Sin categoría | L'Artista va a l'escola\nJordi Gonzàlez a l’Escola Cèsar August: Màscares.\nEscola Cèsar August, amb els alumnes de 6è de primària, quatre línies. Tot està ben coordinat perquè cada grup faci dues sessions d’una hora i mitja de taller amb el Jordi Gonzàlez.\n– Aprendre i comprendre la importància de la màscara pel conjunt dels éssers humans.\n– Conèixer i saber treballar amb materials naturals.\n– Exercitar la creativitat i la inventiva en cercar materials i en treballar-los.\n– Aprendre com expressar mitjançant representacions simbòliques.\nPrimera sessió, dia 10 i 11 de maig de 2021\nEl Jordi per la primera sessió arriba carregat amb una capsa plena de materials naturals: canyetes, branquetes, fulles, llavors, pedres… i a cada aula l’esperen una vintena de nenes i nens amb bosses i caixes també plenes de materials naturals: fulles, flors, petxines que ells han trobat… alguna que altra cosa plàstica també s’ha colat a la selecció. L’artista mostra als infants màscares d’altres cultures, algunes representen animals, altres déus o avantpassats, algunes són molt antigues i altres molt distants en l’espai.\nContràriament al que una màscara podria significar en moltes cultures (com amagar-se sota una altra identitat o disfressar la realitat) l’artista pretén posar cara a la natura per tal d’entendre-la, de poder-la mirar als ulls, i poder-nos-hi comunicar. Amb les seves paraules el Jordi González escriu:\n“…potser gràcies a una màscara ens trobem de front amb un interlocutor inesperat?Precisament, aquesta és la idea central d’aquesta proposta artística: no amagar res, sinó posar-li cara a les coses. Paradoxalment, posar una màscara a un ésser natural ens facilita les coses. L’antropomorfització ens posa en contacte, ens estimula l’empatia, ens fa veure les altres coses en la dimensió humana i ens ajuda a entendre més enllà. Amb les màscares tenim davant nostre no solament uns quants arbres, sinó algú altri, podem entendre’ns, mirar-nos als ulls, parlar-hi, observar-nos en silenci.\nEs pretén que la màscara desaparegui en l’acte comunicatiu, com un mèdium, per connectar-nos amb la natura, amb el bosc, amb els arbres, amb els éssers no-humans, com hem fet ancestralment en totes les cultures…”\nPerò aquesta és més una idea de fons. Els alumnes posen tot el material sobre la taula, molts ho fan ordenadament, altres com una muntanya d’objectes i entre aquests, busquen per representar els elements que necessiten per esbossar un somriure, uns ulls de sorpresa o una cara trista sobre un cartró.\nEl Jordi els va guiant, els fa treballar a poc a poc, tot i que alguns són molt impacients. Els fa observar les diferents expressions de la cara segons l’estat anímic i cada infant les ha de reproduir. També els hi demana que simplifiquin expressions amb el mínim de materials i, per altra banda, que construeixen amb el mínim d’elements… tots els nens i nenes van provant, i es mostren inquiets per ensenyar les seves creacions i comentar-les amb el Jordi i amb els/les mestres.\nAquesta sessió ha estat simplement un joc creatiu de tocar, experimentar, provar coses i veure com amb petits canvis es donen missatges diferents, potser tan sols amb tres pedres és suficient per representar una cara emocionada, o amb tres fulles de pi, un dia trist… els resultats prometen.\nSegona sessió, dia 11 i 12 de maig de 2021\nLes dues sessions han estat molt encadenades, els materials frescos han aguantat sense problema un dia més. Havia arribat el moment de la veritat, els alumnes havien de fer la seva màscara definitiva damunt del cartró que ja tenien preparat.\nPrimer el Jordi els hi va dir que es prenguessin el seu temps, analitzessin bé els materials dels que disposaven i pensessin quin tipus de màscara volien: que representés un animal, que tingués una connexió més vegetal, simular una màscara tribal… També calia pensar quina emoció o estat d’ànim els hi agradaria que transmetés la seva màscara.\nUn cop ja tenien la idea més o menys clara, calia anar provant, fins que trobessin la combinació que els hi agradés. En aquell moment calia, abans d’enganxar o retallar, mostrar-la al Jordi, amb ell comentaven l’expressió, els materials, valoraven si modificar algun element i decidien si donaven forma al cartró que concordés amb la idea que estaven treballant. Una vegada tenien el vistiplau del Jordi, ja podien començar a retallar, enganxar i també si convenia pintar parts dels elements o tot el cartró.\nEls alumnes en tot moment anaven per feina, sabien el que se’ls hi havia demanat i tenien ganes de fer-ho bé, treballar amb materials amb els quals no ho fan normalment els evocava a una sensibilitat diferent, els feia estar concentrats i emocionats a la vegada.\nValoració dels/les mestres de l’escola (Carme Gea, Eila Fernández, Laura Pérez i Andreu Maso):\nEl taller de “L’artista va a l’escola” ha estat molt interessant i enriquidor pels nostres alumnes. Han sigut dues sessions molt dinàmiques, valorem positivament la sessió inicial d’introducció al taller i l’altra experimentativa.\nS’han treballat uns continguts de l’àrea visual i plàstica significatius per als alumnes. Trobem que han gaudit molt de l’experiència. S’ha fomentat la seva creativitat, la cooperació, la superació i l’esforç de buscar noves maneres d’expressar-se. Creiem que s’ha aconseguit l’objectiu de respectar i estimar la natura.\nEns ha agradat molt perquè ha sigut divertit i hem pogut experimentar amb la natura.\nHem après sobre les màscares, que donen vida, no només serveixen per amagar-nos darrera. També els tipus que hi ha.\nTot i que no ha estat molt fàcil arribar a crear una màscara original, el resultat ha estat molt bonic.\nNo ens imaginàvem que amb branques, fulles, pedres…poguessim crear aquestes màscares..\nEns va semblar interessant perquè vam aprendre el significat de les màscares, com per exemple contactar amb déus, animals, avantpassats, amb la natura…\nVa estar molt divertit confeccionar màscares amb objectes naturals.\nHa estat original treballar amb elements de la natura i perquè el material l’havien de trobar i elaborar la màscara.\nHa estat entretingut i aquest taller és diferent a les classes habituals, així com veure que es poden fer activitats diferents sense el mòbil.\nVa estar molt bé que cadascú pogués fer la seva màscara i que ens expliquessin els tipus de màscares que poden haver i per a què serveixen.\nEns va agradar que ens ensenyés diverses màscares de diferents països i per a què les fan servir.\nEns ha agradat saber que una màscara pot significar alguna cosa i que es pot comunicar amb ella.\nEl taller ens va agradar perquè en altres cultures les màscares són per comunicar-se amb esperits, dimonis…\nValoració de l’artista Jordi González:\nA mesura que els infants van arribant a cicle superior, adquireixen destresa manual, però van perdent creativitat, alhora que augmenta la mandra per culpa de les noves tecnologies. Els tallers de màscares proposats són justament l’antítesi del procés tecnificat en el què ens veiem sotmesos tots i, amb més pressió social, els infants. Es pretén que treballin de nou de forma manual, que experimentin amb materials diversos, que no perdin el contacte amb el món natural i la creativitat.\nPenso que ha sigut molt satisfactori poder observar com els infants, en gran majoria, saben retrobar-se amb la plàstica i gaudir-ne. Saben expressar, trobar fisonomies, expressar emocions a través d’una simple fulla o un fragment de branca. A voltes, els manca paciència, de forma inconscient o impulsiva volen resoldre el treball de forma ràpida, al primer batec, però l’art és just al contrari: és donar-se temps i espai, i amb una mica d’insistència per part meva, han optat per cercar més aconseguint resultats força encoratjadors. M’he sorprès de la qualitat de molts treballs, han sigut vertaderament excel·lents, estètics i amb molta força comunicativa. Aprofitant els materials de forma intel·ligent i amb els elements precisos per expressar sense sobre-carregar.\nAquesta entrada va ser publicada a Sin categoría i etiquetada educació artística, educació visual i plàstica, escola cèsar august, Jordi González, màscares el 17 de Juny de 2021 per lartistavaalescola.\nSensacions i jocs del clown. NunyG al Centre d’Educació Especial Estela.\nAquest any 2021, les intervencions didàctiques de L’artista va a l’escola són de curta durada i a l’aire lliure, per tal de minimitzar riscos de contagi durant la pandèmia.\nSentir i expressar emocions amb el cos.\nExperimentar possibilitats de moviment amb el cos.\nPracticar el joc simbòlic.\nTreballar l’empatia i la imaginació.\nLa dinàmica del taller de clown ha consistit en diferents jocs:\n-En cercle els nens i nenes s’han anat passant, d’un en un, picant de mans. Amb aquest exercici es treballa l’escolta, el ritme, els temps i la concentració.\n-Saludar-nos amb diferents parts de el cos, amb els peus, les mans, el culet, el cap, el dit. D’aquesta manera activem el moviment corporal i utilitzem el cos de diferent manera, evitant el moviment ordinari i donant-li protagonisme a cada part del nostre cos. Així també reconeixen altres formes, altres moviments. Cada nen/a es mou segons les seves capacitats de moviment.\n-Salutació cantant, amb sons, ballant. Joc sensorial i facilita la relaxació corporal, ajuda a destensar-se i a desinhibir-se.\n-Joc amb els cèrcols. Joc simbòlic, on el mateix objecte es converteix en diferents possibilitats: la roda d’una moto, l’escotilla d’un vaixell, un hula-hop, el volant d’un cotxe, el marc d’una fotografia, etc.\n-Joc amb les cintes. Joc sensorial, on a través del moviment amb una cinta de color, ballen amb ella, se la passen pel cos dels companys.\n-Tirar confeti. Un joc sensorial i de confiança, on els infants fan un cercle i un es posa al mig, aquest rep per part dels seus companys un grapat de confeti i feliçment sent com li cau per sobre com si fos una pluja o una gran festa dedicada.\n-El mar i les seves ones. Un joc sensorial, de recreació i de jugar amb la imaginació on amb una tela representen les onades de la mar. Tots els companys agafen d’un extrem de la tela i un dels companys es col·loca sobre de la tela. Els que estan aguantant mouen la tela com si fos el mar i fan el so del vent.\n-El duo. Un exercici de clown on per parelles surten davant de tots els companys i fan una acció, una cançó, un ball. Amb això es treballa la desinhibició i la confiança.\n-Utilització de vestuari. Joc per recrear a fantasia, convidar a l’espontaneïtat i jugar amb els personatges recreats pel mateix nen o nena i la resta de companys.\n-Representació d’un conte. Un joc on els nens i nenes es deixen anar, s’imaginen, juguen, viuen diferents experiències a través del conte i recreen diferents moviments corporals. A més es treballa l’humor, la llibertat mental, la desinhibició i la confiança.\nValoració de l’artista convidada, Núria Garcia:\nL’experiència viscuda amb els tres grups és totalment positiva i enriquidora. És molt gratificant veure la resposta dels infants davant d’aquesta disciplina artística.\nEls tres grups amb els quals he treballat són molt heterogenis i molt rics en capacitats diverses. Veure com a través de l’art, del joc, del clown, troben un altre canal de comunicació diferent a l’ordinari, i veure la resposta tan immediata rebuda per part d’ells, t’omple l’ànima. Nens amb TEA que amb la utilització d’un cèrcol, una cançó o simplement amb confeti, veus com expressen, com et segueixen, com ells mateixos busquen sentir de nou aquest reflex vivencial.\nAmb els exercicis realitzats hem pogut connectar i sentir emocions, hem pogut crear un canal comunicatiu entre ells i jo, entre la pallassa i els nens, entre l’art i les persones.\nAmb cadascun dels grups treballats hem creat el nostre vocabulari, el nostre ritme, el nostre joc, el nostre canal de comunicació. Hem parlat a través el moviment del cos, hem somrigut amb la mirada i hem ballat amb les nostres mans.\nUn somriure, una mirada directa, un so d’ells, val més que mil paraules.\nDibuix dels infants de l’Escola Estela després de l’experiència amb la Núria Garcia:\nValoració de les mestres de suport:\nAquesta entrada va ser publicada a Sin categoría i etiquetada clown, educació artística, escola Estela, expressió corporal, mim, Núria Garcia, teatre el 14 de Juny de 2021 per lartistavaalescola.\nSergi Quiñonero a l’escola Pax; Cosmologies\nCosmologies: un projecte de Sergi Quiñonero treballat amb els alumnes de 4t d’Educació Primària de l’Escola Pax, tres línies. Els tallers estan coordinats perquè cada grup faci dues sessions d’una hora i mitja de taller.\nAquest any 2021, les intervencions didàctiques de L’artista va a l’escola són de curta durada i preferiblement a l’aire lliure, per tal de minimitzar riscos de contagi durant la pandèmia.\n– Observar la bellesa dels elements naturals. Potenciar l’admiració i l’estima envers la natura. Treballar a partir del projecte de l’artista Cosmologies. Descobrir el simbolisme que podem atribuir al treball i associar aquest als elements materials que s’estan emprant.\n– Recol·lectar material natural (branquetes, pedretes, fulles, flors, etc.) a l’entorn. El material que ho requereixi, posar-ho entre els fulls d’un llibre vell (o entre fulls de diari premsats) i deixar passar dues setmanes.\n– Elaborar cercles (símbol de la perfecció, dels cicles de la vida, de l’etern retorn) sobre suport de cartró reciclat. Confeccionar els cercles amb els materials recol·lectats: expressivitat, combinació de materials, plasticitat, estètica, etc.\n– Exposar a l’escola els treballs resultants, a manera de constel·lació.\n1a sessió: 7 d’abril del 2021,\nEls alumnes estaven avisats que al centre hi aniria un artista plàstic, i que aquest estimava i respectava molt la naturalesa. Sabien que aquell dia seria especial i caldria estar atent per gaudir-lo al màxim.\nCada taller d’hora i mitja va ser intens, primer el Sergi va fer una introducció clara i concisa, per no cansar els infants. Va parlar de la simbologia de la circumferència i la relació de la seva obra amb la natura, lligada amb el respecte per aquesta, i l’ecologia com una manera de fer i de viure. Va mostrar imatges d’alguns dels seus treballs, però a més a més va portar de forma física algunes peces a la classe, els nens i nenes sabien que allò eren petits tresors, i que tenien molta sort de veure’ls i fins hi tot de poder tocar-los, amb molt de compte, això sí.\nEs tractava d’un material molt delicat, i unes composicions úniques que l’artista havia anat fent amb precisió i estima. El Sergi les va presentar com a cosmologies…\ncercles perfectes generats amb materials trobats al bosc. N’hi havien de molt acolorides com la de likens, altres més monocromes però amb textures increïbles com la feta amb ruscs. Durant aquesta part més teòrica els infants estaven molt atents i participatius, interessats sobretot per les obres del Sergi, en aquell moment exposades al suro de la classe.\nUn cop explicada l’obra, calia procedir amb la segona part del taller: recol·lecció de material (branquetes, pedretes, fulles, flors, etc.) al mateix pati de l’escola, on hi ha un petit bosc. Aquell dia feia molt bon temps i els infants van recollir material per tot el pati, en petits grups, fets de manera espontània. Durant la recollida, el Sergi orientava als nens i nenes, despertava la seva observació sobre els colors, les textures, la forma, la grandària, el pes, etc.\nCada alumne/a guardava els materials en una petita carpeta, que les mestres havien preparat. El Sergi els hi havia explicat que el material que ho requerís s’havia de posar entre els fulls d’un llibre vell, o entre diaris amb pes al damunt. També les mestres van donar consells molt encertats sobre el manteniment de l’herbari a classe en bones condicions, així que va ser fàcil i constructiu col·locar el material trobat de manera que s’assequés correctament perquè quan tornès el Sergi, després d’unes setmanes, les troballes estiguessin en perfecte estat.\nValoració Sergi de la primera sessió: Ha estat un dia ple d’estímuls i bones sensacions, gaudint de “contagiar” l’entusiasme per tot el que ens ofereix la natura. He vist cares de sorpresa i emoció, i he percebut molta motivació també. Queda tancada la primera fase de “Cosmosi”, el projecte que avui he compartit a les aules de 4t de primària de l’escola Pax.\nInterès, atenció, moltes preguntes, sorpresa davant les obres, curiositat. M’he sentit a gust explicant i compartint el projecte.\nAlumnes molt atents durant el procés de recol·lecció. He apuntat algun detall sobre com fer-la: recollir una petita part a cada planta, utilitzar les dues mans per a no estirar amb força i trencar la planta, etc.\nAspectes destacats vinculats al projecte: interès per la matèria i per la natura (formes, colors, textures, volums…), simbologia de les formes, connexió entre la matèria més propera i la més llunyana, valors de respecte i cura per l’entorn (com i què recol·lectar, reciclat de materials -suport-), coneixement entorn natural, preparació d’herbaris.\nSegona sessió: 11-5-21\nEl Sergi ens la descriu així: “L’aspecte que valoro més positivament de les sessions de tallers d’aquest dia ha estat la implicació i gaudi de l’experiència que he pogut observar en els infants. Estaven expectants a la meva arribada, recordaven perfectament el que havíem treballat a la presentació del 7 d’abril i tenien tot el material necessari a punt, preparat per a desenvolupar l’activitat. El suport de les seves mestres Mercè, Susanna i Estefania ha estat fonamental en aquest darrer aspecte.\nHe fet una molt breu presentació a classe per explicar en què consistia la sessió i he aprofitat per ensenyar fotografies de l’entorn de casa meva en les que apareixen dues de les flors que han estat utilitzades en les meves obres. He mostrat aquestes flors en estat salvatge, al seu entorn. Durant els darrers dies he recol·lectat “Perpètua Sempreviva” i he portat una flor per a cada alumne. Els he ofert la possibilitat d’utilitzar-les en les seves obres, però s’han estimat més guardar-les de record. La veritat és que no esperava una resposta tan entusiasta davant d’aquest present, que connecta el projecte amb la realitat de la natura, en aquesta florida primavera de 2021.