Esglésies mil·lenàries al Lluçanès | Catalunya Religió\nEsglésies mil·lenàries al Lluçanès\nPer Catalunya Religió. Dm, 18/08/2020\n(Ramon Bassas –CR) La Fina Valldaura sempre em sorprèn. Ara m’assabento que és jutge de pau d’Oristà, el municipi de La Torre d’Oristà, que és d’on és. La coneixia perquè forma part de l’equip de L’albergueria, centre de difusió cultural del bisbat de Vic, “un lloc de diàleg i retrobament entre l’art i l’espiritualitat, un lloc d’acollida de diferents enfocaments i tendències que sovint es plasmen en exposicions o altres activitats”, segons la Fina. Qui tingui una visió llunyana de Vic (capellans, llonganisses, la ciutat dels sants, etc.) se sorprendrà que tingui l’únic centre d’art contemporani a Catalunya que pertany a un bisbat. I encara més de les propostes agosarades que porten a terme. La Fina n’és la cara visible, sovint, però al darrere hi ha més gent. “Pertànyer a aquest equip és un repte apassionant que ajuda a esdevenir persona oberta i cultivar la ment”, ens explica. Però no s’acaba aquí, la Fina també és dissenyadora i amb té un petit estudi-impremta amb la Maria Pla des d’on han pogut desenvolupar tasques molt diverses i enriquidores: “hem museïtzat espais per a claretians, salesians i també accions en parròquies del bisbat, conèixer la necessitat i sensibilitat del client aporta coneixement”, exemplifica.\nPerò no ens oblidem del que ens ha confessat al principi. Jutge de pau d’Oristà, al mig del Lluçanès, aquell indret que hi ha entre Osona, el Bages i el Berguedà. “Ja sabeu que no som comarca, però ens agrada dir que som del Lluçanès”, diu. I és entre Lluçà i Oristà, dos petits poblets units per carreteres comarcals (la C-25 ens deixa prop d’Oristà i la C-62 molt a prop de Lluçà) on la Fina ens proposa la seva aportació a aquest petit cicle de propostes per aquest estiu.\n“Per emblemàtic hauria de dir Santa Maria de Lluçà o Santa Maria de l’Estany, però per desconegut hi afegeixo Sant Andreu d’Oristà. Per tant com que el territori dona per molt, no dic un element, sinó una petita ruta, si m’ho permeteu.” I tant. En ruta, doncs.\n“De la canònica agustiniana de Santa Maria de Lluçà, en destacaria el claustre menut i les pintures murals del segle XIV”, comença la Fina. “És un conjunt que captiva ja des de la ferramenta de l’entrada i que ens convidarà a anar més enllà, a veure els originals de frontal d’altar i Majestat, al Museu Episcopal de Vic.” Al segle XII ja hi havia presència canonical, fins el XVI, però la seva construcció és del segle X, fa més de mil anys.\nLa segona església que ens recomana és la de Sant Andreu d’Oristà, també mil·lenària, que, sota una planta neoclàssica, “abriga una cripta possiblement era una tribuna, vestigi d’una antiga església romànica, restaurada el 1969 amb participació del poble, un indret amagat que us agradarà descobrir”.\n“I si feu aquesta petita ruta entre Lluçà i Oristà” –segueix la Fina–, “unes quantes corbes més i arribeu fins a Santa Maria de l’Estany, està bé elogiar als veïns, però és que el seu claustre mereix una vista, i dues, i més”. També és una antiga canònica agustiniana, ara parròquia, i “només” té nou-cents quaranta anys. És l’edificació “jove” del trajecte.\nLa Fina creu que el Lluçanès, que és visitat molt sovint pel seu entorn natural, té també aquestes joies, arquitectòniques que potser no es coneixen tant. “A més amb les circumstàncies actuals, fer sortides culturals a llocs on no hi ha massificació és un valor afegit” –continua–. També ens explica quel bisbat de Vic ha encetat una proposta cultural “Cases d’Oliba” que permet visitar diferents llocs amb valor històric, cultural, artístic, amb una entrada conjunta. “No cal dir que els visitants també podran trobar una oferta gastronòmica cuidada i productes de la terra, amb sabor i qualitat.” Amb aquest argument sí que ens ha convençut del tot.\nA causa de l’aturada forçosa per la pandèmia passa aquestes vacances treballant. A més, a L’albergueria hi ha una instal·lació de ceràmica que també es pot veure i la Fina té cura de l’atenció als visitants, “per tant també us puc recomanar una visita a L’albergueria per veure una de les tres exposicions que havíem programat per aquest any, ‘Ho saben tes entranyes!’ de Sama Genís”. D’esglésies mil·lenàries a l’art contemporani. Fet.\n–Per cert –plantejo– com has viscut el coronavirus?\n–“He estat molt de sort, primer per què ningú de la família, ni amics, ni coneguts, ha patit la malaltia. I parlant de sort, també he de dir que n’he tingut al poder-me confinar a la casa amb la família, amb la mare de 97 anys, el que m’ha permès ajudar a tenir-ne cura més del que normalment puc fer. He constatat cuidar i estimar sovint es complementen i que són imprescindibles per viure en plenitud.”\nSenyora jutge, cuidadora, descobridora d’art mil·lenari i d’ara mateix, moltes gràcies per aquesta excursió.\nEstiu a casa, proposta, Catalunya, Lluçanès, Sant Andreu d’Oristà, Santa Maria de Lluçà, Santa Maria de l’Estany, albergueria, Fina Valldaura, Vic, Patrimoni, Cultura i art


Els empresaris neguen la precarietat del sector turístic gironí - Diari de Girona\nEls empresaris neguen la precarietat del sector turístic gironí\nEl president de la patronal Foeg, Ernest Plana, diu que els sous que es paguen al sector, de fet, serien "els que el mercat demana" perquè si s'apugessin gaire més "no es podria ser competitiu"\nacn 09.05.2017 | 13:34\nEl president del Col·legi d´Economistes de Catalunya a Girona, Esteve Gibert, durant la presentació de l´informe ACN\nEl president de la patronal Foeg, Ernest Plana, creu que els sindicats exageren "una mica més del compte" quan critiquen la precarietat al sector turístic gironí, perquè al capdavall acaba "creant més llocs de treball". Plana diu que els sous que es paguen al sector, de fet, serien "els que el mercat demana" perquè si s'apugessin gaire més "no es podria ser competitiu". Ara bé, el president de la patronal no s'oposa a què hi hagi millores salarials –de fet, diu que no seria "descabellat"- perquè això incrementaria la capacitat de consum dels treballadors, cosa que també recomana la CEOE. Plana ha fet aquestes valoracions durant la presentació del darrer estudi del Col·legi d'Economistes, que precisament posa l'accent en què la precarietat laboral pot fer perillar la recuperació. L'enquesta també recull que sis de cada deu economistes gironins pensen que les sentències sobre les clàusules sòl acabaran encarint el crèdit.\nLa patronal Foeg pensa que les crítiques al voltant de la precarietat al sector turístic gironí s'han inflat. "Sempre els sindicats exageren una mica més del compte, perquè siguin o no precaris, s'acaben creant llocs de treball al sector", ha dit el seu president, Ernest Plana.\nAssegura, a més, que els salaris a l'hostaleria són els que "el mercat demana", perquè es contracta "una persona sense qualificació només per tres mesos". "Jo potser he d'agafar un tècnic a casa meva i, és clar, no el puc pagar de forma precària", hi afegeix.\nPer al president, a més, si s'apugessin massa els salaris al sector, això podria ser un llast per a la competitivitat del turisme gironí. Ara bé, Ernest Plana també és del parer que alguna puja de nòmines hi ha d'haver. "La CEOE ja diu que això incrementaria el consum; per tant, no seria descabellat incrementar sous perquè no hi hagi tanta precarietat, la gent tingui més poder adquisitiu i això reverteixi en més compres", ha opinat el president.\nPrecisament, la precarietat laboral és una de les preocupacions que posen damunt la taula els experts, perquè creuen que pot actuar com a fre per a la recuperació. Així ho constata el darrer estudi del Col·legi d'Economistes, que avui s'ha presentat a Girona, i que es fa en base a una enquesta que es passa arreu de Catalunya.\nA Girona, més del 60% dels qui l'han respost creu que la precarietat pot acabar passant factura al creixement econòmic. Un percentatge que, en el cas d'altres demarcacions (Lleida i Tarragona), s'enfila fins més enllà del 70%.\nCrèdits més cars per les clàusules sòl\nL'anàlisi del Col·legi d'Economistes també recull que, a les comarques gironines, sis de cada deu pensen que l'allau de sentències sobre les clàusules sòl acabarà encarint els crèdits. "L'economia es ressenteix de l'encariment dels costos financers; i malauradament, els costos dels bancs els acabem pagant els usuaris", ha dit el president dels Economistes a Girona, Esteve Gibert.\n"Si les clàusules sòl representen un cost addicional per als bancs, les expectatives són clares: que ens facin un trasllat d'aquests costos a les empreses i, de retruc, a l'economia en general", ha puntualitzat el president. A més, i en relació al sector financer, tant el Col·legi com la patronal Foeg constaten que ara, cada cop més, són els bancs els qui truquen a la porta de les empreses per oferir-los crèdits. Això sí, assegurant-se que hi ha garanties de retorn.\nMillores i baixador del TAV\nA la demarcació, entre d'altres, l'estudi del Col·legi d'Economistes recull que gairebé la meitat dels enquestats gironins (el 46,5%) pensen que l'economia catalana anirà a millor en els propers mesos (davant territoris com Lleida i Tarragona, que creuen que es mantindrà estable). Pel què fa a preocupacions, els economistes gironins situen al capdavant de la llista l'atur i el dèficit fiscal, per davant d'altres com la situació política o la manca d'infraestructures.\nPer últim, l'estudi també recull l'opinió dels economistes sobre el projecte del baixador del TAV a l'aeroport de Girona, que ara Foment ha desencallat. Dos de cada tres (un 67,3%) creu que la infraestructura ajudarà a impulsar l'economia de la demarcació, davant un 18,8% que pensa el contrari i un 13,9% que no s'hi posiciona.\nEl president de la patronal assegura que el baixador és "molt important" per reactivar l'aeroport i demana que el projecte tiri endavant. "Posarà Vilobí d'Onyar a una distància similar al centre de Barcelona que si es ve de l'aeroport del Prat, farà que sigui competitiu i permetrà obrir la porta a nous operadors", ha subratllat Ernest Plana. Des de la Foeg ja han avançat, a més, que enviaran una carta al Govern demanant-li que precisi els terminis perquè el baixador de l'alta velocitat es converteixi en realitat.


Collonades d’última hora | Bienve Moya\nCollonades d’última hora\nEn el seu infructuós (per impossible) intent per derrotar la nit (què equipara amb la mort), l’home, assolint part d’un pla a molt llarg termini, va inventar la nit artificial, la llum artificial. Però només ha aconseguit escurçar-la, perquè, tard o d’hora, la nit s’instal·la fatalment entre els homes; tard o d’hora hem de dormir i apagar la llum dels ulls.\nDe primer, dominat per l’esperit còsmic que el dominava, inventà la nit festiva: allargava la nit amb fogueres i goig espiritual: la nit de sant Joan, la nit de Nadal… Finalment ha inventat la nit consumista: la nit del goig físic, el paradís humà low cost.\nPerò l’home no pot, encara que maldi per fer-ho, sostreure’s a la seva realitat natural, l’home és natura i el pas del temps actua en ell. En la seva dèria per desnaturitzar-se, s’ha cregut un ésser a part, malda per ser-ho: adquirir riquesa, poder; el treball, la productivitat…\nEn un llunyà ahir sinventà la festa, que ritmava els processos naturals. Avui pretén prescindir-ne, i en ares d’un impracticable “rendiment del temps”, s’imposa eliminar aquell ritme descompassat que encara aparellava l’home amb els processos naturals. Pretén, esbojarrat, que eliminant el ritme natural de l’home eliminarà tot allò que se li aproxima. Ha decidit, estúpid i presumptuós, que ha arribat el moment de prescindir dels pocs rudiments que ens lliguen als ritmes naturals, les festes de la natura (el temps ritual); totes elles, com si haguessin estat mers capricis humans, passaran a un dia fix setmanal. N’hi ha per plorar!\nPosted in cultura popular/articles, Festa, Lectures exemplars\nOne thought on “Collonades d’última hora”\nHeribert on Desembre 9, 2011 a les 11:33 am said:\nN’hi ha per llogar-hi cadires!! En Peret ja ho va dir durant la nit de sant Joan de 1995: noto que a la gent cada vegada es torna més seriosa i li costa riure, això de tornar-se massa europeu (del nord), deia, està minvant l’alegria. I tenia tota la raó. No se pas cap a on anem a parar Bienve, últimament, i amb un període molt curt de temps, la realitat està superant tota ficció.\nM’ha agradat molt allò de “bocadedrap”.


