Educació afectiva. La vivència de nodrir-nos i nodrir – univers biocentric\n17/06/2010 27/02/2012 tedeteresa\nLes emocions han estat des del seu origen remot, les responsables de l’evolució de l’ésser humà. Gràcies a elles, varem passar de l’anomena’t cervell reptilià, al cervell mamífer, fins al cervell dels primats, fent possible el desenvolupament de la raó i la intel·ligència superior dels homínids.\nAquesta evolució ha permès viure en estructures socials cada cop més complexes que ens han portat a una societat absurda, segregada i buida, lluny del significat de la vida per sí mateixa. S’ha prioritzat la raó fins al punt d’oblidar que l’ésser humà és essencialment afectiu i social.\nLa intel·ligència afectiva, sense ser un tipus especial d’intel·ligència, como la motora, l’espaial, la semàntica, l’emocional, la social,…), és la font comú de totes elles: l’Afectivitat.\nL’afectivitat organitza la percepció, va demostrar Ames en les seves investigacions sobre l’aprenentatge i la percepció, determinant que la qualitat de la intel·ligència s’organitza de la font afectiva. En les escoles, centres, institucions, organitzacions i en el propi sistema educatiu i social, no es contempla l’essència de l’ésser humà. Això fa que les dissociacions afectiu-motores siguin cada cop més emergents.\nEducar des de la vivència afectiva és nodrir-nos de la font mateixa de la vida. Et proposo recordar (del llatí re cordare, tornar a passar pel cor), els efectes que genera un ambient enriquit i protegit on la música, el moviment i la vivència grupal ens connecten amb la plenitud de sentir-nos vius. De quina manera?- Ens els Tallers d’estiu per a professionals de l’educació, la salut i l’acció social que tenen com a títol EDUCACIÓ AFECTIVA. La vivència de nodrir-nos i nodrir.\nQUÈ ÉS L’EDUCACIÓ AFECTIVA?\nL’educació afectiva és una proposta de treball vivencial fonamentat en l’Educació Biocèntrica i el Sistema Biodansa, que tenen com a principi comú el respecte a la vida o principi biocèntric.\nLa seva base metodològica és la vivència que actua directament sobre la intel·ligència afectiva resignificant-la.\nQUINS SON ELS OBJECTIUS D’AQUESTS TALLERS?\nL’objectiu d’aquests tallers és proporcionar als professionals de la salut, l’educació i l’acció social, un espai on nodrir-se i nodrir des d’una perspectiva holística que els permeti incorporar en la seva vida personal i laboral, eines i recursos per:\nRecuperar el joc i l’expressió creativa\nRevaloritzar la vida i celebrar-la en un espai de creació comú.\nResignificar la solidaritat com a vincles de comunicació afectiva.\nPotenciar la sensació de pertinença a la vida.\nExperimentar el sentit crític com a font d’intercanvi i creixement comunitari.\nRecordar el potencial trascendent de l’ésser humà\nAquest tallers es realitzaran:\nDies: divendres 1 d’octubre del 2010\nHorari: de 18,30 a 21,30h\nLloc: Espai Nuïtat, Arbúcies\n+info: Teresa 649 085 439 – email: sheroqua@hotmail.com\nNecessari portar roba còmoda.\nEtiquetado educació, inteligencia\nEntrada anteriorEl retorno a la consciencia\nEntrada siguienteUna realitat paral·lela


Contes de microbis - Editorial Reverté S.A\nDescargar portada (alta calidad)jpg ~ 816.3 kBPàgines de mostra~ 1.3 MB\nLa diversitat microbiana que hi ha en un estanyol, en un camp de blat, en una badia o a la nostra boca pot ser molt més gran que la diversitat d’animals i plantes en qualsevol lloc de la terra. És la biodiversitat invisible.\nDurant molt de temps s’ha tingut la idea respecte els microbis que eren uns organismes que existien només per causar malalties. Però convé que coneguem també l’existència de molts altres microbis que, en molts casos, no solament són beneficiosos per a les persones, sinó també necessaris. Els microbis aporten a la biosfera molts més beneficis que inconvenients. I n’hi ha alguns sense els quals la vida a la Terra seria impossible.\nArthur Kornberg (1918-2007), autor d’aquest llibre, va ser un bioquímic nord-americà guanyador del premi Nobel de fisiologia o medicina de 1959. L’origen d’aquests CONTES DE MICROBIS es remunta a la dècada de 1950, quan Kornberg explicava als seus tres fills contes que anava inventant sobre microbis i malalties. Unes dècades més tard, va narrar aquelles històries als seus néts, però va fer-ho amb un altre format: construint rodolins i altres versos fàcils i ficant en cada història el nom d’algun nét o néta o d’algun cosí dels seus néts.\nEn la majoria dels contes/poemes d’aquest recull, els protagonistes són microbis patògens, causants de malalties conegudes. Tanmateix, també en dedica alguns a microbis “bons”. Els contes van anar circulant entre parents i amics de Kornberg fins que l’editor Bruce Armbruster, de l’editorial University Science Books, va decidir-se a publicar-los, incloent-hi informació complementària i les divertides illustracions d’Adam Alaniz.\nCONTES DE MICROBIS és un llibre que ajudarà la mainada a entendre què són i que fan els microbis i que potser els estimularà a seguir unes normes higièniques. Es tracta d’un llibre molt especial, fruit de l’amor a la família i a la ciència de diverses persones. Especialment, del seu autor i de dues generacions de la seva família. És la continuïtat ininterrompuda de la replicació del DNA, al coneixement del qual tant va contribuir Arthur Kornberg.\nLa Fundació Alsina i Bofill, que té entre els seus objectius la promoció del català en el món de la ciència, i que ha participat en la traducció al català de llibres de texts universitaris de matèries científiques, dóna suport a la publicació en català d’aquesta obra de divulgació.\nLa traducció al català de CONTES DE MICROBIS ha estat tasca de Santi Montagud. Ricard Guerrero, membre de l’Institut d’Estudis Catalans i President de la Fundació Alsina i Bofill, i Mercè Piqueras, Expresidenta de l’Associació Catalana de Comunicació Científica, han estat els revisors del text.\nCiencias de la Vida, Biología, Microbiología\n531,28 MX$26,81 US$\nCuentos de microbios .


Transcendència de les coses ordinàries, de Joan Maragall.\nel dia 30.6.18\nGoigs a santa Pelaia. Fígols (Alt Urgell, Lleida).\nFígols Pellaia (santa)\nPoema a la Mare de Déu del Far. Sant Martí Sacalm (La Selva, Girona).\nGoigs a santa Apol·lònia. Ribelles, a Vilanova de l'Aguda (Noguera, Lleida).\nApol·lònia (santa) Ribelles Vilanova de l'Aguda


Rialp. Més superfície protegida i passos perquè Port Ainé rebi més esquiadors\nActualitzada 14/05/2019 a les 09:42\n© Una antiga trepitjaneu de Port Ainé, convertida en monument a l'estació a l'entrada de Rialp\nMés superfície protegida i més esquí caracteritzen els últims quatre anys a Rialp. L’ampliació del Parc Natural de l’Alt Pirineu va incloure 2.093 hectàrees en aquesta localitat a petició del mateix ajuntament, que espera obtenir així més recursos per a la ramaderia extensiva. Així mateix, el municipi aspira a tenir una entrada al Parc Nacional d’Aigüestortes per potenciar el turisme de naturalesa.Per la seua part, l’estació de Port Ainé, un puntal de l’economia del municipi, va assolir el seu 30 aniversari a mans de la Generalitat i amb xifres inèdites de públic. En els últims anys, la gran afluència d’esquiadors ha obligat a tancar l’accés alguns dies per aforament complet.\nFerrocarrils de la Generalitat (FGC), propietària d’aquesta estació i la d’Espot Esquí, porta a terme obres cada any per consolidar la carretera d’accés a les pistes. Així mateix, projecta una ampliació de les àrees d’aparcament per poder acollir més esquiadors. El municipi, per la seua part, demana ja l’ampliació del domini esquiable. És una cosa que el Govern ha començat a estudiar, encara que com a proposta a llarg termini: el dia a dia de les pistes del Pallars presenta prioritats que urgeixen més i projectes susceptibles de ser realitat en els propers anys (vegeu el desglossament).\nEl mandat acaba amb un projecte que haurà de culminar després de les eleccions: l’entrada en servei dels primers pisos tutelats per a la tercera edat de la comarca. És una obra fruit de la generositat de dos veïns de Rialp, els germans Farrero, que van sufragar de la seua butxaca la construcció de l’edifici i van assumir la direcció de l’obra per després cedir-la al municipi.\nAl marge dels seus projectes i aspiracions, el municipi també va ser notícia per un motiu gens agradable. L’ajuntament va ser víctima del segrest de dades dels seus ordinadors, una cosa que va poder solucionar sense cedir al xantatge gràcies a disposar de còpies de seguretat.


La revista 'Global Finance' nomena CaixaBank millor banc d'Espanya\nAquest any, CaixaBank ha millorat a més en els àmbits social i medi ambient. Els analistes del DJSI han valorat a CaixaBank amb les millors puntuacions (100) en àrees com a estabilitat financera, aportació a la societat i filantropia, inclusió financera, ciberseguretat, així com en transparència de la informació social i de medi ambient. Altres àmbits molt ben valorats pels analistes han estat la gestió de riscos, la gestió mediambiental, els aspectes d’ètica empresarial i la gestió i atracció del talent.\nGonzalo Gortázar, conseller delegat de CaixaBank, ha subratllat que "el resultat obtingut per CaixaBank posa en relleu la capacitat de millora contínua en matèria de gestió sota criteris socials, mediambientals i de governança, així com de rendibilitat en l'exigent examen global del DJSI al qual ens sotmetem cada any".\nEn aquesta línia, Gortázar ha destacat que CaixaBank és "un banc amb vocació social on es prioritza la inclusió financera, el foment de l'estalvi i la previsió, les polítiques actives d'ajuda a problemes socials mitjançant el crèdit i habitatge. A més, hi ha un compromís social més enllà de l'activitat financera, la qual cosa ens converteix en un banc diferent".\nCOMPORTAMENT DE LES EMPRESES SOTA CRITERIS SOCIALS\nCreat l'any 1999, el DJSI és un dels índexs fonamentals per a aquells inversors que tenen en compte els criteris de sostenibilitat en la composició i gestió de les seves carteres d'inversió.\nA més, en 2017, CaixaBank ha renovat també la seva presència en altres índexs que avaluen la gestió econòmica, social i ambiental, com l'Euronext Vigeo index Eurozone 120 o l'Euronext Vigeo index Europe 120.\nTambé, aquest any CaixaBank ha renovat en l'índex Ethibel Sustainability Index (ESI) Excellence Europe, un índex basat en l'anàlisi de l'agència de rating de sostenibilitat Vigeo Eiris, en el FTSE4Good, un índex que mesura la gestió social, ambiental i de bon govern de les empreses, i la reconeguda agència de rating de sostenibilitat, Oekom, ha atorgat la classificació Prime a CaixaBank.