\nEls tallers amb els tres grups diferents s’han portat a terme amb un alt grau de motivació i un treball constant, amb resultats molt variats, cadascun en funció de la sensibilitat, inquietuds i formes de veure el món de cada alumne. Tots els treballs han estat molt interessants, alguns més elaborats que d’altres. Estèticament s’han produït obres molt destacades, cuidades en els seus petits detalls, amb gran riquesa en la combinació de materials, mostrant atenció per les formes, les textures, els colors…\nEl següent pas serà el muntatge de les Constel·lacions a l’escola, a diferents espais (parets i sostre), on cada cercle treballat farà la funció d’una estrella. Aquesta mostra restarà a l’escola fins que acabi el curs i, un cop clausurada, alguns dels treballs seran guardats per tal que formin part de l’exposició anual de l’Artista va a l’Escola.\nValoració de l’artista: “En general, és molt positiva. Quan hem acabat els tres tallers, hem fet una petita ronda de torns de paraula per escoltar quines havien estat les seves impressions. Tots els infants han dit que s’ho havien passat molt bé i no em sembla un aspecte menor, és molt important que l’aprenentatge estigui lligat al gaudi i a les emocions que es generen en la mateixa activitat, potenciant un record positiu de l’experiència. Personalment, he tingut un retorn molt maco per part d’aquests tres grups, que fins i tot han escrit de forma espontània notes d’agraïment a la pissarra i s’han adreçat a mi de forma individual per deixar-me algun comentari bonic.\nA partir del meu projecte “Cosmologies” hem recol·lectat materials naturals i s’han fet uns herbaris durant un mes. Després, les hem assemblat a una base de cartró reciclat en forma de cercle. Cadascuna d’aquestes obres serà una estrella d’una constel·lació que es reproduirà al sostre o paret de l’escola. El que és proper, minúscul i bell en connexió amb el més llunyà. Som pols d’estrelles, com deia Carl Sagan. Gràcies a Mercè, Susanna i Estefania, les mestres de 4t de primària de l’Escola Pax, sense les quals aquests tallers no haurien estat possibles. I el meu reconeixement i abraçada a L’Artista va a l’Escola, un projecte imprescindible.”\nValoració dels les mestres, Mercè Jordan, Susana Moya, Estefania Romero:\n“El projecte d’aquest curs 2020-21 “Art i natura” ha anat bé però s’ha notat que només han sigut dues sessions amb l’artista. El primer contacte amb el projecte va ser una vídeo conferència amb en Sergi Quiñonero i la Thais Salvat. Allà ens vam conèixer i va ser una reunió força engrescadora a on vam connectar bé amb l’artista.\nUn mes després, el Sergi va venir a l’escola i vam començar la primera sessió presencial amb els alumnes. Va ensenyar la seva obra i la va explicar, després vam sortir amb els nens pel bosc per recollir fulles per poder fer les seves cosmologies.\nEls nens després de veure les obres i parlar amb en Sergi es van motivar molt i durant les setmanes següents vam anar assecant les fulles dins de papers de diaris i vam anar preparant el cercle de cartró per la segona visita d’en Sergi.\nAquesta segona sessió va ser molt més distesa, primer perquè ja ens coneixíem i segon perquè va ser molt creativa.\nAra ens queda fer les constel·lacions per exposar totes les nostres obres contextualitzades. Sap greu que en Sergi no pugui venir a acompanyar-nos a acabar el projecte.\nValoració final molt positiva.”\nVídeo que van muntar a l’escola com a resum de l’activitat: https://youtu.be/IoORM1zrmbo\nL’explicació de les fulles i com assecar-les és molt interessant.\nMolt bona l’explicació del primer dia i anar a buscar fulles.\nPoc a poc es va fer més interessant.\nÉs una idea molt interessant i treballar amb cercles com al cicle de la vida, molt bé.\nEns va agradar molt que ens ensenyés les seves obres.\nEns ho vam passar molt bé agafant les fulles pel bosc.\nAmb l’explicació a la pissarra digital, vam entendre molt bé com ho havíem de fer.\nLa flor que ens va regalar, la perpètua sempreviva, ens va encantar.\nEns va agradar molt perquè ho fèiem amb materials naturals. També com hem d’enganxar les fulles, com tractar-les i sobretot, tenir molta paciència.\nUns apunts teòrics d’orientació educativa (text cedit per l’artista, a partir d’una adaptació de l’article “Territorios de colaboración: arte, paisaje y educación” de Lucía Loren, 2019):\n“L’educació ha d’integrar plenament la natura, estar en contacte amb ella ens ajuda a reconnectar amb nosaltres mateixos i amb la vida, alleugerint l’excés d’estimulació diària, sobretot de tipus digital (imatges, informació). On són les sortides al camp, els jocs a l’aire lliure, el gaudi dels jardins, el conreu dels horts urbans? Hem convertit en habitual jugar en espais tancats (on hi ha endolls) i això afecta la salut física, emocional i afectiva. Richard Louv (2012) parla de la síndrome de dèficit de natura, que està afectant la qualitat de vida d’una gran quantitat de persones. Per això hem de reprendre també a l’aula el contacte amb els materials naturals, l’experimentació amb branques, pedres, flors… és a dir, allò que hauria de ser el normal en un infant i que sembla cada cop més perdut en les societats urbanes. L’explicació de contes orals sobre temàtiques relacionades amb la natura també pot ser de gran ajuda per tal d’aconseguir aquesta reconnexió.\nEstà demostrat que estar en contacte amb la natura potencia l’autonomia, millora les habilitats motrius i l’estat de salut en general. També ens ajuda afectiva i intel·lectualment. I els materials naturals tenen possibilitats expressives, sensitives i manipulatives que estimulen la creativitat.”\nAquesta entrada es va publicar a Sin categoría a 24 de Mai de 2021 per lartistavaalescola.\nSigues un PLASTIC HUNTER. Jordi Llort a l’Escola El Miracle.\nParticipar en la recollida de plàstics i altres residus presents en la sorra de les platges de Tarragona\nCrear amb el material recollit\nValorar el nostre litoral i desenvolupar la conscienciació mediambiental\nArmats amb coladors, el Taller “Sigues un Plastic Hunter” ha empoderat els infants de 3r i 4t de primària de l’Escola El Miracle en la tasca de neteja de les platges El Miracle i l’Arrabassada. És un taller possible de fer també en escoles que no tenen platja a prop, ja que fa partícips a les famílies en la recol·lecció de la brossa marina i del nostre ecosistema litoral.\nUn cop han pentinat la sorra, els infants executen una obra amb els residus caçats; enganxant-los amb pasta de relleu damunt d’una fusta de conglomerat petita. El taller planteja una temàtica lliure, però inspirada per les formes i colors de la brossa arreplegada: personatges, ciutats, paisatges que sorgeixen espontàniament.\nUn cop finalitzada l’obra individual, hauran de fer recerca sobre un dels materials que han trobat a la sorra de la platja. Tractaran de contestar aquestes tres preguntes: “Quin material és?”, “On es fabrica?”, “Com ha arribat a la platja?”. I finalitzant amb una resolució positiva de “Com ho solucionem?”.\nAquests treballs, juntament amb l’obra de la platja, s’exposaran finalment i un Super Heroi anirà a la classe per felicitar-los i fer pedagogia ambiental, amb un caire “performàntic”.\nDia 2 de març 2021: sortida a la platja El Miracle amb el grup Sirius.\nDia 11 de març 2021: sortida a la platja Arrabassada amb el grup Bellatrix.\nDia 18 de març 2021: sortida a la platja Arrabassada amb el grup Vega.\nEl segon i tercer dies els infants formem una illa amb les peces dissenyades entre tots els participants. A l’aula pintaran el mar que envolta l’illa de color blau.\nUn cop acabada l’experiència a l’aire lliure, muntem l’exposició al vestíbul de l’Escola El Miracle i, de forma esgraonada, els diferents grups participants acudeixen per trobar-se amb en PLASTIC HUNTER, fill del Capità Enciam, el superheroi que els ha acompanyat en la recollida de materials, la creació artística i la reflexió final. Gràcies, Jordi Llort, per la teva simpatia i per fer-nos partíceps del teu art compromés amb el mediambient!\nReflexions finals fetes a classe:\nAlguns dels materials trobats a la platja van ser: burilles, taps, encenedors, bastonets, tisores, xapes, tovalloletes, pilotes, canyetes, bolígrafs, bosses, trossos de plàstic, llàgrimes de sirena, etc.\nSobre les canyetes:\nOn es fabriquen? Arreu del món. Amb una màquina que escalfa el plàstic, li dóna forma de cilindre, el refreda i el talla.\nCom han arribat a la platja? La gent pren begudes a la platja i llencen les canyetes a la sorra; també podria ser que les arrossegui el vent des dels carrers; la gent veu als vaixells i les llença al mar; arriben des de les terrasses dels xiringuitos, etc. Darrere sempre hi ha les persones…!\nCom ho solucionem? En part, ja ho han fet, han substituït les canyetes de plàstic per cilindres de paper. Quan bufa el vent, les bosses de les papereres municipals se surten, proposem que es posi alguna mena de pes per evitar-ho.\nSobre les tovalloletes:\nOn es fabriquen? A tot el món, estan formades per polièster i cotó, amb fibres de cel·lulosa (paper), humitejades amb glicerina. No són biodegradables i triguen prop de 600 anys a desaparèixer si arriben a l’entorn natural. A més, com estan compostes per microplástics, passen a ser consumits pels animals marins i acaben entrant en la cadena alimentària.\nCom han arribat a la platja? Perquè les tirem al vàter.\nCom ho solucionem? No fent servir tovalloletes o bé tirar-les a la brossa.\nValoració de l’artista convidat, Jordi LLort:\nEl Taller ha assolit l’èxit que esperava, els alumnes han gaudit i adquirit coneixements vers l’ecosistema litoral més proper. La flexibilitat de l’Escola en el canvi d’un dels dies (a causa de la meteorologia) ha estat essencial, ja que al ser a la platja i treballar amb la sorra, requeria previsió i resiliència.\nDestacar que el primer grup va executar l’obra a la platja amb temàtica lliure, però el fet de no quedar un treball col·lectiu va fer-me modificar el taller i afegir una temàtica que reuniria totes les obres individuals en una de sola, l’illa de plàstics. Així, quan totes les obres s’uneixen es crea un mural col·lectiu que emula l’illa (sopa de plàstics).\nCanviaria, el fet de portar mascareta durant el taller, ja que essent grup bombolla i a la platja, podríem haver-ho fet.\nAfegiria més treball científic a classe, vers als contaminants, amb metodologia científica. També afegiria una petita introducció a l’art reciclat i l’artivisme.\nJo vaig anar el dia abans a la platja, per apuntar-me les zones més contaminades, per ser més efectius al dia següent. Va ser aleshores quan vaig fer un mapa de la platja i els plàstics.\nAfegiria un paper del Performer Super Plastic Janter molt més participatiu en el taller.\nHe gaudit molt amb el taller i el treball de camp realitzat al nostre litoral i, en veure l’experiència que s’emporten els nens, contents de netejar l’ecosistema i meravellats per la força de l’art, que ha transformat les úniques deixalles, les humanes, convertides en peces artístiques individuals, que quan s’ajunten creen una nova obra en format mural.\nTots i totes tenim aquesta energia creadora, i els nens i nenes de Cicle Mitjà així ho han demostrat, estan a l’altura del procés creatiu durant la sortida a la platja.\nS’estimen l’entorn i senten la brossa com si fos seva, demostrant una gran responsabilitat col·lectiva que molts adults han perdut… No es plantegen si és seva o no, saben que és de la nostra espècie i tots i totes en som els generadors, encara que reciclem o no tirem coses a terra.\nL’educació artística pot ser molt diversa i, aquest cop, observem com l’art també pot ser compromès mediambientalment, i que existeix la paraula ARTIVISME, barreja d’ART i ACTIVISME. A través de l’art podem aprendre divertint-nos, i ofereix un gran potencial per arreglar els grans problemes del planeta, en aquest cas els ecosistemes contaminats per el nostre estil de vida… que l’art ens ha posat en evidència.\nValoració de les mestres Ariadna, Sara i Vanessa:\nL’experiència de tenir al Jordi entre nosaltres ha estat molt enriquidora a causa de la implicació per part seva i l’energia i motivació transmesa cap als alumnes.\nAquesta proposta l’hem dut a terme a final del segon trimestre i està associada al projecte “el mar”. Els nostres alumnes han pogut gaudir d’una activitat dinàmica, a l’aire lliure, creativa i de conscienciació mediambiental.\nEls nens i nenes han estat molt atents escoltant les explicacions del Jordi, també han remenat a la recerca de plàstics (netejant les platges), i han sigut la mar de creatius fent les seves obres d’art.\nDesprés de la sortida, a l’aula vam dedicar una sessió per reflexionar sobre l’impacte dels plàstics a les nostres platges i vam estudiar més a fons la procedència d’un dels plàstics trobats. A més a més, vam mirar de cercar solucions entre tots per tal d’acabar amb aquesta problemàtica.\nEn finalitzar l’experiència de recollida de plàstics i creació d’obres, el Plàstic Hunter ens va visitar a l’escola per fer la cloenda de l’exposició al centre.\nLa nostra valoració vers aquesta activitat és molt positiva, ja que l’alumnat ha tractat de manera vivencial la contaminació per plàstics i ha contribuït en la neteja d’aquests tot transformant-los en obra d’art col·lectiva.\nLa proposta i el seu desenvolupament ens sembla molt apropiat i no en canviaríem res. l’hem gaudit i hem pres més consciència de la influència dels nostres actes en l’entorn. Considerem important l’educació artística en el desenvolupament dels infants ja que flueixen i alliberen emocions de manera inconscient.\nAquesta entrada va ser publicada a Sin categoría i etiquetada educació artística, escola El Miracle, Jordi Llort, plastic hunter, reciclatge, residus el 12 d'Abril de 2021 per lartistavaalescola.\nEls colors i les estacions. Albert Asensio a l’Escola Campclar.\nEl Projecte “Els colors i les estacions” l’han dut a terme els alumnes de tercer de primaria de l’escola Campclar de la mà de l’il·lustrador Albert Asensio. Aquest taller proposa una experiència d’expressió plàstica inspirada en el món de la il·lustració, fent servir les tècniques de l’estampació i de l’esquitx, donant importància al paper de la visió com a eina de reconeixement i aprenentatge. Els infants experimenten dibuixant i posant l’atenció a la importància del color i les seves connotacions.\nAquesta entrada va ser publicada a Sin categoría i etiquetada albert asensio, educació artística, educació visual i plàstica, escola campclar, il·lustració, quatre estacions el 28 de Març de 2020 per lartistavaalescola.\nA l’alçada dels teus ulls / A l’alçada dels teus peus. Aureli Ruiz a l’Institut Campclar\nA l’Institut Campclar i en el marc del projecte L’Artista va a l’Escola l’artista Aureli Ruiz , ha iniciat unes sessions de treball amb un grup d’alumnes de 4t d’ESO. Ell mateix ens narra l’experiència.\nA L’ALÇADA DELS TEUS ULLS / A L’ALÇADA DELS TEUS PEUS. PRÀCTIQUES ARTÍSTIQUES PER A SITUACIONS DE CONFLICTE\nPartint de la meva darrere instal·lació “PERFORMANCE (A l’alçada dels teus ulls / A l’alçada dels teus peus) FILM”, realitzada a la Sala Fortuny del Centre de Lectura de Reus el 2018, vam centrar el taller amb una de les temàtiques principals proposades: la realitat geopolítica de la mediterrània, com a territori cultural comú, entre civilitzacions properes i veïnes, que han conformat socialment els pobles del sud d’Europa, el nord d’Àfrica i el Pròxim Orient, el que d’una manera constitueix una comunitat, que a hores d’ara resta en conflicte permanent.\nAquesta entrada va ser publicada a Sin categoría i etiquetada aureli ruiz, educació artística, educació visual i plàstica, instal·lació artística, institut campclar, mediterrània el 16 de Març de 2020 per lartistavaalescola.\nL’Artista va a l’escola-Mediació. Experiències poètiques a l’Escola Ponent amb Joan Rioné.\nL’altra diferencia cabdal, amb el que havíem fet fins ara, era el compromís de convertir-lo en un projecte social que anés més enllà de les portes del centre educatiu i amb una temàtica atractiva per l’alumnat implicat que eduqués en valors. Per això l’anomenem “L’Artista va a l’escola/Mediació”. L’objectiu és reforçar l’educació ètica i integral a través de l’art, implicant l’escola amb el barri i apostant per l’educació transversal, intergeneracional i per l’experiència de vida dins i fora de l’escola.\nEl projecte s’ha vist reforçat amb el suport de l’IMET, Institut Municipal d’Educació de Tarragona i la Diputació de Tarragona.\nDimensió percepció, comprensió i valoració\nObservar i trobar “poesia” al nostre entorn.\nDespertar la “curiositat sensible”.\nAtendre, entendre i jugar amb les emocions.\nDescobrir, de primera mà, la feina dels artistes.\nVeure com llibres i teatre es donen la mà.\nDimensió interpretació i producció\nActivar estímuls nous i positius al nostre entorn (barri…)\nTreballar/jugar amb les paraules, els objectes, les històries.\nEn contra de les “emocions exprés” que proposa l’oci comercial, identificar l’emoció subtil i la ironia.\nReviure l’entorn des d’una perspectiva poètica.\nDimensió imaginació i creativitat\nCrear una passejada poètica pel barri fins arribar a l’escola més propera i celebrar la trobada.\nCrear un passatge poètic al Casal Cívic per convidar a interactuar als infants d’altres cursos i també a les famílies (no s’ha pogut realitzar degut al confinament).\nSESSIÓ 1.- 3 d’octubre de 2019 (grups A i B):\nA les tres de la tarda, la biblioteca de l’escola s’omple d’objectes misteriosos: una roda de bicicleta, una escala de fusta, galledes, maletes, calaixos plens de sorpreses… ha arribat en Joan Rioné.\nEns explica el seu conte “El carrer del mar” mentre els infants l’escolten embadalits i onegen mocadors de colors blau i blanc. Entrem de ple en un món imaginari on els objectes són màgics perquè no són el que semblen. Tot neix d’elements de reciclatge, poesia i imaginació.\nAquesta entrada va ser publicada a Sin categoría i etiquetada educació artística, emocions, escola ponent, fundació carulla, joan rioné, mediació artística, poesia, premi baldiri estímul, teatre el 8 de febrer de 2020 per lartistavaalescola.