Teatre Akadèmia: homenatge a Fellini en el centenari del seu naixement\nEls centenaris són sempre una bona ocasió per recordar a personatges que han deixat petjada per qualsevol raó i certament ningú serà capaç de negar que el llegat de Federico Fellini constitueix una de les aportacions més importants al patrimoni cinematogràfic universal. No debades va aconseguir reunir fins a cinc Oscars -un d'ells honorífic- entre les seves mans. La casualitat va voler que, anys enrere, Fellini, segons sembla hipocondríac, tingués relació amb el pare de Guido Torlonia, actual responsable de la programació de Teatre Akadèmia, que era metge. D'aquesta manera el llavors nen va quedar captivat per la capacitat de seducció del director cinematogràfic i per l'encant de l'ambient circense que l'envoltava. Convertit Torlonia a programador teatral, ha volgut ressaltar la figura del seu compatriota i a tal fi ha ideat, amb la col·laboració de Ludovica Damiani, un muntatge dramàtic titulat "Mestre Fellini" que es representa al local al seu càrrec.\nEl Teatre Akadèmia programa una divertida versió d''El burgès gentilhombre' de Molière\nL'esquema és senzill: un repàs per la biografia i els textos fellinians interpretat a dues veus i recolzat amb nombroses insercions cinematogràfiques en què apareix el propi Fellini, els seus amics i col·laboradors, així com els llocs o temes que van inspirar la seva obra. És possible, per tant, seguir l'itinerari vital del personatge que va començar com a dibuixant, va anar després radiofonista i periodista, es va incorporar al cinema com a guionista i va acabar sent un respectat director. El text posa en relleu la seva insaciable vena poètica, la seva vinculació al neorealisme de postguerra, la seva il·limitada imaginació -en la qual sempre apuntaven trets derivats de la religiositat italiana, bé que en moltes ocasions contemplada de forma satírica i la seva tendència onírica- i, de manera molt particular, la seva relació amb els que van interpretar els personatges de la seva obra fílmica. Molt principalment les dones i en primeríssim lloc la que seria la seva esposa i musa, Guilietta Masina, però també Anita Ekberg, Ainouk Aimé o Claudia Cardinale, així com alguns actors, com Marcello Mastroianni.\nEs podria dir que l'espectador assisteix a una funció de teatre llegit i així ho fan els dos intèrprets davant del seu respectiu faristol. En principi, Mario Gas i Serena Vergano i a ells va ser als que vam veure el dia que vam acudir a la funció. Vergano va estar molt expressiva, encara que el seu encara fort accent italià li dificultava en algun moment la dicció del text espanyol, mentre que Gas, de veu impecable, va estar més contingut en el gest. A partir del 5 de febrer la veu femenina serà la de Mar Ulldemolins i en la funció especial del centenari l'obra estarà a càrrec de Rossy de Palma i Sergio Rubini.


Simfonisme espectacular - Revista Musical Catalana\nEl director Gianandrea Noseda (foto d’arxiu)\nBCN CLÀSSICS. Orquestra de Cadaqués i Orquesta Sinfónica de Castilla y León. Dir.: Gianandrea Noseda. Obres de Beethoven i Mahler. PALAU DE LA MÚSICA. 18 DE MAIG DE 2017.\nFins i tot si la contraposició de dues simfonies tan distants com les Cinquenes de Ludwig van Beethoven i Gustav Mahler té quelcom de forçat, en termes d’enfrontament, la veritat és que la programació de dues obres amb tanta importància i repercussió no acostuma a donar-se sovint en una mateixa vetllada; fet, aquest, que d’alguna manera legitima la hipèrbole i fa comprensible la transcendència de l’esdeveniment, reflectida feliçment en el nombre d’assistents. Seria fútil enumerar les moltes diferències entre aquelles obres, ja que el que es pretenia –més que fomentar algun tipus d’assimilació, o competició real entre totes dues– era oferir en un mateix concert dues simfonies cabdals per a la història de la música, que a més –dada purament fortuïta– poden enquibir-se en un mateix programa sense que l’extensió resulti excessiva (en aquest sentit, no podria haver-se donat, parafrasejant el títol de l’esdeveniment, un “duel de Terceres”). El nom dels conjunts convidats –l’Orquestra de Cadaqués, a la qual es va unir la Sinfónica de Castilla y León, sota la direcció de Gianandrea Noseda– podia no ser del tot familiar a una part dels oients, però d’acord amb els aplaudiments i bravos va quedar absolutament clar el grau de satisfacció.\nL’èxit de la proposta va ser rotund; de fet, ja a la primera part, amb l’orquestra deixant clar des del mateix inici que no tenia pensat reservar energies per a la segona part, en què –això sí– s’augmentaria de llarg el nombre d’efectius. Fóra per emular retroactivament el cèlebre toc de trompeta que obre la simfonia de Mahler, o simplement per defugir versions tòpiques, de vegades amb olor de naftalina, la qüestió és que els embats inicials de la més popular obra de Beethoven, amb permís de la Novena –aquella sèrie de quatre notes que ha estat comparada als cops que el destí dóna a la porta del subjecte vuitcentista– van sonar urgents però no dramàtics. Com si allò veritablement dramàtic per a l’oient fos quedar-se amb l’impacte de benvinguda per part d’un fat inescrutable i no atendre al que ve després, una tempesta perfecta en què òbviament es retroba aquest mateix tema. En efecte, el ritme de Noseda va ser vertiginós en els moviments ràpids, vehement i sense excés de pathos; és a dir, sense recrear-se en l’evident dramatisme que –inclús si pot sonar paradoxal– va ser maximitzat des d’una certa continència. Mèrit destacable, igualment, és que el director no va deixar passar molts dels detalls que atresora la partitura. Els passatges en contrapunt van resultar, en aquest sentit, summament reveladors, ja en el moviment lent. Un moviment de port elegant, amb un ritme especialment afirmatiu gràcies a la participació de la percussió, moviment que coneix un passatge sublim en el curs de la filigrana que les cordes descriuen, i que apuntalen fustes solistes primer, i després de nou la percussió. Esmentat s’intueix el tan sovint variat tema de “la follia”. L’atreviment de la lectura de Noseda no cessaria a la recta final, amb moviments lligats, en contrast temporal, i la subsegüent alternança entre crescendi i falsos finals. El rigor i compromís de l’orquestra, perfectament conjuntada entre seccions en aquesta primera part, van deixar el públic amb una curiosa sensació de final de concert.\nPerò el concert va seguir per oferir la interpretació d’una obra només lleugerament menys popular (qualsevol ho és, en comparació amb la Cinquena de Beethoven), però no per això menys “gran”, ni tampoc menys espectacular o impactant. A la seva considerable extensió, semblant a la d’altres simfonies de la producció mahleriana, cal afegir per descomptat el caràcter orgànic d’aquesta obra, magistralment contrastada en els seus moviments respectius, però amb ressons interns que –de nou en diversos graus– ofereixen una infinitat de relectures. No és tant que es prestin a variacions d’esperit dispars, com ha pogut succeir amb les simfonies de Schumann; més aviat succeeix que un no es cansa de recórrer els mateixos camins (carrerons sense sortida, laberíntics, o a cel obert enmig de la natura) com per primera vegada. La confluència de registres dispars és gestionada amb mestratge, que evidencia una creativitat sense parangó. Es diu que Mahler va assolir-ho per la seva condició de director d’òpera. Però no es tracta només de l’explotació de recursos teatrals, sinó d’una tergiversació de forma i fons; una manera nova de forçar instruments o vincular-los entre si provocant efectes i afectes insospitats, que no troben comparació en cap compositor previ. La marxa fúnebre de l’inici –solemne, histriònica i, en summa, inquietant– és només un exemple del geni que es desplega en aquesta altra Cinquena. El seu lideratge en Beethoven es va amplificar més encara en el cas d’aquesta peça enorme, buscant potenciar amb èmfasi i criteri l’execució d’alguns passatges, transicions o intervencions solistes que eleven la composició mahleriana a l’Olimp de les més memorables. Amb tot, cal dir que Noseda no va buscar l’efectisme fàcil, la recreació en els moments explosius o estàtics. Va requerir per al desenvolupament de la seva lectura la implicació total d’un planter que va creure en la idea i no va témer els efectes col·laterals (els desajustos) resultants de l’apassionament.\nDavant de les tremendes exigències de la partitura mahleriana, s’ha de destacar l’actitud dels músics. A més de la fiabilitat de la corda, incisiva i ajustada, cal esmentar el rendiment de la secció de metalls, especialment de les trompes. Més concretament encara, la trompa solista es troba summament exigida (i, el que és pitjor, exposada) en repetides ocasions, i així qualsevol error es declama als quatre vents de forma immisericorde. Són molts els riscos que ha d’assumir, i és summament difícil sortir-ne airós quan la direcció s’embarca briosament en una lectura extrema, poderosa. Deixant de banda alguna descoordinació i errada solista, l’orquestra va correspondre-hi tot creant una sonoritat de conjunt molt acceptable, compactada, amb estrèpits calibrats i, en definitiva, dinàmiques sota control la major part del temps. Un espectacle grandiós, que per un moment semblà empetitir el que s’havia pogut escoltar en la primera part, òbviament amb un planter orquestral molt inferior en efectius (per la qual cosa, de nou, la comparació potser no és del tot justa). Deixant de banda el primer moviment, amb una marxa fúnebre no del tot arrossegada, i l’últim, en què manca –per emprar un terme del jazz– un cert swing en les embranzides, els moviments centrals van ser els més lluïts: un segon ben resolt pels atacs de la corda, amb les puntuals i ajustades interrupcions de metalls i timbal; un tercer, l’scherzo –nucli dur, falsament jocós– ple de sensacions enfrontades en fantasiós calidoscopi; finalment, l’adagietto no va decebre, tot assajant l’impensable terme intermedi entre el sentimentalisme i la possibilitat de l’asèpsia, que també contempla amb implacable veritat la versió cinematogràfica de Lucchino Visconti. La veritat mahleriana –que Theodor W. Adorno exposa al seu estudi monogràfic– no entén a priori d’emocions ni valors morals, sembla dibuixar un bellíssim paisatge en irremeiable decadència.


Indigna que al segle XXI no es consideri la cultura un bé social - arqxarq\nPublicat a El País Catalunya el 3 d’octubre de 2019\nAl febrer Vinyet Panyella (Sitges, 1954) es va jubilar tot posant punt final a la seva tasca al capdavant dels Museus de Sitges. Per a ella, que també va ser directora de la Biblioteca Nacional de Catalunya, era el moment de reprendre projectes que tenia relegats: investigació, llibres, poesia i, sobretot, una tesi sobre el noucentisme, una de les seves especialitats. Tot va tornar a quedar en un segon pla després de la trucada de la consellera de Cultura, Mariàngela Vilallonga, per proposar-la com a membre del nou CoNCA. Desprès va venir la decisió d’escollir-la presidenta, la quarta -primera dona- d’aquest organisme creat el 2009 desprès de la reclamació del sector per renovar les polítiques culturals, i que, desprès de la llei òmnibus del 2011, va veure com se li retallaven funcions, competències i pressupost.\nResposta. Una voluntat i una consciència de ser un organisme reclamat pel sector, pels sectors. És veritat que la figuració inicial era més teòrica que pràctica, perquè la configuració del Govern i de la Conselleria de Cultura són les que són, i potser no es va pensar l’encaix ideal. Ara amb la llei òmnibus es va fer un replantejament del terreny i es van determinar unes funcions, premis nacionals, informes sectorials i d’equipaments, i d’altres es van deixar més obertes. En els dos últims anys, desprès de la dimissió de consellers i la seva no-substitució, s’ha viscut una gran indecisió fins que la consellera de Cultura va decidir endreçar el CoNCA.\nR. A finals d’octubre s’acabarà una lectura critica de la llei, per treure-li tot el potencial. Així veurem el que s’ha fet i el que no s’ha fet, i per què.\nR. Absolutament, i, d’alguna manera, tambè identitat, cosa que ha fet que el sector tinguès la percepció que el CoNCA nomès es dedicava als premis nacionals, però s’ha fet molta feina.\nR. No ho sabem. Farem un informe d’avaluació dels deu anys del CoNCA per veure la incidència pràctica d’aquests treballs, és fonamental per saber on som i introduir canvis.\nR. La llei diu que s’adscrigui al Departament de Cultura. L’important no és on sigui, sinò el compliment de funcions.\nR. Negativament. No pot set d’altra manera. En els últims anys s’han retallat els recursos, amb molt poca sensibilitat. Des del CoNCA reivindiquem que la Cultura sigui considerada, com la Sanitat i l’Educació, un bé social, el més extens i generós. Les retallades comporten que la cultura no arribi a la gent, perqué sempre es retalla de les activitats. Als museus i les entitats hi ha costos que no es poden retallar, de manera que sempre se suprimeixen activitats o, el que és el mateix, el retorn social de la cultura, i això és molt greu.\nR. És un tema que s’ha d’assumir des del Govern que sigui, però la questió és de política financera del Departament d’Economia. Passa el mateix que a Espanya, on no ha prosperat una llei de mecenatge perquè el Ministeri d’Economia s’hi ha negat. M’indigna que al segle XXI no hi hagi consciència que la cultura és un bé social. En aquest sentit, la conselleria de Cultura és tan victima com nosaltres. També reivindiquem que l’administració local canvii i prioritzi la cultura i els béns culturals.\nR. Si. Pocs dies desprès de prendre possessió es van reclamar al CoNCA 70.000 euros que teniem adjudicats i executats. AI final han estat 53.000 euros. Hem hagut de retallar activitats de l’últim trimestre. Quan hi ha retallades el més afectat és el tercer, el carrer, i aixó és el que no pot ser. La situació és molt greu. No hi ha arguments per defensat la retallada del 6% lineal indiscriminat d’Economia, que ha fet molt de mal a tots.\nR. Ara si. La cultura catalana és tremendament creativa, altament qualitativa i motivada, però li falla l’alimentació econòmica, que és fonamental, és un tema peremptori i urgent que s’ha d’enfocar.\nP. Com veu la cultura d’aqui cinc anys?\nR. M’agradaria que el pressupost per a la cultura complis les ràtios europees del 2% o més, però no estem en aquest camí. Tambè que la llei del CoNCA s’hagi desenvolupat un 100%. Crec que pot donar més del triple del que ha donat fins ara.


