El Leganés medeix l'ambició del Barça (Martí Molina)\nEls blaugranes s'enfronten al cuer de Primera sense Lenglet ni cap dels laterals titulars\n4 min. Barcelona 22/11/2019 19:38\n651x366 Ernesto Valverde durant l'última sessió del Barça abans de viatjar a Leganés / ENRIC FONTCUBERTA / EFE Ernesto Valverde durant l'última sessió del Barça abans de viatjar a Leganés / ENRIC FONTCUBERTA / EFE\nFa poc més d'un any el Barça viatjava a Leganés per enfrontar-se al cuer de Primera. Contra pronòstic, i després d'avançar-se al marcador, els blaugranes, que anaven líders, van desconnectar i van acabar encaixant una derrota contra un rival que fins aleshores no havia guanyat cap partit de Lliga. Aquesta vegada la situació és relativament semblant, amb l'equip de Valverde al capdavant de la classificació i els madrilenys com a últims de Primera (13 h, Movistar LaLiga).\nEl partit pot semblar senzill per als blaugranes, però, més enllà del precedent del curs passat, està ple de trampes. La primera, l'horari, molt poc habitual. També s'hi afegeix que arriba després d'una aturada de seleccions en què el Barça, com de costum, s'ha quedat sense la majoria dels internacionals. A més, és el primer abans d'un mes de competició en què es juguen el pas a la següent ronda de la Champions (dimecres contra el Borussia Dortmund) i s'enfronten contra l'Atlètic de Madrid i el Reial Madrid. I, finalment, l'equip de Valverde afronta el duel sense cap dels seus laterals titulars, ja que Semedo i Jordi Alba estan lesionats, i Sergi Roberto, sancionat. Per acabar-ho d'adobar, en l'últim entrenament també va ser baixa Lenglet per unes molèsties al bessó de la cama esquerra.\n"Necessitem començar amb bon peu contra el Leganés per iniciar bé aquesta seqüència de partits"\n"És una setmana clau. Necessitem començar amb bon peu contra el Leganés per iniciar bé aquesta seqüència de partits. Els dos de la Lliga són molt durs i el duel contra el Borussia és importantíssim", comentava el tècnic a la prèvia, on ja donava a entendre que estava especialment preocupat per l'actitud dels seus futbolistes: "No estem per pensar que tenim enemics petits. Encara que el Leganés sigui últim, l'any passat ja ens va guanyar. I, si faig memòria, hem perdut a Leganés, dues vegades contra el Llevant, contra el Granada, contra el Celta i contra l'Athletic a l'últim minut. Ens hem de centrar en els tres punts i recuperar sensacions".\nEn el terreny esportiu, la incògnita és com resoldrà Valverde les baixes de Sergi Roberto, Semedo i Jordi Alba. L'opció que sembla partir amb més avantatge és la de recórrer als suplents, Moussa Wague (a la dreta) i Junior Firpo (a l'esquerra), futbolistes del primer equip que fins ara han tingut un paper testimonial a l'equip. Sobretot Wague, que tan sols ha disputat 27 minuts aquesta temporada. Ara bé, l'entrenador també va obrir la porta a un canvi de sistema, que passaria per situar tres centrals i ampliar la nòmina de migcampistes. Una incògnita que no va voler respondre a la sala de premsa, tot i defensar l'opció del senegalès: "Està preparat per jugar, sens dubte. Que per algun motiu forma part de la plantilla".\nRakitic rep l'alta, Lenglet és baixa\nA la convocatòria, on finalment entrava Ivan Rakitic, ja recuperat de la lesió, hi havia fins a quatre jugadors del filial. A banda dels atacants Carles Pérez i Ansu Fati, el Txingurri es va endur el central Araujo i el lateral dret Dani Morer. A banda de les incògnites al darrere, també hi ha un dubte a la davantera si optarà per Griezmann, Dembélé o Fati com a acompanyants de Messi i Suárez.\n"El resultat? El mínim que li podem donar a l'afició és que ens hi deixem la pell"\nEl rival, el Leganés, espera agafar impuls i sortir de la zona baixa de la classificació després del canvi d'entrenador. El mexicà Javier Aguirre rellevava Mauricio Pellegrino i debutava amb un empat contra la Reial Societat. "El resultat? El mínim que li podem donar a l'afició és que ens hi deixem la pell. Competirem, això segur. L'any passat vam guanyar. Per què no hem de repetir?", deia el tècnic a la sala de premsa.\nPer a aquest partit, Aguirre recupera els migcampistes Rubén Pérez i Javier Eraso, i el lateral esquerre Jonathan Silva. En canvi, perd per sanció el defensa Kevin Rodrigues i el migcampista Recio, que s'afegeixen a les baixes dels lesionats Marc Navarro (lateral dret), Christian Rivera (migcampista) i Alexander Szymanowski (extrem esquerre).