10 antigues mares que es van quedar a casa sobre com i per què es van incorporar a la plantilla\n10 antigues mares d'estada a casa sobre com i per què es van incorporar a la força de treball\n1. GUANYO MÉS DINERS QUE LA MEVA MARE ARA\n“Fa dos anys més o menys ara, em quedaven atrapat econòmicament i vaig haver de tornar a la força de treball després de ser una mare que estava a casa durant deu anys ... Les dones que em van entrevistar no van ser desagradables, ja que vaig pensar que ho serien; eren molt comprensius. Vaig romandre allà vuit mesos abans de desembarcar una altra feina en una empresa germana que es va actualitzar al cap de set mesos i ara estic, molt per les frustracions del meu marit, guanyant més diners que ell. Hi ha esperança per fora '!\n2. S’AGUSTA COM TORNAR A LA BICICLLA\n'Estava massa prim. Jo no estava sent una bona mare, parella o empleat ... No estava segur que estigués a punt per embrutar-me els texans arrebossats i reunir-me cada dia. No sabia si podia equilibrar les necessitats de la meva família amb una feina, però no em conformava sense treballar ... Vaig haver d’afrontar la realitat que anys de voluntariat a l’escola dels meus fills i la gestió del pressupost de la nostra llar eren inútils en el món laboral…. Tornar a la feina va tenir ganes de tornar en bici ”.\n3. M’AGRADA AGRADAR UNA MOTA D’UN SANDWICH I REALITZAR-HO NO HAN MENJAT ELS ANYS\n'Fer contractació no va ser difícil. Era essencialment irrellevant que hagués estat una mare allotjada a casa ... Estem veient que moltes dones reben una rehabilitació amb un sou comparable al que van deixar ... Aproximadament un mes després de tornar a la feina, em vaig adonar que no coneixia tots els companys de classe dels meus fills i que no podia ser voluntari. Però no vull que els meus fills coneguin la mare agitada que es queda a casa desesperada per un repte. Per a mi, tornar a treballar era com agafar una picada d’un sandvitx i de sobte adonar-me que no havia menjat durant anys ”.\n4. HA DE RADIATAR LA SEVA CONFIDÈNCIA DELS EMPRESARIS\n“Vaig tenir 14 anys de carrera en informàtica i formació corporativa abans d’acabar com a mare de casa durant sis anys. Aleshores, quan em vaig divorciar, vaig haver de tornar a la feina, la qual cosa no va ser fàcil, de cap manera. Però, transferint habilitats de la part anterior de la meva carrera, vaig poder convèncer a la gent a través del meu currículum fort que pogués fer la feina, vaig aconseguir obtenir tasques de consultoria i vaig anar construint lentament la meva clientela i ara vull ampliar la meva serveis. Han estat cinc anys llargs durs, però la millor part és AMANT el que faig i, tot i que encara és una lluita a vegades amb la logística, els deures, etc., crec en mi mateixa i en les meves capacitats. I sempre l’he de mostrar forta, sense ser arrogant ni egocèntric. Heu d’irradiar aquesta autoconfiança als empresaris ”.\n5. NO VA SER EMPREGAT ELS MOLT SET ANYS I N’HI HA SUPERAT ELS 50\n'A la meitat dels quaranta anys, vaig prendre la decisió crucial i, per a mi, cardíaca i estomacal de deixar la meva feina de president d'una petita empresa de conferències internacional, però en creixement, per ser mare de dues filles a temps complet ... . Tot i això, vaig trobar que quan estava a punt per tornar al negoci, em trobava una doble parella: jo no havia estat ocupat gairebé set anys i tenia més de 50 anys ... L’únic que vaig sacrificar van ser uns anys de la meva carrera i no em penedeixo. Reiniciar la meva carrera va ser difícil, però només vull fer el que estimo i estimo el que faig. Tinc la sort de treballar per a una empresa que valori la gent per sobre dels beneficis i permet a les dones treballadores flexibilitat en el seu lloc de treball ”.\n6. M’HAN DE TENIR A CURA DE TOTS ELS; ARA JA VOLIA TENIR CUIDAT\n'He tingut cura de tots els altres; Ara volia cuidar-me ... Vaig enviar tots aquests currículums. Van desaparèixer en un forat negre. Em vaig trobar amb un reclutador a les planes blanques; no em va donar una resposta molt favorable. Va dir que hi ha tantes persones fora de l'escola de dret amb grans credencials que no poden obtenir feina, potser hauríeu de provar una nova carrera ... Vaig passar 11 setmanes en un banc que va acabar el juny passat. Va anar bé, però no tenien res. Aleshores vaig fer una segona pràctica, una posició de casa per a una empresa de tecnologia, però tampoc en tenien res. Al setembre, vaig parlar amb la gent del banc i em van oferir la feina que tinc ara ”.\n7. HAN FET TORNAR A TREBALLAR\n'Quan el meu fill va néixer, em vaig quedar a casa amb ell i no vaig tornar a treballar fora de casa fins que la meva filla va anar a la llar d'infants. Vaig estar una mare a casa durant deu anys. Va costar tornar a la feina després d’haver estat fora del lloc de treball durant tant de temps. La meva confiança era baixa, però va tornar després que vaig veure que podia gestionar tot. La meva feina em va permetre estar a casa quan els nens tornaven a casa de l'escola, de manera que realment em va ajudar a no sentir-me culpable perquè no hi era per ells com jo havia estat.\n8. SENTI PETIT I ÈXIT\n'Ni tan sols estava segur del que volia ser quan vaig créixer. Sabia que era mare. A la meva família, fins i tot abans que tinguéssim fills, jo era un cuidador. Em va encantar tenir casa ... Tenia la sensació d’estar en un matrimoni desigual. Crec que preferia que la casa quedés 'guardada' d'una altra manera que la que estava disposada a fer-ho. Si tingués alguna molèstia per ser una mare sobresortida a casa, no es tractava d’alçar els nens, sinó d’escombrar…. Els amics que eren antics col·legues van dir: 'Quan estiguis llest, vine'. Així que la vista no es va veure, vaig treballar. No he hagut de fer un currículum: res ... Em sento com si estic complint el potencial professional que no havia fet mai abans. Em sento intel·ligent. Em sento exitós. Sento que se m’escapava tot un nivell d’eslògans de la meva carrera. Vaig quedar-me a casa amb els meus fills i, tot i així, vaig tornar a una posició de lideratge. I em guanyo la vida.\n9. ERA QUE SI NO VA EMBREGAR UNA VEU\n'Vaig romandre 10 anys a casa mentre tenia els meus fills (3). Vaig tornar a treballar quan el més jove tenia 3 anys (a temps parcial). Va continuar fent una carrera a temps complet com si mai no em saltés un ritme. Estic molt agraït que he pogut aprofitar aquest període de temps per estar a casa i criar els meus tres fills meravellosos. No crec que mai 'hagi interromput' la meva vida o la meva carrera, sinó que em va retornar molt més fent una de les feines més importants del món ... 'criança'.\n10. ELS MEUS NENS AUGMENTAN VEURE-HO TREBALLAR\n“Havia canviat la carrera diversos anys abans de tenir fills per dues raons: primer, fer allò que em volia fer en aquest planeta (ser artista) i, segon, tenir un negoci a casa per quan teníem fills. La cria dels meus fills a casa va ser important per a mi. Em vaig llevar sis mesos després de néixer cada fill (es troben a 19 mesos de diferència); vingué un cangur a la casa durant quatre hores al dia perquè pogués estar una estona al meu estudi; i a mesura que creixien i anaven a l'escola, augmentaven les hores del meu estudi. He treballat moltes hores al vespre un cop al llit. Així que els meus fills van créixer veient-me treballar. Va ser una mica de malabars i vaig aprendre molt sobre paciència, planificació i flexibilitat. Va valer i encara val la pena '.\nQuan una noia com ella finalment decideix caminar lluny\n13 maneres que saps que estàs trobant un nen més jove\n14 signa la vostra relació finalitzada (abans que s'acabi oficialment)\nDescoberta sobre els bons: 24 fets veinosos i importants sobre les ereccions


Horari: Dimarts, dimecres i dijous + divendres alterns, de 18.30 a 21:30h\nAquest Postgrau està pensat per a professionals de diferents àmbits de la moda i del disseny que volen investigar en complements innovadors. L’objectiu del programa és aportar les eines bàsiques per desenvolupar col·leccions d’accessoris, tenint en compte la seva posterior fabricació i coneixent de primera mà les principals empreses d’aquest sector que treballen dins i fora de l’àrea de Catalunya.\n– Altres disciplines amb inquietuds creatives i amb interès per endinsar-se en la moda d’ accessoris amb coneixements bàsics previs de patronatge i confecció.\nPodran accedir els participants que acreditin una titulació universitària o un grau propi d’universitat. Els candidats que no tinguin la titulació universitària requerida podran accedir en virtut dels seus mèrits professionals. En aquest cas, i amb caràcter discrecional per part de l’IED Barcelona, es determinarà quin tipus de certificació obtindran.\n– Dissenyador d’accessoris dins d’empreses o marques\n– Dissenyador d’ accessoris independent creant una marca pròpia\n– Dissenyador de teixits per al món de complements\n– Responsable de màrqueting o comunicació en una empresa d’accessoris o dins del departament de complements\n– Director creatiu d’una empresa d’accessoris\n– Coordinador o gestor d’una empresa d’ accessoris\n– Analista de tendències d’ accessoris\n– Estilista d’ accessoris\n– Investigador de teixits i materials per a accessoris\nDissenyadora amb postgrau en il·lustració a la London College of Communication.\nHa treballat en Camper desenvolupant diferents funcions com a il·lustradora per a les col·leccions de calçat i bosses, analista de tendències, coordinació de col·laboracions amb escoles d’art i disseny, cerca de nous talents, dissenyadora gràfica o formant part de l’organització del workshop Son Fortesa.


El Rubicó de Pedro Sánchez (Ernesto Ekaizer)\nAl final d’aquesta setmana també hi haurà novetats sobre la investigació d’una persona que ha sigut molt pròxima a Rajoy i que va treballar amb ell en un lloc d’una empresa pública vinculada al ministeri de l’Interior\n3 min. Madrid 29/08/2016 22:59 Traduccions: Cat Cas\n651x366 Rajoy i Sánchez s'han reunit aquest dilluns al Congrés a petició del líder del PP. EFE Rajoy i Sánchez s'han reunit aquest dilluns al Congrés a petició del líder del PP. EFE\nAixí podria començar una crònica imaginària després del debat d’investidura de Mariano Rajoy... La nit del dijous 1 al divendres 2 de setembre del 2016, Pedro Sánchez es va aturar un moment davant el Congrés de Diputats. Aquell divendres era el dia de la segona votació de la investidura de Rajoy. Ja se sentia una mica més alleujat després de formalitzar el no a la primera votació del 31 d’agost. Però aquest 1 de setembre era una altra cosa. Amb aquest segon no, Sánchez creuava, com Juli Cèsar la nit del 11 al 12 de gener de l’any 49 abans de Crist, el Rubicó. Recorda les dues frases que se li atribuïen a Suetoni i Plutarc, respectivament: “Els daus estan tirats!” “Que comenci el joc!” I es va dir: ja no hi ha marxa enrere.\nHi ha un punt en què la percepció figurada de l’actual líder del PSOE sembla indiscutible: no hi ha marxa enrere. O, usant la fórmula de Rajoy, sí?\nSi el no que propinarà el PSOE en aquest debat que comença aquest dimarts i acaba divendres respon a les raons que Sánchez -i abans que ell, dilluns mateix, Patxi López- ha donat, la marxa enrere es perfila gairebé impossible. Perquè, segons ells dos, els socialistes no poden facilitar que governi un Rajoy que perpetua en nom del PP la precarietat laboral i la corrupció. Dues xacres que han sigut l’ADN de Rajoy i del PP. I ho segueixen sent després del pacte RR, Rajoy-Rivera.\nTant és així que dilluns, vigília de la tarda de dimarts, reservada per Rajoy per al seu discurs, corrien versions en certs cercles polítics de Madrid sobre una informació relacionada amb investigacions judicials arran d’una denúncia que afectaria una personalitat de l’entorn del govern de Rajoy. En certes tertúlies de la capital del Regne donaven per fet que el dia D per a l’aparició de la notícia seria aquest dimarts 30 d’agost, al matí.\nNo seria, en tot cas, l’única. Al final d’aquesta setmana també hi haurà novetats sobre la investigació d’una persona que ha sigut molt pròxima a Rajoy i que va treballar amb ell en un lloc d’una empresa pública vinculada al ministeri de l’Interior. Es tracta de l’exdiputat Pedro Gómez de la Serna, soci de l’exambaixador a l’Índia Gustavo de Arístegui, amb qui regentava un despatx de presumpte tràfic d’influències.\nEl denunciant, abans d’anar a la Fiscalia Anticorrupció, va lliurar còpia de la denúncia contra ells al Palau de la Moncloa a l’atenció de Jorge Moragas, director del gabinet de Rajoy. Dos mesos més tard, el novembre del 2015, en veure que no hi havia resposta, es va presentar a la Fiscalia, que va iniciar la investigació sigil·losament.\nSánchez va dir aquest dilluns que el procés d’investidura no acaba el 2 de setembre. Sobre què passarà després, va assenyalar enigmàtic: “Quan arribem a aquest riu creuarem aquest pont”. Encara que sigui així, les raons del no de Sánchez impugnen Rajoy en persona però també el PP. Rajoy, a qui li toca provar la investidura a petició del rei Felip VI, ha tornat a dir que si fracassa aquesta setmana tornarà a intentar-ho altra vegada; i amb el PSOE, que, ha dit, segueix tenint la clau. De la fanfarronada o a la primera o eleccions el 25 de desembre fum, fum, fum, ja no en queda ni l’ombra.


