarta 17 de maig de 2010, a les 13:12\nNena quina pinta aquests pastissets! No m'imagino la textura, son humits tipus brownie? Que macos tant petitons!\nApa! Visca el Barça! i visca Catalunya! Quin cap de setmana!\nPD: Els nens: Meus, son 2, l'altre és un amic habitual en els partits del Barça\nmercè 17 de maig de 2010, a les 14:35\nMarta: sí, queda semblant a un brownie, com una mica cru...boníssim!.Quina tarda més xula per a viure-ho amb els nens, oi?, vam gaudir tots!(encara bo de les alegríes del futbol...)


Congo, guerra, riquesa i misèria - Editorial La Plana\nAutor: Pompeu Cotonat i García\nL’autor entra en la desastrosa situació que motiva el títol del llibre: Congo, guerra, riquesa, misèria, precedint en un recorregut històric de l’Àfrica central. Els primers homínids, els seus successors: els pigmeus, les migracions bantu, que s’organitzaren en primitius regnes (Manicomgo, Luba, Lunda i M’Siri). La penetració europea precursora de l’atorgació del territori a Leopold II màxim depredador dels recursos del país, a la Conferència de Berlín-1886.\nUn Congo transformat en colònia belga a la mort del Rei, humanitzà la situació dels autòctons. La prosperitat ajuda el despertar la consciència d’emancipació al Juny del 1960. Però la nova alba històrica es trencà amb la sublevació de la Força Pública i una situació caòtica afectà al novell govern i a la població europea, que fugí esvalotada. Una ràpida intervenció de forces belgues de socors, va ser substituïda per pel recurs de la ONU, enviant un contingent de cascos blaus, complementats per personal civil de summa utilitat.\nAntagonismes entre politics, secessions provincials i una presa de posició dins el si de al guerra freda propicià el conflicte armat (1964-66) agreujat amb l’assassinat de Lumunba i companys. Mobutu inaugurà una era dictatorial (1965-1997) quina corrupció i enriquiment contrastà amb la misèria de la població. El mandatari seria enderrocat per la coalició de Laurent Kabila i un grup de països africans encapçalats per Rwanda (primera gran guerra africana, 1995-1997). Però amb Kabila, ja al poder, es capgiraren les aliances i el suport estranger contra Rwanda i aliats.\nJoseph Kabila, successor del seu pare, assassinat, no aconseguí consolidar una pau duradora. Forces de Rwanda i Uganda i tota una cohort de cabdills de la guerra campen fent-se amb els recursos de la seva respectiva parcel·la territorial, amb el famós coltan. Guerra bruta, nens soldats i llargues corrues de refugiats completen un clima d’horror d’un país ric, maltractat i espoliat on els tres símbols: guerra – riquesa – misèria l’envolten com a foscos núvols de potencial tempesta, en mig d’un bell paisatge on les cabaloses aigües del riu Congo travessen l’espessa selva equatorial.\nSé el primero en valorar “Congo, guerra, riquesa i misèria” Cancelar respuesta\nSKU: 978-84-96668-40-9 - ¿Necesitas ayuda? Contáctenos Dejar un comentario


CNMV - Fets rellevants d´IIC i altres entitats autoritzades\nVegeu fets rellevants d'IIC i altres entitats autoritzades del dia\nEstabliu la selecció mitjançant una o diverses de les condicions següents per cercar fets rellevants\nPer denominació de l’entitat:\nPer interval de dates de registre (dd-mm-aaaa):\nPels registres dels últims dies:\nPer tipus de fet (*) ... Información sobre dividendos ... Modificación del lugar de publicación del valor liquidativo ... Modificación de la definición de día hábil, considerado como no esencial por la CNMV previa consulta de la Gestora ... Modificación del límite horario aplicable a suscripciones y reembolsos, considerado como no esencial por la CNMV previa consulta de la Gestora ... Nombramiento de auditor ... Reembolsos/Reducción del capital en circulación de IIC superior al 20% ... Desembolso de la totalidad del capital estatutario máximo de la Sociedad de Inversión ... Endeudamiento IIC con obligaciones a terceros >5% ... Suspensiones y levantamientos de negociación ... Revisión de calificaciones crediticias de garantes de IIC ... Baja/Disolución/Liquidación/Absorción ... Eliminación/Reducción comisión gestión y/o depositario de IIC ... Otros hechos relevantes ... Incidencias en Valor Liquidativo ... Exclusión de negociación de Bolsa de las IIC ... Información complementaria sobre garantías otorgadas y sobre sus resultados ... Superación del objetivo de rentabilidad a vencimiento por el VL\n(*) Per triar diversos tipus, mantingueu premuda la tecla "Control" i seleccioneu els diferents tipus (com a màxim, 3). Per consultar tots els tipus, no seleccioneu cap opció\nAquesta informació ha estat processada per la CNMV reproduint la documentació rebuda segons el que disposa l’article 30 del Reglament d'IIC, aprovat per Reial Decret 1082/2012. Això no implica responsabilitat de la CNMV sobre la veracitat del contingut.\nNo s'inclouen els relatius a informació intermèdia dels fons de titulització.\nLa CNMV ofereix aquest servei als usuaris per tal de facilitar l'accés a la informació rellevant del mercat. Amb aquest servei, el subscriptor rebrà un correu electrònic en temps real cada vegada que s'incorpori als registres oficials un fet rellevant al qual estigui subscrit. La subscripció pot ser per entitat o per activitat i, addicionalment, segons la tipologia del fet rellevant.\nSUBSCRIU-T’HI INICI DE SESSIÓ


VCF Radio celebra el seu primer aniversari - Pàgina web oficial Valencia CF\n365 dies. D’alegries, celebracions i alguna que altra tristor. 365 dies de passions i emocions. 365 dies empentant l’equip mitjançant les ones. En les bones i en les males. 365 dies de sentiment, recollint el sentir del valencianisme, acompanyant l’equip i els aficionats. 365 dies de VCF Radio.\nVCF Radio, la ràdio oficial del VCF, complix el seu primer aniversari i ho fa fidel als principis que varen impulsar el seu naixement ara fa un any: ser un nou canal de comunicació del Valencia CF en els seus aficionats per que puguen seguir l’actualitat del seu equip allà on es troben, ser una nova via per donar a conèixer totes les activitats que conformen el Valencia CF.