DIA MUNDIAL DE LA RÀDIO A L’ÒMNIA | Punt Òmnia de Santa Coloma de Cervelló\nDIA MUNDIAL DE LA RÀDIO A L’ÒMNIA\nPoseu a prova els vostres coneixements sobre la ràdio i entreu a xerrar sobre el tema a la Cibertertúlia dels divendres.\nEl dia 13 es commemora el Dia Mundial de la Ràdio. A l’Òmnia farem diverses activitats al voltant del tema.\nUna cibertertúlia divendres 13 a les 15.30 a la sala https://meet.jit.si/cibergran sobre com ha canviat la nostra manera d’escoltar música al llarg del temps.\nUn concurs de preguntes sobre història de la ràdio al nostre pais. Podeu entrar a https://kahoot.it/challenge/03103443?challenge-id=487497cc-7f30-4ba5-b8a3-7ccbd6d02bff_1613044539545 i posar a prova els vostres coneixements.\nUn podcast comunitari on farem com antigament. Envieu un missatge sonor al 644187304 demanant una cançó i dedicant a algú. Envieu-nos també l’enllaç de youtube d’aquella cançó. Amb totes les rebudes farem un programa de ràdio a l’antiga.\nAquesta entrada s'ha publicat en activitats, Reptes el 11 febrer 2021 per omniacolomac.\n← COL·LABOREM AMB LA UNIVERSITAT PÒDIUM DEL CONCURS RADIOFÒNIC →


Cullera viu les millors Festes Majors de la seua història - De festa en festa\n23 de mayo de 2022 05:20\nCullera viu les millors Festes Majors de la seua història\nMay 2, 2022 Cullera, Festes\nMelià: «hem eixit al carrer amb moltes ganes i il·lusió per a celebrar les nostres Festes Majors »\nAmb l’acte de la ‘Pujà’ de la Mare de Déu del Castell al Santuari en la nit del diumenge 1 de maig, Cullera posava punt i final a les millors Festes Majors de la seua història.\nSens dubte la celebració d’aquestes festes, les primeres post-pandèmia, ha sigut les més esperades dels últims anys i això s’ha reflectit en l’elevada participació de la gent.\n«Hem eixit al carrer amb moltes ganes i il·lusió per a celebrar les nostres festes majors. Hi ha hagut una gran resposta per part de tots els veïns i veïnes de Cullera, a més de moltíssima afluència de visitants d’altres localitats, que han volgut gaudir d’una completa programació de festes», ha manifestat la regidora delegada de Festes, Susi Melià.\nEls concerts programats han tingut un èxit total de públic. L’artista malaguenya Ana Mena encapçala la llista amb 3.500 assistents, seguida del concert homenatge a Mecano ‘Me cuesta tanto olvidarte’ amb 2.687 persones, Los Secretos amb 2.600 assistents i La Fúmiga i el concert presentació del Medusa Sunbeach 2022 amb xifres similars.\nLes orquestres La Tribu, Montecarlo o Seven *Crashers també van tindre un èxit rotund de públic. Mentre que Serafín Zubiri va captivar a les més de mil persones assistents al concert homenatge a Nino Bravo, al costat de David Pastor Big-Band.\nEn els actes organitzats per als més xicotets com per exemple el musical ‘Dia dels morts’, inspirat en la pel·lícula de Disney COCO, es va completar l’aforament de la sala d’actes de la Casa de la Cultura. Una situació que es repetia també amb les actuacions de José Corbacho o en l’espectacle musical homenatge a Lina Morgan.\nA totes aquestes actuacions cal afegir la gran assistència de públic durant el LXXIV Certamen de Bandes de Música ‘Ciutat de Cullera’ i el IX Festival de Bandes de Cornetes i Tambors ‘Ciutat de Cullera’\nEls carrers replets de gent participant\nLes Festes Majors de 2022 destaquen també per l’enorme implicació de la societat cullerenca. Tots els actes tradicionals relacionats amb la Mare de Déu del Castell han comptat amb una gran participació dels veïns i veïnes del municipi.\nTant la Baixà de la Mare de Déu del Castell, com l’Aurora del Raval, la processó de Sant Vicent, el trasllat de la Moreneta fins al barri la Bega-Port , la tradicional Aurora de Sant Antoni a la platja de Cullera o la Pujà, han registrat l’assistència de públic més alta de les últimes edicions.\nPer unes festes BIC\nCal recordar que des de l’Ajuntament de Cullera, a través de les regidories de Festes i Patrimoni, s’està treballant amb molt d’esforç perquè les Festes Majors siguen declarades Bé d’Interés Cultural de caràcter immaterial (BIC).\n«No hi ha dubte, la personalitat de les nostres festes, la seua identitat, el seu valor i la seua repercussió, ens animen i ens convencen a continuar treballant perquè siguen declarades Bé d’Interés Cultural de caràcter immaterial», ha afirmat la regidora delegada de Festes.\nRepercussió positiva en el sector hostaler\nLa gran afluència de públic durant les Festes Majors, especialment el cap de setmana, ha tingut una repercussió molt positiva en el sector hostaler de la ciutat. Cafeteries, bars i restaurants han incrementat considerablement els seus serveis aquests dies per a poder atendre a tots els clients.\nBenifaió es prepara per a viure la festa de la Mare de Déu\nLa Vila Joiosa ultima los preparativos para celebrar las ‘Llàgrimes de Santa Marta’ este fin de semana\nSagunto se prepara para la Fiesta dels Sants de la Pedra\nMay 13, 2022 defestaenfesta\nEl popular González Pons será el pregonero del Corpus 2022 en Valencia\nLa devoció de Sant Isidre en La Vila Joiosa\nMay 9, 2022 defestaenfesta\nLa Falla Plaza del Pilar celebra el «Concierto Gent del Pilar»\nMay 22, 2022 defestaenfesta\nMay 21, 2022 defestaenfesta\nAlicante inaugura la Exposición del Ninot 2022