Escola de Competició de Tennis en Cadira de Rodes – FCT – Federació Catalana de Tennis\nEscola de Competició de Tennis en Cadira de Rodes – FCT\nPosted: 4 de març de 2015\nLa Federació Catalana de Tennis té experiència en la realització de programes per a persones amb discapacitat física. Des de fa més de 16 anys la Federació Catalana de Tennis dóna el servei i recolzament al tennis en cadira de rodes a les instal·lacions del Centre Municipal de Tennis Vall d’Hebron.\nLes activitats programades són realitzades per tècnics titulats i amb molts anys d’experiència on es treballen els següents continguts:\n– Apropar els practicants d’aquesta modalitat a la competició a Catalunya, facilitar la nacional i qui ho desitgi a la internacional.\n– Aprofundir els fonaments tècnics, tàctics, físics i psicològics del jugador a les possibilitats d’execució en la pràctica del tennis.\n– Dominar el reglament dels diferents formats de competició.\n– Planificar el calendari de competicions individuals/equips per augmentar el rendiment.\n– Proporcionar a tots els jugadors un entrenament intens i estricte.\n– Ser autònom en els aspectes de disciplina, puntualitat, assistència i comportament.\n– Establir com a meta que els jugadors/es compaginin els estudis i/o treball amb el tennis de competició.\nLa FCT posa a la disposició dels seus jugadors, el material necessari per fer les sessions d’entrenament (pilotes, raquetes, manteniment de les cadires, etc).\nHoraris de l’escola de competició\n– Dimarts i Dijous de 20:00 a 22:00h.


1 En una visita que Samsó va fer a Gaza, li va agradar una prostituta d’allà, i va anar amb ella.\n2 Però van avisar la gent de Gaza i els digueren: “Samsó ha vingut aquí.” Llavors van rodejar la casa i es van posar a l’aguait tota aquella nit a la porta de la ciutat. I van estar-se en silenci tota la nit pensant: “Quan es faci de dia, el matarem.”\n3 Samsó va dormir fins a mitja nit, i llavors es va aixecar, va agafar els dos batents de la porta de la ciutat amb els seus muntants, els va arrencar amb bar-ra i tot, se’ls carregà a l’esquena i els va pujar al capdamunt del turó que hi ha davant d’Hebron, i els hi va deixar.\n4 Després d’això Samsó es va enamorar d’una dona de la vall de Sorec que es deia Dalila.\n5 Els principals dels filisteus van anar a trobar-la i li digueren: “Afalaga’l i procura saber d’on li ve tanta força i com podríem dominar-lo per poder lligar-lo. I et donarem mil cent peces de plata cadascun de nosaltres.”\n6 Llavors Dalila va preguntar a Samsó: “Et prego que m’expliquis d’on et ve tanta força i si podries ser lligat d’alguna manera per dominar-te.”\n7 Samsó li respongué: “Si em lligaven amb set cordes d’arc fresques, que no s’haguessin assecat, perdria les forces i esdevindria com qualsevol altre home.”\n8 Els principals dels filisteus li van portar set cordes d’arc fresques, que encara no s’havien assecat, i ella el va lligar.\n9 Llavors ella, que ja tenia preparada una emboscada dins la cambra, va cridar: “Samsó, els filisteus t’ataquen!” Ell va trencar els lligams com es trenca un fil d’estopa quan sent el foc. I no van descobrir el secret de la seva força.\n10 Dalila digué a Samsó: “M’has enganyat i m’has dit mentides. Ara digues-me: amb què podries ser lligat?”\n11 Ell li digué: “Si em lligaven fort amb cordes noves que encara no haguessin estat emprades per a cap feina, perdria les forces i esdevindria com qualsevol altre home.”\n12 Dalila prengué cordes noves i el lligà i cridà: “Samsó, els filisteus t’ataquen!” Mentrestant els emboscats estaven preparats dins la cambra. Però ell va trencar les cordes dels seus braços com si fossin un fil.\n13 I Dalila digué a Samsó: “Fins ara m’has enganyat i m’has dit mentides. Ara digues-me: amb què podries ser lligat?” I ell li digué: “Si em teixies les set trenes del meu cap amb la trama del teixit i les clavaves amb un barró, perdria les forces i esdevindria com qualsevol altre home.”\n14 Ella el va adormir, li va teixir les set trenes del cap amb la trama del teixit i les va clavar amb el barró, i va cridar: “Samsó, els filisteus t’ataquen!” I ell, despertant del son, va arrencar el barró amb el teler i el teixit.\n15 Llavors ella li digué: “Com em pots dir ‘t’estimo’, si no ets sincer amb mi? Són tres les vegades que m’has enganyat i no m’has explicat el perquè de la teva gran força.”\n16 Succeí que, de tant que ella l’amoïnava cada dia amb les seves queixes, fastiguejat de la vida,\n17 va acabar per sincerar-se i li digué: “Pel meu cap no ha passat mai la navalla, perquè sóc consagrat a Déu des del si matern. Si em tallaven els cabells, la meva força desapareixeria i quedaria afeblit; esdevindria com un altre home qualsevol.”\n18 Quan Dalila va comprendre que havia estat sincer, va fer venir els principals dels filisteus i els digué: ”Aquesta vegada podeu pujar, perquè m’ha confiat el seu secret.” Els principals dels filisteus van pujar a casa seva amb els diners a les mans.\n19 Ella va fer que s’adormís a la seva falda, va cridar un home i va fer que li tallés les set trenes del cap. Ella va començar a sacsejar-lo, perquè la seva força s’havia apartat d’ell,\n20 mentre cridava: “Samsó, els filisteus t’ataquen!” Ell es va despertar del son pensant: “Me’n sortiré com les altres vegades i me’n deslliuraré”, però no sabia que el Senyor s’havia apartat d’ell.\n21 Els filisteus el van agafar, li van treure els ulls i el van baixar a Gaza, on el van engrillonar amb doble cadena de bronze i el van posar a moldre a la presó.\nVenjança de Samsó\n22 El cabell del seu cap va començar a créixer, després de ser rapat.\n23 Els principals dels filisteus es van reunir per oferir un gran sacrifici a Dagon, el seu déu, i per celebrar-ho, perquè deien: “El nostre déu ens ha posat a les mans Samsó, el nostre enemic.”\n24 Quan el poble veié el seu déu, va aclamar-lo cridant: ”El nostre déu ens ha posat a les mans Samsó, el nostre enemic, el devastador del país, el que multiplicava els nostres morts.”\n25 I quan el seu cor vessava d’alegria van dir: “Feu venir Samsó, perquè ens diverteixi.” Van anar a buscar Samsó a la presó, i es van divertir a la seva esquena. Després el van posar entre les columnes.\n26 Llavors Samsó digué al noi que el duia de la mà: “Posa’m on pugui tocar les columnes que aguanten l’edifici, perquè m’hi pugui recolzar.”\n27 L’edifici era ple d’homes i dones, i els principals dels filisteus també eren allí. A més, damunt la terrassa hi havia unes tres mil persones que miraven com es divertien amb Samsó.\n28 Llavors Samsó va invocar el Senyor i digué: “Senyor, Déu meu, et prego que et recordis de mi; dóna’m força, ni que sigui aquesta vegada solament, oh Déu, perquè d’un sol cop prengui venjança dels filisteus pels meus dos ulls.”\n29 Tot seguit Samsó va palpar les dues columnes sobre les quals se sostenia l’edifici i s’hi va repenjar, a l’una amb la mà dreta i a l’altra amb la mà esquerra.\n30 Llavors Samsó va cridar: “Que mori jo amb els filisteus!”, mentre empenyia amb força; i l’edifici es va ensorrar damunt tota la gent que hi havia a dins. Van ser més els que va matar en morir que no pas els que havia matat durant la seva vida.\n31 Els seus germans, amb tota la casa paterna, van baixar a buscar-lo i el van enterrar entre Sorà i Eixtaol, a la sepultura del seu pare, Manóah. Havia estat jutge d’Israel per espai de vint anys.


Administració Pública - CGTCatalunya.cat\ndimarts 20 de desembre de 2016 , per Coordinació del Catalunya\nEl dia 3 de desembre es va complir un mes del desallotjament dels treballadors/es del poliesportiu municipal Marina Besòs de Sant Adrià de Besòs. Som conscients que aquests fets no van ser fruit de l’atzar, aquest dia, 3 de Novembre, es consumava una vergonya que tot aquell que conegués la situació de la instal·lació veia venir des de lluny. Avui s’està treballant per a reparar un dany que ja està (...)\nCONCENTRACIÓ DAVANT LA DIRECCIÓ GENERAL D’ATENCIÓ A LA INFÀNCIA I ADOLESCÈNCIA (DGAIA) AV. PARAL·LEL 50-52, BARCELONA. DIMECRES 14 DE DESEMBRE A LES 10:00 DEL MATÍ. En defensa d’un servei públic i de qualitat per a la infància en perill d’exclusió social No a la disminució de 528.000Euros d’euros per part de la Generalitat Aquesta concentració es convoca en defensa d’un servei públic i de qualitat, un (...)\nPRIMERES JORNADES APOSTEM PELS SERVEIS PÚBLICS Barcelona, 17, 21 i 22 d’octubre de 2016 Aquestes primeres jornades es constitueixen com a lloc de trobada i reflexió sobre les polítiques de serveis públics. Defensem els serveis i prestacions públiques com a drets socials universals i suficients, de qualitat i gratuïts. L’organització, desenvolupament i prestació dels serveis necessita de la (...)\ndiumenge 2 d'octubre de 2016 , per Coordinació del Catalunya\nEs desconvoca la vaga dels Socorristes de les platges de Barcelona, però si no s’arriba a una solució definitiva es convocarà vaga a partir del 14 d’octubre\nDESCONVOCADA LA VAGA DELS SOCORRISTES DE BARCELONA PERTANYENTS A l’EMPRESA PRO-ACTIVA QUE S’INICIAVA L’1 D’OCTUBRE En una mediació d’última hora en la Conselleria de Treball s’ha arribat a un acord que permet desconvocar la vaga que havia d’iniciar-se el dissabte 1 d’octubre a les platges de Barcelona. La desconvocatoria s’ha realitzat en aconseguir un acostament i vies de diàleg on dirimir les (...)\nVaga indefinida de les 3 últimes hores a partir del proper divendres 12 d’Agost\nEl passat 25 de juliol els treballadors/es de repartiment de Correos de Lliçà d’Amunt iniciavem un seguit de protestes per denunciar la degradació del servei postal que pateixen els i les veïns/es de Lliçà d’Amunt. Fruit de les mateixes l’Ajuntament va demanar reunir-se amb nosaltres on li vam exposar les mancances de personal que patia el servei (50% de la plantilla). Degut a aquest fet l’Ajuntament (...)\ndissabte 30 de juliol de 2016 , per Coordinació del Catalunya\nReadmissió de treballador acomiadat per l’empresa municipal Progrès Selvatà destapa malversació de diners públics i persecució sindical a La Selva del Camp\nL’EMPRESA MUNICIPAL PROGRÉS SELVATÀ READMET PER SENTÈNCIA JUDICIAL UN TREBALLADOR PERÒ LI DÓNA PERMÍS RETRIBUÏT TOT I HAVER AL·LEGAT PÈRDUES PER ACOMIADAR-LO, I CONTRACTA UN ALTRE TREBALLADOR PER OCUPAR EL SEU LLOC Malversació de diners públics a l’Ajuntament de La Selva del Camp: Una empresa pública que declara pèrdues paga els salaris a un treballador readmès per sentència judicial sense deixar-lo anar a (...)\nSobre el dispositiu de prevenció d’incendis dels serveis d’espais naturals de la Diputació de Barcelona\nSOBRE EL DISPOSITIU DE PREVENCIÓ D’INCENDIS DELS SERVEIS D’ESPAIS NATURALS DE LA DIPUTACIÓ DE BARCELONA El dispositiu de prevenció d’incendis de la Gerència dels Serveis d’Espais Naturals de la Diputació de Barcelona es ve realitzant des de fa anys a tota la província. Aquest dispositiu de vigilància està format per guaites en llocs amb bona visualització del territori, per a detectar les columnes de (...)\nMentre no es resolgui el recurs, el treballador de l’empresa de neteja d’Igualada cobrarà les mensualitats sense anar al seu lloc de feina. Pedro González, el president del comitè de SMMI, pertany a la CGT i el sindicat sempre ha denunciat que es tractava d’un acomiadament per reprimir l’activitat sindical d’aquest treballador. L’empresa Societat Municipal Mediambiental d’Igualada (SMMI) ha (...)\ndivendres 15 de juliol de 2016 , per Coordinació del Catalunya\nPedro González, el president del comitè de SMMI, pertany a la CGT i el sindicat sempre ha denunciat que es tractava d’un acomiadament per reprimir l’activitat sindical d’aquest treballador. La sentència encara no és ferma i l’empresa pot presentar-hi recurs. Improcedent. Aquesta és la sentència que ha dictat el jutge Emilio Garcia, del jutjat social número 10 de Barcelona, sobre la reclamació (...)