Sufragisme: la lluita pel dret al vot - ESCI-UPF News\nSufragistes espanyoles al carrer d'Alcalá, Madrid (1932). / Foto: Alfonso Sánchez Portela (Museo Nacional Centro de Arte Reina Sofía)\nTot i que encara té molts fronts oberts, la lluita feminista, que ja compta amb uns quants anys d’història, ha aconseguit fer realitat alguns dels seus propòsits. Un d’aquests és el dret al vot de les dones, un fet que a dia d’avui ens pot semblar normal però que no fa gaire, no ho era tant. Sense anar més lluny, fins al 2015 les dones de l’Aràbia Saudita encara no podien votar i un país tan “civilitzat” com Suïssa va trigar fins al 1971 per aprovar el sufragi femení.\nArreu del món, van ser moltes les dones que van combatre per assolir la igualtat de drets entre homes i dones, algunes fins al punt de deixar-hi la vida. En la història del feminisme, es coneix amb el nom de sufragisme el moviment social que va reivindicar el dret de vot per a les dones, una crida que es va fer especialment forta a partir de la meitat del segle XIX. Tot i que l’objectiu era el mateix, que les dones poguessin expressar la seva opinió política a les urnes, el moviment no va ser homogeni sinó que va adoptar diferents formes de lluita.\nBreu evolució històrica\nCorria el 1791 quan a França, encara agitada pel daltabaix que havia suposat la Revolució Francesa, Olympe des Gouges va escriure la Declaració dels Drets de la Dona i la Ciutadana. El text de Des Gouges contestava un dels textos fonamentals de la Revolució, la Declaració dels Drets de l’Home i del Ciutadà, que recollia els famosos valors de liberté, égalité i fraternité.\nDes Gouges va voler denunciar que els valors de la Revolució Francesa i els drets individuals recollits en la Declaració de l’Home quedaven restringits exclusivament al sector masculí i va reclamar per a les dones els mateixos drets que per als homes (entre ells, el dret a vot). Les peticions d’Olympe des Gouges no van ser escoltades. França va reconèixer el sufragi femení el 1945.\nEl 1848, al nord de l’estat de Nova York, va tenir lloc la coneguda com a Convenció de Seneca Falls, un esdeveniment que va marcar el punt de partida per al desenvolupament del sufragisme al món anglosaxó. En aquesta reunió, un grup de dones que s’havien significat per la lluita antiesclavista van redactar un manifest que condemnava l’opressió i el menyspreu que havien patit les dones durant segles, i exigia el reconeixement dels seus drets civils i polítics.\nEntre les peticions recollides a la Declaració de Seneca Falls hi havia: el dret al vot, la possibilitat d’ocupar càrrecs públics i afiliar-se a organitzacions polítiques, l’accés a estudis superiors, el dret a tenir béns en propietat i la possibilitat de quedar-se la custòdia dels fills en cas de divorci. Entre les sufragistes nord-americanes destaquen els noms d’Elizabeth Cady Stanton, Lucretia Mott i Susan B. Anthony. Els EUA van reconèixer el dret al vot femení el 1920. Amb tot, la majoria de les dones no-blanques no el van poder exercir fins al 1965.\nLa Gran Bretanya també va ser un focus destacat en la lluita pel sufragi femení. Després de ser persistentment ignorades, les dones angleses van radicalitzar-se i van reclamar el dret al vot a través de l’acció directa. Des de la Women’s Social and Political Union (WSPU) liderada per Emmeline Pankhurst, les suffragette van dur a terme un bon nombre d’actes vandàlics per posar en boca de tothom la qüestió sobre el sufragi femení.\nEntre les accions de les sufragistes britàniques destaquen: el trencament de vidres de comerços, la crema de bústies, el boicot a la xarxa telefònica i les vagues de fam. Les suffragette van arribar a calar foc a la casa (en construcció) del ministre de Finances i futur PM, Arthur Lloyd George, i Emily Davison va sacrificar la seva vida per la causa al llançar-se sota el cavall del rei durant la cursa d’Epson el 1913. Al Regne Unit, les dones van aconseguir el dret al vot al 1918.\nTot i els mètodes de lluita de les sufragistes (més o menys violents), en general el moviment va estar capitanejat per dones de classe benestant, amb un cert nivell educatiu i d’idees conservadores. En aquells moments, la major part de les dones de classe treballadora no disposaven de la formació, el temps, ni els recursos per poder-se implicar en la causa.\nA Espanya, la lluita pel dret a vot de les dones va tenir un caràcter menys radical. Els canvis es van impulsar des de dins de les institucions: l’objectiu no era acabar amb el sistema sinó transformar-lo per canviar les regles del joc. Figures com Concepción Arenal van ajudar a despertar les primeres consciències feministes i sufragistes a finals del segle XIX.\nA partir del 1918, amb la fundació de l’Asociación Nacional de Mujeres Españolas (ANME), la primera organització feminista estatal, el moviment pel sufragi femení a Espanya va agafar impuls, i durant la dècada de 1920 van anar creixent les veus que reclamaven el dret al vot. D’entre totes les dones que van lluitar perquè finalment, el 1931, s’inclogués el sufragi femení a la Constitució de la Segona República, destaquem els quatre noms següents:\nÁngeles López de Ayala (1858-1926)\nRepublicana, feminista, anticlerical i maçona. Al llarg de la seva vida, López de Ayala va ser empresonada en diverses ocasions i va patir dos intents d’assassinat. Sevillana d’origen, es va establir a Barcelona als 30 anys, on va trobar el terreny fèrtil per poder desenvolupar les seves idees.\nAmb Teresa Claramunt i Amalia Domingo, el 1892 va fundar la Sociedad Autónoma de Mujeres de Barcelona, la primera associació feminista de l’Estat. També va participar en la creació de diferents publicacions, des d’on va tractar la lluita feminista i va defensar el dret al vot per a les dones. López de Ayala va ser la promotora de la primera manifestació de caràcter feminista de l’Estat. El 10 de juliol de 1910, a Barcelona, prop de 5.000 persones van marxar en favor de l’educació laica i de l’emancipació de la dona.\nD’idees conservadores, va ser la gran promotora del sufragisme a Catalunya a principis del segle XX. Carme Karr va normalitzar el fet que una dona pogués escriure de manera habitual a la premsa i que aportés el seu punt de vista en els debats més encesos del moment. Per això està considerada la primera periodista catalana, la primera que va professionalitzar l’ofici. Amb tot, sovint va haver de fer servir pseudònims per protegir la seva identitat. A banda d’escriure en alguns dels diaris més importants de l’època, Karr també va fundar i dirigir diferents publicacions, entre elles Feminal.\nVa ser la primera dona a parlar a l’Ateneu Barcelonès, on va oferir un discurs sobre la defensa del vot femení i sobre la importància de modernitzar l’ensenyament de les dones. Karr es va mostrar partidària del sufragisme nord-americà i britànic, una posició poc comuna a Espanya ja que les suffragette eren acusades de poc femenines i de massa radicals, i el 1931 va enviar una petició formal al president Macià perquè aprovés el dret al sufragi femení.\nEl 1931 es va convertir en una de les primeres diputades del Congrés dels Diputats, juntament amb Victoria Kent i Margarita Nelken, i és la principal responsable de l’aprovació del sufragi femení a Espanya. Va treballar com a professora de mecanografia, traductora i advocada. Campoamor va ser la segona dona en entrar al Col·legi d’Advocats de Madrid, va estar implicada de manera activa en política i va desenvolupar una gran activitat com a conferenciant, defensant la igualtat, els drets de les dones i la llibertat política.\nVa ser l’única dona, d’un total de 21 diputats, que va participar en la redacció de la Constitució republicana i va aconseguir incloure-hi la no discriminació per raons de sexe, la igualtat jurídica dels fills tinguts dins i fora del matrimoni i el divorci. L’aprovació del dret al vot de les dones, però, es va haver de discutir a les Corts. Finalment, gràcies a la brillant defensa de Campoamor, el sufragi femení es va aprovar amb 161 vots a favor i 121 en contra.\nAdvocada, va ser la segona dona en tot l’Estat a afiliar-se a un Col·legi d’Advocats i la primera a fer-ho a Madrid. A més, va ser la primera dona en defensar i guanyar un cas davant d’un tribunal militar. Va ocupar el càrrec de Directora General de Presons durant la Segona República, des d’on va impulsar profundes reformes en el sistema penitenciari per humanitzar el tracte que rebien el presos, seguint la tasca iniciada per Concepción Arenal. Kent va formar part de nombroses organitzacions feministes i va ser una gran defensora del dret al vot per a les dones.\nAmb tot, durant el debat celebrat a Corts per incloure o no el sufragi femení en la Constitució republicana, va oposar-se a Clara Campoamor. Kent va defensar que, en aquell moment, les dones encara no estaven preparades socialment ni política per exercir el dret al vot. Igual que una bona part dels polítics d’esquerres, l’advocada tenia por que a l’hora de votar les dones es deixessin influenciar per part de l’Església i dels seus marits. Creia que el dret al vot femení s’havia concedir quan les reformes en el sistema educatiu que havia d’impulsar la República comencessin a donar els seus fruits.\nCom s’ha vist, el sufragisme va ajudar a sacsejar la consciència de moltes dones de diferents parts del món. Les feministes van alçar la veu contra la injustícia i van encarar la lluita com un repte col·lectiu, que va travessar fronteres i generacions, fins a aconseguir l’objectiu comú: el dret al vot.\nPel·lícules: Mary Poppins (1964) de Robert Stevenson, Iron Jawed Angels (2004) de Katja von Garnier, Clara Campoamor. La mujer olvidada (2011) de Laura Mañá i Suffragette (2015) de Sarah Gavron.