Prova i error: La Colla Vella dels Xiquets de Valls.\nLa Colla Vella dels Xiquets de Valls.\nLa proximitat de les vacances d’estiu manté viu en nosaltres el record d’algunes postes de sol o fins i tot potser d’una aurora, fenòmens espectaculars, de bellesa incomparable, que cada dia emmarquen la meravella de la realitat. Malgrat que la vida urbana ens ho hagi fet oblidar, aquesta meravella és el lloc que ens ha estat donat per existir. Els antics ho simbolitzaren a través de Les Tres Gràcies, filles de Venus, és a dir, de l’Amor. Els éssers humans, al llarg del temps i en els seus millors moments, han tractat d’imitar els déus benèfics donant el millor d’ells mateixos, rebent amb agraïment i tornant, a poder ser, més del que havien rebut. Com la nostra naturalesa és massa desigual a la dels déus, per a ells hem creat símbols a escala humana, de vegades sobrehumana, d’aquest agraïment.\nA Tarragona, al seu Alt Camp, un paratge de prodigiosos fenòmens lumínics, i concretament a Valls, la capital, fa uns dos-cents anys, es va donar forma a un formidable símbol d’aquesta mena d’agraïment. Són els castells dels Xiquets de Valls. Com sorgint de terra, es segueixen alçant amb arquitectures variables però de sentit indubtable, expressat en el gest de l’enxaneta, qui, en coronar-los i fer l’aleta, vol evocar una doble condició, humana i angèlica, i remata l’eix entre el cel i la terra dibuixat pel conjunt.\nRecentment els castells s’han transformat en un espectacle de masses, àmpliament difós per televisió i la premsa, amb colles per tots el racons del territori català i les illes i fins i tot en llocs tan llunyans com Xile o la Xina. Jo sóc dels que ho celebro i em sembla bé que s’hagin destinat estímuls institucionals per fer possible aquesta extraordinària expansió. Això, naturalment comportava certs perills de desnaturalització. Crec, tanmateix, que els guanys ha superat abastament algunes pèrdues.\nÉs aquí, en la preservació de la naturalitat, on s’ha de situar la importància de la continuïtat en el cim casteller de les colles de Valls. Permeteu-me que ho concreti amb la Vella, sense voler treure cap mèrit a la Nova, ara dita, Joves, que en té molts. El cert és que les actuacions recents de la Colla Vella a Vilafranca per sant Felix o a Tarragona per santa Tecla, amb prodigiosos castells de deu, el tres i el quatre, ja justificarien la seva preeminència. Però la meva elecció ve motivada sobretot per l’admiració envers un grup humà que conec bé, l’eix del qual és fer castells, però les virtuts del qual van més enllà.\nAquest coneixement s’ha actualitat recentment, però ve de lluny. Sóc d’il·lustre nissaga castellera. A la Colla sóc el nét de Xaconet, l’avi entranyable que als noranta anys va pujar a segons d’un quatre de sis i que havia refundat la Colla Vella l’any 1947, corregint l’anomalia resultant de la “unificació” forçada pel franquisme de les colles vallenques. El meu avi va ser enterrat amb els pantalons blancs, la faixa i la camisa rosada, mentre els seus companys li aixecaven pilars. La Colla Vella havia estat la seva vida. Era fill de Josep Domènech i Miquel, també fundador de la Societat de Pagesos de Valls, que anava a terços del quatre de nou, amb la sola pinya com a base, que va alçar la colla l’any 1881 a Tarragona. Ha estat el castell mític durant més cent anys i lògicament la condició mítica es va estendre als que el formaven.\nJosep Domènech i Trenchs (Valls,1878-1976)\nPuc afirmar que aquells homes, d’una humanitat irresistible, avui es sentirien molt orgullosos de la seva Colla Vella, ara farcida de joves, que encapçala brillantment un d’ells, en Manel Urbano. Se’n sentirien orgullosos no solament per les fites castelleres que no paren d’assolir, sinó per la qualitat del grup on es retroben nois i noies, nens, adults i vells, de tots tipus morfològics, de tots els nivells socials i culturals i de tots els orígens territorials i ètnics. Tenen una qualitat humana i palesen una capacitat d’integració que només s’explica per la lleialtat a la tradició heretada i per la verticalitat mateixa dels castells.\nPublicat per Josep M.Cortina a 9/29/2016


Doble grau en Administració i Direcció d'Empreses i en Finances i Comptabilitat URV | Universitat Rovira i Virgili\nSou a: Portada > Estudis > Graus > Oferta formativa > Doble grau en Administració i Direcció d'Empreses i en Finances i Comptabilitat\nDoble grau en Administració i Direcció d'Empreses i en Finances i Comptabilitat\nPer què estudiar ADE i Finances i Comptabilitat a la URV?\nEl doble grau en Administració i Direcció d'Empreses i en Finances i Comptabilitat de la URV capacita per exercir la professió d'economista, regulada pel Col·legi d'Economistes\nNota de tall 2021 10,656\nL'estudiant de nou ingrés ha d'estar motivat per tenir una carrera professional en l'àmbit de la direcció i gestió empresarial, en qualsevol de les àrees funcionals o en entitats del sistema financer. Per això, és recomanable tenir predisposició per desenvolupar competències i actituds claus com la responsabilitat i capacitat de treball autònom i en equip, capacitat de raonament numèric, habilitats comunicatives i caràcter proactiu i emprenedor.\nPer què estudiar el doble grau en Administració i Direcció d'Empreses i en Finances i Comptabilitat a la URV?\nComerç Internacional (impartida íntegrament en anglès). En un entorn globalitzat, cada vegada és més necessari tenir una formació amb visió internacional. En aquesta menció t'especialitzaràs en màrqueting, economia internacional, relacions econòmiques internacionals, finances internacionals i dret del mercat internacional.\nEl doble grau en Administració i Direcció d'Empreses i en Finances i Comptabilitat de la URV capacita per exercir la professió d'economista, regulada pel Col·legi d'Economistes, i també per exercir les activitats professionals següents:\nSegells de qualitat de la Facultat d'Economia i Empresa


Manuel Bustos obté el premi 'Gaditano de Llei' que concedeix l'Ateneu de Cadis\nEl catedràtic d'Història Moderna de la UCA recollirà el guardó en un acte el 26 de maig a Diputació\nLa tretzena edició del premi 'Gaditano de Llei', que concedeix l'Ateneu de Cadis, ha recaigut en el conegut catedràtic d'Història Moderna de la UCA, Manuel Bustos Rodríguez, tal com ha donat a conèixer el jurat del guardó, reunit aquest dijous amb tal motiu.\nColumnista, membre de diferents acadèmies, director de l'Acadèmia Hispanoamericana i autor d'una prolífica obra sobre l'Edat Moderna gaditana. El professor Bustos és un acèrrim defensor de la celebració del Tricentenari del Trasllat de la Casa de Contractació de Sevilla a Cadis, l'àmplia programació de conferències i taules rodones compta amb el seu assessorament.\nEl jurat, presidit pel president de l'Ateneu, Ignacio Moreno, ha estat integrat per Julio Cuesta, President d'Honor de la Fundació Cruzcampo, José Ramón Pérez Diaz Alersi, Enrique Maestre, Miquel Villanueva, Luis Gonzalo, José Antonio Hidalgo, Juan Antonio Macías i Antonio Ares, com a secretari.\nEl premi, patrocinat per la Fundació Cruzcampo, representa un Hèrcules sortint del mar en bronze, realitzat per Manuel Virella. Bustos també rebrà un diploma artístic realitzat per Luis Gonzalo.\nEl lliurament tindrà lloc el divendres 26 de maig a les 20.00 hores a la Diputació provincial.


plaestanydigital.cat | Banyoles Televisió - Les entitats del Pla de l’Estany aturen activitats\nLes entitats del Pla de l’Estany aturen activitats\nDesprés de les recomanacions que s’han donat des de la Generalitat, ajuntaments i consells comarcals, les entitats han pres nota i també han pres mesures per evitar riscos innecessaris de contagi.\nEl Centre d’Estudis Comarcals de Banyoles ha informat que s’han suspès totes les activitats programades des d’aquest divendres fins a nou avís. També s’han anul·lat totes les propostes que Astrobanyoles tenia previstes pels propers dies. Aquest dissabte hi havia programada la sessió de Tardes de Ciència “Comas Solà, encara desconegut”, que s’ajornarà per una nova data més endavant. El dia 27 de febrer s’havien d’entregar els Premis Astrobanyoles i en aquest cas els guanyadors s’anunciaran a través d’internet i, de forma personal, als guardonats.\nEl Club Natació Banyoles també ha decidit tancar les instal·lacions des d’aquest divendres i fins a nou avís, seguint les recomanacions de les entitats i aniran informant a través dels seus diferents canals de comunicació si hi ha alguna novetat al respecte.\nPer la seva banda, el Consell Esportiu del Pla de l’Estany també han aturat l’activitat, des de dijous 12 de març fins el proper dia 27 i, en funció de la durada de l’afectació intentaran reprogramar totes les propostes. Aquesta aturada ha afectat a una vintena d’activitats d’esport escolar, juvenil i familiar; una quinzena de propostes d’activitat física i esport per adults i gent gran; i tres activitats formatives.\nL’escola de Natura, que periòdicament ofereix activitats de descoberta pels més petits i les famílies, també ha aturat totes les activitats durant el període de mesures preventives decretat per la Generalitat de Catalunya.\nRecordem que els museus de Banyoles estan tancats al públic durant els propers dies. Un tancament que endarrerirà les inauguracions de les noves exposicions temporals que s’havien d’obrir a finals de la setmana vinent. Des de la Fundació Lluís Coromina també s’ha decidit tancar tots els espais expositius que té a Barcelona, Banyoles i Porqueres fins a proper avís, de manera que la inauguració i l’exposició “Fusió_L’art del te”, així com totes les activitats previstes durant les properes setmanes, han quedat anul·lades temporalment.\nD’altra banda, recordem que les biblioteques de la comarca estan tancades durant quinze dies. Des de la Biblioteca de Banyoles, a més, s’ha decidit prorrogar la devolució de llibres, de manera que tots els préstecs que vencien entre el 13 i el 31 de març es podran retornar fins el dia 1 d'abril.\nAltres activitats anul·lades són les visites guiades als espais d’interès de la comarca, la VIII Milla Urbana de Porqueres prevista pel 21 de març i la III Cursa popular de Fontcoberta que s’havia de fer l’endemà, el dia 22.