DesGreciats | Blog de Roger Vilalta\n4 Novembre 2011 by Roger Vilalta\nGran part dels habitants d’aquest ancià continent seguim sense entendre res. Prou feina tenim en la lluita diària d’ajustar-nos a les nostres malmeses economies domèstiques com per haver de dedicar esforços suplementaris a la comprensió -fins i tot decodificació- de l’allau de missatges que ens alerten del paorós estat de les arques de la Unió.\nEn un món que prima com mai el coneixement específic d’una matèria molt per sobre del saber multidisciplinar, l’analfabetisme en ciència econòmica és compartit per la immensa majoria dels ciutadans europeus. És patrimoni tant dels pròpiament illetrats com dels que ostenten màsters en mil i una especialitzacions. En temes econòmics, l’espècie humana som molt majoritàriament uns perfectes analfabets.\nDe fet, el nostre analfabetisme abasta moltes altres matèries, si no totes. Tanmateix, això no ha estat mai impediment perquè en el nostre breu trànsit per un món inequívocament social cedim als experts corresponents i amb tota naturalitat decisions que ens afecten de manera molt directa. Així, permetem que d’altres perfectes analfabets ens obrin el cos, ens representin davant un tribunal, ens eduquin els nostres fills o manipulin els nostres diners. Som partíceps d’un pacte, un pacte implícit de mutua confiança en l’excel·lència especialitzada de cada professional, sense importar-nos el seu grau de general analfabetisme.\nÉs veritat que, com que la nostra petja terrestre té data de caducitat, no és imprescindible que en el nostre recorregut vital lluitem per atènyer aquells coneixements que no posseïm. Els uns -la majoria- no tenen ni l’oportunitat de plantejar-se aquesta opció; en el món dels desheredats la primària supervivència és l’única tria possible. A la resta d’humans, però, se’ns pressuposa la lliure decisió de morir una mica menys babaus.\nEn el famós mite de la caverna de Plató, uns esclaus immobilitzats en una fosca cova interpretaven com a realitat les ombres d’uns objectes situats a l’exterior que un foc projectava sobre la paret de la caverna. A aquests presoners Plató els conferia el dret de decidir entre seguir vivint en l’engany o deslligar-se i provar d’escapar de la cova i descobrir l’origen veritable de les ombres.\nDos mil cinc-cents anys després, el debat sobre les idees encetat a la Grècia clàssica segueix plenament vigent. Ens diem tothora que mai com ara en la història els éssers humans havíem tingut a l’abast tantes eines per fugir de la foscor de la cova i abraçar el coneixement, que mai com ara havíem gaudit de tanta i tan diversa informació ni de tanta llibertat per accedir a tota mena de pensament i expressió. L’afirmació és indubtable si per éssers humans entenem aquells que tenim la sort de poder triar el nostre grau d’esclavatge. Per als irremeiables desheredats, la fractura digital els està suposant que el seu perpetuu empresonament dins la cova se situi a molta més profunditat.\nPerò no pensem en aquells que no poden pensar ni donem veu als que no en tenen. Parlem de la resta d’analfabets; parlem dels humans connectats, dels que ens sentim ciutadans del món, ciutadans d’avui, dels que podem conjugar els verbs elegir, escollir, triar, optar, preferir…\nI el dissentiment?\nL’amenaça -ja extingida- del primer ministre Georgios Papandreu de convocar un referèndum vinculant sobre l’acceptació o no del rescat del país per part de la Unió Europea ha provocat, com hem vist, un veritable daltabaix polític i econòmic. Però també, i molt especialment, un daltabaix en el sí d’uns mitjans de comunicació del teòricament món lliure que han clamat de manera majoritària contra el “majúscul error” de la consulta democràtica i que s’han alineat més o menys obertament amb les dures advertències a Grècia proferides pel duo de titellaires de la Unió Merkel–Sarkozy.\nHem dit en vàries ocasions que els mitjans de comunicació tradicionals ja no ostenten amb exclusivitat el títol de principal finestra al món de la ciutadania; les xarxes socials n’han trencat l’hegemonia perquè permeten la cerca cap a discursos que s’aparten de la realitat majoritàriament descrita. De totes maneres, els mitjans clàssics segueixen essent sens dubte els que ens aporten el coneixement de l’actualitat més massiu i implacable, i els que més ens fan reaccionar de manera individual i col·lectiva davant dels esdeveniments que se succeeixen.\nEn tant que generadors d’opinió pública, els mitjans de comunicació de masses tenen, doncs, una responsabilitat social brutal. Per això, l’acció de la seva tasca no pot reduir-se a una simple descripció d’allò que passa sinó a la presentació d’un ventall prou ampli d’angles, parers, i punts de vista diversos a partir dels quals la ciutadania siguem capaços de dissenyar el nostre particular dibuix d’allò que passa. I això és, al cap i a la fi, una manera d’ajudar-nos a abandonar el bast regne de l’analfabetisme.\nEn l’al·legoria de Plató, aquest particular esbós de la realitat vindria a ser una de les ombres projectades a la paret de la caverna, però amb una significativa diferència: aquestes ombres ja no haurien estat generades per un foc desconegut sinó que serien el resultat del nostre exclusiu treball d’interpretació dels bocins de realitat que ens haurien arribat.\nTransportant-ho a les informacions sobre el col·lapse grec, això significaria que els mitjans haurien aportat a la ciutadania tots els elements necessaris per a la construcció de la nostra pròpia i fonamentada visió del que pot significar una eventual sortida de l’euro tant per a l’economia hel·lènica com per a la de la resta dels països de la Unió.\nEl problema ve quan aquells sobre els quals descansa quasi amb exclusivitat la nostra possibilitat de trencar cadenes i escapar de la cova, renuncien a informar des de diverses perspectives de tot allò que passa i es limiten a la simple transmissió del missatge únic, d’un missatge tan cuinat que fins i tot ens evita l’esforç de discernir entre si l’hem d’entendre de manera positiva o negativa. Aleshores sí, aquestes són ombres ben alienes a la nostra voluntat, fent, per tant, més profunda la nostra fosca reclusió.\nEn els darrers dies pocs mitjans s’han escapat de qualificar -i fer-nos qualificar- com a dramàtica la possible sortida de l’euro de Grècia, de la mateixa manera que a les albors de l’any 2002 difícilment ens van permetre fugir del venturós futur que ens duria la moneda única. Allò era bo sense pal·liatius com pal·lesament dolent el que passa ara. Els perquès, innecessaris; els dubtes, malintencionats.\nPerò durant el sinuós recorregut de l’actual recessió els ciutadans europeus n’hem compartit d’altres, de missatges únics que no admeten discussió. En un context amb milions de realitats econòmiques profundament crítiques, amb milions de feixugues lluites individuals i familiars per resistir la crisi, l’extenuat ciutadà europeu ha hagut de suportar una llosa encara més pesada: la de compartir la intranquil·litat dels mercats -si algú sap què són- per les variacions en l’encariment del deute dels estats membre; la de viure amb amb l’ai al cor per la possible fallida de les entitats financeres; i la darrera, la de sentir com a infecció en el seu propi cos el possible contagi del col·lapse grec a la resta d’integrants.\nI com tan sovint, eines entenedores que brillen per la seva absència, ínfim contrast de parers d’experts diversos, matís escàs o nul i paleta de grisos inexistent. En resum, un nou gra de sorra mediàtic en la perpetuació del general analfabetisme, en la consolidació del dòcil pensament únic i de l’esclavatge de la ciutadania en la caverna de la fictícia realitat.\nPer què serà que ens volen així de submissos, així de rucs, així de desGreciats?\nThis entry was posted in Actualitat, Articles, Media and tagged Euro, Grècia, Merkel, Papandreu, Sarkozy, Unió Europea.\n2 thoughts on “DesGreciats”\n4 Novembre 2011 a les 17:12\nUna vegada més felicitats pel contingut del teu darrer post.\nI jo em pregunto: i els ciutadans grecs normals i corrents com ho estan vivint tot això? Per no parlar dels portuguesos que per art de màgia han desaparegut de les nostres pantalles. No haurien de ser ells els principals subjectes informatius dels nostres mitjans? Però no us amoïneu que la guerra contra l’Iran ho resoldrà tot, perquè sempre hi ha algú que aconsegueix superar totes i cadascuna de les crisis que es presenten i normalment la triomfadora és la indústria de la guerra.\n7 Novembre 2011 a les 12:51\nTens tot la raó, Albert. És ben pervers i no casual que en els nostres informatius el subjecte de les notícies siguin bàsicament unes entitats financeres rescatades pels governs a través de mesures pal·liadores (rescats) i no pas una ciutadania que teòricament n’hauria de ser més que protagonista. Perquè llegint entre linies, no és cap altra que la ciutadania (a través dels governs) la que està subvencionant la disbauxa financera amb uns diners que deixen d’invertir-se en el bé públic (retallades), és a dir, precisament en la pròpia ciutadania. I fins i tot quan el protagonisme recau sens dubte en els ciutadans, és a dir, quan ens queixem pel que ens venen com a “efectes col·laterals” d’unes mesures que -diuen- són inqüestionables, les protestes són tractades molt de passada i rebaixant-ne al màxim el to de conflictivitat.