Baixa amb força el risc de rebrot de covid-19 aquest diumenge 30 a Catalunya - XCatalunya.cat\nBaixa amb força el risc de rebrot de covid-19 aquest diumenge 30 a Catalunya\nL’Rt baixa a 0,96 i el risc de rebrot de covid-19 a 5.565 (-556), amb 86 ingressats més (2.942) i 1 crític menys a l’UCI (463)\nL’Rt o velocitat de propagació recula vuit centèsimes i d’1 a Catalunya (0,96), mentre que el risc de rebrot de covid-19 cau a 5.565 (-556), segons el Departament de Salut. La pressió hospitalària registra un increment de 86 ingressats més per covid (2.942), amb 1 pacient crític menys a l’UCI (463). En paral·lel, s’han declarat 11.327 nous casos de covid, i ja s’arriba als 2.087.951 confirmats per PCR o TA des de l’inici de la pandèmia.\nNo s’ha notificat cap mort i la xifra total es manté en 25.608 defuncions. El 20,37% de les proves de la darrera setmana ha donat positiu. La incidència acumulada a 14 dies passa de 5.994,88 a 5.911,82, i a 7 dies ho fa de 2.950,19 a 2.762,50. Els CAP van atendre aquest dissabte 8.023 visites relacionades amb la covid.\nPel que fa als casos confirmats per PCR o tests d’antígens, que incorporen també els TAR d’autodiagnòstic domiciliari registrat pels CAP i les farmàcies, en l’últim període se n’han notificat 215.572, un nombre superior a l’interval anterior, quan se’n van declarar 245.757. La mitjana d’edat de les persones positives se situa en els 31,02 anys. Durant l’última setmana analitzada (del 20 al 26 de gener), s’han fet 179.668 PCR i 528.716 tests d’antígens, dels quals el 20,37% han donat positiu.\nRegió sanitària de Barcelona ciutat: 12 ingressats més (606)\nA la regió sanitària de Barcelona ciutat, que inclou la capital catalana, Montcada i Reixac i una ABS de Sant Adrià del Besòs, hi ha 1.866 nous positius en les darreres hores, i el número total de confirmats per PCR o TA des de l’inici de la pandèmia se situa en 447.533, xifra que s’eleva a 473.409 amb totes les proves. Des de l’inici de la pandèmia han mort 7.778 persones, cap més en les últimes 24 hores.\nEl risc de rebrot cau 476 punts, a 4.431, i l’Rt baixa set centèsimes, fins a 0,91. La incidència a set dies baixa a 2.186. El 21,42% de les proves que es fan surten positives. A la regió hi ha 606 pacients ingressats (+12).\nRegió metropolitana nord: 3.162 nous positius\nLa regió metropolitana nord suma 547.001 casos confirmats per PCR/TA des de l’inici de la pandèmia (+3.162) i 571.576 amb totes les proves. Des de l’inici de la pandèmia, el territori ha registrat 5.695 morts, cap més.\nEl risc de rebrot baixa a 6.072 (-691) i la velocitat de propagació baixa fins a 0,93, nou centèsimes. La incidència a set dies baixa a 2.980. El 20,23% de les proves que es fan surten positives. A la regió hi ha 796 pacients ingressats, 8 més en les últimes 24 hores.\nRegió metropolitana sud: L’Rt baixa cinc centèsimes a 0,95\nLa regió metropolitana sud suma 359.498 casos confirmats per PCR o TA, 1.709 més. En total són 372.929 amb totes les proves. Les persones que han mort per coronavirus en aquesta regió són 4.351, cap més en les últimes 24 hores.\nEl risc de rebrot retrocedeix 521 punts, fins a 5.405, i la velocitat de propagació baixa vuit centèsimes d’1,03 a 0,95. El 18,77% de les proves que es fan surten positives. La incidència acumulada a set dies se situa en 2.635. A la regió hi ha 479 pacients ingressats, 17 més que en el darrer balanç.\nLa regió sanitària de la Catalunya central té un total de 147.743 casos acumulats confirmats per PCR/TA, 688 més. La xifra s’eleva a 153.346 si es tenen en compte totes les proves. Des de l’inici de la pandèmia han mort 2.609 persones en aquesta regió, cap més en les últimes 24 hores.\nEl risc de rebrot cau 612 punts, fins a 5.849, i la taxa de reproducció baixa nou centèsimes i se situa en el 0,96. La incidència a set dies és de 2.832 i el 19,65% de les proves que es fan donen positiu. A la regió hi ha 227 pacients ingressats (+9).\nCamp de Tarragona: el 23,07% de les proves, positives\nAl Camp de Tarragona s’han registrat 143.541 casos confirmats per PCR o test d’antígens, 1.242 més. Si es tenen en compte totes les proves, el nombre de casos acumulats des de l’inici de la pandèmia és de 145.718. En aquesta regió han mort des de l’inici de la pandèmia 1.285 persones, cap més.\nEl risc de rebrot recula 348 punts, fins a 6.607, i l’Rt baixa sis centèsimes, fins a 1,12. La incidència a 7 dies baixa a 3.084. L’índex de positivitat de les proves diagnòstiques és del 23,07%. En aquesta regió hi ha 190 pacients ingressats, 11 més que en l’últim balanç.\nTerres de l’Ebre: 52 ingressats (+3)\nLa regió sanitària de les Terres de l’Ebre acumula, des de l’inici de la pandèmia, 39.094 casos confirmats per PCR o TA, 318 més que en el balanç anterior, i 39.640 si es tenen en compte totes les proves. En aquesta regió han mort 230 persones des de l’inici de la pandèmia, cap més respecte l’últim balanç.\nEl risc de rebrot baixa fins a 5.411 (-406) i l’Rt ho fa fins a 1,02, set centèsimes menys. La incidència a 7 dies és de 2.631. El 18,14% de les proves que es fan surten positives. A la regió hi ha 52 persones ingressades, tres més que en el balanç anterior.\nRegió de Girona: l’Rt baixa una dècima fins a 0,96\nA la regió sanitària de Girona, els casos confirmats per PCR i TA acumulats són 231.971 (+1.287) i 236.241 si es tenen en compte totes les proves. Des de l’inici de la pandèmia han mort 2.491 persones, cap més des de l’últim recompte.\nEl risc de rebrot baixa a 5.931 (-689) i l’Rt baixa una dècima, fins a 0,96. La incidència a set dies baixa a 2.885. El 20,71% de les proves que es fan surten positives. Hi ha 296 persones ingressades en aquesta regió, 18 més que en l’anterior balanç.\nSe superen els tres milions de terceres dosis administrades\nDes de l’inici de la pandèmia, s’han administrat 6.460.264 primeres dosis de la vacuna i 5.659.434 segones dosis, 1.878 i 2.908 més, respectivament, respecte a l’última actualització. En paral·lel, s’han administrat 3.006.562 terceres dosis, 14.439 més respecte a l’última actualització, i la pauta completa arriba a un total de 6.181.679 persones, fet que representa el 77,6% de la població. A més, el 42,3% ja estan vacunats amb la dosi de reforç, que inclou la tercera dosi o la segona en el cas de les persones vacunades amb Janssen (monodosi) i aquelles persones que han passat la covid i també van rebre una única punxada.\nPer franges d’edat, tenen la dosi de reforç el 87,8% dels ciutadans de 80 anys o més; el 86,2% dels de 70 a 79 anys; el 78,5% dels de 66 a 69; el 73,7% dels de 60 a 65 anys; el 58,1% dels de 50 a 59; el 43,8% dels de 45 a 49 anys; el 34,1% dels de 40 a 44 anys; el 21% dels de 35 a 39 anys, i el 16,1% dels de 30 a 34.\nPel que fa als menors de 30 anys, que fins ara no es podien posar encara la tercera dosi, tenen la pauta completa el 77,5% dels de 20 a 29; el 86,2% dels de 16 a 19; el 61,1% dels de 12 a 15 anys, i el 4,4% dels infants de 5 a 11 anys. En aquesta última franja, el 41,2% ja té la primera dosi.


La ministra de Treball defensa el caràcter estructural dels ERTO: «Han vingut per a quedar-se»\nYolanda Díaz assegura que són molt eficaços per afrontar crisis\nActualitzada 02/10/2021 a les 13:37\nLa vicepresidenta segona del Govern i ministra de Treball, Yolanda Díaz, ha defensat aquest dissabte l'eficàcia dels expedients de regulació temporal d'ocupació (ERTO) per a afrontar les crisis conjunturals de les empreses i els seus treballadors, per la qual cosa ha anunciat que s'incorporaran a la reforma del mercat laboral: «Han vingut per a quedar-se».\nDíaz ha participat aquest dissabte en el Parador de Turisme de la Granja (Segòvia) en el debat de clausura de la VII Trobada Intergeneracional organitzat per Fòrum de Fòrums, on ha sostingut que ha estat «la primera vegada» que Espanya afronta una crisi econòmica «sense deixar caure a les empreses i sense acomiadaments massius».\nEn declaracions als periodistes, la ministra de Treball ha assegurat que els ERTO «són el mecanisme de protecció social per excel·lència que ha salvat a més de 550.000 empreses, i a més de 3,6 milions de treballadors». «No ho dic jo, sinó tots els organismes internacionals», ha afegit.\nAixí mateix, ha posat de manifest que «és la primera vegada» que a Espanya es gestiona una crisi «sense deixar caure a les empreses i sense acomiadaments massius, per la qual cosa és un mecanisme eficaç, que ha vingut per a quedar-se i que formarà part de la reforma del mercat de treball».\nD'aquesta manera, ha afegit que «d'ara endavant, quan les empreses tinguin problemes conjunturals, podran acollir-se a un mecanisme de flexibilitat interna com són els ERTO».\nDíaz ha precisat que el límit temporal de la pròrroga dels ERTO està fixat fins al 28 de febrer d'acord amb els agents socials, però han convingut igualment que «abans del 31 de desembre ha d'estar publicada la reforma del mercat laboral, i aquest mecanisme formarà part de la nova legislació laboral amb caràcter estructural».\nLa ministra ha desgranat alguns detalls de la seva intervenció en aquesta trobada internacional, on va participar en la taula «Economia, ocupació, democràcia: Què ens juguem?» al costat del governador del Banc d'Espanya, Pablo Hernández de Cos, i el catedràtic de Ciència Política de la Universitat de Göteborg Víctor Lapuente.\nAixí, ha posat l'accent en el problema de l'accés a l'habitatge a Espanya, i ha assenyalat que les famílies espanyoles dediquen el 40 per cent dels seus recursos a aquest efecte, enfront del 24 per cent de la Unió Europea.\nAixí mateix, ha assenyalat que el 55 per cent dels joves espanyols «no són capaços d'emancipar-se fins als 29 anys», per la qual cosa ha assegurat que «no pot haver-hi una recuperació econòmica justa si no abordar aquest problema», que inclou a més trets com que «el 41 per cent» dels lloguers són «abusius».\nPreguntada per la marxa de les negociacions pressupostàries amb el PSOE, Díaz ha insistit que aquest és un problema real dels joves i de les famílies espanyoles, que no necessiten «discursos paternalistes», sinó que els arreglin un problema com el de l'habitatge, que és al costat de l'atur el principal.\n«És un tema greu», ha insistit la ministra, convençuda que Unides Podemos està negociant «com ha de fer per a garantir una recuperació justa».\nComenta el contingut : La ministra de Treball defensa el caràcter estructural dels ERTO: «Han vingut per a quedar-se»