Les brases i la cuina amb foc obert: una tècnica revalorada | Blog Pordamsa\nLes brases i la cuina amb foc obert: una tècnica revalorada\nLa presència de la cuina directa al foc i amb brases s’està consolidant com a tècnica en l’alta gastronomia. Ben utilitzada, aconsegueix uns excel·lents resultats alhora que evidencia el domini i la comprensió de les diferents coccions del producte. Malgrat pugui semblar que la cuina a foc viu es tracta d’una etapa primitiva ja superada, i que la cuina només pot avançar vers la química i la dissecció dels elements, el cert és que la tècnica més antiga per a cuinar aliments encara té camí per recórrer. Així ho apunta Fine Dining Lovers, que situa aquesta tècnica en primera posició com una de les tendències gastronòmiques d’aquest 2016.\nCuinar amb foc viu requereix finor, ja que la dificultat d’aquesta tècnica rau en passar d’una aparent elaboració rústica a elevar-la i sofisticar-la. Per això cal tenir en compte molts factors, com ara el tipus de llenya que s’utilitza, la humitat de la mateixa fusta, el tipus de carbó, la potència del foc directe i del foc indirecte, etc. No es tracta de jugar amb foc i només guiar-se per la intuïció, sinó de tenir la comprensió necessària per a aquesta tècnica i cuidar-la fins a l’últim detall per arribar al punt ideal de cocció, color, olor, marcatge i gust.\nAlguns dels que ja ho estan duent a terme són, per exemple, el cuiner David Muñoz, reconegut amant de la flama i el poder del foc, que serveix al StreetXo calamarsets a la brasa amb liquat emulsionat de blat de moro dolç, mantega de búfala i espècies tandori. Fa un parell d’anys, el xef Gaston Acurio va obrir Los Valientes” (Mèxic), un restaurant especialitzat en brases i grill. Un altre exemple és el restaurant Hunk (considerat el millor restaurant dels EUA el 2011 per la revista “Bon appétit”) i dirigit pel xef Sean Brock. El cuiner, nascut a Virgínia, porta a la seva genètica la cuina típica del sud dels Estats Units, de manera que un element imprescindible en la seva cuina és el foc i la brasa. També el cuiner Ryder Zetts -excap de cuina del restaurant amb una estrella Michelin Solbar (Califòrnia)- reclama l’ús de més aliments més enllà de la inevitable associació de la brasa amb la carn. Per a ell, el gust que les verdures poden adquirir mitjançant aquesta tècnica té tot un horitzó per descobrir i treballar.


Planta Pilot de Fermentació - Departament d'Enginyeria Química, Biològica i Ambiental - UAB Barcelona\nLa Planta Pilot de Fermentació (PPF) neix a l'any 1998 amb l'objectiu d'oferir una interfase de col·laboració entre Empresa i Universitat per a la transferència de tecnologia, coneixement i experiència en el camp dels processos biotecnològics.\nL'any 2000 el Centre s'incorpora a la Xarxa d'Innovació Tecnològica (Xarxa IT), amb l'objectiu de facilitar l'accés d'empreses e institucions píbliques i privades a les tecnologies desenvolupades a la PPF.\nEl personal del Centre està reconegut per la Comissió Interdepartamental de Recerca i Innovació Tecnològica (CIRIT) de la Generalitat de Catalunya com a grup d'Investigaci? consolidat. Així mateix, la PPF forma part del Centre de Referència en Biotecnologia (CeRBa) a Catalunya.\nLa PPF es troba ubicada en un laboratori que pertany al Departament d'Enginyeria Química de la Universitat Autònoma de Barcelona (UAB). El Centre està vinculat a aquest Departament i utilitza la infraestructura bàsica del mateix.\nAls objectius del Centre es planteja tant la obtenció del producte com l'estudi del desenvolupament del procés que permeti obtenir la informacié necessària per a la seva posterior producció a escala industrial.\nEn el desenvolupament de les seves activitats, la Planta Pilot de Fermentació te com a objectius:\nPromoure la innovació i la millora dels processos productius en el món industrial, oferint suport científic i tecnològic en l'àrea de desenvolupament de processos basats en el cultiu de microorganismes.\nTreballar sota les directrius d'un Sistema de Gestió de la Qualitat, amb la finalitat d'obtenir una major eficàcia en el desenvolupament dels projectes i adaptant-se als requisits normatius als que està subjecte el sector empresarial.\nGarantir la confidencialitat de projectes i productes.\nMantenir la màxima flexibilitat en el desenvolupament dels projectes, adaptant-se als objectius finals del client i a la pròpia evolució del projecte.


Escurabutxaques Castelló de Farfanya - Millor servei tècnic per escurabutxaques a Castelló de Farfanya - Recreatius PenedèsSEO - Landing Escurabutxaques - Máquinas recreativas y tragaperras. Mejor servicio técnico en máquinas recreativas para bares y locales - Recreatius Penedès\nLES ESCURABUTXAQUES A CASTELLÓ DE FARFANYA AMB MÉS RENDIMENT ECONÒMIC\nLes escurabutxaques a Castelló de Farfanya s'han convertit en els jocs tradicionals dels bars i locals, aporten diversió i entreteniment al públic i, el més rellevant és la seva rendibilitat. La rendibilitat que aporten a propietaris de bars i locals és molt alta.\nLes actuals màquines escurabutxaques a Castelló de Farfanya determinen els resultats del joc mitjançant una computadora que genera números aleatoris. Cal destacar que el bar sempre juga amb avantatge per davant del jugador.\nOferim les últimes versions d’escurabutxaques a Castelló de Farfanya amb premi perquè tinguin èxit en els bars, cafeteries, cerveseries i locals d'oci. La finalitat de la nostra empresa és distribuir a hostalers i propietaris de bars i locals la major selecció de màquines escurabutxaques amb premi amb major rendibilitat del mercat assegurant una recaptació alta. A Jocs Recreatius Penedès trobaràs l'oferta més àmplia de màquines escurabutxaques a Castelló de Farfanya amb la millor condició econòmica per tenir el nivell de recaptació més alt que el mercat pot oferir. A més, ens convertim en un valor afegit per als establiments en aportar diversió i entreteniment als jugadors.\nEl nostre assessorament professional ajuda al client a realitzar una planificació prèvia del local, realitzar una selecció de les màquines que més s'ajusten al local i que majors beneficis poden aportar gràcies a la nostra àmplia experiència en el sector. Així doncs, analitzem detalladament les característiques i ubicació del bar o local, l'oferta de escurabutxaques a Castelló de Farfanya i el target habitual de l'establiment.\nMultiplicar els beneficis dels negocis, restaurants bars i locals de la zona de Tarragona és un dels objectius quan s'instal·la una escurabutxaques. Nosaltres ens comprometem a analitzar i renovar contínuament l'estat de les escurabutxaques i, així, mantenir el nivell de recaptacions el més alt possible. La varietat de jocs que vénen instal·lats en les màquines escurabutxaques a Castelló de Farfanya asseguren l'entreteniment de qualsevol públic. Al nostre catàleg disposem d'una àmplia selecció de models i fabricants de màquines escurabutxaques per cridar l'atenció de nous clients en els establiments i així aportar ingressos extra amb l'explotació de l'espai lúdic del local. Els nostres professionals estan informats de les últimes novetats del mercat per garantir la rendibilitat dels productes.\nLes màquines escurabutxaques a Castelló de Farfanya poden significar un valor afegit per al negoci ja que es converteixen en un reclam per a públic nou, així com un estímul per als clients habituals sense requerir esforç extra per part del propietari i treballadors del negoci. El nostre equip de professionals és qui s'encarrega del correcte manteniment de les escurabutxaques a Castelló de Farfanya i cuiden el seu funcionament per mantenir els beneficis més alts possibles.


Sant Julià llença una campanya de sensibilització per recollir els excrements dels gossos que té com últim recurs la sanció | BonDia Diari digital d'Andorra.\nBossa que entrega el Comú a les persones que tinguin gossos censats a la parròquia laurediana.\nAgències / Fotos: A.S.\nSant Julià de Lòria ha presentat aquest dimecres la campanya de sensibilització contra els excrements i els orins a la via pública. En el marc d'aquesta iniciativa, el Comú ha repartit més de 4.000 díptics de manera indiscriminada a totes les bústies de la parròquia per informar sobre la problemàtica i també es vol obsequiar a aquelles persones que tinguin el gos censat a la parròquia amb una motxilla que incorpora una ampolla d'aigua per tirar-la als orins dels gossos i un aparell per posar les bosses per recollir els excrements. El cònsol major lauredià, Josep Majoral, ha indicat que aquest obsequi es fa perquè "no es vol sancionar però sí sensibilitzar". Tot i així, ha comentat que com a últim recurs per complir l'ordinació, "incidirem en els agents de circulació" i si és necessari s'arribarà a la sanció. A més, la modificació de l'ordinació d'inspecció i control de la tinença d'animals de companyia que va aprovar el comú inclou el doblament del cost de les sancions. Així, la primera és de 150 euros i en cas de reincidència, és de 300 euros.\nSegons ha declarat Majoral, la campanya és un punt més d'un projecte global de diverses fases. "Som conscients amb la corporació de la problemàtica que tenim a la parròquia amb el tema dels gossos", ha dit. Per aquest motiu, el primer que va fer el comú va ser posar tots els instruments legals per solucionar el problema i després es van posar els mitjans físics, que en aquest cas, són els pipicans. Enguany, se n'han fet tres de nous, un a la part alta del poble, un altre a la carretera Nagol i un tercer a la zona dels horts del riu, que s'afegeixen al quin ja hi havia situat a l'aparcament del Prat Nou, des d'on s'ha fet la presentació de la campanya, i del quin hi ha a la plaça Sant Roc. "Si veiem que no n'hi ha prou, de cara l'any vinent al pressupost possiblement en farem un altre cap a la part baixa del poble".\nQuant al pressupost total d'aquest projecte, estaria al voltant dels 24.500 euros, 7.000 per cada pipicà, 2.000 pels díptics i uns 1.500 pels obsequis, ha declarat Majoral, qui ha afegit que l'objectiu final és "intentar fer una Laurèdia més amable i més neta". De fet, el cònsol major ha subratllat que ja durant la campanya electoral es van adonar d'aquesta problemàtica i que durant aquests primers mesos de gestió també se'ls hi ha fet arribar. "Una de les primeres accions que vam fer va ser augmentar la plantilla de neteja, conscients d'aquesta situació", ha conclòs Majoral.


Amistós L'Argentina supera el Brasil a Austràlia - Empordà\nAmistós L'Argentina supera el Brasil a Austràlia\n?Stóitxkov, Eusebio, Amor, Koeman i Rexach rememoren anècdotes en un col·loqui al Camp Nou que avui reunirà, 25 anys més tard, el Dream Team\nEFE 10.06.2017 | 06:30\nAmistós L'Argentina supera el Brasil a Austràlia joe castro/efe\nL'exdavanter del Barcelona Hristo Stóitxkov va revelar ahir que la jugada del gol de falta de Ronald Koeman que va donar la primera Copa d'Europa al club blaugrana fa 25 anys no estava assajada. «No vam assajar res. Vaig veure que la barrera estava molt a prop i vaig dir a Jose Mari (Bakero): farem això», va dir Stóitxkov, qui va tocar aquella pilota perquè Bakero la parés i Koeman l'enviés al fons de la xarxa en el minut 111 de la final davant el Sampdoria italià.\nEl búlgar va ser un dels quatre jugadors del Dream Team que van participar en un col·loqui sobre les «Vivències de Wembley» que es va celebrar a l'Auditori 1899 del Camp Nou, abarrotat per escoltar les anècdotes dels herois de la final que va canviar la història del club fa ja 25 anys.\nAl costat de Stóitxkov, van participar en la xerrada Ronald Koeman, Eusebio Sacristán, Guillermo Amor i Carles Rexach, segon de Johan Cruyff en l'època del Dream Team. Els actes de commemoració continuen avui amb una gran festa-espectacle al Camp Nou que reunirà els integrants d'aquell equip (22.00).