Despullem els videojocs: són art? | 3Dnassos\nArquitectura, escultura, pintura, música, dansa, literatura, cinema… I videojoc? El debat sobre si els videojocs poden ser considerats art o no torna a estar fervent, fins i tot (i més que mai) entre els mateixos desenvolupadors/es. No són poques les vegades que, fent unes cerveses, ho he discutit amb companys, en ocasions durant hores. El que ve a continuació és només la meva opinió, forjada després de temps de xerrar amb gent que de ben segur en sap més que jo.\nQuè és l’art? Si ens deixem de definicions post-modernistes del “tot s’hi val” en les que qualsevol activitat humana és art depenent de com es miri, l’art sempre s’ha entès com un procés creatiu que apel·la als sentits i emocions humanes, on l’artista principalment busca expressar-se i, secundàriament, enviar un missatge. L’art entès com a vehicle per a la comunicació d’idees.\nEm sembla força curiós com aquest debat sobre si els videojocs són art o no agafa més força com més bonics o realistes es van fent els videojocs. Poca gent t’intentarà raonar que Pong o Asteroids són art; en canvi, molts sortiran a defensar que jocs com The Last of Us sí que ho són.\nUn videojoc és un sistema formal. Com tots els jocs, té normes, unes condicions de victòria i unes de derrota. Aquest és el llenguatge del videojoc, el que anomenem jugabilitat o gameplay. No és molt diferent a un joc de taula com pot ser el parxís o els escacs, només que en no estar limitats pel món físic, hi ha molta més llibertat a l’hora de dissenyar.\nCadascuna de les arts té el seu llenguatge, també: La música té les escales, les figures, les notes. La pintura té les composicions, els colors, les formes. La dansa el moviment, la postura del propi cos del ballarí. Tot això s’utilitza com les paraules per formar una frase, per a expressar un sentiment de l’artista, o comunicar un missatge a un espectador. Fins i tot, arts més “noves” com el cinema tenen aquest llenguatge propi, encara que es recolzin en altres arts (és a dir, altres llenguatges) per reforçar el seu missatge.\nQuan veiem una pel·lícula, el guió (literatura) i la banda sonora (música) ens ajuden a ficar-nos en situació, a entendre millor el que està passant, a sentir certes coses de forma més directa. Però si despullem la pel·lícula d’aquests recursos i fem una pel·lícula muda (sense diàlegs ni so) els plànols, les seqüències d’escenes, els talls, etc., encara és capaç de transmetre’ns un missatge, d’expressar el que l’autor, l’artista, volia fer arribar al públic.\n“Ara mateix, per mi, els videojocs no són art: són un suport per l’art. El veritable art, el que transmet el missatge, són els gràfics, la música i les cinemàtiques”\nSi despullem un videojoc dels seus gràfics (il·lustració/pintura, escultura, fins i tot arquitectura), guió (literatura), banda sonora (música) i cutscenes (cinema), què ens queda? La jugabilitat. El conjunt de regles que formen el joc. Podem ser capaços d’expressar un sentiment mitjançant regles? Per descomptat, la resta de les arts ho fan (encara que tenen més llibertat). S’està fent? En la grandíssima majoria de videojocs, rotundament no.\nActualment, en la majoria de casos, el missatge que un joc transmet ho fa exclusivament per aquests llenguatges complementaris, no pel que hauria de ser el llenguatge principal d’un joc, la jugabilitat. Què té a veure la història de l’últim God of War (2018) i el seu missatge final sobre la paternitat, amb un joc d’anar matant bitxos? Si no hi hagués diàleg, música o vídeos durant el joc ens haurien arribat d’alguna forma? Les parts de jugabilitat només s’utilitzen com a vehicle entre escena i escena.\nEn el cas de God of War això es fa de forma magistral, però no deixa de ser el que és. I això passa en gairebé la totalitat dels videojocs. Ara mateix, per mi, els videojocs no són art: són un suport per l’art. El veritable art, el que transmet el missatge, són els gràfics, la música i les cinemàtiques. El joc és un expositor per a aquest art. No és gaire diferent a un llibre d’il·lustracions: les il·lustracions que conté són el veritable art, el llibre només és la forma de presentar-ho.\nDe la mateixa forma que no diem que el joc de Magic the Gathering és art només perquè les cartes contenen il·lustracions que podrien estar a qualsevol museu, o que el parxís és art perquè el tauler és molt bonic, jo crec que tampoc ho podem dir dels videojocs que no utilitzen la seva jugabilitat com a forma primària d’expressió.\n“Fem que sigui la pròpia jugabilitat la que tingui pes, que sigui el llenguatge principal amb el que ens comuniquem amb el jugador”\nEl videojoc com a mitjà té un gran potencial per transmetre sentiments. Els mamífers (sobretot, també certes aus) aprenem mitjançant el joc, i la interactivitat dels videojocs pot obrir moltes portes de cara a noves experiències. Així, com a dissenyadors, millor que no releguem la jugabilitat a un mer interludi entre vídeo i vídeo. Fem que sigui la pròpia jugabilitat la que tingui pes, que sigui el llenguatge principal amb el que ens comuniquem amb el jugador.\nPotser ho aconseguim, potser fracassarem i haurem de delegar la part artística del videojoc en altres àrees com fins ara. Sigui com sigui, el que és innegable és que el videojoc ja forma part de la nostra cultura i és cultura en si mateix. I això em sembla més important que catalogar-lo o no com a art.