de John Steinbeck (Novel·la)\nLa novel·la més famosa de John Steinbeck, Premi Nobel de 1962, amb la qual va guanyar el premi Pulitzer de 1940.\nLa família Joad és una de les milers de famílies que han de deixar la terra erma i polsegosa d’Oklahoma. La seva fugida per la ruta 66 els portarà cap a Califòrnia, la terra promesa. Quan arribin, però, es donaran compte que no era com els hi havien explicat…\nUn retrat de la depressió dels anys 30 del segle passat amb molts paral·lelismes amb l’època que estem vivint.\nde Giorgio Moroder (CD)\nde Woody Allen (DVD)\nMagia a la luz de la luna és una comèdia romàntica escrita i dirigida per Woody Allen. La pel•lícula està protagonitzada per Colin Firth, Emma Stone i Marcia Gay Harden entre d’altres, i està ambientada a la Riviera Francesa durant els anys 20.\nLa història gira entorn de Stanley Crawford, mag i il•lusionista britànic, amb un caràcter molt racionalista, que es dedica a desemmascarar mèdiums, espiritistes i altres xarlatans que ell considera autèntics farsants. La nit del seu darrer espectacle a Berlín, un vell amic que fa molt de temps que no ha vist, apareix per demanar-li que l’acompanyi a França per desemmascarar una mèdium que està enganyant a una família britànica de la qual ella n’ha seduït l’hereu. Stanley però, queda impressionat per la clarivident que a més de ser intel•ligent és bonica. Tot això farà que passin una sèrie de fets màgics que sacsejaran la vida de tots dos.\nPel•lícula irònica, amb bon ritme i amb una molt bona química entre els dos protagonistes.\nde Joan Miquel Oliver (CD)\nEl compositor i cantant mallorquí ha publicat el seu tercer disc després de la dissolució de la banda Antònia Font. Ens trobem davant d’una obra exquisida; deu cançons màgiques, plenes d’imaginació amb arranjaments arriscats que inclouen samba i cúmbia, i amb la producció de Quimi Portet. Una delícia.\nde José Miguel Gaona Cartolano (Matèries Adults)\nQuè hi ha abans i després de la mort? Una intensa llum ens mostra sempre el camí? Tots travessem un llarg túnel per tornar a la vida? Què veiem des d’allà i què sentim? Amb qui ens trobem? Des d’una aproximació divulgativa però de caràcter científic, el psiquiatre José Miguel Gaona ens explica en les pàgines d’aquest interessant llibre en què consisteixen les experiències properes a la mort (ECM). Amb nombrosos testimonis de persones creients i no creients que han patit l’anomenat «efecte túnel», analitza quins són els elements que formen part d’aquest viatge d’anada i tornada: els sons de la mort, la llum, els viatges astrals, les visites de familiars anteriorment morts. Com afirma en el pròleg Raymond Moody autor de l’exitós «Vida després de la vida» «els investigadors de tot el món comencen a descobrir que les profundes experiències espirituals dels moribunds resulten difícils d’explicar». I en paraules del Dr. Gaona: «El que ens estem jugant en intentar comprendre en què consisteixen les ECM no és només si hi ha vida més enllà de la present, sinó també si podem entendre els complexos models de consciència, incloent la percepció sensorial o la memòria, ja que aquests processos podrien estar enfrontats als coneixements actuals de la neurofisiologia ».La vida en una« pel•lícula »i la tornada enrere, tècniques per apropar-se a una ECM, viatjes astrals i sortides extracorporals, sensació de presències. ¿L’àngel protector? Pròleg de Raymond Moody.\nde Rachel Williams (Conte infantil de matèria)\nExplora els mapes dels sets continents amb centenars d’activitats i reptes perquè els aventurers de qualsevol edat en gaudiu sense moure-us de casa. Aquest llibre et farà viure aventures inoblidables, als llocs més remots del planeta, juntament amb les descobertes més increïbles: saluda els pingüins de l’Antàrtida, balla a ritme de samba al Brasil o passeja en góndola per Venècia. Acompanya dos joves aventurers en un viatge a més de 30 països. A cada pàgina aprendràs centenars de coses i descobriràs mil i una curiositats.\nd’Albert D. Arrayás (Conte d’imaginació infantil)\nAquesta és l’aventura del pirata Ulisses el Barba-Roig. Un pirata que tenia tanta gana que un dia va decidir menjar-se totes les estrelles. Però com s’ho farà per arribar al cel? I què en dirà la lluna, de quedar-se tota sola? Una divertida i delicada història amb sirenes, remolins de vent, balenes gegants, cofres amb tresors i moltes estrelles.\nEl Pirata de les estrelles, és una divertida història sobre l’amistat i l’empatia editat per Babulinka Books, un projecte editorial que pretén submergir petits i grans en l’educació emocional i el creixement interior.\nd’Isabel-Clara Simó (Novel·la juvenil)\nQui és aquesta Tzoé, apareguda de sobte, no se sap d’on? Ha arribat amb la cara bruta i els ullets ombrejats de por. Al voltant dels quatre anys, no parla cap llengua coneguda, però aprèn la nostra amb una velocitat insòlita. Els seus primers amics són Ximo el Roig, que té un mas i unes poques bèsties, i Hermínia, la infermera en cap de pediatria de l’hospital. Ells es fan càrrec d’aquesta criatura misteriosa d’ulls color mel i somriure lluminós, extremadament intel•ligent i sensible, que de seguida comença a donar mostres d’un poder extraordinari, capaç fins i tot de curar els malalts. Tzoé és un enigma per resoldre, però sembla que les claus per a seguir el seu rastre s’han esborrat quasi completament…\nCiao bella!: Italian girl singers of the 60s\nGaudiu d’aquesta recopilació de cançons italianes dels anys seixanta amb artistes com Mina, Rita Pavone, Patty Bravo…totes elles grans dames de la cançó melòdica.\nVivim del cuento; il·lustracions: Marta Munté (llibre infantil)\nÉs ben conegut el conte de la Rateta que escombrava l’escaleta. Però no és gens conegut La rateta que llegia a l’escaleta!!!\nA La rateta que llegia a l’escaleta, com que la rateta no és massa presumida el que decideix és comprar un llibre, perquè li encanta llegir! I és clar, al seu pretendent també li ha d’encantar llegir, així que es posa a llegir a l’escaleta…\nAmb un final feliç i molt bibliotecari és un conte que agrada moltíssim als nostres petits lectors. A més, les il·lustracions de la Marta Munté són molt boniques.\nde Marta Alonso (Fotografia)\ntertúlies a badalona tertúlies temàtiques Contes terútlies temàtiques eTertúlia tertúlies en català jordi font i agusti activitats a les biblioteques horaris biblioteques de badalona tallers infantils autors filmoteca Exposició activitats per adults Badabiblios biblioteques de badalona Biblioteca Lloreda Biblioteques Badalona Recomanacions setembre Hora del conte activitats infantils musica Xarxa Municipal de Biblioteques de Badalona contacontes taller a badalona infantil Tertúlies clubs de lectura per a adults horaris biblioteques Taller activitats a badalona Badalona Biblioteca Can Casacuberta activitats literàries música africana clubs en català clubs de lectura horaris estiu biblioteques sessions de filmoteca horaris de setembre clubs en anglés Biblioteca Llefià-Xavier Soto horaris tertúlies amb autor