Veterans som tots!: Josep Lorente i Miralles, el primer internacional\nEquip del CP Calafell, Campió d'Espanya 63/64\nEn la seva primera etapa al CP Calafell, temporada 63/64 i 64/65, va quedar Campió de Catalunya i d'Espanya de Segona Divisió, fent les funcions, també, d'entrenador. En la seva segona etapa, temporada 67/68, va assolir la millor classificació del CP Calafell a la Divisió d'Honor, un quart lloc. També va fer de jugador i entrenador de l'equip. A l'acabar la temporada 67/68, va fitxar com a entrenador pel Club Deportiu Mataró. Les seves qualitats principals com a jugador eren l'habilitat amb l'stick i la intel·ligència dins i fora de la pista. A Calafell, era conegut com el "menut".\nL'any 1970 arriba al FC Barcelona, com a entrenador, club on ja havia jugat del 1957 al 1959, havent arribat a ser internacional amb la selecció espanyola. Fins avui dia, és l'entrenador amb més títols al palmarès de la història de l'hoquei patins. Al Barça hi va ser durant dinou anys, guanyant 10 Copes d'Europa (8 de consecutives), 9 lligues, 8 Copes d'Espanya, 7 Supercopes d'Europa, 1 Recopa, 1 Mundialet de Clubs i 2 Torneigs de les Nacions de Montreaux.\nEra un gran comunicador, dotat d'una visió i capacitat inigualable per llegir els partits. Això el feia ser una entrenador amb un estil diferent. El seu fort era la direcció dels partits, ja que sabia el què calia fer en cada situació. Malauradament, ens va deixar abans d'hora i l'hoquei patins va perdre un dels actius principals. A Calafell, el recordarem sempre per la seva vàlua i per tot el què va aportar a l'hoquei local en les dues facetes de jugador i entrenador. Jugadors com Montejo, Miró, Papiol i el juvenil Nicolau van créixer al seu costat, millorant moltíssim el seu rendiment en el joc.\nGràcies Lorente, et recordarem sempre!\nUnknown 22 d’abril de 2012, a les 2:24\nMoltes gràcies per aquest record.\nSóc una de les seves dues filles.\nRamon Ferré Menéndez 22 d’abril de 2012, a les 14:38\nMoltes gràcies a tu per escriure!\nEl teu pare s'ho mereixia.\nNo sé si ho recordaràs, però vau estar un mes vivint a casa nostra. Tu eres molt petita!\nAnònim 22 d’abril de 2012, a les 18:52\nHola Ramon! No ho recordo, però li ho preguntaré a la meva mare. Li he ensenyat el vostre post i s'ha emocionat perquè recordava moltes coses.\nHe posat un enllaç que porta cap aquí en un blog que tinc:\nEstem molt agraïts pel vostre record!\nRamon Ferré 22 d’abril de 2012, a les 21:07\nGràcies Mariona! Al meu pare li ha agradat molt que hàgiu pogut veure el post. N'hi ha molts més on surt ell. Sense cap dubte, va ser un dels protagonistes de la història del Club Patí Calafell.\nTens un bloc molt de molta sensibilitat. Segur que molta part de la teva creativitat prové del teu pare.\nNo ens coneixem, però\nAnònim 23 d’abril de 2012, a les 8:51\nLa meva mare se'n recorda del Sr. Piu, del Sr. Hortoll (que era molt alt i li deia menut a mon pare) i del Sr. Ferré -vosté- que tots tres eren de la junta.\nI sí que recorda que van viure en un apartament a l'estiu, al mes d'agost.\nMoltes gràcies, Ramon Ferré junior pels afalacs al meu bloc i per aquest post tan maco.\nUna abraçada enorme de la família Lorente!


Detenen a Andorra el Rambo de la Cerdanya després d'un atracament\nActualitzada 25/12/2018 a les 10:21\nMartí Cots Saleta es trobava en cerca i captura a l’assaltar a mà armada un hotel de Masella || Estava fugit de l’hospital psiquiàtric del Santa Maria de Lleida\n© Martí Cots Saleta, el 'Rambo de la Cerdanya', custodiat per mossos en un judici a Lleida.\nLa policia andorrana va arrestar diumenge Martí Cots Saleta, més conegut com el Rambo de la Cerdanya, que estava en cerca i captura després de fugir d’un centre psiquiàtric a Lleida i atracar dissabte a la matinada un hotel de Masella. Segons van informar aquest dilluns fonts de la policia d’Andorra, l’arrest es va produir a les 19.30 hores a la parròquia d’Encamp gràcies a la col·laboració ciutadana. El comunicat policial assenyala que un avís els va portar a iniciar una exhaustiva investigació per localitzar aquest perillós delinqüent. Al detingut se li van confiscar armes, diversa munició i carregadors, així com una considerable quantitat de diners en efectiu. També se’l va localitzar un vehicle robat, que possiblement es va endur d’un habitatge de l’Alt Urgell, fins al qual va arribar després de l’assalt a Masella. Segons la policia andorrana, primer haurà de respondre pels delictes comesos al Principat, on se’l relaciona amb diversos robatoris amb força.\nLa nova detenció de Cots Saleta es produeix després que atraqués a punta de pistola l’hotel Alp, situat a la localitat propera de Masella, al costat de les pistes d’esquí. Segons van denunciar els propietaris de l’establiment als Mossos d’Esquadra, els fets es van produir al voltant de dos quarts de quatre de la matinada. L’home, que es va escapar de l’àrea de psiquiatria de l’hospital Santa Maria de Lleida el 7 de desembre passat, va irrompre a l’hotel i va amenaçar els empleats amb una arma de foc. D’aquesta forma, va aconseguir accedir a la caixa forta de l’establiment i emportar-se 15.000 euros.\nEl Rambo de la Cerdanya portava al cotxe diverses armes, munició i carregadors, i també diners\nDesprés de l’atracament, els Mossos van iniciar un operatiu de cerca i captura per la Cerdanya i l’Alt Urgell. El Rambo de la Cerdanya anava ben vestit quan va entrar a l’hotel, per no desvetllar sospites, i, després de l’assalt, se’n va anar del lloc a bord d’un totterreny de color blau. La investigació apunta que va canviar de vehicle en una casa de l’Alt Urgell, on va robar un altre turisme. Martí Cots és un vell conegut de les forces de seguretat. Amb tres dècades de delictes a l’esquena, desenes dels quals contra el patrimoni, la seua especialitat són els robatoris amb violència. El mes d’octubre passat va ser arrestat per un atracament a mà armada a Bellver de Cerdanya.\nEl jutge de Puigcerdà insta Andorra a extradir el Rambo de la Cerdanya\nEl Rambo de la Cerdanya muntava un amagatall quan va ser detingut\n1.Una alumna de Sant Jaume - Les Heures obté la nota de selectivitat més alta de Lleida\n2.La millor nota de la selectivitat a Lleida vol fer Farmàcia i destaca que ha estat una ...\n3.El foc d'Artesa de Segre continua actiu i ha afectat fins ara 75 hectàrees, meitat ...\n4.Detingut per estafar immigrants des de la seua empresa a Lleida\n5.Clara Prim, millor nota de selectivitat de Lleida: «No tot és només estudiar, cal di...\n1. Banco Mediolanum inaugura a Lleida una nova oficina de Family Bankers\n2. Per què se celebra cada 30 de juny el Día de l'Asteroide?\n3. La dona de Dos Hermanas (Sevilla) va morir dessagnada després de rebre un centenar de ...\n4. El telefèric de la Vall Fosca ja té data d'inici de temporada d'estiu\n5. El Lleida Basquet surt de la llista de morosos mentre hi segueix el Lleida Esportiu, al...


metabolismo archivos - Healthcor\nLa càmera de la veritat metabòlica\nEt sona escoltar...\nTens el Fetge Gras? Què vol dir això, quines implicacions té i com solucionar-ho?\n1 de cada 4 individus al món té fetge gras, també conegut com esteatosi hepàtica. Aquest nom prové del grec “steatos”, que vol dir greix, i “osis” que indica formació,impuls o conversió, sempre en un sentit negatiu. Així doncs, aquest fenomen ens parla de la...\nRitme circadià i salut\nEl cos humà també té el seu propi rellotge, inclús diferents òrgans com el fetge, el pàncrees, els ronyons tenen horaris diferents. Imaginem-nos que el nostre cos és com un gran festival de moda com ara el Primavera Sound. Durant tot el dia hi ha programació de concerts en...


Les opcions més imaginatives per no veure graderies buides | betevé\nAlguns equips han buscat iniciatives per evitar que durant les transmissions es vegin els estadis buits\nPablo Agudo | diumenge, 14 de juny del 2020, a les 14.51\nLa Lliga de futbol ha reprès el camí després de tres mesos. El coronavirus va obligar a aturar la competició i ara impedeix que els aficionats puguin accedir als estadis. Una imatge que de des de la LFP intenten emmascarar amb efectes digitals que, molt sovint, no acaben de fer el pes. Per sort, molts clubs volen evitar que es vegi el seu estadi amb les graderies buides.\nFotos dels aficionats\nEl Borussia Mönchengladbach va ser el pioner a posar fotos dels seus aficionats a les graderies. Per 19 euros, els seguidors de l’equip alemany van poder veure la seva imatge a mida real al seu seient. La iniciativa la van seguir altres clubs com l’Elx, la Lazio o el Vila-real properament.\nLa tecnologia arriba de Dinamarca\nL’opció més nova i tecnològica l’ha duta a terme l‘Aarhus danès. El club ha instal·lat desenes de pantalles gegants a les graderies que transmeten videotrucades d’aficionants mirant el partit. Una manera original per aconseguir que els futbolistes notin l’escalf dels seguidors. Òbviament no és el mateix, però els aficionats s’asseguren veure el partit còmodament.\nNinos i “nines”\nCom que no hi ha aficionats ni fotografies, alguns clubs han anat un pas més enllà. Especialment, a Corea del Sud. A la capital, Seül, han tingut idees tendres i d’altres no tant. Un equip de beisbol va omplir les graderies de ninos de peluix. Una opció molt més apta per a tots els públics que la de l’equip de futbol. El FC Seul va canviar el tacte suau dels peluixos pel de les nines sexuals i va esclatar la polèmica. Ni tan sols el fet que complissin la distància de seguretat i portessin mascareta va evitar una multa de 75.000 euros i unes disculpes públiques per part del club.


Per què les centrals hidroelèctriques són responsables de l’elevat preu de la llum – Coptest\nPer què les centrals hidroelèctriques són responsables de l’elevat preu de la llum\nPublicado el 20 de agosto de 2021 20 de agosto de 2021 por Albert\nLes associacions de consumidors denuncien que durant aquest mes d’agost són aquestes centrals i no les de gas les que acaben fixant el preu final de l’energia\nEl preu de la llum ha tornat a sortir de mare. Aquest dijous el preu mitjà al mercat majorista és de més de 113 euros, però és que aquest divendres se situarà per sobre dels 117, gairebé fregant el rècord històric de la setmana passada. Un preu disparat, que s’explica per un gas que cotitza a màxims i per uns drets d’emissió de CO2 també a nivells històrics.\nPerò les associacions de consumidors denuncien que durant aquest mes d’agost són les centrals hidràuliques i no les de gas les que acaben fixant el preu final de l’energia. Asseguren que especulen amb els preus perquè venen la seva energia molt per sobre del que els costa generar.\nAquest dijous, el Ministeri per a la Transició Ecològica ha obert expedients a les empreses que gestionen els embassaments de les conques hidrogràfiques del Duero, el Tajo i el Miño-Sil per «l’aprofitament hidroelèctric que han fet», com és el cas de l’embassament de Ricobayo, a Zamora, gestionat per Iberdrola.\nL’embassament de Ricobayo, buidat en dos mesos\nEmpresaris i hotelers dels voltants de Ricobayo, a Zamora, s’han quedat aquest estiu sense la visita dels turistes que hi anaven a passar el dia per banyar-se i fer excursions en caiac. L’embassament s’ha quedat pràcticament buit durant els últims dos mesos, i les associacions de consumidors acusen Iberdrola d’incrementar la producció d’electricitat ara, aprofitant l’escalada de preus.\nSegons Natàlia Fabra, catedràtica d’Economia de la Universitat Carlos III, és «el disseny del mercat el que incentiva que les empreses hidràuliques es comportin d’aquesta manera. La teoria que hi ha darrera de tot això, explica, és que l’aigua, en ser un bé escàs, s’utilitzi en els moments en què té més valor, i quan té l’aigua més valor? Quan substitueix altres tecnologies de cost superior».\nI aquestes tecnologies de cost superior són les centrals tèrmiques i les plantes de cicle combinat, que necessiten gas -en aquests moments pels núvols- i que han de pagar drets de CO2 per les emissions de gasos contaminants -també més cars que mai.\nLes centrals hidràuliques&lt, però, tot i no necessitar gas ni haver de pagar drets, ofereixen la seva energia pràcticament al mateix preu que ho farien les centrals de gas. És el que se’n diu «cost d’oportunitat», que res té a veure amb els seus costos reals.\nAnterior Equip de Govern de la legislatura XIII\nSiguiente CAMBIOS NORMAS TRÁFICO


El CN Rubí queda setè a la final de la lliga comarcal de natació - Rubí Informa!\nInici » Esports » Natació » El CN Rubí queda setè a la final de la lliga comarcal de natació\n13 Juny 2014 a 12:30\nEl CN Rubí queda setè a la final de la lliga comarcal de natació\nMercè Folguera va fer plata a la II Marnatón\nParticipants a la final territorial benjamina // Imatge del CN Rubí\nLa secció de natació del CN Rubí va participar el passat dissabte a la final de la lliga comarcal, celebrada a Badia del Vallès en piscina de 50 metres. El club va aconseguir la setena posició gràcies a les marques individuals dels nedadors i nedadores representants.\nTambé dissabte, , l’equip aleví va disputar la 2ª jornada de fons i estils, també a Badia del Vallès però en piscina de 25 metres.\nD’altra banda, el diumenge el CN Rubí va dur quatre esportistes a la final territorial benjamina celebrada a Manresa. Elena Ruiz va aconseguir la medalla d’or en els 400 metres lliures. També hi van participar Daniel Granados, Sílvia Farabhoschi i Aleix Marcè.\nEl mateix diumenge, Mercè Folguera va aconseguir la medalla de plata a la categoria de dones 18-30 anys i 6ª en la general a la II Marnatón celebrada a Begur. La travessia estava formada per 7km nedant i correspon a la segona etapa de la Copa Marnaton d’aigües obertes.\n#cn rubí #esport #lliga #marnatón #natació\nEl CN Rubí queda segon a la Copa Catalana Infantil Grup D de natació\nBeatriz Ortiz, del CN Rubí, forma part de la convocatòria de la selecció espanyola de waterpolo\nArquers de Rubí participen al I Campionat de Tir al Pou a St. Joan Despí\nEl CN Rubí perd per la mínima (10-9) en el derbi vallesà contra el Natació