Crònica del viatge institucional a Palestina - Fundació l'Alternativa\nInici / General / Crònica del viatge institucional a Palestina\nCrònica del viatge institucional a Palestina\nAdelina Escandell, activista feminista, mestra jubilada i Presidenta de la Fundació, escriu aquest article sobre el viatge organitzat per les organitzacions NEXES i SCI per conèixer la situació del poble Palestí.\n“Un poble que no pot gestionar ni el seu territori ni el seu temps”\nDel 20 al 25 de juliol vaig tenir la sort de visitar Cisjordània, en un viatge organitzat per les entitats Nexes i SCI amb l’objectiu que representants de partits polítics de Catalunya coneguessin la situació del poble palestí directament i d’aquí se’n derivessin actuacions, en l’àmbit polític (municipis, Generalitat, Diputacions…). Hi van participar Joan Coma (CUP), Pep Sagarra (ERC i secretari del Fons Català de Desenvolupament), Jordi Pedret (PSC), Lluís Camprubí (ICV), el president de la Comunitat Palestina a Catalunya, Ibrahin Beisani i jo mateixa per EUiA i Amb el grup també va viatjar Cristina Mas, periodista de l’Ara que en va fer una crò- nica, Davide Tonon (Nexes) i Ariadna Galvez (SCI).\nDe Palestina en tenia força coneixement: notícies, lectures, pel.lícules, xerrades… Però quan trepitges la realitat, és quan tot aquell coneixement, adquireix significat. No m’entretinc en els controls de l’aeroport, ja a Zurich on fèiem escala. El primer matí, Sergio Yahni, del Centre d’Informació Alternativa, des del Mont Skopus que ens permetia una visió global de la ciutat, ens va explicar la realitat de Jerusalem en relació als assentaments i la demolició d’habitatges. La demografia dicta tota la política israeliana. A Jerusalem, l’imperatiu israelià és: assegurar una majoria jueva, impedir qualsevol contigüitat entre els palestins de Jerusalem Est i els de Cisjordània, reduir el nombre de palestins a la ciutat. Utilitza mil i una maneres d’atreure colons jueus a la ciutat i fer fora els palestins de les seves cases.\nDinàrem amb el vicecònsul de l’estat espanyol; va fer una radiografia de la situació a Palestina. Va deixar clar que no es podia parlar de conflicte entre dos pobles, sinó que hi havia un estat que no respectava els Drets Humans ni les resolucions de Naciona Unides, amb fortes connexions econòmiques i diplomàtiques a nivell mundial i un poble que intenta fer complir les resolucions internacionals. Més tard vam viatjar a Ramal·lah. Ens fixem en les matrícules dels cotxes. N’hi ha de jueves i de palestines i aquestes tenen restrin- gida la circulació per un munt de carreteres. Mostra evident de l’APARTHEID que ha imposat l’estat sionista.\nSi voleu llegir la resta de l’article feu clic aquí.\nEtiquetes: Antiracisme, Palestina