Albert Maurell, alcalde de Prullans\tDestacats\n“La Festa Major de Prullans ha de ser la festa de tothom”.\nAl vessant solell de la muntanya es troba el municipi de Prullans, anomenat el mirador de la Cerdanya per la seva gran panoràmica sobre la Serra del Cadí. Amb restes de l’antic recinte murallat, de l’antic castell dels barons de Prullans i amb la conservació de l’absis semicircular romànic a l’església de Sant Esteve, Prullans ofereix no només natura sinó cultura i patrimoni. Al llarg de l’any Prullans celebra diverses festes, com la de Sant Antoni o festa del ramaders, la Rostita per diumenge de Carnaval o la Festa Major del maig de la que el seu alcalde Albert Maurell ens fa cinc cèntims.\nTota Festa Major té una advocació a un Sant… En el cas de Prullans quin és? Quin origen té aquesta festa?\nLa Festa Major, no té cap advocació a un Sant, antigament es celebrava el primer diumenge de maig i per motius climatològics es va canviar a l’últim diumenge de maig. Actualment es celebra a la sala Sant Esteve de Prullans, concretament des de l’any 2007, ja que anteriorment es celebrava a l’embalat de la Plaça Major. El que si té una advocació a un Sant és la Festa Petita que es celebra el dia 26 de desembre, Sant Esteve.\nNo hi ha un acte tradicional concret, els actes tradicionals de tota la vida i que no poden faltar a la festa major de Prullans són: el ball, el concert de l’orquestra Maravella i les sardanes.\nLes activitats infantils i també els actes per als més joves.\nEs mantenen les tradicions de la festa, no obstant, sempre innovant i intentant adaptar-nos a l’actualitat.\nLa Festa Major de Prullans ha de ser la festa de tothom, petits i joves, adults i grans, i tothom s’hi ha de sentir representat, siguin veïns del poble o forans que ens vinguin a visitar.\nMés en aquesta categoria: « Bartomeu Baqué, alcalde de Bolvir Coneixes a... Marc Abril i Els Pastorets de Mataró? »


TAC12 TV - Notícies 12. 22/11/2019\nNotícies 12. 22/11/2019\nDivendres, 22 Novembre 2019 20:52\nLaura Solé i Joan Tortosa han sortit en llibertat aquest migdia. Els dos joves van ser empresonats des de la setmana de protestes per la publicació per la sentència del TSJ. Segons Juristes per la República, el Jutjat d'Instrucció número 1 de Tarragona ha dictat interlocutòria acordant l’alliberament dels joves tarragonins amb una fiança de 2000 euros per cadascú.\nAvui és l'últim dia en què els Ajuntaments afectats per la riuada del Francolí presentin els informes i balanços per a optar a les ajudes estatals. És la data límit quan es compleix just un mes dels aiguats. En aquest punt els alcaldes es mostren preocupats per l'abast final que puguin tenir els ajuts amb l'interrogant posat, sobretot, sobre aquells particulars, la majoria, que han quedat descartats d'aquesta convocatòria estatal.\nEls agents turístics de la Costa Daurada i les Terres de l'Ebre s'emplaça a treballar per la diversificació del sector i el desenvolupament de l'activitat en l'àmbit rural. És el compromís que la Diputació de Tarragona pren de la 29a Nit del Turisme que es va celebrar ahir a Tarragona premiant els restaurants amb estrella michelen de la demarcació i la Ruta del Trepat de la Conca de Barberà.\nI aquest cap de setmana compartirem amb tots vostès l'aniversari de TAC12 amb l'emissió de la gala de celebració dels 10 anys de vida de la Televisió Pública del Camp de Tarragona. Actuacions musicals, espectacles i moltes sorpreses sobre l'escenari del TAS de Salou que ara reviurem a les cases del Camp de Tarragona.\nToni Seligrat prepara canvis a l'onze inicial per estrenar-se diumenge com a entrenador del Nàstic. Ho farà davant l'Ejea, en zona de descens, i mentre afirma que l'equip ja ha millorar anímicament.\nMés en aquesta secció: « Notícies 12. 21/11/2019 Notícies 12. 25/11/2019 »


Hidraqua llança un sistema d'alerta a la Comunitat per avisar als seus clients de les incidències\nHidraqua ha llançat un sistema d'alertes en línia per informar els seus clients de l'evolució d'incidències en el subministrament d'aigua, tant programades com provocades per avaries, un servei ja es troba operatiu en quinze localitats.\nEste nou sistema d'informació digital ha suposat una ampliació de les Servialertas, un servei multimèdia gratuït orientat a informar els clients de qüestions relacionades amb el contracte d'aigua potable i sanejament, ha informat Hidraqua.\nAnteriorment, Servialertas permetia el client rebre informació sobre qüestions relatives a lectures de comptador, avisos d'excés de consum, devolucions bancàries, incidències en factures o nous serveis de l'empresa, entre d'altres.\nAra, el nou sistema d'alertes en línia permet també als ciutadans, mitjançant SMS o correu electrònic, rebre informació relativa a l'evolució dels talls a la xarxa que vagin a afectar la seua subministrament d'aigua, com la data i hora prevista d'inici , ha informat la companyia.\nEste sistema s'anirà implantant en tots els municipis en què treballa la companyia a la Comunitat Valenciana, encara que a dia d'hui ja es troba operatiu a Benidorm, la Vila Joiosa, Orxeta, Algueña, Camp de Mirra, Salines, Benferri, Daya Nova , Jacarilla, Agost, Aigües, Mutxamel i Xixona.\nAixí mateix, també s'ha implantat en els municipis d'Elx i Torrevieja, On Hidraqua opera juntament amb l'Ajuntament de la localitat sota la denominació Aigües d'Elx i Agamed, respectivament, ha informat l'empresa.\nEl servei de Servialertas es va posar en marxa amb l'objectiu de potenciar la proximitat amb el client en línia. L'any 2016 es van enviar al voltant de 400.000 Servialertas i amb el nou servei es preveu intensificar la comunicació amb els clients.


Mark Cavendish (Sky) marca territori amb un primer triomf a l'esprint al Tour de França\nEl campió del món ha aconseguit a Tournai una de les victòries més treballades de la seva carrera, en què ha superat tot el tren de Lotto-Belisol per a Greipel\nBarcelonaEl campió del món Mark Cavendish (Sky) no ha deixat dubtes de la seva condició de millor esprintador actual i ha estat el més fort a la primera arribada massiva del Tour de França. El britànic, amb tan sols 27 anys, ja suma 21 etapes a la principal cursa ciclista i ja és el sisè a la història amb més parcials, a només quatre del tercer lloc.\nEl potent rodador francès Anthony Roux (FDJ) ha tensat els quilòmetres previs a l'esprint mantenint el pols amb el pilot, en què tant els equips dels esprintadors com els dels favorits, que no volien perdre la posició, ja estaven treballant. Arribant a Tournai, ha estat Lotto-Belisol, l'equip d'André Greipel, el que ha dominat el llançament de l'arribada.\nEl veterà Greg Henderson ha llançat l'arribada per a Greipel, però Cavendish, amb una gran remuntada fins arribar a la seva roda, ha estat capaç de superar-lo a l'esprint. "Sabia que seria difícil i perillós, amb tots favorits lluitant per la posició, però alhora puc esprintar amb menys pressió perquè l'equip treballa per a la general de Wiggins", ha declarat el campió del món.\nciclisme Tour de França Mark Cavendish


Publicat el Dijous, 03 Octubre 2019 13:34\nQuan arriba la Policia Local al lloc del succés, a causa de la gravetat dels fets i davant la impossibilitat de poder comprovar l'estat dels ocupants, els agents es despengen per la paret del penya-segat, realitzant una cadena humana. Una vegada han aconseguit arribar al vehicle, han ajudat a sortir d'aquest als ocupants que, utilitzant unes cordes de subjecció, van ser traslladats a la zona d'accés a la via per a ser reconeguts pels serveis d'emergències. Posteriorment van ser traslladats al centre hospitalari.\nUna vegada el conductor va ser atès pels metges, va ser sotmès a la prova d'alcohol que va donar com a resultat 0,48 mg/l i 0 '47mg/l. La Policia Local va realitzar les diligències de prevenció.