Unes tres mil persones, la majoria kurds de l'Iraq, estan atrapades sota temperatures gèlides i sense ajuda humanitària\nTendes de campanya a la frontera entre Bielorússia i Polònia REUTERS\nBarcelonaUns tres mil migrants, la majoria refugiats del Pròxim Orient, estan atrapats a la frontera entre Bielorússia, que els ha acompanyat fins allà, i Polònia, que els ha barrat el pas a cop d'antiavalots i gasos lacrimògens. Les famílies estan suportant temperatures sota zero i no s'hi permet l'accés als actors humanitaris. Després de la ratlla entre Turquia i Grècia o les tanques de Ceuta, aquest és l'últim escenari de crisi a la UE.\nD'on venen els migrants i com han arribat fins allà?\nN'hi ha de diversos orígens: molts són de Síria i l'Afganistan, però també de països africans com el Camerun o la República Democràtica del Congo o també de Veneçuela. Els vols des del Kurdistan iraquià fins a Bielorússia han sigut una de les rutes alternatives a les més mortíferes al Mediterrani. Actualment els principals punts de sortida són tres ciutats de la regió autònoma kurda del nord de l'Iraq: Irbil, Shiladze i Sulaimaniya, on poden obtenir visats del règim bielorús, sigui a l’ambaixada o sigui directament en agències de viatges. Segons ha dit el govern alemany, en les últimes setmanes hi ha hagut un augment dels vols directes a Minsk també des de Beirut, Damasc i Amman. Des de Bielorússia els migrants poden entrar a la Unió Europea a través de les repúbliques bàltiques o de Polònia, i allà continuar el seu camí fins a Alemanya o altres països de l'Europa Occidental. En mans dels traficants, els viatges costen entre 12.000 i 15.000 euros per persona, segons les informacions obtingudes per la cadena alemanya DW. El transport es fa a través de la companyia aèria estatal Belavia, que opera avions cedits en règim de lísing per aerolínies registrades a la UE, una pràctica que Brussel·les vol tallar de soca-rel.\nQuè fa el govern bielorús?\nEl règim d'Aleksandr Lukaixenko, al poder a Bielorússia des del 1994, és considerat l'última tirania d'Europa, i ha estat sotmès a sancions per la repressió de les protestes de l'agost del 2020 contra el frau electoral, i l'empresonament del periodista Roman Protassévitx, després d'obligar el seu vol comercial a aterrar a Minsk. Lukaixenko està instrumentalitzant els migrants per pressionar la UE perquè deixi de donar suport a l'oposició a l'exili, que continua treballant per derrocar-lo. Des del juliol, algunes desenes de milers de migrants han intentat entrar a Polònia, Letònia i Lituània, però mai havien sigut tants de cop com aquesta setmana. La crisi, però, és humanitària i no migratòria, perquè el flux continua sent molt petit.\nCom ha reaccionat Polònia?\nLa política de la UE i els seus estats membres continua sent la del blindatge i la militarització de les fronteres. Lituània va començar a construir un mur amb filat espinós dilluns després de l'arribada d'unes 4.000 persones entre el gener i l'agost i Polònia també ha erigit un mur, al més pur estil Donald Trump. Segons Varsòvia, fins a 30.000 migrants han intentat entrar al seu territori aquest any, la meitat durant el mes d'octubre. Fa mesos que Polònia va autoritzar els seus policies a fer deportacions en calent a la frontera i a ignorar totes les peticions d'asil. Aquests dies ha desplegat agents antiavalots que han utilitzat gasos lacrimògens contra els refugiats i ha establert una zona militaritzada on no es permet l'accés a la premsa ni a les ONG, amb declaració d'estat d'emergència inclosa. Els migrants, entre els quals hi ha moltes dones i criatures kurdoiraquianes, han acampat sota un fred intens a uns metres de la frontera polonesa. Altres s'han dispersat en petits grups pel bosc per intentar travessar sense que els vegin. En els últims dos mesos almenys vuit refugiats han mort de fred a la zona. Varsòvia diu que ha enviat més de 15.000 soldats a la frontera.\nLa Comissió Europea augmenta la pressió sobre Minsk i diu que sancionarà les línies aèries registrades a la UE que contribueixin al "tràfic d'éssers humans". Però les relacions entre Brussel·les i Polònia, que ha desafiat obertament la preeminència de les normatives comunitàries, tampoc no són fàcils i la situació humanitària sobre el terreny és molt complicada. La UE i Berlín han fet costat a Polònia en el seu brutal tracte conta els migrants dient que "cal ajudar el govern polonès a assegurar les seves fronteres".


Mostrant de 91 a 100 de 691 novetats disponibles\nNou Servei gratuït d’informació Tecnològica (SiT) de l’ITeC\nEl Col·legi ha signat un conveni amb el Servei d'informació Tecnològica (SiT) de l'ITeC, segons el qual, els col·legiats poden realitzar consultes gratuïtes sobre la normativa del sector de la construcció i la seva aplicació.\nTREBALLAR A BÈLGICA\nJORNADA D’INSERCIÓ LABORAL A l’ETSEA. (Lleida, 5 d’abril de 2016)\nCAMPANYA DE RENDA 2015. Servei d’assessorament gratuït fiscal i tributari empresarial\n- Consultes On-line:\nA la web del col·legi www.agronoms.cat , a l’apartat “Suport i assessorament” / “Preguntes amb resposta” trobaràs informació de les preguntes més freqüents sobre diferents temes.\nSi no trobes la resposta adequada, pots realitzar una consulta a mida, mitjançant el formulari que trobaràs a: Preguntes a mida: i els nostres consultors t’enviaran un e-mail amb la teva resposta.\n- Consultes presencials a la seu del COEAC a Barcelona:\nSi ho consideres convenient, també pots sol·licitar una consulta presencial a la Seu del Col·legi a Barcelona, i els nostres consultors t’atendran personalment.\n43 Places d'Enginyer Agrònom\n7ª CONVOCATORIA DE LOS PREMIOS “AGUSTÍN DE BETANCOURT Y MOLINA” Y “JUAN LÓPEZ DE PEÑALVER”\nLa Real Academia de Ingeniería, con el copatrocinio de la Fundación "Pro Rebus Academiae", convoca los Premios "Agustín de Betancourt y Molina" y "Juan López de Peñalver" para el año 2016.\n3r Campus de Setmana Santa de l' ACTEL FORÇA LLEIDA\nL' Actel Força Lleida organitza el seu 3r Campus de Setmana Santa del 21 al 24 de març, el Campus és obert a tots els nens i nenes nascuts entre el 2001 i el 2011, juguin habitualment o vulguin iniciar-se amb l'esport de la cistella.\nEl club ofereix a tots els familiars dels col·legiats del Col·legi d' Enginyers Agrònoms de Catalunya la possibilitat d'inscriure'ls al Campus amb un descompte del 15% sobre el preu de tarifa.\nResultats del camp d'assaig de Sant Martí Sesgueioles 2007-2012\nL’Oficina de fertilització i tractament de dejeccions ramaderes, Xarxa Xarxa de plans per a la millora de la fertilització agrària a Catalunya, dóna a conèixer “el resultat dels camps d’assaig SANT MARTÍ SESGUEIOLES (ANOIA), Campanyes 2007-2012. L'adobatge nitrogenat del cereal d'hivern”.\nConcurs de l'aigua\nL'Agència Catalana de l'Aigua, per celebrar l'edició d'enguany del Dia Mundial de l'Aigua, vol portar a terme el CONCURS DE L'AIGUA, un espai de participació activa per a la sensibilització de la gestió sostenible del cicle de l'aigua en especial la seva relació i implicació amb el canvi climàtic, mitjançant la xarxa Instagram (aplicació per a dispositius mòbils gratuïta per als usuaris/es de fotos).


Victòria, liderat i millor inici de la història – CD Atlético Baleares | Web oficial\nAmador Magraner — ATB vs Coruxo-2\nAmador Magraner — ATB vs Coruxo-59\nAmador Magraner — ATB vs Coruxo-47\nAmador Magraner — ATB vs Coruxo-44\nAmador Magraner — ATB vs Coruxo-37\nAmador Magraner — ATB vs Coruxo-36\nAmador Magraner — ATB vs Coruxo-35\nAmador Magraner — ATB vs Coruxo-29\nAmador Magraner — ATB vs Coruxo-26\nAmador Magraner — ATB vs Coruxo-25\nAmador Magraner — ATB vs Coruxo-17\nAmador Magraner — ATB vs Coruxo-13\nAmador Magraner — ATB vs Coruxo-12\nAmador Magraner — ATB vs Coruxo-11\nAmador Magraner — ATB vs Coruxo-9\nAmador Magraner — ATB vs Coruxo-8\nAmador Magraner — ATB vs Coruxo-5\nAmador Magraner — ATB vs Coruxo-65\nNotícia destacada 29 setembre, 2019 Atlético Baleares\nVictòria, liderat i millor inici de la història\nSisena jornada de lliga davant el Coruxo FC a l’Estadi Balear. Un rival que va començar la lliga amb dues derrotes però que va saber refer-se amb dues victòries i un empat. Manix va deixar fora de la convocatòria per descarti tècnic a Txeca i Borja. Té ja 20 jugadors disponibles. Va apostar pel mateix onze que va guanyar a Pontevedra: Manu, Luca, Peris, Vallori, Aurtenetxe, Villapalos, Jordan, Iturraspe, David Haro, Jorge Ortiz i Gabarre. Una alineació que comença a consolidar-se. El Manix Team va disputar els millors minuts de la temporada, especialment en el primer temps, sent molt superior al conjunt gallec amb gran joc, rapidesa, combinació i sobretot eficàcia. Tot i que el primer avís el va donar el Coruxo. Silva va veure avançat a Manu i des del centre del camp està a punt de marcar un golàs. Va marxar prop del pal. Ensurt a l’Estadi Balear. La resposta del ATB va ser més contundent. Jugada brillant a nivell de combinació entra Haro i Peris i el lateral la pica per posar una passada de la mort subtil al capdavant de Jorge. 1-0, golàs d’equip amb segona assistència de la temporada del lateral valencià i tercer gol del toledà aquesta campanya. Gairebé sense pair el 1-0 arribaria el segon gol. Aquesta vegada va ser Haro el que va manar una pilota mil·limètric per a la rematada imponent de Gabarre. El killer d’Osca no va faltar a la seva cita amb el gol. Tercer tant aquesta temporada i tres jornades seguides anotant. Tot sortia perfecte. Al 37 ‘Haro gairebé marca en una fa una gran jugada per l’esquerra en una jugada que va Vallori trenca línies, Villapalos condueix i assisteix perquè l’extrem català estigui a punt de marcar en un xut al lateral de la xarxa. El ATB ha posat avui molt futbol amb Haro, Jordi i Jordan creant i els laterals molt ofensius i inspirats. Al 40 ‘Jorge està a punt de marcar el 3-0 des de fora de l’àrea però Alberto va treure una bona mà al seu xut sec. Amb el 2-0 s’arribaria al descans.\nLa represa no va poder començar millor. Mà de la defensa i penal a favor de ATB. Gabarre ho mana a un costat, però Alberto fa una gran aturada i fins i tot va ser capaç de lluir-se novament davant el rebuig a les botes de Jordi. Cap dels dos pitxitxis de l’equip van poder marcar el tercer en aquesta jugada. Al 53 ‘l’enèsima incorporació brillant en atac de Peris acaba amb un xut alt del lateral. Enorme Peris avui. Al 56 ‘Blat, l’Coruxo, xuta fort enganxat al pal des de fora de l’àrea. Poques arribades visitants al dia d’avui. Al 75 Jordan, que ja ho havia intentat amb la dreta abans, fa un bon retallada dins l’àrea per acomodársela a la seva cama bona, l’esquerra, i xuta dins de l’àrea a les mans d’Alberto. El ATB volia sentenciar. Manix havia mogut banqueta donant entrada a Rovirola, Arturo i en els minuts finals a José García. El navarrès va llançar una falta magistral des del pic de l’àrea que va acabar en gol per l’escaire però l’àrbitre va assenyalar un suposat fora de joc de Villapalos que ni tan sols la va pentinar. L’última del Coruxo la va tenir Sylla, que va rematar sol una passada de la mort directament fora. Cal destacar la gran ovació que va rebre David Haro en ser substituït.\nFinal de partit amb 2-0, liderat en solitari i el millor inici de lliga en la categoria del ATB aconseguint 15 de 18 punts possible. Propera setmana visita al camp del Racing de Ferrol.\nGols: 1-0 Jorge 15′\n2-0 Gabarre 25′\nÀrbitre: Sauleta Torrent (comité catalán)\nVa amonestar al ATB: Manu Herrera y Jorge Ortiz.\nVa amonestar al Coruxo: Crespo, Borja Yebra, Trigo, Lucas, Diego Silva y El Outani.\nPartit corresponent a la jornada 6 de la temporada 2019/20. A prop de 2.500 espectadors. Es va guardar un minut de silenci en memòria de Josep Maria Rosselló (secretari tècnic amb Martín Vences i Damià Estelrich), Florentina Far (històrica aficionada de família balearica) i Isaac Marta (juvenil del Porto Cristo CF mort aquesta matinada en accident de moto)\nManix Mandiola: “El primer gol va sortir pels jugadors de qualitat que tenim però tampoc ens anem a recrear molt perquè no és la nostra millor virtut. Pot ser que a la primera part s’hagin vist els millors moments de la temporada, hem concedit poc i hem estat eficaços en atac. El 2-0 no és definitiu, el 3-0 hagués estat bo per no tenir minuts de patiment en cas d’encaixar. Hem fet una molt bona primera part. Si aconseguim fer els punts de l’any passat guanyarem la lliga, facin el que facin la resta. L’equip dóna bones sensacions. No em correspon a mi jutjar si el que toco el converteixo en or, millor que ho digui la premsa. El Coruxo ha assumit riscos en la segona part, hem amarrat amb possessió, amb Rovirola que ajusta molt i hem passat poc compromís. Gabarre ha tirat el penal … l’any passat vam tenir 100% d’encert. En una altra situació del partit potser no ho hagués tirat ell però tal com estava el partit vull que els davanters sumin perquè ens donin la vida. No sé si ho ha tirat de Panenka, des de la banqueta no es veu bé, ha parat fins al rebutgi el porter“.\nVillapalos: “Ens feia falta un partit tranquil, els dos gols de la primera part han estat fonamentals però haguéssim pogut matar el partit amb el penal. Els millors primers 45 minuts de la temporada. De moment pinta bé però només portem 6 partits i si d’aquí a 10 jornades comences a no guanyar … els nous entenen el que vol el míster, els que juguen ho fan bé i els que entren des de la banqueta també. A Jordan li costa per l’idioma però no amb la pilota als peus perquè ens dóna qualitat al mig camp amb Iturraspe. Tant me fa jugar amb Jordan o amb Rovirola. Estem demostrant que el d’any passat no va ser casualitat i el míster sap que estiguin els jugadors que estiguin sap fer-ho de la millor manera”.