ciapiera – Consell d'Infants i Adolescents de Piera\nLa participació activa dels infants i adolescents en tots els àmbits de la vida és el primer pas necessari perquè aquests assumeixin la seva responsabilitat social. Promoure i desenvolupar els drets dels infants en general i més particularment els de participació, esdevé una necessitat social, cultural, de justícia i d'exercici democràtic. Cal prendre consciència que els infants i adolescents com a col·lectiu social formen part activa de la societat amb drets i deures i que això exigeix l'exercici i l'aplicació pràctica de la democràcia amb totes les seves regles. El Consell d’Infants ha de ser l’eina per desenvolupar un projecte socioeducatiu que tingui com a finalitat treballar amb infants del municipi els valors i principis de la democràcia. Ha d’esdevenir una eina per sensibilitzar i conscienciar sobre les necessitats de l’entorn immediat, donant l’oportunitat d’implicar-se en temes i projectes vinculats en la transformació real. Aquest ha de ser un òrgan estable i amb voluntat de continuïtat on infants tinguin l’oportunitat d’exercir la ciutadania, aportant la seva opinió sobre aspectes relacionats amb la millora dels seus pobles i ciutats.


Edificis civils de L'Alcora: Col·legis i instituts | El Camí\nL'Alcora és la capital de la comarca de L'Alcalatén, que està situada en la província de Castelló. Esta localitat, la qual alberga quasi 10.000 habitants, destaca per la seua cultura ceràmica, que va sorgir en 1725, després de l'arribada de Ximen d'Urrea a la comarca.La localitat presenta un ric patrimoni històric; i en este article ens centrarem en els diferents edificis civils relacionats amb l'ensenyança (Col·legis i instituts) i la seua història.\nEn primer lloc parlarem dels col·legis. En la localitat trobem 4 col·legis, els quals veurem a continuació. El primer d'ells és el "Puértolas Pardo", un centre de caràcter religiós fundat en 1888 en un hospital de malalts pobres. Després de la mort de la fundadora del primer col·legi, Donya Modesta Puértolas Pardo, es procediria a construir un nou col·legi en la plaça de l'Església amb els béns que ella va deixar. El nou centre es va inaugurar en 1932. El problema és que després de 40 anys de funcionament, en 1972, una reforma educativa faria que el centre no complira certes condicions, per la qual cosa els pares dels xiquets van decidir fer-se càrrec ells del centre perquè les germanes es pogueren quedar, ja que elles no podien fer-se càrrec del gasto. El nou centre que ha arribat fins a dia de hui seria inaugurat en 1976. En segon lloc trobem el "Francisco Grangel Mascarós" un centre públic que oferix l'ensenyança tant infantil com primari. El centre deu el seu nom a un personatge molt reconegut en la zona, Francisco Grangel Mascarós, el qual va naixer a la localitat, i va ser alcalde de L'alcora entre 1957 i 1967, i posteriorment seria alcalde de Castelló. En tercer lloc trobem el "Comte d'Aranda", col·legi igualment públic i que oferix tant l'ensenyança infantil com la primària. En este cas el centre deu el seu nom al nové Compte d'Aranda , amb el que començaria la tradició ceràmica en 1725, i la qual ha arribat fins a l'actualitat. Finalment trobem "La Salle Inmaculada", un centre també de caràcter religiós que com el primer centre no sols oferix l'ensenyança infantil i primària, si no que també oferix l'ensenyança secundària obligatòria. El centre va ser fundat en 1929 per un advocat valencià, i les classes començarien eixe mateix any. Entre el 31 i el 33 el centre va ser tancat a causa de la proclamació de la República, i en el 33 seria reobert per a fer funció d'hospital de sang durant la Guerra Civil.En el 38 es reprendrien les classes i el centre arribaria fins a l'actualitat.\nPel que als instituts respecta trobem dos. En primer lloc trobem el "IES Ximen d'Urrea", un centre públic que oferix l'ensenyança secundària obligatòria i la postobligatòria. El centre deu el seu nom a Ximen d'Urrea (Al quint d'ells) ,qui "va donar a poblar" la localitat allà pel 1305, després de l'entrega de la Carta de Poblament.i finalment, en segon lloc trobem el "IES L'Alcalatén", un centre públic que oferix l'ensenyança postobligatòria. El centre deu el seu nom, i de forma òbvia, a la comarca en què està situat, la comarca de L'Alcalatén.


Guanya diners llogant el teu cotxe amb SocialCar - RACC Bloc\nHome » Cotxe • Nova mobilitat » Guanya diners llogant el teu cotxe\nGuanya diners llogant el teu cotxe\nCompartir el vehicle és una opció per treure’n rendiment quan no el fas servir. SocialCar, start-up participada pel RACC, líder del lloguer entre particulars, i amb una comunitat creixent de 150.000 usuaris, et facilita un entorn còmode i segur per fer-ho posible.\nHas calculat el que suposa tenir el cotxe aturat? Has pensat mai que quan estàs de vacances, el cap de setmana o en dies feiners pots aconseguir diners extres si el llogues? Compartir el vehicle és una bona manera de rendibilitzar-lo. SocialCar, start-up participada pel RACC i primera plataforma on-line de lloguer de vehicles entre particulars a Espanya, et guia garantint un entorn cent per cent legal i segur.\nSocialCar compta amb una comunitat creixent de 150.000 usuaris i és present a 600 poblacions, oferint tota classe de vehicles, des d’unes hores a diversos mesos. L’aliança entre SocialCar i el RACC ha permès crear la comunitat més gran de conductors d’Espanya.\nL’estiu és el millor moment per llogar el teu vehicle si marxes de vacances fora. Poder formar part de la comunitat de SocialCar és senzill: primer, registra’t com a propietari a www.socialcar.com i introdueix\nles dades del cotxe que vols llogar; de seguida rebràs peticions de lloguer i podràs decidir acceptar-les o declinar-les. Si les acceptes, queda amb el conductor per signar el contracte i fer l’entrega del teu cotxe on et vagi millor (a casa teva, al domicili del llogater o bé deixar-lo a un pàrquing de SocialCar i ells et faran totes les gestions). Acabat el lloguer, quan et retornin el teu vehicle, és el moment de valorar el seu estat i el tracte que has tingut amb la persona que te l’ha llogat. Aquest pas és un dels pilars de l’economia col·laborativa on el tracte rebut es comparteix de manera pública online i influeix en futurs acords.\nGuanyar 3.000€ l’any\nSocialCar és un dels referents de l’anomenada economia col·laborativa, un model econòmic que es fonamenta en les relacions en xarxa entre persones que comparteixen béns a canvi d’uns diners o serveis acordats prèviament. En el món de la mobilitat, l’economia col·laborativa té camp per recórrer, partint que tenir en propietat un vehicle suposa el 9,4% del pressupost familiar –segons l’Institut Nacional d’Estadística–, una despesa que es pot rendibilitzar a mig termini. De mitjana, el propietari que lloga el vehicle que té en propietat pot guanyar al voltant de 3.000€ l’any, mentre que els conductors que opten per llogar un cotxe a un tercer es poden estalviar, de mitjana, 4.000€ l’any.\nLa decisió última de llogar sempre recau en el propietari, que pot consultar les valoracions públiques. Els aspectes més apreciats pels usuaris són: en primer lloc, el tracte que han rebut pel propietari del cotxe; en segon lloc, l’estat del vehicle i, en tercer lloc, la flexibilitat que ofereix en tot moment aquest servei.\nFont: Revista RACC juny 2017.


Aquest matí els Pioners/Caravel·les han marxat de campaments. Com segurament ja sabreu, enguany realitzen campaments internacionals, i van al centre escolta internacional de Kandersteg (Suïssa, al peu dels Alps).El Kandersteg International Scout Centre (KISC) va néixer fa 90 anys de la mà d'en [+]\nInaguració de la seu social nova el proxim 3 d'Agost de 2013\nASSOCIACIÃ DE VEÃNS REUS-SUD MISERICÃRDIA\nL'altre dia, durant el sopar de final de curs, vam veure un vídeo amb el recull d'imatges d'aquest curs. Si no vareu poder-hi ser, o senzillament el voleu tornar a mirar, aquí el teniu. Tot i això, cal tenir en compte que al recull hi falta una part molt important del curs, i segurament la m [+]\nASSOCIACIO JUVENIL LA PATACADA\nL'associació busca gent amb ganes de col•laborar amb entitats juvenil. Per això volem obrir a la ciutadania les portes del nostre Centre Cívic del Carme, on te la seu l'entitat a formalitzar activitats. També estem disposats en col•laborar amb associacions de veïns com ja em fet. [+]\nFotos del sopar/concert de final de curs\nUs deixem unes quantes fotos del sopar i concert de final de curs. Esperem que us ho passéssiu bé.-- pantalla complerta -- [+]\nPer segon any, l?històric barri de Santa Anna, al nucli antic reusenc, celebra les seves festes de barri. Els castells, com en el passat, són un dels seus components característics, amb l?actuació dels Xiquets de Reus, acompanyats de la colla Jove de Sitges i els Castellers d?Altafulla, el dissa [+]\n9 anys escoltant el pregó a Almoster\nCom ja és tradicional, des de 2005 que ho fem, el Bou de Reus pujarà a Almoster a sentir el pregó de la Festa Major. Serà aquest dissabte 20 de juliol a partir de les 7 del vespre. Malgrat que ningú tingui un euro a la caixa, la cultura popular catalana serà viva mentre naltros siguem vius. [+]\nEntrevista el Reus digital\nPer llegir l'entrevista sencera cliqueu aquí. [+]


Procediments de funció pública-Jubilació parcial\n> Jubilació parcial\nConcessió jubilació parcial al personal laboral de l'àmbit dels serveis generals al servei de la Comunitat Autònoma de les Illes Balears (NO PERSONAL LABORAL DE LES EMPRESES PÚBLIQUES).\nAplicació règim de jubilació parcial: Disposició addicional onzena L'apartat del V Conveni col·lectiu del personal laboral al servei de l'Administració de la CAIB.\nAplicació règim ordinari de jubilació parcial: Article 59 del V Conveni col·lectiu del personal laboral al servei de l'Administració de la CAIB en relació amb l'article 215 del Reial decret legislatiu 8/2015, de 30 d'octubre, pel qual s'aprova el text refós de la Llei general de la Seguretat Social.\nConsellera de Presidència, Funció Pública i Igualtat.\nPer accedir a la jubilació parcial els treballadors han de reunir dos tipus de requisits: Disposició transitòria vigèsima Llei 27/2011 d'1 d'agost\n- generals: La persona treballadora ha d'estar contractada a jornada completa (s'exclouen els treballadors fixos discontinus i amb contractes a temps parcial) i una antiguitat mínima de 6 anys ininterromputs a l'empresa (s'exclouen els fixos discontinus i el treballadors a temps parcial).\na) Exigits als treballadors que accedeixen pel règim ordinari:\n- edat mínima i període de carència\nJubilacions anticipades fins el 50%\n62 si acredita 35 anys i 3 mesos\n63 si acredita 33 anys\n62 anys i 2 mesos si acredita 35 anys i 6 mesos\n63 anys i 4 mesos si acredita 33 anys\n62 anys i 4 mesos si acredita 35 anys i 9 mesos\n63 i 8 mesos si acredita 33 anys\n62 anys i 6 mesos si acredita 36 anys\n64 anys si acredita 33 anys\n62 anys i 8 mesos si acredita 36 anys i 3 mesos\n64 anys i 4 mesos si acredita 33 anys\n62 anys i 10 mesos si acredita 36 anys i 3 mesos\n64 anys i 8 mesos si acredita 33 anys\n63 anys si acredita 36 anys i 6 mesos\n65 anys si acredita 33 anys\nEls treballadors que vulguin acollir-se a jubilació parcial ho han de sol·licitar a través de la conselleria corresponent i amb una antelació mínima de 3 mesos a la data prevista de la jubilació.\nFotocòpia del document acreditatiu de la represenació si no és mitjançant el REA, en el seu cas.\nLloc per a la presentació de la sol·licitud: En el registre de la Conselleria a la qual pertany la persona interessada, o també en qualsevol de les formes que preveu l'article 10 de la Llei 39/2015.


Imatge d'arxiu d'una cantanta dels alumnes de l'Escola Municipal de Música Robert Gerhard de Valls AJ. VALLS\nUn any més, l'Escola Municipal de Música Robert Gerhard presenta una nova edició del projecte cantata, que enguany parteix del conte de l'escriptor Jaume Cabré i que ha estat musicat per Rosabel Bofarull. Serà el dissabte 17 de març a les 12:30h, al Centre Cultural Municipal de Valls.\nEl projecte cantata és un dels projectes més transversals de l'Escola, en el que hi participa un número més alt d'alumnes i docents del centre i en el que hi són convidades diferents escoles de música. Hi participaran 230 alumnes entre el cor i l'orquestra. L'Escola hi aporta un centenar d'alumnes d'entre 4 i 7 anys al cor i una orquestra d'uns cinquantena de membres d'entre 11 i 13 anys. La resta de cor, fins a arribar als més de dos-cents alumnes, la formaran els integrants de les diferents escoles que enguany participen en el projecte.\nLes escoles convidades són les municipals de música d'Altafulla, Sant Martí de Tous i Constantí, i les escoles Petits Voladors, d'El Vendrell i l'Escola del bosc, de Rubió. En altres ocasions s'han convidat les escoles municipals de música de Tarragona, el Vendrell, Vilafranca del Penedès, Vandellòs i l'Hospitalet de l'Infant, l'Ametlla de Mar, la Selva del Camp o Santa Coloma de Queralt, entre d'altres.\n'En Pere i el bosc', de Jaume Cabré\nEl conte de partida, 'En Pere i el bosc', és una història infantil que Jaume Cabré -autor d'obres tan emblemàtiques com Jo confesso, L'ombra de l'eunuc, Les veus del Pamano o Senyoria- va escriure per al seu nét Pere. Tant l'un com l'altre tenen previst assistir al concert, així com la il·lustradora del conte, Júlia Sardà.\nAquesta cantata segueix les que l'Escola ha estrenat els últims anys, composades per Rosabel Bofarull, amb un èxit de públic i d'interès per l'alumnat: 'El petit avet', 'El peix irisat', 'Els colors de l'Àfrica', 'L'arbre vell', 'L'ovelleta que va venir a sopar' i 'En Calvin no sap volar'. L'èxit del projecte fa que aquestes cantates s'interpretin contínuament per tot el país, a València, Menorca, Andorra i diferents indrets de Catalunya.