Patronals, sindicats i la casa per la teulada - De Su�ssa estant - Els blogs d'e-noticies\nL'acord d'ahir entre patronals i sindicats pretén fixar els augments salarials entre el 2010 i el 2012. Les patronals eren la CEOE (Confederació Espanyola d'Organitzacions Empresarials) i la CEPIME (Confederació Espanyola de la Petita i Mitjana Empresa). Els sindicats eren CCOO i la UGT. Vist així sembla que l'acord només pot tenir èxit ja que teòricament tots els implicats en el món del treball i són representats, però tinc els meus dubtes sobre l'aplicació dels acords.\nResumint, la reunió va acordar apujar un 1% els salaris l'any 2010, entre un 1 i un 2% l'any 2011 i entre 1,5 i 2,5% l'any 2012. Fantàstic, si no fos que el mercat (el nacional i el mundial) es regeixen per unes lleis que no permeten, en temps de crisi, fixar salaris si no es pot fixar la garantia de tenir treball i assegurar un nivell adequat de preus de venda dels productes.\nNomés els països totalitaris imposen les lleis amb la contundència que l'acord d'ahir pretén calmar els assalariats. Davant una pèrdua econòmica continuada, moltes petites empreses tindran de demanar crèdits, o reduir el personal, o baixar els sous, com a alternativa a tancar, amb acord o sense acord.\nUna pregunta: els dos o tres-cents principals dirigents dels sindicats, ¿quan temps fa que no treballen en una fàbrica?. Sembla talment que hagin perdut el sentit de la realitat, tot i voler defensar els treballadors, com és la seva obligació. Primer s'han d'assegurar els llocs de treball actuals, després se n'han de crear de nous i després es pot parlar d'augments de sou. Ahir, els reunits van començar la casa per la teulada.\nEls blogs d'e-noticies - De Su�ssa estant - Patronals, sindicats i la casa per la teulada


Vint anys de la integració tarifària al transport públic de l’àrea de Barcelona | TMB Notícies\nVint anys de la integració tarifària al transport públic de l’àrea de Barcelona\nValidació d'una targeta integrada a l'autobús / Foto: Arxiu TMB\nEl bitllet únic es va implantar el 2001 pequè viatjar col·lectivament fos més atractiu, comprensible i econòmic. En aquest temps la demanda ha crescut el 40%.\nEl primer de gener del 2001 entraven en vigor a la primera corona de l'àrea de Barcelona la T-Mes i la T-Dia, els primers títols integrats del transport públic, als quals van seguir al cap de 15 dies la T-10 i la T-50/30, que arribarien a utilitzar-se en el 80% dels viatges. Vint anys després d'aquell moment històric, en què TMB va ser protagonista com a operador de referència, el sistema tarifari continua evolucionant per fer-lo més atractiu, entenedor i assequible.\nLa situació abans del 2001 era enrevessada i incongruent. Hi havia 41 operadors (3 de ferroviaris i 38 de superfície), cinc models tarifaris i quatre responsabilitats diferents en la decisió de les tarifes. La conseqüència pràctica era que el preu d'un trajecte no tenia a veure amb la longitud, sinó amb el mode i els operadors que s'utilitzaven. Els transbordaments estaven penalitzats, perquè s’havia de pagar cada vegada que es canviava, i els preus també podien ser diferents encara que no calgués transbordar. A la conurbació de Barcelona només hi havia un acord entre TMB i FGC pel qual tots dos operadors compartien determinades targetes.\nL'impuls de l'ATM\nTot plegat era de difícil comprensió per al ciutadà i no responia a la lògica de la prestació del servei, per tant esdevenia un fre a l’ús del transport públic. La constitució el 1997 de l’Autoritat del Transport Metropolità de Barcelona (ATM), en què es consorciaven la Generalitat, l'Ajuntament de Barcelona i els municipis metropolitans agrupats a l'EMT (ara AMB), va servir per posar sobre la taula aquesta realitat i endegar polítiques perquè el transport públic de la regió arribés a ser un veritable sistema coordinat i integrat, amb l'objectiu d'augmentar la quota de mercat en el conjunt dels viatges mecanitzats de la regió.\nPassats els primers temps de formació de l'estructura organitzativa de l'ATM, es començaria ja a abordar la problemàtica de la política tarifària, i així es donava resposta a una de les tasques per a la qual va ser creada, segons figura en la seva acta de constitució.\nLa premsa va veure el got mig ple en el moment inicial del bitllet únic\nPrimerament es va fer un inventari dels títols de transport i preus existents en cada un dels operadors dependents de les administracions consorciades, Generalitat de Catalunya i EMT, així com també dels operadors dependents de l'Administració General de l'Estat —Renfe Rodalies— i dels ajuntaments de fora de l'EMT amb transport urbà (ara agrupats a l'AMTU). La diversitat de preus i títols era immensa.\nA més, es va analitzar en detall la gradació de preus existent en tots els serveis que no tenien tarifa plana, i les possibles zonificacions en vigor per part d'algun operador. És en aquest apartat quan va aflorar una de les grans incongruències de la política tarifària en vigor en aquell moment, que era el preu diferent per a un mateix trajecte, en funció de l'operador.\nEn contrast, el nou sistema tarifari integrat procura que el preu del desplaçament vagi en funció del trajecte, independentment del mode o modes utilitzats. Això s'aconsegueix amb un esquema únic de zones, determinat per sis corones concèntriques, numerades de l'1 al 6, i diversos sectors identificats amb lletres.\nAfavorir el transbordament\nL'altra característica distintiva és la despenalització econòmica dels transbordaments entre diferents modes i serveis per a un desplaçament, dins d'un temps limitat, quan es fan servir els títols de transport que componen el sistema tarifari integrat. Títols que corresponen a una gamma única per a tota la regió, diferenciats només pel nombre de zones o sectors travessats en el desplaçament, i que es distingeixen en funció de l'ús més o menys freqüent del sistema, per afavorir la fidelització del client: com més freqüència, preu més avantatjós. El bitllet senzill, sense dret a transbordament, es reserva a l'usuari ocasional.