Fernando Savater i la seva idea de Déu - Forum Libertas\nFernando Savater i la seva idea de Déu\nFernando Savater ha escrit un llibre sobre la seva idea de Déu. El seu propòsit és en principi lloable, si no fos perquè “la seva” idea té la pretensi…\n2 abril, 2007 Josep Miró i Ardèvol\nFernando Savater ha escrit un llibre sobre la seva idea de Déu. El seu propòsit és en principi lloable, si no fos perquè “la seva” idea té la pretensió de presentar-se com “la idea” i a partir d’aquí deduir una sèrie de tòpics comuns sobre els riscos de les religions monoteistes.\nEstem davant un treball superficial, amb alguns centelleigs d’agudesa que no compensen l’empassar-se tot el llibre. La primera conclusió és que si algú tenia curiositat pel mateix pot dedicar el seu temps a crítics de major substància.\nPerò la qüestió és important. La humanitat sempre s’ha mogut en una dialèctica de difícil resolució. D’una banda la inconmensurabilitat de Déu, la seva condició d’inefable, i per una altra la tendència innata del ser humà a intentar definir-lo, això és, posar-li límits. Ambdues possibilitats són incompatibles en gran mesura. D’aquesta dialèctica difícilment neix una síntesi, almenys des de la raó… excepte en les coordenades que dibuixa el Cristianisme.\nI això és precisament un dels grans forats negres de la lògica de Savater. Sembla mentida que un home inserit en una cultura cristiana ignori el paper de Jesucrist en relació a la imatge de Déu.\nD’una banda el Cristianisme coincideix amb el Judaisme en el sentit que no és possible “veure” a Déu; pensar-lo en la seva plenitud. Aquesta evidència la reitera Jesucrist quan diu que ningú ha vist al Pare excepte Ell. Però que qui li veu A Ell, veu al Pare.\nL’única forma humana de forjar-nos una idea de Déu és a través de la figura de Jesucrist. Llavors sí trobem una realitat no solament pensable sinó sensible a les nostres capacitats. Avui en ple segle XXI una persona no pot tractar de Déu sense partir de la referència de Jesucrist. No fer-ho així és prescindir de 2.000 anys d’història que han canviat radicalment el món.\nClar que quedaria altre camí però aquest és encara més difícil per a la condició intel·lectual. El de l’obertura al Misteri, alguna cosa solament possible a través de l’aprofundiment de la humilitat. Sense humilitat intel·lectual, el camí dels místics, l’obertura al Misteri, no és possible.\nLa revelació cristiana significa no solament l’aportar la notícia de la vida bona i de l’eternitat amb Déu, sinó també posar a Déu a l’abast de tots en el seguiment a una persona, en el seguiment a Jesucrist.\n2 abril, 2007 0 Comentarios 0 Like Like\nPolíticos que no se mojan\nLes promeses de Bernat Soria\nAnglicans i l’Església catòlica. El Cardenal Newman i Cherteston\nLes perversions del feminisme (de gènere)


L’Ajuntament valora molt positivament l’edició virtual de les Fires de Maig d’enguany | RTVVilafranca\nL’Ajuntament valora molt positivament l’edició virtual de les Fires de Maig d’enguany\nL’organització considera que el model de fires virtuals es pot mantenir en propers edicions presencials ja que ajuda a potenciar alguns aspectes de l’oferta comercial.\nL’alcalde Pere Regull i el regidor de Promoció Econòmica Joan Manel Montfort han fet balanç aquest dilluns al matí de l’edició d’aquest 2020 de les Fires de Maig. Una valoració del tot positiva ja que hi han participat 118 expositors. Montfort comentava que és un nombre d’expositors similar al que registraria una edició presencial, i que per tant ja des d’aquest punt de vista es pot considerar un èxit. El regidor també apuntava que s’han registrat prop de 30.000 visitants a la web de les Fires, la gran majoria de Vilafranca i comarca, però també amb una bona presència de visitants de la ciutat de Barcelona.\nMontfort també comentava que cal tenir present que era no fer res, o oferir la possibilitat que hi hagués activitat econòmica en els diferents sectors.\nDes de l’àrea de Promoció Econòmica s’apuntava també que un 51% dels expositors han tingut contactes comercials o han tancat negocis durant el cap de setmana de les fires. I un altre punt positiu és que la majoria dels expositors reconeixien un augment important de visites a les seves webs. En aquest sentit Pere Regull apuntava que aquesta opció virtual i l’aprofitament de les noves tecnologies es mantindrà en l’edició del 2021 de les Fires, i que cal tenir en compte que per el petit comerç de la vila en molts casos ha estat la seva entrada en el món de la venda online.\nDes de l’organització de les Fires també s’ha destacat el fet que la decisió de mantenir l’edició d’aquest 2020 i apostar per un format virtual es va prendre en els moments més àlgids de la pandèmia i de confinament més dur. Una decisió que va ser complicada, i que es va tirar endavant com a iniciativa pionera ja que no hi havia experiències anteriors.\nCom a mostra de bons resultats, comentaven que l’espai demo pràcticament havia triplicat l’assistència d’altres anys, mostrant-se com a una bona opció complementària a les fires presencials.\nbalanç fires 2020, Fires de Maig 2020, Joan Manel Montfort, Pere Regull


de Mari Carmen Grau Ribot\t el 1 maig 2018\nL’obra presenta quaranta receptes pirinenques, elaborades amb productes de proximitat i arrelades en la tradició culinària del país. El volum recupera receptes casolanes que Flinch s’ha encarregat d’actualitzar, amb els consells de Pons per garantir que també des del punt de vista de la nutrició siguin òptimes.\nAl llarg de les pàgines, profusament il·lustrades amb fotografies d’alta qualitat, Flinch explica amb el seu llenguatge característic com elaborar els plats, que van de les terrines de verdures a la típica coca de recapte, i la preparació saludable i saborosa de peix i carn. Els consells estan adobats amb els apunts nutricionals que aporta la dietista. El llibre es va presentar a la llibreria La Puça, amb una gran afluència de públic.\nandorraCarles Flinch FontCuina SaludableFogons de la SalutGastronomiaMarta PonsSant Jordi


INICI > ACTUALITAT > 11es Jornades Gastronòmiques del Pota Blava i la Carxofa Prat\nPlat Març gastronòmic\nQuan: Del 5 de març al 13 d'abril On: Vallès Occidental\nVoleu disfrutar d'una oferta gastronòmica de proximitat? Les Jornades Gastronòmiques del Pota Blava i la Carxofa Prat emprenen la seva onzena edició amb trenta-quatre restaurants de divuit ciutats del Baix Llobregat, Vallès Occidental i Barcelonès com a protagonistes.\nEl Març Gastronòmic arriba en un punt de maduresa i consolidació i amb l'empenta de la guia dels cinquanta millors restaurants del Baix Llobregat i L'Hospitalet. L'Associació de Gastronomia i Turisme i l'Ajuntament del Prat tornen a organitzar les jornades, que permeten degustar menús elaborats amb els productes més emblemàtics del Parc Agrari.\nD.O. Penedès dona suport a les activitats que desenvolupa l'AGT i tots els menús aniran maridats amb vins D.O. Penedès i la cervesa Magna San Miguel.\nPer a mes informació aneu a www.marcgastronomic.com\nDiversos restaurants del Baix Llobregat


Prou Morts a l'N-240 celebra l'alliberament de l'AP-2 però insisteix en el desdoblament - Teleponent\nInici Infraestructures Prou Morts a l’N-240 celebra l’alliberament de l’AP-2 però insisteix en el...\nProu Morts a l’N-240 celebra l’alliberament de l’AP-2 però insisteix en el desdoblament\nLa Plataforma Prou Morts a l’N-240 celebra l’alliberament de l’AP-2 però insisteix en la necessitat de desdoblar l’N-240 entre les Borges Blanques i Lleida per augmentar la seguretat a la carretera.\nAquest dilluns ha convocat una reunió amb representants de l’Estat i la Generalitat per exigir-los reactivar el desdoblament i que no quedi en via morta amb l’alliberament de l’AP-2.\nLa plataforma Rescap-2 també valora positivament l’aixecament del peatge que porta reclamant des del 2012 tot i que lamenta que hagi calgut esperar a la fi de la concessió. Així mateix, reclama habilitar accessos directes a l’autopista a Castelldans, Puigverd de Lleida i l’Espluga de Francolí, a més de millorar les connexions en bus i tren entre Lleida i les Borges.\nProu Morts a l’N-240, plataforma que aplega alcaldes lleidatans de municipis per on discorre aquesta carretera, sosté que l’alliberament de l’AP-2 serà positiu perquè no caldrà peatge per desplaçar-se a algunes ciutats.\nTot i això, l’alcaldessa de les Borges Blanques, Núria Palau, considera que “no serà pràctic” i “afectarà poc” als veïns de poblacions ara Vinaixa, les Borges, Juneda o Torregrossa a l’hora d’anar o tornar de Lleida perquè la majoria continuaran passant per l’N-240.\n“Anar a buscar l’autopista suposa fer molt tomb i més quilòmetres i els deixa molt lluny de Lleida”, assenyala. “Per als camions tampoc és còmode perquè acostumen a agafar la sortida de l’AP-2 de les Borges per anar als polígons de Lleida, cosa que col·lapsa l’N-240”, afegeix.\nPer això, Prou Morts a l’N-240 insisteix en reclamar a l’Estat el desdoblament d’aquesta carretera entre les Borges Blanques i Lleida.\n“Ens és més pràctic perquè volem una via per anar a Lleida, de forma ràpida, còmode, segura i viable”, remarca Palau. La portaveu de la plataforma recorda que “l’N-240 té un índex molt alt de sinistralitat” i defensa que desdoblar l’N-240, amb dos carrils per sentit entre les capitals de les Garrigues i del Segrià, “comportaria més seguretat a la via”.\nLa plataforma ha convocat aquest dilluns una reunió d’alcaldes amb representants de l’Estat i la Generalitat per traslladar-los que no s’utilitzi ara l’alliberament de l’AP-2 per deixar definitivament en via morta el desdoblament de l’N-240.\n“Volem defensar el dret que creiem que tenim respecte a aquesta carretera perquè hi ha hagut moltes promeses que es farien estudis, projectes i rotondes i no s’ha fet res”, remarca Palau.\nRescap-2 lamenta que hagi calgut esperar a la fi de la concessió i reclama accessos a l’AP-2 a Castelldans i Puigverd.\nLa Plataforma Rescap-2 també fa una valoració positiva de l’aixecament del peatge a l’AP-2 a partir de l’1 de setembre i recorda que el porten reclamant des del 2012.\n“No s’ha pogut aconseguir abans i ha calgut esperar que acabés la concessió, però millor tard que mai”, assenyala el portaveu de la plataforma i president de l’Ateneu Popular Garriguenc, Enric Cañero. Rescap-2 confia que l’alliberament de l’autopista suposarà una disminució del trànsit a l’N-240 i, per consegüent, menys accidents en aquesta carretera.\nTot i això, considera “lamentable” que ja s’estigui parlant de tornar a posar un nou peatge quan en el cas de l’AP-2 “ja està amortitzada des del 1992”.\nA més, aquesta plataforma, que aglutina diferents entitats de les Garrigues i de la Conca de Barberà, a més de partits com ara ERC, la CUP i els comuns, sosté amb la fi del peatge de l’autopista s’obren un ventall d’oportunitats per al territori.\nRescap-2 reclama que s’habilitin nous accessos a l’AP-2 a Castelldans-Juneda, Puigverd-Artesa de Lleida i l’Espluga de Francolí per tal que aquestes i altres poblacions properes tinguin un accés directe a aquesta via ràpida.\nSobre aquesta proposta, Núria Palau considera que “fer nous accessos a l’autopista seria fer noves cicatrius a l’entorn natural” i veu més “viable” desdoblar l’N-240. “L’impacte ecològic de nous accessos és més alt que no pas seguir la línia natural que té ara la carretera”, afirma.\nEn el cas de l’N-240, des de Rescap-2 consideren que cal deixar passar un temps per veure quin trànsit circula per aquesta carretera i, en funció, de les necessitats que es detectin s’hauran de fer les actuacions que siguin necessàries per millorar la seguretat en el tram de l’N-240 entre Lleida i les Borges.\nEn aquest sentit, la plataforma prioritza la construcció de les rotondes projectades al terme municipal de Juneda per davant del desdoblament, tenint en compte la “dilapidació de recursos i l’impacte ambiental” que comportaria.\nCal recordar que l’Estat té en marxa un estudi informatiu per millorar la seguretat i incrementar la capacitat de l’N-240 entre les Borges i Lleida que haurà de determinar quines són les actuacions necessàries per assolir aquests objectius.\nAl marge de l’aixecament del peatge a l’AP-2, des de Rescap-2 reclamen altres mesures per treure més trànsit de l’N-240 com ara incloure la línia ferroviària Lleida-Montblanc en el projecte de la xarxa de Rodalies de Lleida, augmentant combois i freqüències, i també l’entrada en servei de la línia de bus Expres.cat entre Lleida i les Borges Blanques, assenyala Cañero.\nA la vegada, Rescap-2 reclama millorar la senyalització a l’AP-2 davant episodis de boira intensa, especialment al terme de Castelldans on s’han registrat diferents accidents múltiples, enlloc de desviar els vehicles per l’N-240 com quan la visibilitat és molt baixa. Una de els mesures que ja s’ha fet en altres punts de l’Estat seria il·luminar de color taronja les bandes laterals que delimiten l’ample de la calçada, a més de limitar la velocitat a 80 km/h quan hi hagi molt boira. (acn)\nArticle anteriorJornada de descens de dades de covid-19\nArticle següentAragonès descarta reobrir l’oci nocturn més enllà de les 00:30 hores