En l’actual situació política, caracteritzada per la manipulació mediàtica, la repressió policial i judicial de l’Estat espanyol, s’ha creat una situació d’excepció en què s’estan vulnerant els drets humans, socials i polítics de la ciutadania. Aquesta situació, afavorida pels poders fàctics relacionats amb el franquisme i atiada per una ultradreta que mai no ha marxat de les institucions espanyoles, ha generat una sensació de malestar general entre la societat catalana.\nL’existència de presos polítics, exiliats, víctimes de persecucions polítiques des d’instàncies judicials, s’ha vist agreujada per la vaga de fam de Jordi Sánchez, Jordi Turull, Joaquim Forn i Josep Rull. La indiferència dels poders de l’Estat agreugen encara més un clima polític convuls, en què determinats mitjans i grups polítics es dediquen a criminalitzar la legítima protesta contra el que molts consideren una mostra d’imperdonable inhumanitat. Per acabar-ho d’adobar, el proper divendres, 21 de desembre, el Consell de Ministres espanyol té decidit celebrar la seva sessió a Barcelona, just un any després que el bloc del 155 fou clarament derrotat i en un moment en què hi ha risc per a la vida de quatre presos polítics.\nÉs per això que USTEC·STEs, sempre al costat de la justícia social, les llibertats polítiques, les institucions catalanes, els valors expressats a la Declaració dels Drets Humans i la decència moral oferim ple suport a les mobilitzacions cíviques, socials i pacífiques que puguin esdevenir-se en aquestes jornades i demanem estendre-ho a la resta de la comunitat educativa.\nRebutgem absolutament qualsevol intent de criminalitzar la protesta i la dissidència que està intentant fer l’entramat polític i mediàtic d’una monarquia en descomposició. Demanem que la ciutadania es pugui expressar, sempre, en llibertat.


La Catalunya profunda: a l’entorn de Montagut i el puig Formigosa… | el Contrapunt\n← Meravelles a la xarxa cybernètica… Artistes xinesos\nL’organer Blancafort presenta en societat el nou orgue de Montserrat →\nLa Catalunya profunda: a l’entorn de Montagut i el puig Formigosa…\nPosted on 24 Mai 2010\tby el sorro-contrapunt\nAltre cop hem aprofitat que èrem a la Conca de Barberà per feina, i hem dedicat el matí de dissabte a explorar un indret força desconegut de la comarca veïna, l’Alt Camp, es tracta de l’església de Sant Jaume de Montagut, situada en un indret solitari i elevat, a uns 900 m., dins el terme del poble de Querol, al qual s’hi arriba des del Pla de Sta. Maria i el Pont d’Armentera.\nL’edifici, amb absis poligonal de volta de creuria,\nA mitjan segle XIX, Montagut formava municipi amb Querol, i l’integraven sis cases esparses que produïen vi i llegums i disposaven d’un molí fariner. Actualment tot això ha desaparegut i resta l’imponent edifici del temple com a testimoni mut d’uns temps ja oblidats…\nFins no fa massa anys era totalment abandonada, però d’un temps ençà s’ha recuperat de l’oblit que patia des del seu desnonament a mitjans segle XX, gràcies a la restauració i a l’enderroc de la casa rectoral adossada, que en cobria una part. També hi ha contribuït l’arranjament del camí que hi mena amb una forta pendent des del poble de Querol.\nDes d’aquí la nostra intenció era enfilar-nos fins al cim del puig Formigosa (1002 m.), però no hem agafat el camí adequat. Les indicacions tipus guia que portàvem, tretes d’internet, no estaven prou ben explicades i ens han fet confondre a l’hora d’agafar el camí de pujada.\nMoltes vegades les indicacions de les guies no estan prou ben redactades i/o explicades, costa molt ser ben curós amb el llenguatge i amb les indicacions, i sovint es presten a confusió…\nPer tant, després d’un intent fallit i de mitja horeta de marrada, hem decidit tornar enrera i deixar l’ascensió al cim per a una altra ocasió.\nVal a dir que l’indret s’ho val, la pau, la quietud, la natura exhuberant de primavera, flors per tot arreu,\nl’aire fresquet, el sol brillant i la solitud total… no hem trobat ni una sola ànima en tot el recorregut.\nUna hora d’anar i una hora de tornar, i res, nosaltres dos sols a la superfície de la terra.\nUna autèntica delicia. Potser hi tornarem un altre dia per fer el cim…\nAquesta entrada s'ha publicat en General i etiquetada amb Alt Camp, Catalunya profunda, Sant Jaume de Montagut. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.\nUna resposta a La Catalunya profunda: a l’entorn de Montagut i el puig Formigosa…\n24 Mai 2010 a les 8:21 pm\nEp, a aquest cim si que t'hi acompanyo!Una excursió ben bonica pel que veig i un altre lloc que no conec que queda pendent.


Informació matrícula 2n\nInformació matrícula 2n curs\nFull de pagament de matrícula\nMatrícula crèdits solts\nText formulari incidències campus\nFormulari d'incidències del Campus\nRecordeu que el Campus permet recuperar els comptes de forma automàtica, només s'ha d'indicar el correu electrònic que es va utilitzar per al registre o el nom d'usuari. Si el Campus troba el vostre compte a la base de dades, us enviarem un correu amb instruccions per tornar a entrar. Reviseu sempre els missatges de la safata de correu no desitjat. Cliqueu aquí si heu oblidat el nom d'usuari i/o la contrasenya.\nSi teniu qualsevol problema relacionat amb el Campus diferent a la recuperació de comptes podeu comunicar-ho mitjançant aquest formulari. L'administrador del Campus tractarà de solucionar la incidència el més aviat possible.\nENQUESTES DE SATISFACCIÓ A L'ALUMNAT NOUVINGUT\nLinks enquestes de satisfacció a l'alumnat nouvingut per família professional:


Centre de Documentació i Experimentació en Ciències i Tecnologia QUÈ HAURÍEM DE CONÈIXER ELS MESTRES RESPECTE DE LAIGUA?Laigua és present en tots els contextos on es desenvolupa la vida dels nens i les nenes: acasa, a lescola, en els diferents espais de la ciutat, en les fonts, en el mar, en els rius...No constitueix, només, un element per donar resposta a algunes de les seves necessitatsbàsiques com beure o rentar-se, també està present en els seus jocs. L’aigua és unasubstància molt comú i dús habitual. Diàriament la utilitzem per banyar-nos, rentar-nosles dents, per beure, per cuinar... La veiem caure en forma de pluja, de neu o de pedra,lobservem en els bassals dels parcs i al carrer. Quan sortim a passejar és probable quehàgim passat prop del mar o dalgun riu.Essent un element tan comú i al mateix temps tan necessari, sembla estrany que sigui tanescàs per a alguns pobles, i per a daltres, malgrat que en poden disposar, és a puntd’exhaurir-se o és contaminada i, per tant, no se’n pot fer ús.Laigua cobreix les tres quartes parts de la superfície del planeta, però no es distribueixuniformement sobre el globus terraqüi; la major part és als mars i oceans, però no es potutilitzar per beure o per regar per la gran quantitat de sals que conté. Al mateix temps, laquantitat daigua que cau sobre la terra varia molt dun lloc a un altre i duna època delany a una altra. Aquells que viuen en zones desèrtiques o que pateixen sequeresperllongades solen tenir una conscienciació més gran respecte la importància de laiguaque aquells que viuen en llocs humits; per això és tan important racionalitzar-ne l’úsintroduint l’educació ambiental. Preguntar per la pluviositat del poble o ciutat onviuen, Plou molt al nostre poble? Hi tenim rius? Hem anat alguna vegada al riu, enbaixa molta aigua? Podríem beure, aquesta aigua que baixa pel riu? i la del mar?Per què? En quina època de l’any plou més, a lhivern o a lestiu? Recolliu aigua enun recipient un dia de pluja.Laigua és un element tan comú que és present en tots els éssers vius. En néixer ja hemviscut durant nou mesos submergits en aigua. Laigua és present en cada una de lesnostres cèl·lules, la sang és aigua en una proporció superior a les nou dècimes parts i entotal, com a entitat física, aproximadament el setanta-un per cent del nostre pes és aigua.La relació entre laigua i la vida és tan íntima que es podria escriure la història de lhomeen funció de les seves preocupacions per laigua. Les primeres civilitzacions sobre lesquals tenim coneixements precisos es van desenvolupar al llarg dalgun riu. Feu notar enun mapa on shan anat construint les ciutats al llarg de la història, observar quemajoritàriament es troben als marges de rius, rieres,...Per als éssers vius laigua és un element imprescindible que sutilitza per una àmpliadiversitat de funcions; malgrat aquesta dependència, no garanteix que lús que sen fasigui el més adequat.Com a dades significatives diguem que el 1986 es van utilitzar a Europa 180 milions dem3 daigua, dels quals 24 milions varen anar destinats al consum particular, 28 milions ala indústria, 53 milions a les centrals elèctriques i la resta a la producció dels nostresaliments (regatges, beguda dels animals, transformació dels aliments). En el medi urbà, la distribució per a lús és, aproximadament, la següent: 41% per al funcionament dels lavabos (WC) 37% per als banys 6% per a rentar els plats i preparar els aliments 5% per beure 4% per rentar la roba 3% per a la netejaInformacions aigua 1 2003\nCentre de Documentació i Experimentació en Ciències i Tecnologia 3% per a regar (jardins, etc.) 1% per al rentat de cotxesAmb els nens podem investigar quantes aixetes gotegen a lescola. Si hi posem ungot a sota, podem comprovar quant de temps triga a emplenar-se i quants gots espoden omplir en un matí. Hem comprovat quantes ampolles daigua de litre o litre imig necessitem per emplenar la cisterna del wàter? Quantes vegades buidem lacisterna del WC? Es poden fer altres exercicis per estudiar el consum de laigua.Amb relació al consum daigua, hem de tenir en compte que quan omplim la banyeraconsumim, com a mínim, 150 litres d’aigua, mentre que per una dutxa només enconsumim 30, o que una aixeta que degoti una o dues gotes per segon pot malgastar 14litres al dia, la qual cosa representa 5000 litres lany. Hi ha també, però, un ús indirecte;cada individu consumeix aigua en grans quantitats a través dels productes que compra ique fan servir aigua en el procés de fabricació: aliments preparats, teixits, paper, etc.La nostra preocupació respecte de lús de laigua és la reserva de nombroses espèciesdanimals i vegetals. Les aigües contaminades pels residus industrials i domèstics, peruna agricultura mal portada (nitrats, pesticides,...) per la contaminació bacteriana, per lapresència de paràsits o de transmissors de paràsits representen perills importants,sobretot en les poblacions més pobres.Malgrat tot, i per estrany que resulti, si analitzem algunes de les propietats físiques iquímiques de laigua, veurem que és una substància molt poc comuna. Quina és la raó?en primer lloc laigua és l’única substància present en estat natural i en abundància, entres estats: en forma líquida en oceans, rius, llacs, en el sòl i en els organismes vius;congelada en els gels polars i en glaceres i com a vapor daigua, invisible, en latmosfera.Per norma general tota substància es contrau en refredar-se. Laigua no constitueix pasuna excepció daquesta norma però només dins dun interval de temperatura. A mesuraque disminueix la temperatura partint de 100ºC i fins arribar als 4ºC, el seu volumdisminueix de manera contínua. En arribar a aquest punt, però, el procés sinverteix i enlloc de continuar-se contraent amb el descens de la temperatura, laigua augmenta, esdilata gradualment, a partir dels 4ºC i fins al punt de congelació. També varia la sevadensitat, la qual va disminuint, és a dir, que un determinat volum daigua pesa menys a3ºC que a 4ºC, i així fins arribar als 0ºC. En aquest punt laigua es dilata abruptament, demanera que, en formar gel, laigua augmenta el seu volum en una onzena part. Aquestapropietat explica per què el gel flota en aigua líquida, i també perquè alguns hiverns moltfreds, si laigua es congela, rebenten les canonades.Aquesta particularitat de laigua, però, és beneficiosa per a la humanitat. Pensem quèpassaria si el gel fos més dens que laigua líquida. A mesura que la seva temperaturadescendís per sota els 0ºC, els llacs i els rius es congelarien des del fons cap a lasuperfície, una part important del gel no sarribaria a fondre durant els mesos destiu i laconfiguració del clima seria molt diferent de com la coneixem. Levaporació seria menori, per tant, les pluges molt menys abundants ( disminuiria lefecte moderador de laigualíquida i del vapor daigua sobre el clima).Podem relacionar-ho amb la capacitat calòrica de laigua. Una altra de les peculiaritatsde laigua és la seva capacitat calòrica: pot rebre una gran quantitat de calor senseaugmentar- relativament- la seva temperatura. Si posem al foc una olla de ferro buida,aviat es posarà roent, però si està plena daigua i la deixem al foc durant el mateix tempsla temperatura de laigua augmentarà, només, alguns graus: es produeix una transferènciade calor del metall a laigua. Quina substància és millor conductora de la calor: laigua olaire?. Segurament daquesta propietat deu venir ladagi que diu " lolla que es vigila maino bull", reconeixent la impaciència que provoca la gran capacitat calòrica de laigua enaquells que tenen pressa per preparar, per exemple, un te. Si posem poca aigua en unaInformacions aigua 2 2003\nCentre de Documentació i Experimentació en Ciències i Tecnologiaolla bull abans que si en posem molta; al mateix temps, també es refreda abans unrecipient que contingui poca aigua que un que en contingui molta, encara que tots doshagin arribat al punt debullició.Una altra propietat destacable de laigua és la seva capacitat de dissolució, que és la quesapropa més al solvent1 químic universal, ja que gairebé totes les substàncies es podendissoldre en aigua. Al mateix temps, quan en laigua es dissol una substància és unsolvent inert, perquè no sofreix modificació si es produeix una modificació química. Nopodem parlar de modificació duna substància, sinó dinteracció entre substàncies perproduir-ne de noves.Una altra propietat extraordinària de laigua és que, amb l’única excepció del mercuri,posseeix la tensió superficial més elevada de tots els líquids comuns. Però, què és latensió superficial? Si observem laigua que goteja pausadament duna aixeta veurem quesurt amb lentitud i sinfla com si fos una membrana prima de goma que sestà estirant sotael pes dun líquid. Aquesta pel·lícula sestira gradualment fins que, de sobte, el pes resultamassa gran i la gota es desprèn de laixeta. Si no existís la pressió exterior (atracció de lagravetat), la gota seria perfectament esfèrica. El que veiem és un exemple de la tendènciade laigua a la cohesió. La cohesió crea, en la superfície de laigua, una tensió que potsuportar objectes més pesats que laigua, com ara una agulla o certs insectes que correnper sobre de laigua com si fos un sòlid.*força de cohesió entre les molècules externes dela gota.Laigua líquida no només mostra cohesió, també sadhereix a les substàncies sòlides ambqui entra en contacte. Però el grau dadherència varia segons la substància. Laigua nosadhereix amb força (mulla) al vidre, als teixits de cotó, a la terra, etc. Les partícules delaigua satreuen amb les del vidre.Com veiem, moltes particularitats fan que laigua sigui simultàniament una substància moltcomuna i molt poc comuna.Alguna cosa més sobre laiguaLa forma esfèrica de les bombolles de sabó també està vinculada al fenomen de la tensiósuperficial. La pel·lícula, que és elàstica, intenta tornar-se tan petita com sigui possible.Per fer-ho, pren la forma que presenta la menor superfície amb igual contingut i aquestaforma és lesfera.Laigua és una de les causes de desgast i erosió2. La pluja produeix desgast, encara queen petites quantitats. L’aigua de la pluja conté anhídrid carbònic de laire i forma àcidcarbònic.Els edificis i les estàtues de pedra calcària mostren una superfície gastada a causa delefecte dissolvent de la pluja àcida. Laigua de la pluja es filtra pel sòl i pot originarcavernes. Laigua congelada (recordem que es dilata) contribueix al desgast de lesroques: el gel actua com una falca i pot partir roques esquerdades. Laigua en movimentés, també, una força erosiva. Els rius, per exemple, arrosseguen milers de tones de sòl deles seves vores que van a parar als oceans. Les ones del mar converteixen en sorra les 1En una solució, la substància present en major quantitat sanomena solvent ihabitualment és líquida, i la substància present en menor quantitat sanomena solut. 2Sentén per desgast la fragmentació de les roques en parts més petites, ocasionadaper les plantes, les substàncies químiques, els canvis de temperatura i altres agents naturals.Erosió és el trasllat dun lloc a un altre de materials solts, per lacció de laigua, el vent, etc.En alguns casos es fa difícil distingir entre lun i laltre fenomen.Informacions aigua 3 2003\nCentre de Documentació i Experimentació en Ciències i Tecnologiacostes rocoses o els penya-segats. Les aigües que baixen per les muntanyesarrosseguen capes de sòl.Segons la teoria cinètica de la matèria, tots els elements es componen dun gran nombrede partícules diminutes (molècules) unides entre si per una força datracció (cohesió), ientre les molècules hi ha espai buit. En un cos sòlid, les molècules estan molt juntes iconserven un lloc relativament fix, tenen petits moviments de rotació que passen a ocupartot lespai disponible, degut al fet que la cohesió és més gran que en els gasos o en elslíquids. Les molècules de la majoria dels líquids estan una mica separades, la sevacohesió és menor i els permet relliscar i adoptar la forma dels recipients. Els líquidstendeixen a expandir-se; pensem en el que passa quan ens cau aigua al terra. Lesmolècules dels gasos estan més separades i entre elles gairebé no hi ha acció cohesiva,per tant poden adoptar la forma dun recipient o escapar-sen si no està tapat.Lestat de la matèria depèn de la temperatura. La temperatura, a la vegada, dóna lamesura de la mitjana de la velocitat amb què es desplacen les molècules. Quan a unmaterial sòlid se li transfereix energia per calor, les seves molècules vibren mésràpidament. Si el moviment és tan enèrgic que pot vèncer la força de cohesió de lesmolècules, aquestes se separen i el sòlid es converteix en líquid. En cedir energia percalor passa el contrari. Substàncies diferents canvien destat a diferents temperatures. Sisafegeix sal a laigua dolça, se’n rebaixa el punt de congelació; laigua del mar es congelaa 2ºC sota zero en lloc de fer-ho a 0ºC. Si sescampa sal sobre una superfície nevada laneu es fon, excepte si la temperatura és molt baixa. Fem boira al punt de congelació delaigua. Provem de congelar un got amb aigua i un got amb aigua i alcohol.Quan es transfereix energia per calor a un líquid, algunes de les seves molècules esmouen tan de pressa que "salten", a laire. Això es coneix amb el nom devaporació. Amblebullició passa quelcom semblant, però en aquest cas, el procés no afecta únicament lasuperfície lliure del líquid, el procés és més ràpid i afecta tota la massa líquida.La pressió també influeix en els canvis destat, per exemple al cim duna muntanya lapressió és menor i laigua sevapora amb més facilitat.Es diu que el canvi destat de laigua és un canvi físic, ja que no sha modificat lestructuraíntima de la matèria. Per contra, les modificacions que es fan a lestructura íntima de lessubstàncies es coneixen com a canvis químics. La combustió és un exemple de canviquímic.Altres propietats de laiguaSi unim la part inferior de dos recipients mitjançant un tub flexible i aboquem un líquid dinsdun dels recipients, es pot veure que el líquid té el mateix nivell en ambdós recipients, ésa dir, que les superfícies líquides se situen en el mateix pla horitzontal. Això es coneixcom a vasos comunicants.Per entendre perquè alguns cossos floten i daltres senfonsen a laigua, és necessarientendre que sobre qualsevol cos que es trobi a laigua actuen dues forces. El seu pesactua verticalment cap avall i lempenta del líquid actua verticalment cap amunt. Quanlempenta és inferior al pes del cos, aquest senfonsa totalment. Quan lempenta és igualal pes del cos, queda flotant entre dues aigües. I quan lempenta és superior al pes delcos, aquest flota i sobresurt en part.Laigua té capacitat darrossegar les partícules de brutícia i també de dissoldre algunessubstàncies, és per això que sutilitza per neteja. En canvi hi ha materials, com els greixos,+que no es dissolen en aigua i per això cal utilitzar sabons i detergents. El sabó embolicaels greixos i els separa del teixit (es produeix una emulsió).Informacions aigua 4 2003\nCentre de Documentació i Experimentació en Ciències i TecnologiaEls raigs de llum inclinats, és refracten quan passen dun mitjà a un altre de diferentdensitat.Per això, quan col·loquem, dins dun vas daigua, un llapis inclinat, tenim la impressió quela part submergida es doblega. El mateix fenomen de refracció explica el comportamentduna lent convexa, és a dir, lampliació de la imatge.Laigua i els nensHem intentat oferir unes explicacions senzilles però útils als professors. No obstant això,la major part daquests conceptes són complexos per als nens i nenes petits.No tots reconeixen que el gel és aigua. De fet, la dificultat ve perquè denominem a laigualíquida "aigua" mentre que no parlem daigua quan ens referim al gel o al vapor.La idea que quelcom "invisible" com un gas pot tenir existència és gairebé màgica; peraixò el concepte de vapor daigua resulta tan complex. De totes maneres està bé que elsinfants observin la diferència entre el fum (producte duna combustió com ara la dunaespelma) i el vapor daigua en ebullició. Quan sapropa un objecte a un líquid en ebullicióel vapor el mulla, en canvi el fum de lespelma lennegreix a causa de la sutja.Els infants aprenen de molts contes infantils que la pluja es produeix perquè els núvolsxoquen. De la mateixa manera podran recordar que les gotes "xoquen" les unes amb lesaltres i en els núvols sajunten formant gotes grans, fins que pel seu propi pes, cauen.Les propietats organolèptiques són les que es poden percebre a través dels sentits.Generalment ensenyem als infants que laigua és incolora, inodora i insípida. Aquestespropietats, però, corresponen a laigua químicament pura, és a dir, laigua destil·lada. Calque els infants sàpiguen que laigua que beuen habitualment pot fer olor (per exemple declor), tenir gust (de sals en dissolució) i fins i tot color. Malgrat això pot ser potable, peròno pura, perquè no conté substàncies tòxiques ni microorganismes perjudicials per a lasalut.La mainada pensa que quan tirem sal a laigua, la sal "desapareix", malgrat quereconeguin que el gust ha canviat. Ens interessa que els infants sadonin del que canvia idel que no canvia de laigua. No obstant això, per entendre el concepte “dissolució”haurien de poder assimilar, entre daltres, la idea que una cosa és present encara que nola vegem i que la matèria no és contínua sinó que està formada per partícules.Informacions aigua 5 2003