\nA l'hora de definir el sistema tarifari es va fer una anàlisi molt detallada de les implicacions econòmiques. Calia mantenir els ingressos, evitar que el transbordament gratuït suposés una pujada del preu dels desplaçaments unimodals, evitar greuges territorials en la zonificació i vigilar que l’homogeneïtzació de tarifes fos a la banda baixa, i no al contrari. La davallada d'ingressos que es produiria s’havia de compensar amb un augment del nombre de viatgers, que ha estat d'un 40% en dues dècades: de 755 milions comptabilitzats el 2001 al rècord de 1.056 milions per al 2019.\nUn punt gens menyspreable del projecte és el tecnològic i de gestió. Per implantar títols comuns calien sistemes de venda i validació compatibles entre els operadors, a més d'un disseny del títol amb banda magnètica que permetés la recollida posterior d'informació, a través de l'anomenat bit de seguiment. I aquesta informació s'havia de transmetre i centralitzar a l'ATM perquè servís de referència en la distribució mensual dels ingressos tarifaris entre els operadors, en funció de les validacions i de la cadena modal utilitzada, a través de la cambra de distribució.\nMés municipis, més títols\nAl cap dels anys el sistema tarifari integrat o bitllet únic, com també s'anomena, ha anat consolidant-se i creixent. Amb la incorporació de la comarca d'Osona i parcialment del Berguedà i el Ripollès, el 2015, ha arribat a abastar 345 municipis on viuen 5,7 milions de persones.\nTambé ha anat enriquint-se i evolucionant la gamma de títols integrats, amb l'objectiu de fidelitzar els clients i afavorir l'ús del transport públic per part de determinats segments de la ciutadania. Així, el 2002 es van crear la T-trimestre i la T-jove (una versió més econòmica). Més tard van venir la T-12, convertida després en T-16, gratuïta, i les targetes bonificades per a famílies nombroses i monoparentals. El 2019 es va implantar la tarifa metropolitana, que permet l'ús de títols integrats d'una zona per als desplaçaments en transport públic entre els 36 municipis de l'AMB encara que pertanyin a corones diferents.\nAmb la modificació de tarifes del gener del 2020 per afavorir els usuaris habituals, la T-10 va deixar pas a la T-casual i la T-mes es va convertir en la T-usual, que ha guanyat pes, igual que la T-jove, perquè van abaratir-se respecte dels equivalents anteriors. Amb aquestes targetes i les de tipus social de tarifa plana i viatges il·limitats es fan dues terceres parts de les validacions a les xarxes de TMB, tot i la situació desfavorable creada per la pandèmia.\nMalgrat que regularment es comparen les tarifes del transport públic de les diferents ciutats espanyoles, no deixa de ser un exercici equívoc, perquè cap sistema es pot equiparar a la integració tarifària de Barcelona, per l'extensió territorial (les set comarques metropolitanes ampliades fins als límits de Rodalies) i les possibilitats d’intermodalitat (metro, autobusos urbans i interurbans, tramvies, trens suburbans i de rodalia, funiculars) que dona una simple targeta amb banda magnètica que es pot comprar en una gran varietat d'estacions, caixers automàtics i establiments comercials.\nEl pròxim repte serà la implantació de la T-mobilitat, amb el suport sense contacte i la integració als telèfons mòbils, en el marc d'una segona revolució del sistema, que necessita renovar-se després de vint anys en què ha crescut en extensió de xarxes, oferta, cobertura i, per tant, també en costos.


Reunió amb membres del PSC i FAVLL – Orvepard\nAvui la nostra Plataforma defensem la residència, s’ha reunit amb membres del PSC igual com ho hem fet amb la FAVLL fent molt esment a la voluntat de diàleg i concents que promovem des de la plataforma.\nTambé ens em reunit amb Félix Larrosa i Cristina Morón(PSC). Sorprès per l’anunci de l’alberg ens han dit que no estan d’acord i no li donaran suport per caduc, sobredimensionat i perquè els terrenys eren compromesos per un altre projecte.\n“El nostre model ha de ser transversal i consensuat amb les altres administracions. No estem d’acord amb un equipament de grans dimensions i juntar col.lectius. Si el construeixen i guanyem les properes eleccions i sóc alcalde, em comprometo a revertir els usos i convertir-ho en residència“.\nTambé vam parlar sobre la possibilitat de presentar una moció per tal d’obrir el debat al ple.\nFesta Fi de Curs d’ORVEPARD\nPosted on 21 de juny de 2019 Author administrador\nVina a la festa de fi de curs a la plaça dels Ferroviaris


El dilema de Junts pel Mas o Res. - Castell de somnis de Francesc Aguilar\nPer a Artur Mas , si ell no és president, Catalunya no es mereix ser independent.\nLa transversalitat cap a la independència que diuen representar Junts pel Mas o Res ha obtingut 62 escons. La CUP no forma part d’aquesta candidatura transversal. Per què Mas o març? M’agradaria que algú m’expliqués per què el número 4 de la seva pròpia llista electoral i que lidera un partit que ells, els mateixos dirigents convergents (no la CUP) ara ensorren, per què ha de ser ell per nassos qui presideixi el camí cap a la independència del poble de Catalunya.\nPer què les negociacions de les CUP amb Junts pel Mas o Res han de portar a l’extrem de fer president el número 4 dels 4 barruts dels corruptes convergents de les 4 barres?\nEl dilema de Junts pel Mas o Res que plantegen 62 diputats a un parlament de 135 durà el país a gastar milions d’euros més encara una altra volta en la joguina presidencial del Mas: pitjar el botonet de les eleccions cada vegada que ell opina que li convé. I això serà ja el fracàs definitiu de qui no podent ni liderar un parlament diu voler menar la independència de tot un país.\nHistòria de quatre barres i quatre barruts, de Josep Maria Ballarín.\n2 de desembre de 2015 a les 8:28 am\nAguilar, no et conec però tu parles com si coneguéssis tot déu de primera mà: des de l’Artur Mas fins l’últim votant de JxS, des del Pare Manel o Eduardo Reyes, fins a la totalitat dels propis simpatitzants o votants de la CUP, o d’altres formacions, independentistes o no, molts dels quals o bé desitgen investir en Mas, o no s’expliquen que la CUP estigui posant aquesta trava.