Inicio Valencia La Vall d'Albaida Homenatge als afusellats per la dictadura franquista de Benigànim i Albaida en...\nImatge de l'acte celebrat a Albaida.\nLes 18 persones represaliades van ser afusellades el 10 i 16 de juny de 1939\nEl dissabte passat, 12 de juny de 2021, l’associació Memorial Democràtic de la Vall d’Albaida junt amb els ajuntaments d’Albaida i Benigànim, van realitzar un íntim homenatge en memòria de 18 persones assassinades el 10 i 16 de juny de 1939, per la repressió franquista i que van ser llançades a una fossa comuna en el cementeri d’Albaida. Entre aquestes 18 persones hi havia 8 veïns d’Albaida i 10 veïns de Benigànim, que hui en dia, segueixen soterrades a la mateixa fossa comuna. Aquesta història tan sols uns pocs saben i molt tímidament parlen, ja que fou un fet que terroritzà tot un poble i baix el temor de sofrir possibles represàlies van callar.\nL’acte va començar amb la visita del lloc on els assassinats van ser afusellats, que es troba a una de les parets exteriors del cementeri, aquesta informació ha estat possible gràcies a diferents testimonis d’oïda, veïns d’Albaida. Al mateix lloc, la néta d’una de les víctimes, deposità un ram amb díhuit clavells blancs un per cadascun dels afusellats.\nA continuació, els assistents caminaren per l’exterior del cementeri i entraren per la porta posterior, fent el mateix recorregut que feren els cossos sense vida dels assassinats fins a la fossa. Davant la fossa, sense cap lapida o identificació de qui llau en aquell lloc, que tan sols està delimitada des del 29 de novembre de 2020, es recordaren a cadascuna de les víctimes.\nSeguidament, els representants dels ajuntaments de Benigànim i d’Albaida, deixaren dues corones de flors al damunt de la fossa, demostrant el seu compromís per recuperar la memòria i la dignitat, dels que un dia foren veïns dels respectius pobles. L’alcaldessa de Benigànim, Amparo Canals Senabre i el regidor de Memòria Democràtica d’Albaida, Alejandro Quilis Moscardó, digueren unes paraules relacionades amb la tasca de recerca de familiars i informació que s’està realitzant, per dur a terme el projecte de localització, exhumació i identificació, i la satisfacció de poder soterrar dignament a les restes de les víctimes amb els seus familiars.\nGràcies als responsables del cementeri, la funerària Funepont, durant l’acte va poder estar al damunt de la fossa un socarrat amb la identificació dels assassinats, que va ser depositat el 29 de novembre de 2020, el mateix dia de la presentació del llibre ‘Albaida 1931-1949. República, revolució social i repressió franquista’ que va tindre lloc al cementeri, però que poc després va desaparèixer. Dies abans d’aquest homenatge, per sorpresa dels responsables del cementeri, el trobaren trencat dintre d’un nínxol buit i el reconstruïren.\nL’homenatge acabà amb la lectura del mateix autor Miquel Mollà membre de Memorial Democràtic de la Vall d’Albaida i familiar d’un dels milers d’afusellades a Paterna, d’una poesia dedicada a totes les víctimes assassinades per la repressió franquista.\nVICTIMES ASSASSINADES EN ALBAIDA PER LA REPRESSIÓ FRANQUISTA\nEmilio Carbonell Guarner (Benigànim) Cementeri 10/06/1939 35 anys\nJoaquín Cuquerella Benavent (Benigànim) Cementeri 10/06/1939 29 anys\nAntonio Moscardó Vayà (Benigànim) Cementeri 10/06/1939 29 anys\nVicente Ramon Moscardó Vidal (Benigànim) Cementeri 10/06/1939 31 anys\nManuel Segrelles Blasco (Albaida) Cementeri 10/06/1939 27 anys\nFrancisco Segrelles Blasco (Albaida) Cementeri 10/06/1939 31 anys\nVicente Seguí Vidal (Albaida) Cementeri 10/06/1939 23 anys\nJosé María Senabre Gomar (Benigànim) Cementeri 10/06/1939 39 anys\nBautista Soler Bataller (Albaida) Cementeri 10/06/1939 32 anys\nEnrique Tormo Tormo (Albaida) Cementeri 10/06/1939 54 anys\nJosé María Tudela Mateu (Benigànim) Cementeri 10/06/1939 43 anys\nManuel Benavent Sanz (Benigànim) Cementeri 16/06/1939 45 anys\nBautista Cuquerella Sanchis (Benigànim) Cementeri 16/06/1939 37 anys\nMiguel Cuquerella Sanchis (Benigànim) Cementeri 16/06/1939 45 anys\nAntonio Ferrándiz Chafer (Albaida) Cementeri 16/06/1939 24 anys\nPerfecto Ribes Tudela (Benigànim) Cementeri 16/06/1939 47 anys\nRafael Sempere Tormo (Albaida) Cementeri 16/06/1939 27 anys\nBautista Soler Vicedo (Albaida) Cementeri 16/06/1939 27 anys\nArtículo anteriorLa Oreja de Van Gogh i l’alacantina Samantha de OT completen el cartell de Sant Bernat d’Alzira que encapçala La Fúmiga\nArtículo siguienteL’Ajuntament de Xàtiva aprova la concessió de cinc beques per al ‘Programa Experiència’ del Pla Millenial 2021-2025\nL’Ajuntament d’Ontinyent assolirà en 2018 una reducció del seu deute d’un 55% respecte a 2011