Centres educatius de Banyoles tancats demà - Noticies Banyoles\nEs demana màxima prudència als veïns i veïnes de Banyoles perquè la previsió anuncia que la situació pot empitjorar\nEn la reunió de coordinació mantinguda aquesta tarda amb els diferents departaments de la Generalitat a Girona, presidida pel conseller d’Interior, Miquel Buch, s’ha informat del previsible empitjorament de l’actual situació meteorològica. I s’ha recomanat la no mobilitat ni l’obertura dels centres educatius a les comarques de l’Alt i el Baix Empordà, la Selva, el Gironès i el Pla de l’Estany.\nL’Ajuntament de Banyoles comunica que, seguint les indicacions del departament d’Educació de la Generalitat, s’ha acordat que els centres educatius de Banyoles es mantinguin tancats durant tot el dia de demà, principalment perquè no es pot garantir en condicions el transport de tots els alumnes dels centres. Aquesta mesura afecta les escoles bressol i de primària, els instituts de secundària, la UEC Banyoles, l’Escola Oficial d’Idiomes, l’Escola d’Adults CFA Pla de l’Estany i l’Escola Municipal de Música de Banyoles.\nEn aquests centres les activitats lectives, extraescolars i menjador queden suspeses. Igualment, el Consell Comarcal del Pla de l’Estany ha suspès el transport escolar.\nDes de l’Ajuntament de Banyoles es demana màxima prudència als veïns i veïnes de Banyoles perquè la previsió anuncia que la situació pot empitjorar en les properes hores i recomana que se segueixin les recomanacions dels cossos d’emergències.\nBanyoles, 21 de gener de 2020


CICLE FORMATIU DE GRAU BÀSIC- ELECTRICITAT-ELECTRÒNICA 2022-2023\nTenir complerts quinze anys, o complir-los durant l’any natural en curs, i no tenir complerts els 18 anys d’edat en el moment de l’accés ni durant l’any natural en curs.\nHaver cursat quart, tercer o, excepcionalment, segon curs d’Educació Secundària Obligatòria.\nHaver estat proposat per l’equip docent, mitjançant el corresponent consell orientador, amb l’aprovació dels pares, mares o tutors legals per a la incorporació a un cicle de formació professional bàsica.\nLa presentació de la sol·licitud es farà presencial a la secretària del centre de dilluns a divendres de 9h a 13h.\nOriginal i fotocòpia DNI / NIE / Targeta de residència del pare, mare o tutor/a legal.\nOriginal i fotocòpia DNI del alumne/a.\nOriginal i fotocòpia del llibre de família (o resolució d’acolliment del Dpt. de Benestar Social i Família).\nConsell Orientador, per part del centre de procedència, amb recomanació d’incorporació a un cicle d’FP Bàsica.\n(Imprescindible en el moment de la matrícula a partir del 15 de juny)\nCertificat de qualificacions dels cursos d’ESO superats o cursats.\nImportant: L’alumnat que no presenti el consell orientador no obtindrà plaça assignada.\nPublicació de l’oferta: 12 de maig de 2022.\nPresentació de sol·licituds: del 16 al 25 de maig de 2022, ambdós inclosos.\nPublicació llistes provisionals d’admesos i exclosos: 31 de maig de 2022.\nPeríode de reclamacions: de l’1 al 7 de juny de 2022.\nPublicació llistes definitives: 14 de juny de 2022.\nMatrícula: del 15 al 21 de juny de 2022, ambdós inclosos.\na) Proximitat del domicili habitual de l'alumne/a al centre o, si escau, proximitat del lloc de treball del pare o mare, tutor/a o guardador/a de fet (en el sentit de guarda legal previst al dret civil català o de resolució d'acolliment del Departament de Drets Socials):\n- Quan el domicili habitual de la família es troba dins dels mateixos serveis territorials que el centre sol·licitat per cursar el cicle formatiu de grau bàsic: 30 punts.\n- Quan la ubicació del lloc de feina del pare, la mare, el tutor o tutora es troba dins dels mateixos serveis territorials que el centre sol·licitat per cursar el cicle formatiu de grau bàsic: 20 punts.\nb) Renda anual de la unitat familiar:\nQuan el pare o mare o tutor/a són beneficiaris de l'ajut de la renda garantida de ciutadania.\n-Barem: 15 punts.\n- Documentació acreditativa de ser beneficiari/ària de la prestació econòmica de la renda garantida de ciutadania\nc) Discapacitat de l'alumne/a, pare o mare, tutor/a o germans:\n- Documentació acreditativa: cal presentar la targeta acreditativa vigent de la discapacitat.\n- Documentació acreditativa: cal adjuntar el títol vigent de família nombrosa o monoparental.\nd) Pare o mare o tutor/a legal treballa en el centre, en el moment de presentar la sol·licitud de preinscripció:\n- Barem: 10 punts\n- Documentació acreditativa: Quan el pare o mare o tutor/a legal treballa al centre no s’ha d’adjuntar cap document acreditatiu perquè el centre en fa la comprovació.\ne) Pel fet de formar part d’una família nombrosa:\n- Documentació acreditativa: cal adjunt el títol vigent de família nombrosa.\nf) Pel fet que de formar part d’una família monoparental:\n- Documentació acreditativa: cal adjuntar el títol vigent de família monoparental.\ng) Pel fet que hagi nascut en un part múltiple:\n- Documentació acreditativa: el llibre de família.\nh) Pel fet que es trobi en situació d’acolliment familiar:\n- Documentació acreditativa: la resolució d’acolliment del Departament de Drets Socials.\ni) Quan s’acrediti la condició de víctima de violència de gènere o terrorisme:\n- Documentació acreditativa: La condició de víctima de violència de gènere s’acredita per qualsevol dels mitjans establerts en l’article 23 de la Llei orgànica 1/2004, de 28 de desembre, de mesures de protecció integral contra la violència de gènere. La condició de víctima de terrorisme s’acredita amb el certificat que emet la Subdirecció General de Suport a Víctimes del Terrorisme del Ministeri de l’Interior.\nLlistes d’admesos /exclosos\nLes llistes d’admesos i exclosos es publicaran al web de forma anonimitzada.\nSorteig per resoldres les sol·licituds de preinscripció empatades en punts: 2 de juny a les 10h a la Sala de Conferències de l'Institut Comte de Rius.


Els fons d'inversió Nazca Capital i Seaya entren a l'acci...\nACN 01/12/2020 10:07 am\nEls fons d’inversió Nazca Capital i Seaya han entrat a Filmin per accelerar el seu projecte de creixement, ja que la plataforma de cinema independent en ‘streaming’ té com a objectiu consolidar la seva posició a l’estat i a Portugal i fer després una expansió internacional. Per això, ha donat entrada a Nazca, a especialitzada en inversió privada en pimes no cotitzades, com a principal accionista, en substitució de Metropolitan Filmexport i Vértigo Films, i Seaya Ventures s’hi ha incorporat també. El projecte fundat el 2007 a Barcelona seguirà liderat pels socis fundadors Juan Carlos Tous, José Antonio de Luna i Jaume Ripoll, que es mantenen com a accionistes. A més, la major part dels accionistes originals romanen a l’accionariat.\nLa plataforma vol desenvolupar l’expansió internacional del seu servei especialitzat en cinema i sèries, majoritàriament europees, per aprofitar l’auge del mercat de ‘video on demand’, amb una demanda que s’ha multiplicat per nou en els darrers tres anys.


Donestech taller a l'Alt Urgell: Ciberviolències de gènere: estratègies de seguretat i apoderament digital | dones i noves tecnologies | codi lela\nPresentació primer dia 4.14 MB\nPresentació segon dia 6.25 MB\nTenim el plaer de participar al cicle d'actes organitzats pel 8m a l'Alt Urgell els dies 14-17 de març de 18-20h.\nEl cicle de tallers d’autocura La cura de les nostres vides...al centre! oferirà un taller presencial i dos més en línia. El taller presencial porta per títol Defensa mútua i autodefensa feminista i serà conduït per Gemma Franch, educadora especialista en autodefensa feminista. La sessió tindrà lloc dilluns 7 de març de les 6 de la tarda a dos quarts de 9 del vespre al Pavelló Poliesportiu Municipal. Està adreçat a dones més grans de 16 anys i les inscripcions s’han de fer a través de l’enllaç.\nEn línia s’ofereix el taller titulat El plaer de cuidar-nos. Autocura i Gestalt, que serà conduït per Sílvia Lobera, terapeuta Gestalt i educadora social. El taller s’estructura en dues sessions, el 9 i el 16 de març, tots dos dies de 6 de la tarda a 8 del vespre. S’adreça a dones més grans de 16 anys, l’aforament és limitat i les inscripcions s’han de fer a l’enllaç: bit.ly/8M_Autocura. El segon taller amb seguiment telemàtic estarà dedicat a les ciberviolències de gènere: Impacte als drets de les dones i estratègies de seguretat i apoderament digital. Anirà a càrrec de DonesTech i s’impartirà també en dues sessions: dilluns 14 i dijous 17, de 6 de la tarda a 8 del vespre. S’hi poden inscriure les dones més grans de 16 anys al mateix enllaç.\nCiberviolències de gènere: Impacte als drets de les dones i estratègies de seguretat i apoderament digital\nEls espais virtuals, governats a través dels algoritmes propis de cada plataforma, poden contribuir a la perpetuació de les violències i la discriminació que també patim fora de la xarxa. Per això proposem un taller sobre violències masclistes, privacitat i seguretat digital des d'una perspectiva feminista, crítica i holística, on treballarem per comprendre i detectar les violències a internet i les xarxes socials, així com per coneixer estratègies individuals i col·lectives d'autodefensa i cures digitals amb pràctiques més reflexives, tàctiques plaents i segures amb tecnologies.\n• Reflexionar sobre les violències estructurals que es donen en l'àmbit digital i sobre les alternatives: una Internet feminista i de programari lliure\n• Conèixer quines conductes es consideren com a violències digitals masclistes i quina afectació tenen\n• Conèixer i practicar eines i exemples de resposta ciberfeministes\nLes violències masclistes digitals són un fenomen creixent i d'abast mundial. En aquest taller s'explicaran els aspectes clau de les ciber-violències digitals per poder identificar-les i entendre l'ecosistema digital en què es produeixen, alhora que es proporcionaran eines per a l'autodefensa digital feminista.\nHem desenvolupat un programa formatiu en el qual s’aprofundeix en diferents vessants rellevants per afrontar les violències masclistes digitals.\nAl taller es combinaran la presentació de continguts amb dinàmiques que promouen la participació de les persones assistents.