"Els catalans no tenim rei": la pancarta que la infanta Cristina va veure el dia del seu casament\nAssociated Press puja al seu canal de YouTube 1 milió de minuts d'imatges històriques, entre les quals una protesta independentista el dia del casament dels exducs de Palma\n3 min. Barcelona 22/07/2015 18:36\nCada minut es pugen a YouTube 300 hores de vídeo. Amb aquest percentatge, ni tan sols el més àvid dels consumidors de vídeo del canal pot veure més que una ínfima proporció del material disponible. La majoria d'aquest material, però, és repetitiu i previsible. Gats que molesten gossos, nens que fan les coses que fan els nens, gent que cau… Però YouTube no és només un contenidor d'ocurrències i clips musicals, sinó que també s'hi poden trobar documents històrics. A partir d'avui, encara més.\nAssociated Press acaba de pujar a la web un milió de minuts d'enregistraments procedents dels seus arxius. AP és la més antiga de les agències de notícies del món. I, a més, és la més gran de totes les organitzacions de notícies. No és estrany, per tant, que els seus arxius continguin materials de gran importància. En difondre de forma gratuïta un milió de minuts de vídeos, l'agència fa del seu canal a YouTube una font bàsica de documents històrics.\nEntre el milió de minuts hi ha documents de tot tipus, des d'un discurs de Benito Mussolini reclamant la pau al món fins a l' accident d'un avió a Tenerife l'any 1972 en què van morir 155 persones, o la mort a trets dels president Kennedy en braços de la seva esposa, Jacqueline. I entre el material fet públic aquest dimecres, un vídeo curiós, sobretot vist des del moment actual: la protesta independentista que, amb una pancarta on es llegia " Els catalans no tenim rei", va saludar el pas de la comitiva reial pel passeig de Gràcia. Al final de les imatges, una estelada, una senyera que aquell 4 d'octubre de 1997 encarnava un sentiment minoritari.\n"Petit contingent pro català"\n18 anys després d'estelades n'hi ha als balcons d'arreu del país, i els ducs de Palma ni són ducs ni reben els aplaudiments de la multitud, la qual cosa fa de les imatges d'AP un document no només històric sinó estrany. De fet, el text de l'agència afirma que "centenars de milers de persones" van saludar la comitiva reial al seu pas pels carrers de la ciutat —l'Ajuntament va donar la xifra oficial de més de 200.000 persones, inflant els càlculs de la Guàrdia Urbana, que parlava de 70.000.\nSegons l'agència, la protesta, "petita però sorollosa", va ser protagonitzada per un "petit i trist contingent procatalà". La nota també explica que alguns ciutadans van llegir els fulletons proindependentistes, però que la majoria es van indignar amb els que protestaven. "Els membres del Partit per la Independència poden no voler un rei però la majoria de persones als carrers de Barcelona no van fer gala de res que no fos admiració per la família reial".


Mou-te en Bici reclama un pas inferior per creuar la carretera de la Vergonya - Diari de Girona\nMou-te en Bici reclama un pas inferior per creuar la carretera de la Vergonya\nBESCANÓ | ACN/DDG L'entitat Mou-te en Bici reclama la necessitat de construir un pas inferior per a la vida verda que, actualment, travessa l'N-141e, més coneguda com "la carretera de la vergonya", i on una veïna de Bescanó de 18 anys va perdre la vida divendres passat.\nL'associació recorda que ara fa cinc anys una jove ciclista va morir a l'altura de Montfullà quan va ser atropellada per un turisme mentre creuava la carretera per la vida verda. "Des d'aquell moment es va dir que es faria un pas inferior per evitar més accidents però encara no s'ha fet res", critica el president de l'entitat, Miquel Llop. Segons l'entitat es tracta d'un punt negre "molt perillós" per a conductors i ciclistes.\nAquest divendres passat una jove veïna de Bescanó de 18 anys va perdre la vida en un accident de trànsit mentre circulava per la carretera de la Vergonya a l'altura de Montfullà, prop de Bescanó (Gironès). Un dia després d'aquest accident, dissabte 12 de gener, la Plataforma Carretera de la Vergonya amb veïns de Bescanó i familiars de la víctima van realitzar una marxa lenta per reclamar un cop més un nou traçat d'aquesta via i criticar l'alta sinistralitat i perillositat de la carretera.\nAra, la plataforma Mou-te en bici s'ha sumat a les reivindicacions per demanar un pas inferior que creui l'N-141e. Actualment, els ciclistes que vulguin utilitzar la via verda en aquest punt han de travessar pel bell mig de la carretera.\nAra fa cinc anys, en aquest punt (molt a prop d'on va perdre la vida la veïna de Bescanó) va morir una ciclista atropellada per un cotxe. "Des d'aquell moment es va assegurar que es faria un pas inferior per evitar aquest punt negre. Han passat els anys i no s'ha fet res", apunta Llop.\n"És una carretera i un punt molt perillós per a conductors i ciclistes", assegura el president de l'entitat. Segons Llop, els vehicles que circulen per aquesta carretera acostumen a agafar velocitat i és difícil trobar un instant per poder creuar la via de forma segura. D'altra banda, l'associació ha explicat que l'Ajuntament de Girona ha decidit ampliar l'horari de la Girocleta fins a la una de la matinada a partir del mes de març.


Residence Inn Springfield Springfield (MO) Estats Units - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nResidence Inn Springfield1303 East Kingsley Street, Spring Creek, Springfield (MO), Estats Units, 65804 - Veure al mapaExcepcional9,2Basada en46comentarisResidence Inn SpringfieldVeure més fotosVestíbulVeure més fotosVeure totes les 26 fotosVeure al mapaParticularitats que li encantaranaire condicionat\nSobre l'allotjamentDescripcióSituat en el cor de Spring Creek, Residence Inn Springfield és un lloc ideal des d'on descobrir Springfield (MO). Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb les atraccions principals de la ciutat com Battlefield Mall, Amelia Madden, Ted E Bear's Toy Factory a prop, els visitants de l'hotel estaran encantats amb la seva localització. Residence Inn Springfield ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients. Gaudiu de les comoditats d'alta gama com ara televisió de pantalla plana, aire condicionat, calefacció, escriptori, telèfon per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Springfield (MO), el Residence Inn Springfield és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsaire condicionatestris de cuinatelèfonarticles de tocadorforn microonestelevisió de pantalla planaassecador de cabellneveraTV satèl•lit/cablecalefacciórenta vaixellesVideoconsolaempolles d'aigua de cortesiasala d'estar escriptoriservei de planxa Idiomes ParlatsAnglèsEspanyol Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar mésAvís importantCal presentar una targeta de crèdit i un document d'identitat amb fotografia vàlids durant el registre d'entrada. Les peticions especials no es poden garantir, estan subjectes a la disponibilitat durant el registre d'entrada i poden comportar suplements. Els clients han de presentar un document d’identitat amb fotografia i una targeta de crèdit durant el registre d’entrada. Les peticions especials són segons disponibilitat i poden comportar suplements.Mostrar més


Monitors de lleure, talent al servei de la infància | Educa+\nMonitors de lleure, talent al servei de la infància\nJuliol 29, 2018 adminCoeducació, Educació, Excursions, LLeureNo hi ha comentaris\nEls Monitors de la “samarreta vermella”\nEls nostres educadors o monitors de lleure són professionals a que eduquen en valors als nens i nenes en el seu temps d’oci. Treballem amb valors que inculquem com la participació, la solidaritat, l’amistat, el respecte cap a l’entorn, la natura i els companys.\nDes d’Educa+ esenvolupem una feina molt important cap als infants, que aprenen a través de l’educació integral temes que l’educació formal no ensenya.\nVols ser educador de lleure? Doncs hauràs de tenir un títol. Tots els monitors de la samarreta vermella estan titulats. Per aconseguir-lo es pot fer un curs. En aquest curs s’assisteix a unes classes teòriques, realitzant activitats i treball en equip, també unes hores pràctiques, visitant escoles o casals. Al final es fa una memòria. La memòria és un treball final amb el qual es valora si es té les qualitats, talent i la formació necessària per ser o no educador en el lleure.\nUn monitor de lleure ha de tenir vocació per treballar amb els nens i nenes, ha de tenir ganes de gaudir amb ells i fer que creixin com a persones. Un monitor ha de tenir una actitud +, positiva, educativa, compromesa…Ha d’estar implicat amb el que fa.\nEls nostres monitors de lleure saben treballar tant amb els nens que educa com amb els seus companys educadors. És per això que ha de ser una persona flexible i assertiva. El treball en equip és quelcom fonamental en el món de l’educació en el lleure, cal que un educador sàpiga treballar d’aquesta manera.\nPer sobre de tot, un educador ha de ser responsable de les seves decisions i tasques que desenvolupa, i tenir una bona capacitat crítica, acceptar els erros i millorar. L’educació en el lleure requereix molts sacrificis a nivell personal, per això es necessita una gran implicació i compromís pel que es fa.\nHi ha una gran quantitat de tasques que desenvolupa un educador i es necessita que sigui organitzat i exigent amb un mateix. Sobretot, ha de poder posar-se a la pell dels nens i saber veure les coses des del seu punt de vista empàtic. L’empatia és una qualitat fonamental a tenir en compte.\nNo obstant això, un educador mai ha de perdre de vista els seus principis ni la seva posició com a educador, cal saber veure la línia que separa nen i monitor.\nPrevious post Activitats centres comercials Next post Lleure de tardor, la verema!


Notícies - Creu Roja se suma a organitzacions de caritat per oferir ajudes als afectats per la crisi\nel 21/jun/09 Núria Alcalà Societat PDF\nCreu Roja ha presentat aquest diumenge els kits d'ajuda a famílies afectades per la crisi. Sota el lema 'Ajudem els que tenim a prop', les persones que ho necessitin podran sol·licitar a través de l'Ajuntament ajuda alimentària, higiènica i escolar. Un total de sis kits, tres d'alimentació, un de suport escolar i dos dedicats a la higiene i necessitats del nadó, conformen aquesta iniciativa que respon a les necessitats derivades de la conjuntura econòmica actual.\nCreu Roja ha adquirit a l'engròs la totalitat dels productes oferts als kits d'ajuda. La campanya 'Ajudem els que tenim a prop' pretén atorgar ajudes bàsiques a les famílies afectades per la crisi, de cara a la manca de subsidi d'atur previst pel proper mes de setembre.\nHo explica el president de Creu Roja a Sant Cugat, Enric Martínez.\nEs preveu un increment de les demandes d'ajut per la finalització del subsidi d'atur per moltes famílies.\nLlet, cereals, pasta, llegums i material escolar són alguns dels productes que conformen els conjunts. Els preus dels kits oscil·len entre els 10 i 31 euros. Les famílies que vulguin accedir a aquesta ajuda poden dirigir-se des d'avui als serveis socials de l'Ajuntament.\nLa tinenta d'alcalde de Medi Ambient i Valors Cívics, Marta Subirà, ha destacat la importància de la tasca caritativa de les organitzacions no gubernamentals per garantir l'ajut al major nombre de famílies possible.\nÉs important que hi hagi un bon repartiment de les ajudes per arribar al màxim nombre de famílies possibles.\nLa iniciativa 'Ajudem els que tenim a prop' ha comptat amb la col·laboració de la emissora Catalunya Ràdio.\nUn dels kits oferts per Creu Roja


Les Casetes del Garraf obtenen el màxim reconeixement - L'Eco de Sitges\nCasetes de Garraf\nLes emblemàtiques Casetes de la platja del Garraf ja compten amb un distintiu que valora el seu patrimoni cultural. La Generalitat de Catalunya ha volgut reconèixer la bellesa paisatgística de l’espai declarant l’idíl·lic escenari com a Bé Cultural d’Interès Nacional (BCIN). Aquesta distinció suposa la màxima protecció patrimonial que concedeix el govern català.\nLes 33 casetes situades en forma de filera que, encara que als seus orígens estaven destinades a actuar com a espais pels banyistes o per guardar objectes per a la pesca, amb el pas del temps es van convertir en habitatges amb característiques volumètriques, amb cromatismes i tipologies similars. Encara que totes elles conserven la seva identitat pròpia i singularitats úniques, totes formen una unitat emmarcada únicament per una vorera continua de formigó que les unifica.\nUbicades al petit casc urbà del poble Garraf, a la platja sobre la sorra, les Casetes esdevenen un clar exemple del que és l’arquitectura popular mediterrània i són el testimoni d’una època, els anys 30 del segle XX, o el turisme d’aquells anys començava a apropar-se a la natura, fent-ho d’una forma harmònica amb l’entorn de la costa catalana.