Les dones fan memòria – CGTCatalunya\nInici > General > Notícies > Les dones fan memòria\nDonar veu a les dones que van viure la República, la Guerra Civil i la postguerra és la temàtica principal d'alguns dels deu estudis de recerca de les comarques del Camp, el Priorat, la Conca de Barberà i el Baix Penedès, que l'any passat van rebre ajuts del Programa per al Memorial Democràtic, que promou el govern de la Generalitat. Dones anònimes, que van viure la duresa de la rereguarda durant el conflicte bèl·lic, i després les penúries, i també les represàlies, del règim franquista, són les protagonistes dels projectes dels ajuntaments de Reus i Calafell presentats al programa, i que ara són a punt de publicar-se. També les dones són part important de la reconstrucció de la història de l'hospital de sang, que va funcionar a Cambrils durant la guerra.\nFoto: AJUNTAMENTS DE REUS I CALAFELL I ARXIU MUNICIPAL DE CAMBRILS\n+ A l'esquerra, la reusenca Francisca Carrasco, en els temps de la República en què es deia Igualdad i no Francisca, amb els seus germans. A dalt, la calafellenca Anita Rovira i la seva família, a l'època de la verema. A sota, metges i infermeres –entre les quals hi ha les reusenques Antònia Domènech i Rosa Monné– fotografiats l'estiu de 1936 en una sala d'operacions de l'hospital de sang de Cambrils. Foto: AJUNTAMENTS DE REUS I CALAFELL I ARXIU MUNICIPAL DE CAMBRILS\nFoto: ARXIU MUNICIPAL DE CAMBRILS AJUNTAMENT DE CALAFELL\n+ A dalt, tres de les infermeres que van treballar a l'hospital de sang de Cambrils, la història de les quals han explicat les filles. A sota, Carme i Montserrat Mañé apareixen entre els mariners que anaven a la barca del seu pare, a Calafell, als anys quaranta. Foto: ARXIU MUNICIPAL DE CAMBRILS AJUNTAMENT DE CALAFELL\nEl temps d'unes dones. República, guerra i postguerra és el treball que ha promogut l'Ajuntament de Reus i que, segons explica la seva autora, la historiadora Dolors Joanpere, recull les entrevistes fetes a trenta dones, la majoria de la capital del Baix Camp, sobre com van viure el temps comprès entre els anys 1931 i 1951. Encara amb por de dir segons què, ja que algunes d'elles eren familiars de persones que van patir represàlies durant el franquisme, o eren elles mateixes les perseguides per la dictadura, les entrevistades han anat desgranant els seus records, alguns dels quals fins i tot podrien aportar alguna novetat a la historiografia local: «Una em va parlar d'una connexió del refugi de la plaça de Prim amb el carrer de Sant Llorenç, cosa que els historiadors no sabíem. Però cal entendre que la memòria a vegades també pot fallar». Testimonis, també, com el de Francisca Carrasco, que va haver de canviar el seu nom original, el llibertari Igualdad, per poder tornar a Reus després d'un breu exili a França. Però haver-se dit Igualdad i formar part d'una família anarquista eren circumstàncies que pesaven massa a la dictadura, que la va acusar de ser una «espia» amb les consegüents detencions i arrestos domiciliaris i, en definitiva, anys de problemes amb el règim franquista.\nL'edat avançada dels testimonis urgeix a accelerar qualsevol treball de recerca sobre la primera meitat del segle XX que es basi en testimonis orals. Així, l'ajut del Programa per al Memorial Democràtic va ser definitiu perquè l'Ajuntament de Calafell premés l'accelerador en el treball El paper de les dones durant la Guerra Civil i la postguerra en l'àmbit rural i pescador: el cas de Calafell. Sandra Suárez, regidora de Benestar Social, lamenta, però, que dues de les dones entrevistades per al treball ja no el podran veure publicat. Una llàstima, diu, perquè les autores del treball, la historiadora Helena Aparicio i l'antropòloga Úrsula Subirats, van haver de vèncer algunes reticències a l'hora de fer parlar aquestes dones: «Dels períodes de la vida en què no ho has passat gaire bé, no t'agrada gaire parlar-ne». Suárez també explica que l'han impressionat de manera especial les històries de les dones que tenien els marits a la presó, un fet que les va obligar a fer-se càrrec del negoci familiar o a emprendre viatges llarguíssims i penosos amb tren per visitar el company a presidi, sense aconseguir-ho al final. Són testimonis que ajuden també a pintar un fresc de la vida quotidiana del Calafell d'aquells anys, tant l'agrícola que es desenvolupava al poble com la marinera de la platja. «I també una manera d'honorar-les».\nReconeixement és també el que ha impulsat els descendents de les infermeres de l'hospital de sang de Cambrils a col·laborar sense reserves en el treball de recerca que l'Arxiu Municipal de Cambrils va engegar fa uns mesos sobre el centre sanitari que va funcionar durant la Guerra Civil, i al voltant del qual es van organitzar diverses activitats l'últim trimestre del 2006. El ressò que va obtenir la iniciativa va animar moltes persones a donar testimoni d'una activitat i uns fets silenciats durant molts anys. La recerca, per tant, continua oberta per les noves dades que van arribant. La historiadora Montserrat Flores, responsable de l'Arxiu Municipal, explica, per exemple, que per primer cop s'ha pogut entrevistar un soldat que hi va estar hospitalitzat –Antonio González López, de Santa Coloma de Gramenet–, ja que fins ara s'havien obtingut testimonis de cambrilencs que havien estat pacients de l'hospital però no pas dels militars que hi eren traslladats des del front i que procedien d'arreu de Catalunya, de la resta de l'Estat i fins i tot de l'estranger. Però els testimonis més rellevants potser siguin els de les dones que, en el moment d'esclatar la guerra, s'estaven formant a l'Escola d'Infermeres que mesos enrere havia creat l'hospital de Reus. A finals de juliol de 1936, quan l'hospital reusenc es va fer càrrec de la gestió del cambrilenc, va enviar-hi algunes de les estudiants que es van responsabilitzar de l'atenció sanitària de l'hospital que s'estava posant en marxa a Cambrils i de la formació de les noies del poble que hi treballaven. En aquest sentit, han estat fonamentals les entrevistes a Antònia Domènech Mayoral, Rosa Monné Vidal i l'ara centenària Francisca Iglésies Fort, germana del geògraf i escriptor Josep Iglésies i propietària del conegut establiment El Barato de Reus, perquè han permès documentar les primeres setmanes de funcionament de l'hospital. Així, s'ha pogut confirmar que el centre conservava les instal·lacions del convent dels germans de La Salle que ocupava, però que el parament mèdic d'aquells primers moments era prou precari.\nPerò Flores troba especialment singular la història de les tres infermeres de la fotografia que apareix en aquesta plana. La de l'esquerra, que porta ulleres fosques perquè el 9 de juliol de 1938 la casa on dormien les infermeres de l'hospital va patir un atac aeri de l'aviació franquista i ella va perdre un ull; la del mig, que va estar molt de temps exiliada a Itàlia, en concret durant els anys 40 i 50; i la de la dreta, que es va casar amb un dels soldats ferits de la Batalla de l'Ebre que va estar ingressat a l'hospital. «Totes tres ja són mortes però les filles ens han insistit molt, durant la recerca, que a les seves mares els hauria suposat d'alguna manera una satisfacció i un reconeixement veure que es donava a conèixer la feina que van fer per alleugerir els sofriments dels altres».\nDe dos a deu\nEl Programa per al Memorial Democràtic va atorgar 63.532 euros l'any passat a les comarques del Tarragonès, Priorat, Baix Camp, Baix Penedès i la Conca de Barberà, en una convocatòria destinada a fomentar el coneixement de la repressió de la dictadura, de l'exili i de la deportació, dels valors i accions de l'antifranquisme «i, per tant, de totes les tradicions de la cultura democràtica». Si al 2005, el programa només va atorgar dos ajuts al territori (als ajuntament de Reus i de Santa Oliva), l'any passat van ser deu els treballs subvencionats. Entre d'altres, es van beneficiar l'Ajuntament de Montblanc per un projecte d'arxiu virtual de la memòria local de la Conca de Barberà i la Baixa Segarra; el Sindicat Agrícola de Constantí, per l'estudi històric Viure de la terra, que recull l'activitat, en especial la desenvolupada durant la República i la Guerra Civil, del sindicat, que es va crear l'any 1905; la Fundació d'Estudis Socials i Nacionals Josep Recasens i Mercadé, pel projecte Memòria de lluita per a la llibertat a trenta anys de l'Assemblea de Catalunya; el Consell Comarcal del Tarragonès, per un cicle de conferències sobre la República; i l'Ajuntament de Tarragona, per un projecte, també, de difusió de la ciutat dels anys de la República.\nL'edició d'enguany del Programa per al Memorial Democràtic continuarà amb el suport als projectes adreçats a la restitució de la memòria democràtica, però amb especial atenció a aquells que estan centrats en el període de la transició, és a dir, des de mitjan anys 60 fins a l'ingrés de l'Estat espanyol a la Unió Europea.\nGuiats fins a la fossa d'Albinyana\nEl programa per al Memorial Democràtic també ha atorgat un ajut a l'Ajuntament d'Albinyana pel projecte Guiats fins a la fossa. Segons l'alcalde, Joaquim Nin, el projecte ha consistit a senyalitzar i dignificar la fossa comuna del cementiri vell, on hi ha enterrats 56 soldats republicans que van morir en la retirada del 20 de gener de 1939 i als quals es ret homenatge cada 11 de Setembre. L'Ajuntament d'Albinyana va protagonitzar una forta polèmica l'any 2003, en què va denegar el permís per exhumar la fossa segons un projecte que promovien arqueòlegs i forenses de tres universitats, entre les quals hi havia la Rovira i Virgili. Nin destaca que a la fossa també s'hi enterraven durant anys veïns del poble. «No ens va semblar correcte l'exhumació, però mai no hem volgut amagar la història de la tomba. Prova d'això és l'actuació que ara hi hem dut a terme».\nEl comiat del Priorat als brigadistes\nPreludi de l'última batalla: les Brigades Internacionals al Priorat 1938 és el títol de l'exposició que l'associació No Jubilem la Memòria, amb seu a Marçà, té previst inaugurar el proper 12 de maig perquè visiti les poblacions de la comarca i de la resta de Catalunya. L'exposició és el fruit de les feines de recerca i documentació sobre l'actuació de les Brigades Internacionals, en especial de la Brigada Lincoln nord-americana, que l'associació du a terme des de fa anys, i que també han rebut el suport econòmic del programa per al Memorial Democràtic. L'exposició oferirà més de 120 fotografies de Robert Cappa i de brigadistes com Milton Wolf i André Marty, que ha recopilat la mateixa presidenta de l'associació, la historiadora britànica Angela Jackson. No Jubilem la Memòria agrupa persones interessades a conservar els fets històrics i la memòria de la II República i de la Guerra Civil a la comarca del Priorat i, en especial, dels voluntaris d'arreu del món que van lluitar en el bàndol republicà.


Fira Medieval Eivissa 2013.- 1 | una mica de tot arreu\nFira Medieval Eivissa 2013.- 1\nDe fires medievals se’n fan moltes però després de veure la d’Eivissa t’adones de que aquesta és la Fira Medieval amb majúscules. Les altres, unes amb més encert i unes amb menys, recreen ambients, oficis i espectacles d’altres temps. Aquesta també però ho fa amb grau superlatiu.\nEivissa Medieval, aquest és el nom que té la fira, és espectacular. Els carrers del nucli antic es transformen en espais que recorden princeses i cavallers. El color dels estandards i l’alegria dels comediants animen continuament, durant tot un cap de setmana, els carrers d’aquesta zona històrica. El gruix de la fira es troba a Dalt Vila que és una zona única e irrepetible. La Unesco la va declarar Patrimoni de la Humanitat l’any 1999. En motiu d’aquesta declaració es va iniciar la fira que ja porta fent-se durant catorze edicions per gaudi dels illencs i illenques i, cada vegada més, de gent de fóra que ve per visitar-la.\nActualment unes 50000 persones passen cada dia per l’ampli espai que ocupa la fira. El gran ventall d’activitats, parades, racons especials, exposicions, mostres, exhibicions, edificis emblemàtics i, especialment, el poder veure continuament el mar des de qualsevol indret, fa que el pas per Eivissa Medieval sigui una experiència inolvidable i deixi a tothom amb ganes de tornar-hi.\nUn servei gratuït d’autobusos porta els visitants a la part més alta de Dalt Vila. De seguida, es comença a veure l’ambient de fira i el color de la decoració medieval que contrasta amb el blau intens del cel.\nL’església, que es troba al punt més elevat de la ciutat i n’és una referència, domina tot l’escenari de la fira.\nMirant cap aquest cel tan blau, amb els colors i les formes de les garlandes, ja es comença a endevinar que Eivissa Medieval sorprendrà i agradarà.\nEls racons típics d’aquesta part de la ciutat, amb aquests tocs de blau tan mediterrànis i amb la senzillesa d’una arquitectura popular, queden contrastats amb aquest anar i venir de diferents cultures i ceences religioses. L’estrella de David n’és una mostra.\nEn primer terme la vastíssima zona dedicada a la cultura àrab es contraposa i s’assembla, per la varietat i intensitat de colors, amb un dels darrers edificis inaugurats a Eivissa, el de l’arquitecte Jean Nouvel que es veu al costat oposat i davant el Club Nàutic.\nDalt Vila està situat en un puig, per tant, o puges o baixes. Aquí, aixecant els ulls, ja veiem com la torre del campanar es va allunyant…\nUn racó de la zona àrab que, ja ho veureu en un altre post, ofereix al visitant espais plens d’exotisme i color.\nEls tons de les façanes contrasten amb les teles que embelleixen els carrers.\nA voltes, amb tonalitats delicades, com aquesta barreja de gris i or…\n… i altres amb colors més pujats de to, fins i tot, en combinacions de blanc i negre.\nI granates, mostassa i verds.\nTot i fent joc amb el cel i els perfils de l’edifici, les garlandes creuen carrers, fent sostres de serrells que el vent fa voleiar .\nJa arribem a prop de la muralla, aquest impressionant cinturó de pedra que envolta Dalt Vila. Figures d’època romana donen fe, altra volta, dels pas de diferents cultures per l’illa.\nJa fóra de la ciutat fortificada la fira segueix. Tota aquesta zona propera està dedicada a la presentació de productes, artesanies, costums i oficis propis d’Eivissa.\nTanco aquest post amb la imatge d’un grup d’animació infantil. Cavalls de fusta i cavallers adolescents feien les delícies dels infants.\nper unamicadetotarreu a Juny 17, 2013\nCategories: Ciutats, Eivissa, Fires i moda, Història\n← No treguis l’estelada\nEivissa Medieval 2013.- 2 →