Gemma Urgell - Viniesfera: novembre 2008\nAquesta setmana m'he trobat amb dos agradables sorpreses, per una banda, el Celler Espelt, de la DO Empordà, s'està introduint a les noves eines 2.0 com el You Tube amb vídeos ben divertits com aquest. Una forma divertida i alegre de mostrar el món del vi i el seu celler, amb la implicació de tots els seus treballadors i versionant una famosa cançó dels Monty Phyton. Una nova visió de l'enoturisme:I, d'altra banda, el Consell Regulador de la DO Catalunya, un dels més actius i més innovadors, enceta un blog , entès com una eina de comunicació més àgil i propera amb els seus consumidors, clients i cellers, facilitant la interrelació amb ells a través d'aportacions i comentaris.Així doncs, una setmana feliç pel 2.0 i el món del vi a Catalunya.\nPer quart any consecutiu, l’Institut Català de la Vinya i el Vi (INCAVI) i les Denominacions d’Origen catalanes engeguen una campanya promocional dels vins catalans sota el paraigües de “Catalunya, País de Grans Vins”.L’anunci d’aquesta campanya té com a slogan “Vins catalans, amb els ulls tancats” i compta com a protagonista el preescriptor i sumiller Roger Viusà, campió d’Europa de sumillers. Amb aquest lema i amb la figura del prescriptor, es pretén comunicar un contingut de confiança plena, de seguretat, amb la tria de qualsevol vi de les onze Denominacions d’Origen catalanes.Així doncs, finalment, tenim anunci. Ja em direu què us sembla!\nUn dels darrers posts de l'Oriol Pérez de Tudela , que he trobat molt encertat (vaja com tots els seus), m'ha inspirat a començar aquest i m'ha recordat un que vaig fer uns mesos, titulat Esnobisme i vi.L'Oriol parla de la diferència entre Gaudir AMB el vi i Gaudir DEL vi. Si ens situem dins del món professional del vi (sumillers, enòlegs, productors, elaboradors), és normal que es gaudeixi del vi, és la seva font de riquesa, és el seu món. Llavors parlen de tanins, de resveratrol, de glicerina, de colors abstractes, d'aromes inensumables. Però crec que s'equivoquen aquells que utilitzen aquest mateix llenguatge quan es dirigeixen als consumidors. Ens trobem llavors, que no parlem el mateix idioma i, molts cops, aquell que gaudeix AMB el vi no se sent proper del que gaudeix DEL vi.El que el consumidor vol és gaudir AMB el vi, d'una bona conversa, d'un bon sopar, d'una bona companyia. I sinó, entreu al Facebook i mireu algun dels darrers grups que hi ha: "Bevem vi i cava català", amb gairebé 1.400 consumidors i amants del nostre vi; o el grup de la vinateria del Vendrell 7 de vi, amb quasi 70 membres; entre molts d'altres en tots els idiomes i d'un munt de països.I, dirigint-me a aquells que gaudeixen DEL vi: mireu quin llenguatge utilitzen i com recomanen productes. I sobretot, penseu que potser són clients vostres. Els voleu conèixer millor? Doncs, a parlar clar i senzill. Després, i només si us pregunten, ja els hi parlareu de tanins i de polifenons.Us deixo una cançó preciosa del Jorge Drexler on es gaudeix AMB vi:\nAmb la importància que està assolint avui en dia internet i les noves tecnologies, les administracions haurien d'esforçar-se i, primer de tot, tenir una web i, després, oferir a l'usuari les noves possibilitats de la societat de la informació. L'ajuntament d'un municipi és un espai clau per transmetre als usuaris, als ciutadans, què són aquestes eines que cada cop més copen diferents espais de la vida d'una persona. L'ajuntament ha de visualitzar en la seva web com és el seu municipi pels de fora, mostrar les atraccions que té, i, al mateix temps, oferir informació i diàleg al ciutadà. Un exemple que, des de la localitat es pot treballar la globalitat.I tot això ho dic perquè l'estudi web Redall ofereix als ajuntaments fer webs a cost 0. Si, això mateix, de forma totalment gratuïta. I si no us ho creieu, ho podeu llegir al blog del Ricard Espelt.Ja no hi ha excusa per no tenir una bona web!FE DE ERRATES: En un principi, deia en aquest post que l'ajuntament de Falset no tenia web. Però, un amic m'ha comentat que si que en tenen: www.falset.org, el que passa que no està ben posicionada a Google. Accepteu les meves disculpes per aquest error. Gràcies!\ndissabte 1 de novembre de 2008\nSi voleu saber què s'ha dit al debat radiofònic sobre el Casc Antic que s'ha emès aquest vespre a Bellvei Ràdio, podeu escoltar-ho:D'altra banda, he aprofitat per acomiadar-me del programa. S'ha acabat "Tardes de Parxís". Això és el que he dit:"Aquest és el meu darrer programa, m’acomiado de tots vostès per iniciativa pròpia. L’alegria, les ganes de col•laborar amb Bellvei Ràdio, el voler explicar allò que passa al poble en boca dels propis bellveïns s’ha esvaït i en aquests darrers dies s’ha convertit en maldecaps i en molta pressió. Jo vull estar còmoda en les coses que faig i més si ho faig d’una forma altruista. I sé que a la ràdio, almenys ara, no hi estaré a gust.Així doncs, molta sort, i intentem fer, entre tots, un Bellvei més obert, més participatiu i, que s’expressi amb llibertat, amb educació i sense perdre’s el respecte".


L’Aliança Educació 360 es proposa, aquest any 2020, avançar cap un nou model de política pública que fixi, com un dret real, l’ampliació d’oportunitats educatives de qualitat per a tothom\nFa una crida als governs locals catalans perquè impulsin ecosistemes educatius i despleguin mesures que garanteixin l’accés en igualtat de condicions a activitats extraescolars\nProp de 800 persones de tots els àmbits educatius: administració local, centres educatius, entitats, recerca… de 130 municipis han respost a la crida de la Jornada Anual, que s’ha celebrat el 5 de febrer al CCCB\nEl gran propòsit que es fixa l’Aliança Educació 360 per aquest any 2020 “és avançar cap un nou model de política pública que fixi, com un dret real, l’ampliació d’oportunitats educatives de qualitat per a tothom, un nou model que aprofiti la proliferació de programes i el compromís dels diversos agents educatius”. Per la directora de l’Aliança, Fathia Benhammou, en aquest camí, és clau l’impuls d’ecosistemes d’aprenentatge local.\nLa directora de l’Aliança, afirma que cal que tothom prengui consciència que “l’educació s’expandeix més enllà dels murs escolars i que els infants i adolescents adquireixen competències rellevants per a la vida en diferents espais i moments. Per això cal ampliar el dret educatiu més enllà de l’escola perquè tothom tingui accés a aquests aprenentatges significatius per a la vida”.\nI un bon símptoma de la consciència sobre aquesta necessitat és la gran resposta que ha obtingut la Jornada Anual Ecosistemes educatius 360: territoris connectats per l’equitat, que ha comptat amb la inscripció de prop de 800 persones d’arreu de Catalunya de tots els sectors del món educatiu.\nEl president i director de Boston After School & Beyond, Chris Smith, ha estat el protagonista de la conferència de la jornada d’Educació 360 d’enguany. L’experiència nord-americana, amb 10 anys de recorregut, ha aconseguit reduir la diferència en l’accés a les activitats educatives dels infants i joves, fora de l’horari escolar. Boston ha passat d’oferir de 5 a 161 programes educatius d’estiu, un dels períodes de l’any on la diferència d’oportunitats pels joves és més gran. Aquest increment ha fet possible passar de 232 a 21.500 infants participants en aquest tipus d’activitats.\nSegons Smith, “hi ha una important escletxa d’oportunitats fora de l’escola que té conseqüències en el desenvolupament dels infants, com ara la pèrdua dels nivells de lectura, matemàtiques i, especialment, en l’alumnat més vulnerable. Es tracta d’una creixent diferència entre els que tenen accés a participar en activitats que enriqueixen la seva educació i els que no, diferència basada en els ingressos familiars”.\nEn aquest context, el president de Boston After School & Beyond alerta que “l’ap renentatge desafia les fronteres del temps i l’espai i que cal convertir aquest aprenentatge i el desenvolupament de les competències transversals dels joves en assumpte de tothom. I així ho hem fet a Boston, a través d’un esforç de ciutat coordinat i mesurant l’impacte i amb una clara aposta política per part de l’ajuntament i també de les famílies, estudiants, escoles i entitats i fundacions que aporten fons”.\nEl cas d’èxit de Boston suposa una clara aposta política del govern local i és un dels principals models de referència dels que volem aprendre per posar llum sobre quines polítiques ens fan falta a Catalunya per afavorir l’equitat educativa.\n24 experiències 360 s’expliquen a la Jornada Anual #connexionsxequitat\nLa jornada ha comptat amb la participació de 24 experiències d’arreu de Catalunya. Els seus responsables han tingut un paper important en els espais de debat i reflexió, en els quals s’han abordat els principals reptes del treball connectat, base de l’Educació 360.\nAlguns dels projectes s’han presentat també en el Mercat d’Experiències d’Educació 360, en què els assistents han triat quin projecte volen conèixer i han interactuat amb els seus responsables. En el Mercat d’Experiències s’han presentat els següents projectes:\nEscola Vila-roja. El valor educatiu del temps de migdia\nInstitut Escola Barnola. Nous horaris escolars per reduir les desigualtats\nEscola i Camp d’Aprenentatge de Flix. L’escola com a centre dinamitzador del\nAjuntament de Sabadell. Projecte Nexes. Extraescolars que reforcen el vincle\nAjuntament de Reus. Planet Week: una oferta comunitària per joves.\nAjuntament de l’Hospitalet. El programa ApS com a instrument de cohesió\nMusicop. 4 cordes i ven(t)s a banda: projecte comunitari per a la transformació social\nClub Handol Pardinyes. L’esport com a eina educativa.\n250 institucions compromeses amb l’extensió de l’Educació 360\nL’Aliança Educació 360 aplega ja 250 ajuntaments, entitats, centres educatius, xarxes d’àmbits temàtics i territorials, associacions i col·legis professionals i grups de recerca d’universitats catalanes. A més, ha impulsat la creació de xarxes territorials a les Comarques Gironines, Terres de Lleida i Terres de l’Ebre i està treballant per la creació de la del Pirineu. A la demarcació de Barcelona, s’ha constituït la Taula de municipis de Barcelona de l’Educació 360.\nAlfredo Vega, diputat delegat d’Educació de la Diputació de Barcelona ha afirmat que “aquest inici del mandat municipal és un moment per refermar el compromís polític de la Diputació de Barcelona amb el projecte i amb l’Aliança Educació360. Educació 360 continua creixent i consolidant-se com un element central en les polítiques educatives locals i ,des de la nostra institució, volem continuar donant suport als governs locals per tal d’acompanyar-los en aquest camí i que puguin liderar els seus ecosistemes educatius locals.\nSeguint les passes de la Diputació de Barcelona, la Diputació de Girona s’han compromès també a ampliar les oportunitats educatives fora escola i, sense exclusions, amb ajuts perquè els ajuntaments de les comarques gironines es formin en Educació 360 i generin nous projectes.\nL’aposta per una nova generació de polítiques públiques\nPel director de la Fundació Bofill, Ismael Palacín, “el canvi que planteja l’Educació 360 passa per identificar quins són els instruments i programes que s’haurien de configurar per desplegar i proveir d’oportunitats educatives als infants i adolescents i fer possible una nova generació de polítiques públiques. Aquest canvi suposa assumir que parlar d’educació i del dret a l’aprenentatge ja no és parlar només de l’escola”. Palacín afirma que “creiem absolutament necessari que tot infant tingui accés a activitats extraescolars rellevants i significatives per la seva vida, que parteixin dels seus interessos”.\nPer aconseguir-ho, segons el director de la Fundació Bofill, “cal transformar la comunitat en aula que connecti diversos espais i temps educatius, reforçar el paper del territori com a espai d’oportunitats educatives. En definitiva, cal una nova generació de noves polítiques públiques que encarnin la visió del canvi educatiu i social que plantegem, a través de l’impuls d’estratègies, programes, protocols universals i alhora mesures per població més desfavorida”.\nEn aquest sentit, Palacín ha avançat que “properament es donaran a conèixer els resultats de recerques clau per identificar quines són les necessitats reals en l’àmbit educatiu que tenen lloc fora dels centres educatius”.\nEines de coneixement per estendre l’Educació 360\nL’Aliança 360 treballa per tal de dotar d’eines de coneixement els diferents sectors i àmbits del món educatiu. En aquest sentit, la propera primavera es presentaran dues noves publicacions. La primera d’elles sobre les arts escèniques, elaborada a partir un grup de treball format per diferents professionals experts en l’àmbit dels projectes culturals i educatius comunitaris, que ha elaborat propostes sobre els elements clau que connecten les arts i l’educació des d’una perspectiva comunitària i d’equitat. La segona, una guia adreçada als centres educatius, elaborada a partir del coneixement i metodologia extreta del procés de la Crida Centres educatius 360.\nEls reptes del 2020 dels centres educatius 360\nDes de la mirada dels centres educatius, la presidenta de la Federació de Moviments de Renovació Pedagògica, Pilar Gargallo, ha situat els següents grans reptes per aquest 2020. Segons Gargallo, “cal generar i estendre la concepció pedagògica de personalització educativa i no des de la individualitat, sinó des del col·lectiu, convertint els infants i joves en els protagonistes de l’aprenentatge, tot fent formació específica als professionals de l’educació”. La presidenta de la FMRP apunta com un altre dels grans propòsits d’enguany “acompanyar els centres educatius que han decidit canviar els seus horaris, en clau de territori”. Gargallo també considera necessari “acompanyar i generar coneixement al voltant del model d’Instituts Escola com a motor de canvi i de transformació pel que fa a la visió d’Educació 360”.\nLa recerca ens diu que els aprenentatges més sòlids, significatius i valuosos que es donen al llarg i ample de la vida, són aquells que aconsegueixen connectar els coneixements, les actituds i habilitats amb els interessos i les motivacions de l’alumnat, que es donen en els diversos espais i contextos pels que transiten els aprenents. Des d’aquest punt de vista, el territori és un espai ple d’oportunitats educatives que permet apostar per crear itineraris d’aprenentatge personalitzat.\nPer a abordar aquest tema, Moisès Esteban-Guitart, professor de psicologia evolutiva i de l’educació de la Universitat de Girona, ha moderat un diàleg, durant la sessió de tarda de la Jornada Anual, en el qual hi ha participat, César Coll, catedràtic de Psicologia Evolutiva i de l’Educació de la Universitat de Barcelona, Susana Gallardo, cap d’estudis de l’Escola Riera de Ribes de Sant Pere de Ribes i Ramon Grau, director de l’Institut Quatre Cantons de Poblenou de Barcelona.\nA més, els assistents han pogut adquirir, en primícia, el llibre “Aprenentatge amb sentit i valor personal. Experiències, recursos i estratègies” de Moisès Esteban-Guitart, Edgar Iglesias i César Coll per encàrrec de la Federació de Moviments de Renovació Pedagògica de Catalunya (FMRP), en el marc de l’Aliança Educació 360.\nEt recomanem veure el vídeo resum del contingut de la Jornada\nI també el vídeo resum amb què va finalitzar la sessió de matí de la Jornada Anual\nEt facilitem el vídeo de la sessió completa del matí\nTambé pots veure la sessió de tarda, dedicada a la personalització dels aprenentatges dins i fora escola\nI vols, pots recuperar el programa de la Jornada