RàdioSeu inicia l'emissió de 'Sistema Metal', amb Santi Miarnau — RàdioSeu 107.2 FM: notícies de La Seu d'Urgell, l'Alt Urgell i el Pirineu\nSou a: Inici / Notícies / RàdioSeu inicia l'emissió de 'Sistema Metal', amb Santi Miarnau\nRàdioSeu (107.2 FM i www.radioseu.cat) inicia avui dijous, 1 d'octubre, l'emissió del programa 'Sistema Metal', dirigit i presentat per Santi Miarnau. El nou espai, dedicat a la música hard rock i heavy metal, es podrà escoltar els dijous a les 8 del vespre.\nEn aquest primer programa, es recuperen cançons del concert dels "Big Four", que l'any 2010, al Sonisphere Festival de Sofia (Bulgària), va unir els considerats com els quatre grups més grans del 'Thrash Metal': Anthrax, Megadeth, Slayer i Metallica.\n'Sistema Metal' és una de les novetats de la programació 2020-2021 de RàdioSeu i suposa el retorn a l'emissora municipal urgellenca d'un dels seus col·laboradors més veterans. De fet, Santi Miarnau va ser un dels pioners de RàdioSeu i aquesta nova etapa dóna continuïtat al programa 'Sistema Metal Nerviós', que es va emetre des dels inicis de l'emissora (l'any 1985) i al llarg dels quinze anys següents. En aquella època, Miarnau també va ser un dels impulsors del festival Seu Rock, que cada any ofereix actuacions de grups locals el divendres de Festa Major de la Seu. L'any 2000, 'Sistema Metal Nerviós' va ser rellevat per 'Hendrix Cafe', que es va emetre fins al 2002.\nAl llarg d'aquests anys, Santi Miarnau ha esdevingut un referent en la divulgació de la música metal al Pirineu, que també ha dut a terme amb programes en d'altres emissores, com ara l'espai 'Pròxima Hard', i amb entrevistes a algunes de les bandes més conegudes de Catalunya i de l'Estat espanyol. L'any 2009 Metal Hammer, una de les revistes més emblemàtiques d'aquest gènere, li va dedicar un reportatge en què repassava la seva trajectòria en el món de la ràdio.


L’autobús que complica la vida\n"La línia 7 no és una línia, són tres línies. Tres.", diu Víctor Alexandre\nper Víctor Alexandre Escriptor 16 de desembre de 2019\nSant Cugat té una línia d'autobús força conflictiva que genera disgustos i pèrdues de temps i de diners a moltes persones perquè té el número 7 dividit en A, B i C, i cada lletra segueix un itinerari diferent. La A va a Can Sant Joan, la B al Centre Comercial i la C a l'Hospital General, cosa que és en si mateixa un desgavell. Una conductora em comentava el nombre elevat de passatgers que, en arribar al final del trajecte, se li adrecen preguntant-li com és que aquell autobús no ha passat per un lloc concret i ella, molt amable, per cert, els demana excuses i els explica l'absurda configuració de la línia 7.\nI és que la línia 7 no és una línia, són tres línies. Tres. I l'error de base, comès en una taula de despatx allunyada del carrer, va consistir a afegir-hi lletres divisòries en comptes d'atorgar un número diferent a cada itinerari. És a dir: L7, L8, L9. El problema és que, precisament perquè es tracta d'un error de base, els números 8 i 9 ja estan adjudicats i no es poden fer servir. L'únic que queda lliure, em comenta la conductora, és el 6. Tot i això, és clar, no n'hi hauria prou. Per això la pregunta és: no hi ha més números? Sant Cugat no pot posar tants números com vulgui als seus autobusos? Francament, la cosa faria riure si els problemes que genera l'errada no fossin tan enutjosos per als usuaris que els pateixen.\nEm deia la conductora que els treballadors ja comuniquen les molèsties i les queixes que causa la línia 7 i que la resposta és que ho estan estudiant. Estudiant?! Benvolguts responsables del servei, l'únic que heu de fer és posar un número a cada línia. Un número! La resta és complicar la vida de la gent.


Inici de temporada a Arena Tapas Restaurant - Grupo Blaumar\nPublicado el 09/04/2021 · Família · Gastronomia\nProductes d’origen i molt d’estil davant el Passeig Marítim de Salou\nLa Setmana Santa marca el punt de sortida de l’inici de temporada a Arena Tapas Restaurant, que reinventa la seva oferta gastronòmica basant-se en productes frescs de proximitat, així com un menú setmanal i un altre pel cap de setmana.\nD’un aire informal, desenfadat i modern, el restaurant Arena Tapas Restaurant es posiciona com punt de referència culinària a Salou brindant la possibilitat de degustar el producte local en ple passeig marítim de la capital de la Costa Daurada. Un espai gastronòmic obert tant a residents com a turistes que enguany renova la seva carta basant la seva oferta en productes frescs, ecològics, sostenibles i de proximitat.\nLa seva excel·lent situació, la elaboració i presentació de cada plat i una cuina variada, original i de qualitat completen una proposta única dins els establiments de platja de Salou. Una cuina que destil·la aires mediterranis en un ambient càlid, diàfan, divertit i obert al mar.\nEssència i estil propi en una carta basada en el producte de proximitat\nLa renovació de la carta d’Arena Tapas Restaurant està fonamentada en l’ús de productes kilòmetre 0 o per la elaboració de propostes basades en la cuina mediterrània amb tocs avantguardistes. Per exemple, plats com la sardina fumada amb un toc de tàrtar, la botifarra negra amb ceba dolça i el formatge de cabra, o receptes tradicional catalanes, com el caneló d’ànec amb tòfona, els mini xurros amb xocolata o la crema catalana casolana.\nCom a novetat enguany, el restaurant ofereix un menú diari -amb una amplia varietat de suggeriments a escollir- i un altre menú de cap de setmana on l’arròs del Delta serà el principal protagonista, entre d’altres apetibles propostes.\nAixí mateix, Arena també ofereix una acurada selecció de tapes creatives, una saborosa varietat d’amanides, coques, carpaccios i tàrtars, a més d’una selecta varietat de peix de llotja de Cambrils i original suggeriments pels postres.\nEn l’apartat dels vins, la carta compta amb referències D.O. de la comarca, com Tarragona, Penedès, Montsant, Terra Alta, Conca de Barberà, Catalunya i Priorat. D’altra banda, poden trobar-se les denominacions reconegudes a nivell nacional com Rioja, Ribera del Duero, Somontano, Rueda, Bierzo i Rías Baixa, així com una acurada selecció de caves i champagnes. També troben el seu lloc els vermuts de la zona.\nEl restaurant es troba ubicat a Blaumar Hotel, un dels millors establiments de 4* superior de Salou especialitzat en turisme familiar, que compta amb instal·lacions de primera classe i serveis premium per a que els seus hostes gaudeixin plenament de les seves vacances amb tota la seguretat i confiança.


Apasionados por las matematicas - Fitxa d'activitat\nHome > Activitats generals > CosmoCaixa Barcelona > Apassionats per les matemàtiques\nDissabtes 17 i 24 i diumenges 18 i 25 de setembre, de 10 a 20 h\nDissabte 24 de setembre, entrada al Museu gratuïta\nVine a gaudir d'una experiència matemàtica pensada per a tots els públics, per als qui us agraden les matemàtiques i aquells que encara no ho sabeu.\nJocs d'estratègia, miralls, calidoscopis, gratacels, cubs Soma, laberints, les construccions de Leonardo..., un seguit d'experiències que et presentaran reptes per tal que els pugueu resoldre de forma col·laborativa. No es tracta de guanyar una competició, sinó d'elaborar entre tots una estratègia guanyadora, que et permetrà descobrir un component matemàtic important.\nUn espai expositiu que adquireix l'aspecte d'un taller lliure on pots triar què t'interessa i quant de temps dediques a cada activitat. I si algun repte se't resisteix, no t'amoïnis, els facilitadors et deixaran entreveure pistes, et suggeriran recorreguts i t'ajudaran a fer que, amb una mica de compromís i dues gotes de suor, assaboreixis el gust salat de la feina ben feta! Acceptes el repte?\nPer a més informació www.mmaca.cat\nAltres activitats del cicle "Festes de la Mercè"\nHoraris Setembre 2016 cat ( PDF 618,65 kB )\nHoraris Setembre 2016 cat


El negoci darrere de les devolucions\nEn els darrers 10 anys el volum de l’e-commerce ha augmentat més del 400%: el 2011, la despesa era de 10 milions d’euros, mentre que el 2020 va ser de 58 milions. En aquests últims 5 anys s’ha duplicat, segons l’Observatori Cetelem 2021, ja que la pandèmia i els nous hàbits de compra l’han fet créixer exponencialment. Però més compres també signifiquen més devolucions. Es calcula que el 30% de totes les compres en línia es retornen. Segons l’Observatori, el 2021, a l’Estat espanyol, el 36% de compradors en línia va declarar haver retornat algun producte. “La gestió de les devolucions dels clients és un veritable maldecap per a moltes de les plataformes de comerç electrònic“, afirma Cristian Castillo, professor dels Estudis d’Economia i Empresa de la UOC expert en logística, que afegeix que “el cost de la logística inversa pot suposar fins al 4% de la facturació d’una botiga en línia“.\nGrans magatzems amb prestatgeries plenes de productes que semblen no tenir fi, a la qual cosa se sumen les devolucions, que impliquen despeses de trasllat i de gestió. “Els costos de transport solen duplicar els del lliurament, a més dels de gestió logística. Aquests productes retornats quan arriben als magatzems no es poden ubicar directament, necessiten personal que els verifiqui i comprovi si són aptes per vendre’s”, adverteix l’expert. Aquests processos poden suposar un cost que a vegades supera el del producte en si. “En el cas de les grans plataformes, la devolució al fabricant comporta una despesa afegida més, així que, la majoria de vegades, aquests articles retornats queden al magatzem a l’espera de ser destruïts”, afirma Castillo, també investigador del grup SUMA (Sustainability and Management Research Group).\nSolucions davant l’allau de devolucions\nPerò les empreses de comerç electrònic han començat a utilitzar altres vies per “treure’s de sobre” aquestes restitucions, amb, per exemple, el que es coneix com la revenda de palets. “Les grans plataformes de comerç electrònic han repensat aquesta gestió; així, una vegada retornat el producte, aquells que no es poden tornar a posar a la venda, en comptes de destruir-los, es venen per un canal secundari en el qual qui compra accepta que el producte és una devolució i pot no estar en perfecte estat”, explica Castillo.\nSe subhasten enormes palets plens de caixes que es compren com a lots en plataformes com Amazon returnsoDirect Liquidation. En aquestes webs es fa una descripció genèrica de la mena de producte que hi ha als palets (roba, electrodomèstics, joguines, etc.) i es posen a subhasta, en què el comprador (empresa o particular) que ofereix la licitació més alta rep el lot a casa i ni l’empresa que ven ni el primer venedor (Amazon o Walmart, per exemple) es fan càrrec de l’estat dels productes ni de la seva originalitat. De moment, aquests vídeos de devolucions ja són tendència a YouTube. I la realitat és que aquests lots tenen molts interessats, encara que en molts casos és gairebé una compra a cegues. “El preu compensa el comprador, sens dubte. En un lot hi haurà productes en bon estat i uns altres que no tant, però el preu que es paga pel lot és econòmic. I en funció del preu que es pagui, la revenda pot resultar rendible”, explica Neus Soler, professora col·laboradora dels Estudis d’Economia i Empresa de la UOC.\nPer als gegants del comerç electrònic aquesta s’ha convertit en una via per generar ingressos d’una situació que comportava més despeses que beneficis. “En l’aspecte econòmic, aquesta és una alternativa per tenir ingressos d’uns productes que, en molts casos, haurien estat destruïts. És una bona opció per posar novament en circulació aquests productes i suposa una reducció de l’impacte mediambiental molt elevat”, afirma Castillo.\nUna altra de les vies és que el client rebi el seu reemborsament, però no faci la devolució de l’article i se li permeti quedar-se’l. En unreportatge de The New York Times afirmen que Amazon o Walmart ja ho estan portant a la pràctica per no assumir els costos de transport i logística. “Si el producte que es retorna és d’import baix, comporta un doble benefici per a l’empresa: d’una banda, un estalvi dels costos de transport i gestió de la devolució, que no compensen el fet de recuperar el producte, i, de l’altra, la indubtable satisfacció del client, que es veu obsequiat i a més s’allibera d’haver de gestionar el retorn“, explica Soler, encara que adverteix que “l’empresa haurà de controlar que aquesta situació es produeixi puntualment, perquè si el client entén que operarà sempre d’aquesta forma (regalant-li el producte), es podria generar fàcilment una relació comercial que cap empresa desitja”.\nPolítiques de devolucions gratuïtes, un esquer o un problema empresarial?\nSembla que per als gegants de l’e-commerce les polítiques de devolucions gratuïtes són el seu punt feble. “En certa manera, s’han enganxat els dits, ja que fetes sense cap mena de criteri suposen un elevat cost tant per a les empreses de comerç electrònic com per al medi ambient“, afirma Castillo. Però això sembla una cosa difícil de canviar, perquè els usuaris ja han naturalitzat comprar sense despeses de devolució. De fet, segons l’Observatori Cetelem 2021, pagar per fer una devolució es considera el segon aspecte més negatiu de la compra en línia. “Durant la pandèmia les empreses van plantejar les devolucions gratuïtes com una fórmula per encoratjar la compra perquè es compraven productes més difícils de comprar en format en línia i en tipus de clients que no estaven acostumats a aquest canal”, afirma Soler.\n“Però ara el client l’utilitza i ho entén com un aspecte propi de la compra en línia, és a dir, com un element implícit d’aquest mitjà. I, òbviament, aquesta manera d’entendre la proposta perjudica les empreses”, detalla Soler. En aquesta línia, Castillo afegeix que “la crisi de la COVID-19 va fer que el model de comerç electrònic patís una transformació. Com a consumidors ens hem acostumat a rebre al domicili les compres fetes en línia en menys de 24 hores, però això ha de canviar”.\nEn aquesta línia, Castillo considera que les polítiques actuals de devolució han de canviar, que les devolucions gratuïtes i sense límit haurien de tenir els dies comptats. “És necessari personalitzar, segons l’experiència de cada client, les opcions de devolució. Amb l’ús de les dades massives, per exemple, es pot establir un percentatge anual que el client no pugui sobrepassar en devolucions o import d’aquestes i, en el cas de superar-lo, l’empresa n’ha de poder limitar l’ús o no aplicar descomptes”, explica Castillo: analitzar quantes compres a l’any fa el client i, d’aquestes compres, quantes ha retornat i per quin import, i segons el percentatge no permetre a alguns clients tenir la possibilitat de devolució; i, de la mateixa manera, premiar aquells amb experiències positives.\nAmazon, de fet, ja ha començat a eliminar comptes als clients que fan massa devolucions. “Aquesta és una manera de limitar el problema, i també d’educar la clientela i sanejar la seva cartera de clients, quedar-se amb aquells que són rendibles i prescindir dels que generen pèrdues”, explica Soler, que aclareix que “una iniciativa d’aquest tipus sols la pot liderar una empresa com Amazon, amb una quota de mercat amplíssima i sense gairebé competència”.\nPerò és clar que el primer que elimini les devolucions gratuïtes perd. “Si només és una empresa la que segueix aquesta política, és molt probable que els consumidors la penalitzin deixant de comprar els seus productes”, adverteix Castillo. Un aspecte important, ja que, segons un estudi de Klarna, vuit de cada deu (84%) compradors en línia donarien l’esquena a un minorista després d’una experiència dolenta durant una devolució. “Per això, aquestes noves polítiques de devolucions han d’anar acompanyades d’una regulació administrativa que obligui que totes les empreses hagin d’operar de la mateixa manera”, conclou Castillo.