Creu Roja comptarà amb noves instal·lacions a Carlet - Vista impresión\nPOBLACIONES » Carlet » Creu Roja comptarà amb noves instal·lacions a Carlet\nCreu Roja comptarà amb noves instal·lacions a Carlet\nMiércoles, 7 de noviembre de 2018 | e6d.es\n• On poder millorar l'atenció social que ja realitzava en la localitat\nCreu Roja ha signat a Carlet el conveni que regeix la cessió de les seues noves instal•lacions en la localitat. Es tracta d'un nou Punt de Presència Local, que se situarà en una de les naus de la *Trilladora i estarà centrat inicialment a donar cobertura social als col•lectius més vulnerables.\nA l'acte ha assistit l'alcaldessa de Carlet, Maria Josep Ortega, el president provincial de Creu Roja a València, Rafael Gandia, a qui acompanyaven el coordinador provincial i la directora tècnica de zona de Creu Roja, Marcos Haro i Rosa *Sebastiá.\nD'aquesta forma, Creu Roja comptarà amb un espai on poder millorar l'atenció social que ja realitzava en la localitat, com l'Atenció a Persones en extrema vulnerabilitat i afegir a aquest altres projectes de proximitat, en el moment en què es puga comptar amb voluntariat, que és part fonamental de l'atenció social. “Obrir un punt de presència local de Creu Roja a Carlet ve a acostar l'ajuda que ja veníem desenvolupant, però sobretot, a ampliar els projectes de l'organització”, ha destacat el president provincial de Creu Roja a València, Rafael Gandia.\nL'alcaldessa de Carlet, Maria Josep Ortega, ha agraït a Creu Roja “la seua labor, en general, i de forma particular la tasca d'atenció social que es veurà reforçada amb aquest nova instal•lació, en habilitar-se com a espai de referència dels principals usuaris i usuàries dels programes que l'entitat desenvolupa, centrats de forma especial en aquest cas en el col•lectiu de persones en situació d'extrema vulnerabilitat”.


Terra de Comtes i Abats pren forma a la rectoria de Montgrony - Consell Comarcal Ripollès\nTerra de Comtes i Abats pren forma a la rectoria de Montgrony\nPortada » Notícies » Noticies » Terra de Comtes i Abats pren forma a la rectoria de Montgrony\nPublicat el 10 de maig de 2011 per ccripolles\nUna primera fase d'obres ha permès adequar l'espai de l'antiga rectoria de Montgrony per ubicar-hi l'Espai Expositiu sobre Otger Cataló i el Santuari de Montgrony. Una actuació emmarcada dins el Pla de Dinamització del producte turístic Terra de Comtes i Abats, que pretén posar en valor, des d’una perspectiva turística sostenible, el patrimoni cultural i natural del Ripollès, tangible i intangible, vinculat a la idea dels orígens de Catalunya. L'espai estarà a punt per poder atendre els visitants de la temporada d'estiu.\nL'obra ha permès adaptar l'espai per ubicar-hi a posteriori l'exposició sobre Otger Cataló i el Santuari de Montgrony.\nPer tal de completar aquesta primera fase, ja s'està treballant en una segona fase que consisteix a dotar l'espai de contingut per donar a conèixer aquest personatge mític, Otger Cataló, com també el propi Santuari de Montgrony, el seu entorn i el Castell de Mataplana de Gombrèn.\nPer altra banda, i per tal que el visitant pugui gaudir de l'entorn de Montgrony, s'ha adequat el camí fins a Sant Pere, amb la construcció de murs i esglaons i la col·locació de baranes fins a dalt a l’església.\nAquesta actuació ha tingut un cost de gairebé 300.000 euros, finançats entre el Pla de Dinamització del Producte Turístic Terra de Comtes i Abats, el programa Leader i l'Ajuntament de Gombrèn.\nEn un principi, la inauguració està prevista per la segona quinzena de juny i s'espera que el centre funcioni a ple rendiment de cara a aquest estiu.


Tanquen la residència de Segur de Calafell afectada per un brot de coronavirus per «greus mancances»\nConstaten mancances materials i assistencials greus en l'atenció als residents\nRedacció divendres, 9 d’octubre 2020 - 13:00h\nSorprenent decisió del Departament de Treball, Afers Socials i Famílies de la Generalitat al voltant de la residència Calafell Park de Segur de Calafell, que la setmana passada es va veure afectada per un gran brot de coronavirus, amb 82 contagiats. El Govern ha decidit tancar de forma cautelar la residència, en el marc del procediment sancionador obert després de les informacions rebudes al voltant del seu funcionament.\nGreus mancancs materials i assistencials\nSalut i Treball havien intervingut la residència fa una setmana, alhora que s'obria un expedient sancionador a l'empresa gestora del centre. Des d'aquell dia, la gestió va passar a mans de la Fundació Sociosanitària i Social Santa Tecla. Però ara han decidit tancar el centre residencial després de constatar que hi havia «mancances materials i assistencials de gravetat en l'atenció a les persones residents».\nSegons Treball, a partir del dilluns vinent es començaran a traslladar els 67 residents a l'equipament de referència del territori que es determini en funció de la seva salut. El brot va sumar un total de 82 contagiats, entre residents i treballadors, amb un mínim de dues persones mortes.\nEl Vendrell repeteix la franja d'atraccions lliures de soroll per la Fira\nCalafell salut Segur de Calafell Coronavirus


La Fiscalia demana al Suprem que confirmi els 6 anys de presó per a l'ex president del Barça Núñez pel cas Hisenda\nLa Fiscalia del Tribunal Suprem ha sol·licitat aquest dimecres la confirmació de la condemna que l'Audiència de Barcelona va imposar a l'empresari immobiliari i expresident del FC Barcelona Josep Lluís Núñez i a l'ex cap de la Inspecció d'Hisenda a Catalunya, José María Huguet, en el denominat 'caso Hisenda' que va destapar una xarxa de suborns a funcionaris i inspectors per eludir impostos.\nLa representant del Ministeri Públic s'ha expressat així en una vista pública celebrada en el Saló de Plens de l'alt tribunal per revisar la sentència que va condemnar a sis anys de presó a l'ex president del Barça i al seu fill, Josep Lluís Núñez Navarro, per delictes de suborn i falsedat documental.\nL'Audiència Provincial va condemnar a tots dos a pagar sengles multes de dos milions d'euros. El 'cas Hisenda' va imposar la pena més alta a Huguet --a treces anys de presó-- i va absoldre a l'empresari Javier de la Rosa d'una de les trames de corrupció més greus de la dècada dels 90 a Catalunya.\nEn la vista, la defensa del constructor i expresident del Barça Josep Lluís Núñez Clemente ha sol·licitat de forma subsidiària, com han fet altres advocats, que es rebaixi la seva pena amb l'atenuant de dilacions indegudes molt qualificades, en recordar que el judici va trigar una dècada a celebrar-se i la sentència més d'un any a ser dictada.\nAmb tot, ha negat que el seu client cometés un delicte de falsedat documental posat que els documents suposadament manipulats "no contenien fets" i ha considerat que hauria d'haver estat, en tot cas, condemnat per suborn passiu i no actiu, que conté penes més elevades.