\nTrobo de mal gust que facis befa de Junts pel Sí, que han votat més de 1,6 milions de catalans, convertint-los en Junts pel Mas o Res. No només combregues clarament amb l’estigmatització de’n Mas, al que qualifiques de barrut, sinó que a sobre el fas culpable de ser mantingut per JxS com a candidat. Voldrieu molts que JxS el descartés, ho esperàveu, i oh sorpresa, JxS es manté unida. Quin greu.\nPretendre obligar JxS a renunciar al seu candidat es converteix en que el senyor Mas ha de marxar i s’hi nega.\nI perquè ha de marxar, per cert? Ah, sí, perquè la CUP va jugar durant la campanya electoral a competir amb els campions del “Váyase señor Mas”, que no són altres que els de CSQEP. Ves per on, els que volen fer un país nou, net i tal, recorrent a l’estil de la vella política que volem veure desaparèixer. La del “calumnia que algo queda” i la de la mentida repetida mil vegades que es converteix en pensament únic. Campanya gràcies a la qual en Mas:\n1) és un neoliberal – FALS\n2) va reduïr els pressupostos (“retallades”) per gust – FALS\n3) les “retallades” han suposat un “austericidi” terriblement dolorós – FALS\nEls punts 1 i 2 no cal ni justificar-los perquè són prou evidents per qualsevol persona amb un mínim de coneixement. El punt 3 tampoc cal però no vull deixar de senyalar que un austericidi seria acabar amb l’austeritat, el contrari del que s’acusa en Mas, i el patiment social no ha tingut ni està tenint pràcticament res a veure amb les “retallades”. Les retallades en despesa social s’han evitat tant com s’ha pogut fins al punt que els darrers anys el percentatge de despesa social de la Generalitat ha sigut el més alt des del 1980. A més a més, en salut, que és amb el que més sovint es fa sensacionalisme propagandístic, la majoria d’indicadors han millorat: amb menys diners s’ha aconseguit millorar en comptes d’empitjorar.\nÉs realment penós que des de Catalunya, des de l’independentisme!, es recorri a la mateixa desinformació que practiquen els nacionalistes espanyols i els unionistes catalans. Significa que tants anys de desinformació han calat a les tendres ànimes dels cupaires. És el que té l’excés de confraternització al carrer amb els mateixos que des de les institucions poc o res han fet al llarg de les darreres dècades. Aquells amb els que la CUP es disputa els vots. Vas prenent birres amb gent que parla i es vesteix com tu pel fet de ser de la mateixa generació, i que també manifesta posicions d’esquerra, i al final arregleu junts el món carregant la culpa als pares i/o la ciutadania més centrada políticament (que etiqueteu com a “dreta”). És l’ecumenisme anticonvergent. La reunió de Manresa semblava el Congrés Eucarístic.\nLa CUP està ara mateix fabricant propostes frenèticament, mirant de tapar amb elles l’únic motiu real, essencial, de desacord, que està impedint la investidura del nou president: el candidat. La CUP és incapaç de baixar del burro dalt el qual es va enfilar tota soleta, fent-li l’escaleta tot l’unionisme i nacionalisme espanyols. Això sí que ha estat una exhibició de política coral!\nEls fets però, són tossuts. El 27S eren eleccions plebiscitàries al voltant de la independència unilateral, via full de ruta acordat. Es va guanyar la consulta obtenint una majoria parlamentària independentista, i ara és qüestió d’executar el full de ruta, per la qual cosa cal tenir president i govern.\nQui va guanyar de llarg les eleccions? Junts pel Sí. Qui és el seu candidat? Artur Mas, sabut per tothom des del primer dia. Per això precisament la CUP prometia no fer-lo president. Qui ha de formar govern? Només JxS, perquè la CUP no vol ser a cap govern.\nLlavors, si la CUP no ha d’entrar al govern, que pari sisplau de voler negociar, imposar de fet, accions de govern que no tenen res a veure amb l’objectiu d’assolir la independència, sinó amb què volem fer quan siguem independents. Com si s’anés a formar el primer govern de la República, per treballar durant quatre anys en la seva construcció i tirar endavant les polítiques d’un programa de partit en comptes d’un full de ruta transversal de mesos.\nPer altra banda, les propostes de caràcter legislatiu de la CUP, tampoc pinten res en la negociació per investir president, si no tenen a veure amb les passes a donar per assolir la independència, previstes al full de ruta, i sobre les quals no hi ha pas cap desacord rellevant que impedeixi investir president el candidat. Els objectius legislatius són cosa de la cambra, s’hauran de discutir i votar al Parlament entre tots (amb la CUP i la resta).\nRealment no hi ha cap motiu per endarrerir la investidura. La CUP està embolicant la troca perquè no sap com fer-se enrere d’una promesa electoral que va fer, que no era pas la principal. L’important que prometia la CUP era tirar endavant la independència unilateral, i no ho està fent. Ens té parats. I es posa nerviosa veient que s’allarga l’aturada diguem-ne tècnica, que puja l’empipamenta general, però que JxS no retira el seu candidat. Ai!\nLa CUP sempre professa humilitat, però no en vol cap cura. Al contrari, es rebrinca i s’ho posa més difícil encara a sí mateixa.\nAra fa allò que en anglès en diuen xutar la llauna carrer avall (to kick the can down the road), és a dir ajornar la resolució del problema, fins al 27 de desembre. Anirà d’un dia que no sigui pels Sants Innocents. Serà la particular loteria de Nadal dels catalans, veure quin “premi” ens cau aquell dia… Els cupaires posaran al bombo totes les seves boles (en doble sentit figurat) i que tinguem sort.\nPersonalment, no els compro cap CUPó nadalenc ni crec que ho faci ningú ja. Aquest diumenge ens han expressat clarament que són del “sostenella y no enmendalla”. Diuen que repetir les eleccions seria un desastre i és veritat, com és veritat que no ho vol ningú, però ens hi abocaran per la seva incapacitat de moure’s d’on s’han posat. Diuen que es mouen molt, però tan sols s’agiten in situ.\nL’element clau ja va ser negociat amb la CUP i tirat endavant: la resolució del 9 de novembre. Superada aquesta etapa, que ho posava tot en marxa, sols restava investir en Mas president, formar govern i tirar milles. El govern en funcions ho té tot a punt, decrets i projectes de llei ja redactats. Però la CUP s’ha bloquejat i ens empantanega. Mentrestant, l’estat espanyol ho aprofita.