Mostra Igualada Biblioteca de sons i sorolls – Mostra Igualada\nBiblioteca de sons i sorolls Portillo-Monfort (País Valencià)\nUn espai en què el medi sonor ho impregna tot. On tot so és apreciat com un tresor, intensament escoltat, recollit, transformat i catalogat, en un procés que explora el fet físic i el significat emocional.\nUna veritable biblioteca octogonal de fusta, artesanal, queixosa, on cada objecte té el seu lloc i, per descomptat, el seu so. Funciona com el nostre cervell, connectant sons i emocions, records i diàlegs. Els 35-40 visitants s’acostaran a la comprensió del món i d’ells mateixos a través de les sensacions que els produeixen cada un dels sons.\nAutoria, dramatúrgia i direcció: Enric Monfort i José Antonio Portillo\nMúsica i intèrpret: Enric Monfort\nEspai narratiu (escenografia): José Antonio Portillo\nDisseny so i software i tècnic so: Poul Holleman\nAudiovisuals: Hermes Marco\nDisseny il·luminació: David Bofarull\nDirección tècnica, maquinària i il·luminació: Marcos Orbegozo\nVeu en off: Pep Cortés\nProducció executiva: Toni Benavent\nResultat de la unió entre dues personalitats creatives singulars: l’escenògraf i mestre d’escola José Antonio Portillo i el músic Enric Monfort. Amb la Biblioteca de sons i sorolls comencen una trajectòria que els ha portat a les millors sales i festivals del territori nacional: Teatre Lliure, Teatres del Canal, Temporada Alta, Teatre Principal de València, Teatre Principal de Castelló, Burgos Escena Oberta, L’Alhóndiga de Bilbao o ADDA Alacant, entre d’altres, difuminant els límits entre públic infantil/familiar i adult.\n15:30h - Escola de Música\n18:00h - Escola de Música\n10:00h - Escola de Música\n11:30h - Escola de Música\nUna exquisida mescla entre el sensible univers del teatre de titelles, l’art brut i el món sonor\nUn espectacle poètic de circ, música i sons amb molt d’humor\nLlibretes i cançons populars ens expliquen el cicle de la vida. La poesia de les coses senzilles


La imatge històrica: Salesians La Cuesta (Tenerife) - Revista SMX\nL’Obra Salesiana de La Cuesta (Tenerife) neix a partir de l’Associació “Asilo Victoria” fundada el 1906 per un grup de dones amb la finalitat de donar asil i educació a nens abandonats i als fills dels obrers a Santa Cruz de Tenerife.\nEl 1944 la lliuren als Salesians que comencen la seva tasca amb un internat i tallers de Formació Professional. Va créixer amb el nom d’ “Escuela Profesional Salesiana” i fou la primera de l’illa. Estava situada en el Puente Galcerán junt al Barranco de Santos.\nAmb la Llei d’Educació de 1970 es vol ampliar la seva capacitat però ho impedia l’orografia del terreny. Els salesians, d’acord amb l’ “Asilo Victoria”, van decidir buscar un solar en un barri popular per continuar la seva missió amb els nois més necessitats de l’illa i van elegir el barri de la Candelaria a La Cuesta.\nEn el curs 1979 -1980 s’inaugurà com a Escola Professional. El 1986 s’aconseguí el concert i el 1990, amb la LOGSE, van començar les etapes d’Educació Secundària i a continuació el Batxillerat.\nEl 2010 s’aconseguí el concert d’Infantil i Primària, però té una implantació de creixement vegetatiu. Avui té 1.250 alumnes entre totes les etapes educatives. Durant l’any 2019 se celebraren els 75 anys de l’Obra Salesiana de Santa Cruz a La Cuesta. Avui és reconeguda per la Formació Professional, per la Innovació Educativa i per l’Oratori d’estiu.


bossa tèrmica extensible amb 2 contenidors | Botiga Online casa viva\nbossa tèrmica extensible amb 2 contenidors\n24,95 € Ref. 3043231 -\nPràctica bossa porta-aliments extensible i amb gran capacitat interior. Conté dos contenidors inclosos amb capacitats de 150cl i 110cl.\nBossa isotèrmica amb interior de làmina d'alumini, aïllant, lliure de tòxics i anti bactèries. La capacitat de la bossa es multiplica pel seu compartiment superior extensible fins a 8cm. Conté tres butxaques exteriors que la fan molt pràctica, i dos contenidors hermètics "airtight" amb capacitat per 150cl i 110cl, de fàcil obertura per sòlids i líquids i aptes per microones i congelador. De la mateixa col·lecció TAKE AWAY termo take away acer inox 35cl\nBossa isotèrmica amb interior de làmina d'alumini, aïllant, lliure de tòxics i anti bactèries. La capacitat de la bossa es multiplica pel seu compartiment superior extensible fins a 8cm. Conté tres butxaques exteriors que la fan molt pràctica, i dos contenidors hermètics "airtight" amb capacitat per 150cl i 110cl, de fàcil obertura per sòlids i líquids i aptes per microones i congelador. Informació addicional


Òmnium rep una subvenció de més de 500.000 euros - Notícies Política - Notícies Política - e-notícies\nPolítica · 12 de Febrer de 2020. 20:59h.\nÒmnium rep una subvenció de més de 500.000 euros\nEl PPC denuncia la partida al debat d'esmenes a la totalitat\nEl vicepresident d'Òmnium Marcel Mauri\nEls Pressupostos que el Govern de la Generalitat ha portat aquest dimecres al debat a la totalitat inclouen una partida de 525.000 euros per a Òmnium Cultural i 135.000 euros per la Plataforma per la Llengua, segons ha denunciat el portaveu del Partit Popular al Parlament, Santi Rodríguez.\nRodríguez, en la seva intervenció en el debat d'esmenes a la totalitat, ha criticat que "el Govern gasti 525.000 € en Òmnium Cultural, per fer campanyes polítiques i subvencioni amb 135.000 € a la Plataforma per la Llengua per fer de policia lingüística a les escoles".\nEl portaveu popular ha afirmat que el Govern continua "insistint en les estructures d'Estat i en una sobredimensió de l'agència tributària", i ha lamentat que "inverteixin més en les delegacions d'exterior de la Generalitat (18 milions d'euros) que en polítiques de família i dones".\nEl diputat popular ha afirmat que "el Govern ha portat uns pressupostos il·lusionants, embolicats en paper de regal i amb llaç, però quan treus l'embolcall són els mateixos pressupostos que es van aprovar el 2017". "No hi ha res de nou, continuen sent uns pressupostos tendencials, avorrits i sense novetats destacables i això vol dir que els problemes continuaran. Gasten més però malament" ha lamentat Rodríguez.\nEl Ple del Parlament ha donat llum verda aquest dimecres a la tarda a la tramitació dels Pressupostos de la Generalitat després que les esmenes a la totalitat presentades per C's, PSC, CUP i PP hagin estat rebutjades amb els vots de JxCat i ERC i l'abstenció dels Comuns.\nZapatero diu que “el diàleg és un fi en si mateix”\nLaura Borràs: "El Parlament de Catalunya és anterior a la Constitució"