Plàstica | bloc d’aula\nHola som el grup de plàstica i us explicarem un munt de treballs , manualitats……i més.\nTambé us explicarem obres, escultures sobre artistes.\nAl país d’en Joan, a la República Dominicana hi ha una escultura la va crear Riquel Marqués. L’home senyalava una muntanya.\nA la classe de plàstica amb un munt de fotografies que ens vem fer hem fabricat uns dibuixos cubistes bassant-nos en Picasso. Tots tenen formes cuadrades rodones i colors diferents, els hem pintat\nEn Joan Carles a Colombia, feia treballs de marcs de plastilina. També feia treballs de cera, pintaven de colors els papers. Després guixaven de negre i amb un escura-dents feia el dibuix que volia. Nosaltres a l’escola també ho fem però la plastili\n1. CARTERA-MONEDER AMB FOTOS O PÀGINES DE CÒMIC\nMATERIAL: còmics o revistes, folro de llibres, tisores, llana, agulles de cosir, velcro, pegament.\nBé ni el Joan Carles ni nosaltres sabem fer aquesta manualitat així que us l’ensenyaré.\nPrimer us cal una cartera de debò per prendre’n les mides i fer una plantilla. En realitat, una cartera no és més que un conjunt de rectangles de cuir, un a sobre dels altres, i cosits entre ells, que després dobleguem per la meitat. Nosaltres no farem servir cuir, sinò paper. Doncs bé, a partir d’un còmic o revista retalleu tres rectangles de tres mides diferents i folreu-los amb folro de llibres. Poseu els tres rectangles un a sobre dels altres, fent coincidir la cantonada inferior esquerra. Cosiu-los entre ells amb llana, i cosiu també tota la vora del rectangle més exterior. Doblegant el conjunt per la meitat ja teniu la cartera feta. També podeu fer un tancament adherint-hi un trosset de velcro.\n2. PUNT DE LLIBRE\nSe’n pot fer un a partir d’un simple retall de cartolina, que podeu decorar al vostre gust amb dibuixos, pintura,….\nUn altre sistema més elaborat consisteix en agafar fotografies, i enganxar-les a la cartolina que és el punt de llibre.\nA continuació, decores amb lletres ,números de fons…\n3.COLAIXOS DE ANIMALS,MENJAR ETC…\nMATERIAL: folis de paper, llapis, goma, paper de ceba de diferents colors, cola blanca.\nPrimer es fa un dibuix amb llapis sobre un foli. Per exemple, jo dibuixaré una vaca. A continuació li donaré color pintant-lo. Enganxo boletes blaves sobre el cel, boletes verdes sobre l’herba, boletes blanques i negres sobre la vaca, boletes grogues sobre el sol, boletes marrons i verdes sobre aquest arbre d’aquí, etc.\nPer fer les boletes talleu el paper de ceba a tires (amb la mà), feu la boleta, i suqueu-la una mica en cola blanca per enganxar-la.\namb retoladors i han quedat xulissíms.\n14 thoughts on “Plàstica”\nJulia ga 4 desembre 2008 at 21:43\nSEMBLA MENTIRA QUE QUEDI TAN BONIC!\nI… FEU LES MANUALITATS!\njulia go 4 desembre 2008 at 21:47\npero lo meu no es la plastica pero m’agrada una mica mes d’ara\npero ús queda xulo eee?????\nAdhara 4 desembre 2008 at 21:51\nHola bueno ja veig que soc la primera en comentar i hos volia dir que hos a quedat molt maco bueno comenteu en novetats molts petons\nJENNIFER 5 desembre 2008 at 13:01\nhola soc la jennifer i us volia dir que la plastica es molt interesant i divertit bueno adeuuuuuuuu\nmolt petons i moltes abraçades\nAndrea 5 desembre 2008 at 21:17\nEs molt chulo!! però en las manualitats podrieu posar una foto, aixi es sabria el resultat de la manualitat.\nJulia I 7 desembre 2008 at 12:29\njo estic d’acord amb l’Andrea de que tindrieu que ficar una foto del resultat final de cada manualitat, però igualment us esta quedant molt bé.\njulia garcia 8 desembre 2008 at 15:35\ngracies per escriure una proposta per millorar el blog!\nAixí quedarà molt millor!\ncristina c. 23 gener 2009 at 13:06\nHos ha quedat maquisim!!\nsembla mentira quines manualitats més xules!!\nEspero que seguiu posant coses així!\nfins aviat dew\nmireia 24 gener 2009 at 11:20\nespero que algú s’animi a fer-les però porteu-les al cole així podrem veure-les i comentar com han quedat\njuan carlos 26 gener 2009 at 23:43\nla plàstica és molt divertida i em distreu molt. Adeu\ncristina 6 febrer 2009 at 17:47\nJENNIFER 11 febrer 2009 at 22:55\nES NOTA QUE US AGRADA MOLT LA PLASTICA SEGIU AIXI DE BE.\nMOLTS PETONS I MOLTES ABRAÇADES\nCarlos Pastor 22 maig 2009 at 16:55\nHOLA AMIC I TERESA:\nLa plàstica m’agrada molt i estic feliç:D.\nana 14 juny 2009 at 10:50\nus ha quedat supes xulu, i les manualirtats són molt divertides, però com diu la Júlia González, lo meu tampoc és la plàstica, però és guai!!!


Ricard Sánchez - Salvem Castanesa, salvem el Pirineu | NacióDigital\nSalvem Castanesa, salvem el Pirineu\n«Els nostres impostos aniran al rescat d'estralls sense més sentit que enriquiran quatre butxaques i destrossaran una vall d'una riquesa natural increïble»\nper Ricard Sánchez , 1 de setembre de 2020 a les 17:50 |\nFa uns dies em va arribar la notícia que maquinària pesada a les ordres del grup Aramon (participat en un 50% pel govern d'Aragó i Ibercaja) havia entrat a la vall pirinenca de Castanesa per destrossar-la i especular-hi d'una manera pràcticament salvatge i mafiosa. Tot plegat, per fer realitat el projecte d'ampliació d'una estació d'esquí que contempla la construcció, a dos mil metres d'altitud, de 4.000 habitatges (sí, ho han llegit bé; 4.000 habitatges), d'un heliport, de diversos hotels i d'un aparcament amb capacitat per un miler de cotxes.\nEl més flagrant de tot plegat és que es tracta d'un projecte que va quedar curtcircuitat i anul·lat pels tribunals (primer, pel Superior de Justícia de l'Aragó, i després, pel Suprem); que no té els permisos pertinents, i que obvia tant les bombolles immobiliàries passades com el canvi climàtic.\nLa vall de Castanesa, un espai que es troba al límit amb Catalunya, compta amb una enorme superfície d'una alta qualitat ambiental, està catalogada com a espai protegit i està inclosa dins de la Xarxa Natura 2000. El gran impacte ambiental que suposaria tirar endavant aquesta barbaritat la destrossaria del tot.\nPerò, ves per on, el president d'Aragó no hi està en contra, a diferència dels seus socis de govern, que s'oposen amb rotunditat a fer realitat aquesta bogeria. Sí, una bogeria: es pretenen construir més de 4.000 habitatges en un municipi que amb prou feines arriba als tres-cents.\nNi els revesos judicials van impedir que una pluja de milions d'euros regués els comptes corrents d'una part dels veïns, que van veure com l'empresa els comprava 60 hectàrees de pastures per 240.000 euros cadascuna, quan en realitat el seu valor de mercat no supera els 6.000 euros. Això sí: els veïns podrien seguir fent ús de les terres (per pastures) a canvi d'un arrendament de cent euros anuals, i podrien cobrar les subvencions de la Política Agrària Comunitària. Un bon regal.\nDavant d'un canvi climàtic que està alterant els patrons de pluja i neu al Pirineu; davant d'un canvi climàtic que ha provocat que, en comptes d'arribar durant el mes de desembre, la temporada d'esquí no comenci fins a finals de gener; davant d'un canvi climàtic que ha obligat les estacions d'esquí a funcionar sota mínims, amb canons de neu que saquegen l'aigua de les nostres muntanyes... Davant d'aquest panorama, ara arriba una bombolla urbanística que, nascuda d'idees desfasades, obligarà la ciutadania a costejar-ne el deute econòmic que se n'esdevingui.\nAixò mateix: els nostres impostos aniran al rescat d'estralls sense més sentit que enriquiran quatre butxaques i destrossaran –si finalment el projecte es porta a terme- una vall d'una riquesa natural increïble en la qual s'hi podrien executar altres projectes turístics que respectessin el territori de forma sostenible i en garantissin la seva continuïtat.\nHem de pensar que el sud d'Europa és una de les zones més sensibles a l'escalfament global. I un dels espais naturals més afectats és el massís pirinenc. Des del Cantàbric fins al Mediterrani s'hi acumulen una gran quantitat d'ecosistemes, tots ells molt sensibles als canvis meteorològics. Fa anys, un programa conjunt de col·laboració entre territoris (Euskadi, Navarra, Aragó, Andorra, Catalunya, Aquitània, Migdia-Pirineus i Llenguadoc-Rosselló) va intentar detectar qualsevol canvi significatiu en les mitjanes històriques per elaborar programes d'adaptació a les seves conseqüències . Les mesures preses en el marc d'aquesta iniciativa conjunta s'homogeneïtzaven a la seu central de l'Observatori Pirinenc del Canvi Climàtic (OPCC), que precisament és a l'Aragó.\nLa coordinadora de l'OPCC, Idoia Arauzo, va explicar que els seus mesuraments confirmaven l'augment de la temperatura al massís en 0,2 graus centígrads de mitjana per decenni. També va manifestar que hi havia hagut un descens del 2,5% en les precipitacions. "La situació és més alarmant a la zona francesa, però la tendència és general i afecta tot el conjunt", alertava. Els efectes més visibles de l'escalfament global al Pirineu tenen a veure amb l'avançament de la primavera (especialment notable a les zones vinícoles franceses, amb veremes cada vegada més desplaçades, així com també en els pics i valls més alts d'Aragó). En aquest sentit, Arauzo sentenciava que "les nostres xifres confirmen que els espais naturals de muntanya són llocs molt fràgils al canvi climàtic".\nSalvar Castanesa és salvar el Pirineu de l'especulació, sempre depredadora del medi natural, i dels interessos econòmics sense escrúpols. Tinguem presents els errors del passat per tenir, entre tots, un futur.\nCal canviar; ens hi va el futur!\nPer co2 el 3 de setembre de 2020 a les 15:15\nLa Europa dels 28 és responsable del 10% de la contaminació del planeta. D'aquest 10% España és responsable del 0,77% Això vol dir que si España no existis, el canvi climatic continuaria endavant. Tu Ricard que tens contactes, parla amb els 10 paisos més contaminants i diguel's-hi que s'ho repensin, però no donis als ciutadans de Catalunya o Espanya la responsabilitat del escalfament global. Que sempre es pot fer millor, sens dubte, però amb això com amb d'altres coses, som un zero a l'esquerra. Aquestes dades que poso són públiques i es poden contrastar en un moment\nDepredació i depravaciò\nPer Bagenc el 3 de setembre de 2020 a les 11:20\nLa usura i estupidessa humana no te limits