\nAguilar, acabo amb una observació al teu respecte. Trobo molt lamentable que usis un llibre de Mn Ballarín, que ha recolzat JxS i en Mas un munt de vegades, per a insultar en Mas. I trobo una pena que caiguis com molts de la CUP en el llenguatge del menyspreu, en el discurs de l’odi. No és així com es construeix cap “país nou”. I molta gent ja està dient que per això no es compti amb ella. De moment no consta que hagueu eixamplat cap base, sinó que l’esteu minant.\n2 de desembre de 2015 a les 11:34 pm\nArtur Sixto, gràcies per la teva extensa explicació tant bé argumentada amb la qual respons a les preguntes formulades. Apart també reprens les formes del meu text (que reconec destralera). Però m’agrada tocar el voraviu, sobre tot quan saps que l’assumpte no és de lletres sinó de nombres. Hem d’assumir que entre els 135 escons elegits pel poble de Catalunya, 62 escons mai serà una majoria sobre 73 que no volen Mas de president , ho pintes blanc, negre o de colors.\n5 de desembre de 2015 a les 5:56 am\nFrancesc, dius que és una qüestió de xifres, donem-hi un cop d’ull.\nEl teu escrit no anava precisament d’aritmètica. Deies, sí, que JxS només té 62 de 135 escons. Aquí s’acaben les teves xifres, i comença la diatriba contra en Mas, acusant-lo d’imposar-se.\nSi fos una qüestió de xifres tan simple com dius, JxS no podria “imposar” en Mas.\nDius que una majoria de diputats i catalans no volen en Mas de president. Cert. Però enlloc del món s’investeixen presidents que siguin adorats per la majoria. Són investits els que són més votats que la resta.\nHi ha algun altre candidat a Catalunya amb més suport que en Mas? No. Llavors qui ha de ser president sinó ell? Vols que declarem desert el concurs? Infeliçment, les normes no preveuen la formació de governs assemblearis sense president (ni a Catalunya, ni enlloc).\nSegons la teva lògica, al món només podrien ser presidents aquells que guanyéssin per majoria absoluta, perquè sinó, havent-hi més diputats que no el volien dels que sí el volien, estaria malament “imposar-lo”.\nAquesta película que us munteu molta gent, enrabiats per la tírria que teniu a en Mas i a CDC, és senzillament grotesca. Les coses no són i no funcionen com les pintes.\nBlanc, negre o de colors: 1) no hi ha cap candidat amb més suport que en Mas; 2) JxS no el retirarà perquè caigui malament a molts cupaires; 3) la CUP-CC té a les seves mans investir el president que més gent desitja (en particular la immensa majoria d’independentistes) i tirar endavant el full de ruta que era el principal compromís electoral; 4) si la CUP-CC s’espavila a polir la seva anàlisi i la seva lògica, en Mas obtindrà més vots a favor que en contra i l’haurem investit president; 5) a partir d’aquí comença la batalla política amb Espanya i ens cal anar absolutament units per tenir poder vènçer – espero que els cupaires facin net a les golfes, de velles fòbies.\n9 de desembre de 2015 a les 11:52 pm\nDoncs sembla que les negociacions van pel camí de l’acord, Artur Sixto. Tant de bo que les polítiques anti-corrupció funcionen tant bé com les de les retallades.\n11 de desembre de 2015 a les 12:23 am\nLamentablement, a la CUP no crec que canvii gaire la proporció de Manresa, de gent a favor o en contra d’investir en Mas.\nDels quatre negociadors de la CUP, la Reguant i la Gabriel ja han expressat clarament que els sembla insuficient el possible acord en general, i continuen exigint un president “de consens”. I han expressat que elles no tancaran un acord sinó una proposta d’acord, posant l’èmfasi en que l’assemblea del 27 serà la que decideixi. Aquest parell i força més dels qui lideren aquest sector de la CUP o més apareixen als mitjans i xarxes socials estan clarament contra l’acord i volen eleccions tot i no dir-ho.\nPenso que el dia 27 el moviment independentista s’endurà una terrible desil·lusió, i que la CUP s’haurà carregat en un sol dia el crèdit i la simpatia que s’havia guanyat durant tants anys de bona feina als ajuntaments.\n2 de desembre de 2015 a les 8:37 am\nEls punts 1 i 2 no cal ni justificar-los perquè són prou evidents per qualsevol persona amb un mínim de coneixement. El punt 3 tampoc caldria però no vull deixar de senyalar que un austericidi seria acabar amb l’austeritat, el contrari del que s’acusa en Mas, i el patiment social no ha tingut ni està tenint pràcticament res a veure amb les “retallades”. Les retallades en despesa social s’han evit tant com s’ha pogut fins al punt que els darrers anys el percentatge de despesa social de la Generalitat ha sigut el més alt des del 1980. A més a més, en salut, que és amb el que més sovint es fa sensacionalisme propagandístic, la majoria d’indicadors han millorat: amb menys diners s’ha aconseguit millorar en comptes d’empitjorar.\n2 de desembre de 2015 a les 10:47 am\nArtur Sixto, no t’encaparris. La profunditat d’Aguilar es d’antologia. Suposo que mentre escribia, l’hi anava sortint acné a la cara.\n2 de desembre de 2015 a les 11:35 pm\nSí, sóc jove i immadur. Salut Joan.


Compra la teva entrada per fer un viatge a Abbey Road i uneix-te a la Sgt. Pepper’s Lonely Hearts Club Band amb els Mersey Beatles que porten el so de Liverpool a l'escenari. Amb les millors cançons dels Beatles, la rèplica dels seus vestits i els instruments de l'època, aquest espectacle recrea tota l'emoció i l'energia d'un autèntic concert de John, Paul, George i Ringo.\nEl més semblant que hi ha als Fab Four, els Mersey Beatles són naturals, vibrants i divertits. Nascuts i criats a Liverpool, aquests músics amb molt talent van ser la banda local en el llegendari Cavern Club durant deu anys, i han estat reconeguts per la mateixa germana de John Lennon, Julia Baird: "Els Mersey Beatles han estat actuant a The Cavern Club per més de 15 anys i són uns dels millors que veuràs!"\nAixí que si desitja “Twist and Shout”, ser un “Paperback Writer”, o solament “Let it be”, aquest espectacle et transportarà a Merseyside per gaudir de la brillantor, la diversió de les cançons i la música que van conquistar el món.