Ambients casolans amb zones comunes són cada vegada més presents en residències per a gent gran, i en apartaments amb serveis compartits que casen autonomia, convivència i tranquil·litat per als fills\nBarcelona - Dilluns, 10/02/2020 - 13:00\nQuants anys tindrem quan siguem grans és una cosa cada vegada més incerta. Tant com l’autonomia i companyia amb la qual comptarem. Preveure on viure, què necessitarem i de quins ajuts disposarem és part del camí cap al tram més madur de la vida. L’augment de l’esperança de vida desplega desafiaments per a tothom: polítics, professionals de la salut i els serveis socials, investigadors, empresaris, arquitectes... Però són els fills, i pares en aquesta primera línia de senectut, que tenen a les seves mans l’handicap més gran: la cura a distància, en mans de tercers, sota un altre sostre, el repte de viure el millor possible qualsevol grau de dependència, amb la companyia intermitent dels éssers estimats.\nLuis Marín fa 25 anys ja pensava en això. Amb la seva dona van programar que quan casessin l’últim dels seus fills, deixarien casa seva i buscarien un bon lloc per anar a viure ells dos sols. «El meu futur el tenia planificat amb ella. Aniríem a un lloc amb molts serveis perquè ella no hagués d’ocupar-se de res», explica. Però fa cinc anys, en molt breu temps, una malaltia li va arrabassar a Luis la seva companya de futur. Després del temps més dur, va prendre la decisió d’anar en cerca, igualment, d’aquest lloc per tenir-ho tot sense molestar els seus fills. «Marxar de casa va ser una decisió difícil», confessa.\nPerò va encertar en la seva elecció. El Luis viu en un apartament de lloguer amb serveis (metge, infermera, treballadora social, terapeuta ocupacional que organitza activitats, bugaderia, pàrquing, traster i conserge de 9 a 21 h). Tot inclòs en la quota, en un complex residencial que ja va ser concebut pensant en les necessitats de la gent gran. És un model amb tot previst. Fins i tot un eventual empitjorament dels llogaters, ja que junt amb el de vivendes els mateixos promotors van aixecar un altre edifici que és una residència assistida. «Cada persona viu al seu apartament, equipats amb cuina, totalment lliures com qualsevol al seu propi domicili, i participen de les activitats amb la resta d’usuaris en la mesura que ho desitgin», precisa Helena Aranyó, directora dels apartaments amb serveis Cugat Natura. Normalment, l’àpat del migdia el fan tots junts. S’agrupen per afinitat en diverses taules. Durant el dia cadascú pot fer el seu pla, fora o dins de les instal·lacions. Hi ha gimnàs i espais per compartir activitats interactives –algunes propostes des de l’Ateneu de Sant Cugat–; rebre visites, llegir o descansar. «Jo soc un llop solitari», diu el Luis. «A les 6 del matí ja estic despert i em preparo un bon cafè a l’apartament. Esmorzar i sopar, si vols te’l pugen. Jo em faig l’esmorzar i després faig una petita migdiada, abans d’afrontar el dia», explica. «L’important dels diners no és gastar-los o guardar-los, sinó gastar-los bé», opina. Als 80 anys, encara condueix. Visita els seus fills i el seu germà i ells també a ell. «Aquí he trobat confort emocional. El nostre destí és traspassar, ja que traspassarem de la millor manera possible. Aquest és l’esperit que predomina aquí. Les instal·lacions acompanyen, però sense el grup humà que el porta no funcionaria», diu.\nMontserrat Ibañez, de 72 anys, també viu, fa un any, en un apartament amb serveis. Després d’enviduar, fa tres anys, va començar a visitar diferents equipaments. «Una residència ni m’ho vaig plantejar. No estic preparada per a un geriàtric. Tot i que estic en aquella etapa del ‘si no fos per’, no necessito tantes cures», explica. «I buscant altres opcions a internet vaig veure els apartaments amb serveis. En vaig mirar uns a Barcelona, a Sabadell i a Girona, però el que més em va agradar i amb un preu que s’ajustava a la meva pensió va ser aquest, a Terrassa», diu. És el conjunt residencial Las Liras, un projecte d’hàbitat sènior obra de l’arquitecte Juli Capella. «Són petites vivendes d’un dormitori, sala d’estar i petita cuina, i a la planta baixa hi ha serveis comuns on poder jugar a cartes o als escacs, prendre un cafè...», descriu Capella. «Al menjador se serveix cuina especialitzada en persones grans, sense greixos, amb proteïnes i poca sal, i a un preu cooperatiu, tot i que cadascú pot cuinar si vol a casa seva, que és més car i sempre sobren coses», apunta. Té consulta per a les visites mèdiques setmanals. No és un hospital, són espais molt domèstics i confortables pensats per a majors de 65 anys fins que siguin dependents, de compra o lloguer. «Recordo una usuària que em va dir: això m’ha salvat la vida», explica Capella. «Psicològicament és brutal que un espai ajudi a gestionar la solitud. L’arquitectura no és innocent, dissenyant amb compte hi pots contribuir», precisa.\n«Jo sempre he sigut molt autònoma. Ni per un moment em vaig plantejar anar a viure amb un dels meus dos fills. Cada un és a casa seva i ens veiem quan volem. Jo aquí tinc el meu espai i les meves coses», explica Ibáñez. «Després d’esmorzar, surto a passejar amb el meu gos –un terrier escocès anomenat Bren–, que no a tots els apartaments que vaig visitar admetien mascotes, puntualitza. «Aprofito el passeig per anar a comprar. A dos quarts de dues dinem i a la tarda torno a fer un volt amb el gos i aquí ens distraiem amb sessions de ‘quintos’. Després, ja a casa, sopo i miro la tele», diu. «El cap de setmana veig els meus fills i fem activitats. Sobretot em sento segura i molt tranquil·la, tenim servei d’infermeria 24 hores. La majoria som dones, però també hi ha parelles, i tots parlem amb tots. Després de més de 40 anys de viure en parella, es troba a faltar. Em puc sentir en algun moment sola però no abandonada, fins i tot hi ha moments en què necessito estar sola», conclou.\nL’alternativa del ‘cohousing’\n«La solitud no desitjada és el gran drama», diu Josep Maria Ricart, membre de la Cooperativa Sostre Cívic i un dels impulsors del projecte Walden XXI, la compra i rehabilitació d’un antic hotel a Sant Feliu de Guíxols per convertir-lo a 31 apartaments en cooperativa de vivenda sobre el model d’ús. «És una alternativa a les residències mercantils per als qui, amb 80 anys, no voldrem viure sols», explica. «Som l’última generació que ens hem encarregat dels nostres pares i la primera que no volem que s’encarreguin de nosaltres». Fa set anys, quan Ricart en tenia 63, amb uns amics van començar a planejar la vivenda que esperen ocupar d’aquí tres anys. «Primer vam crear el grup i després vam buscar la ubicació», explica. «Treballem per als que vengen darrere, un model de convivència amb espais privats i zones comunes, cuina industrial, bugaderia, menjador i espais per a tallers de bricolatge o altres, amb serveis previstos per quan arribin les dependències a través d’una mútua creada entre nosaltres», descriu Josep Maria Ricart.\nImportar els models nòrdics\nEn l’estudi arquitectònic de Marc Trepat, especialitzat en persones grans i els seus condicionants vitals, treballen sis projectes residencials per a sèniors potenciant estímuls positius des de la mateixa construcció: espai, llum natural, silenci i colors que transmetin energia i confort. Inspirats en models danesos, suecs i noruecs, «l’objectiu és crear ambients que esborrin pors com la solitud, més domèstiques, allunyades del concepte d’hospital, adaptant cada zona per donar solució a qualsevol circumstància», explica. Se suavitza el trauma d’entrar en una residència agrupant per similitud els usuaris en unitats de convivència de 12 a 16 persones. «Són unitats pensades com a vivendes, amb una cuina domèstica. Es manté la privacitat, amb replà i portes amb timbre, molt diferent de les residències tradicionals, llocs asèptics on tothom entra i surt», diu. Les unitats de convivència intenten reproduir la vida en una casa normal, amb zones comunes, com la cuina, que conviden a participar en activitats com preparar un pastís entre alguns. «Els models més avançats centren l’atenció en la persona respectant la seva història de vida, preferències i autonomia, polivalents per respondre a tot grau de dependència», afirma el gereontòleg que presideix la Fundació Salut i Envelliment UAB, Antoni Salvà. Adverteix que «els pronòstics demogràfics ens diuen que cada vegada més gent gran necessitarà algun tipus d’equipament especial, més recursos assistencials i a domicili».\nTemes: Residències d'avis Envelliment +Persones


L'escola que no volem... - VilaWeb\nDilluns 09.03.2015 01:34\nA finals de febrer, a l’Aula Magna de la Universitat de València, Escola Valenciana presentava el document 'L’escola que volem'. Una vegada més, la federació d'entitats insistia a presentar a la societat valenciana l’escola que necessitem, una escola que, gràcies a l’esforç de mestres i famílies, ja és una realitat en alguns centres educatius públics, però que 'Volem' que siga assumida pel futur govern del País Valencià.\nTanmateix, vull detindrem en un dels apartats reivindicats al document. L’apartat C., el que diu que l’escola que volem, ha de ser 'única, pública, gratuïta i laica'.\nSé que hem de parlar en positiu perquè els nostres desitjos queden més clars. Tanmateix, arran d’aquesta petició, vull plantejar 'l’escola que no volem pagar entre tots'. Una escola que també funciona ja en molts centres educatius subvencionats amb diners públics.\n· No volem una escola elitista, on s’hi accedeix amb reserva de plaça, donació econòmica inclosa, sense respectar els processos regulats en l’admissió d’alumnes. Una escola que inclou 'donacions voluntàries' per poder accedir a serveis escolars que haurien de ser gratuïts i per a tot l’alumnat en escoles subvencionades amb diners públics.\n· No volem una escola que entén per plurilingüisme, l’aprenentatge castellà/anglès. On la presència del valencià a l’aula no va més enllà d’una simple matèria. Una escola que no compleix la Llei d’Ús i Ensenyament del Valencià, ni tota la normativa desplegada a l'efecte.\n· No volem una escola que no pot 'atendre' alumnat amb necessitats educatives especials, perquè argumenta que no té recursos suficients, i que pot baixar-los en el rànquing d’acceptació de les famílies 'benestants' de la zona, encara que la paguem entre tots.\n· No volem una escola que, emparant-se en la 'libertad de enseñanza', vol fer-nos combregar amb rodes de molí, creant una xarxa de centres amb un clientelisme fix, on és impossible d'accedir a famílies sense recursos econòmics, i que també paguem entre tots. Una escola que no deixa de ser un negoci, per això és privada-concertada.\nTanmateix, aquesta escola que acabe de descriure també existeix, i té un nom: escola privada, no privada-concertada. Per això, qui vulga hi pot anar, em sembla perfecte, però que se la pague de la seua butxaca\nNo és casualitat que el Partit Popular de la Comunidad Valenciana, a punt de començar la campanya de matriculació, haja encetat una campanya en defensa de l’escola privada/concertada, basant-se en la 'llibertat d’ensenyament', i inste el Consell de la Generalitat a seguir mantenint amb fons públics aquest model educatiu, a més de promoure’l i ampliar la vigència dels concerts perquè passen de quatre a sis anys .\nTampoc és casualitat que la consellera Català publique el rànquing de centres educatius amb la millor puntuació de l’avaluació diagnòstica i que la majoria siguen escoles privades/concertades.\nJa fa anys que el govern 'popular' ha oblidat què diu la LODE (Llei Orgànica 8/1985, de 3 de juliol, reguladora del Dret a l’Educació) en el títol quart, article 48.3: que podran accedir al règim de concerts aquells que satisfacen necessitats d’escolarització, que atenguen poblacions escolars de condicions socioeconòmiques desfavorables o que, complint els requisits anteriors, realitzen experiències d’interès pedagògic per al sistema educatiu. Per a ser justa he de reconéixer que aquestes escoles concertades també existeixen; són una minoria, però n’hi ha. Només eixes, i no les altres, són les que podem acceptar en 'L’escola que volem'.


Imatge del joc\nBelly Run Terres de l’Ebre és un joc de plataformes de tipus Arcade on el personatge principal, Paco lo Panxut, recorre alguns dels espais més singulars dels municipis de les Terres de l'Ebre. El jugador haurà de superar els nivells ambientats en 36 poblacions ebrenques i afrontar els reptes que se li proposin.\nEs tracta d’una APP gratuïta per a mòbil i tablets iOS i Android impulsada per l’empresa ebrenca EAAPP Entertainment S.L, dels emprenedors Josep Piñol i Josep Adell. L’app gratuïta personalitza les poblacions amb un disseny capa 2D —amb programació de Josep Rodríguez Amarità i disseny de Laia Rodríguez Amarità— i està pensada per a la promoció cultural i turística del territori. És el primer cop que un joc per a mòbil recrea costums, tradicions i patrimoni arquitectònic amb una usabilitat adaptada als nous temps.\nCada població te la seva pròpia música en format 8bits adaptada pel músic David Mauri. La majoria dels temes són jotes populars tot i què artistes ebrencs han cedit algunes cançons per ser incorporades al joc. És el cas del cantant Joan Rovira que, amb la cançó ‘M’agrada’, posa la música al nivell del joc que transcorre a Camarles, el seu poble de naixement. Al mateix temps, mentre el jugador passa per l’Ametlla de Mar pot escoltar ‘La Farola’ de Miquel del Roig, i ‘Panxampla’ de Quico el Célio, el Noi i el Mut de Ferreries és la banda sonora d’Alfara de Carles. A Sant Carles de la Ràpita, el grup Equus ha cedit el seu tema ‘Lo barri del Xicago’.\nLaura Guarch estrena 'Círculo lunar' una adoració ritual de la naturalesa i la feminitat\nAcaba de sortir del forn, el nou videoclip de Laura Guarch titulat 'Círculo lunar', un avançament del disc 'Kreödylia' que sortirà el 23 de setembre. 'Círculo lunar' és una adoració ritual de la naturalesa i la feminitat, que tenen en comú el pode\nAliens a Deltebre\nFa uns quants dies que corre per les xarxes socials un misteriós vídeo en què es veuen uns estranys éssers apareguts a Deltebre. Tot sembla ser una campanya de l'empresa Babyclon, dedicada a la fabricació de ninots de silicona mèdica de platí.\nUna passejada audiovisual pels productors artesans de La Fatarella\nLa Fatarella ha engegat una campanya per fer visibles les cares i les tradicions que s'amaguen darrere dels productors locals.\nPepet i Marieta llencen la vacuna\nPepet i Marieta llança 'La vacuna', el primer dels senzills que anirà publicant esglaonadament al llarg del pròxim 2021 i que acabaran donant forma al seu nou disc.\nÈric Vinaixa estrena el seu primer videoclip gravat a Miravet\nÈric Vinaixa passeja per Miravet, el seu poble, recorrent els paisatges de la seva infantesa, mentre va saludant els veïns del seu municipi natal.