L'economia de l'ànima (Laura Borràs)\nLAURA BORRÀS 28/06/2011 00:00\n260x366 L'economia de l'ànima / ARIANNE FABER L'economia de l'ànima / ARIANNE FABER\n"Corren mals temps. Els fills han deixat d'obeir els pares i tothom escriu llibres ". Ciceró.\nAnthony Kronman, professor de dret a la universitat de Yale, és autor d' Education's End , un assaig que té com a subtítol Why our colleges and universities have given up on the meaning of life i que mostra perplexitat pel fet que calgui explicar per què calen les humanitats. Les humanitats estan en el punt de mira des de fa temps. Ciceró, un dels seus més ferms defensors, considerava que la formació d'un orador ideal havia d'incloure un conjunt de virtuts adequades per al servei públic que s'adquirien en l'estudi de les bonnae litterae (la literatura, la filosofia, la història, etc.) i que, bàsicament, consistien en la dignitas , la gravitas i la integritas , així com l'autocontrol, la tolerància i la generositat. Amb tot, sembla ben bé que -amb comptades excepcions- sempre es té la sensació que el propi moment historic és el pitjor, és a dir, que no ens desanimem.\nMés enllà de la vinculació de la desobediència amb l'escriptura de llibres, la crítica de Ciceró no és extrapolable al nostre temps. Un altre proverbi llatí que interconnecta lectura i escriptura de manera indissociable -per això és tan important el foment de la lectura- resa: Qui scribit, bis legit ("El que escriu, llegeix dues vegades"). Si tenim present els nivells de comprensió de textos que les enquestes ens diuen que tenen els nostres estudiants, veurem que si ja els costa llegir, imaginem-nos, doncs, escriure! Almenys Ciceró, en aquest sentit, pot estar parcialment tranquil, tot i que segur que estaria de dol per la devaluació progressiva de tots aquests sabers i valors que, com ha denunciat Martha Nusbaumm a Sin ánimo de lucro. Por qué la democracia necesita de las humanidades, també debiliten la democràcia.\nLes humanitats han estat progressivament considerades com a supèrflues, decoratives i, per tant, poc útils. No entraré a considerar la perversió inherent a la valoració de la utilitat de les disciplines. Perquè si les humanitats són inútils , llavors el que s'ha estat explicant a les aules de les facultats d'economia i empresa en els últims anys, que és on es deuen haver format els que ens han portat a la crisi que patim, tampoc no sembla que hagi estat de gaire utilitat, si més no vistos els resultats. Sigui com sigui, és indubtable que s'ha fet una aposta per la tecnologia i la ciència per damunt de les humanitats creient, erròniament des del meu punt de vista, que les humanitats no serien permeables al discurs tecnològic. Ben al contrari, com ha argumentat Stanley Fish recentment (13/6/2011) a The New York Times amb el seu article "El triomf de les humanitats", ens hem estat preocupant pel destí de les humanitats que estaven, institucionalment parlant, en caiguda lliure, quan potser alguna cosa està començant a canviar.\nSegons aquest professor de dret i humanitats, les humanitats estan començant a moure's -per la via de les tecnologies digitals- i a colonitzar camps que suposadament les estaven desplaçant. Les geohumanitats, les biohumanitats, les neuro-humanitats, etc. són camps en expansió. Potser, conclou Fish, els gerents encara pensen que les humanitats són la província dels preciosos béns que tenen poc a oferir a aquells que carreguen amb la tasca de donar sentit al món. Si és així, s'equivoquen de mig a mig. Si les universitats renuncien a ser un laboratori d'idees, un espai de coneixement social, un fòrum d'estudi dels valors de la civilització humana per ser una mena d'autoescola que prepara conductors que no se sap ben bé cap on aniran, aleshores correm el risc d'oblidar l'essència de l'ensenyament, que no és aconseguir un lloc de treball ben remunerat -la precarietat laboral demostra fins a quin punt això pot esdevenir una quimera-; sinó assolir una formació que ens permeti innovar, reaccionar, repensar-nos i reinventar-nos. Perquè, al capdavall, en un món de canvis permanents, els estudiants que ara es formen a les aules acabaran desenvolupant feines que encara no existeixen. Per això hem de preparar-los per a l'adaptació al canvi.\nJordi Llovet, que enguany ha publicat Adéu a la universitat. L'eclipsi de les humanitats, ha afirmat: "De la mateixa manera que es busquen energies alternatives per a la mateixa supervivència del sistema, potser un dia es farà el mateix amb les humanitats". Les tecnologies digitals són una energia alternativa que no estem explorant prou, sigui per desconeixement o per prejudici, i ben bé podrien ser l'alè que dinamitzés una altra economia (que prové d' oikos, és a dir, casa , en el sentit de patrimoni, i de nemo, és a dir, administrar ): l'economia de l'ànima. Acabo amb una citació de George Steiner a Errata que rebla qualsevol consideració sobre la valuosa i necessària inutilitat de les humanitats: "Enmig de la inhumanitat i la indiferència de la història, un grapat d'homes i dones han estat posseïts creativament per la irresistible esplendor del que és inútil".


Odontologia Conservadora – Implantes Inmediatos Basales\nLa periodoncia és l'especialitat odontològica dedicada a les malalties de les genives i els teixits de suport de les dents.\nLa gingivitis. Consisteix en una infecció situada sota la geniva, generalment indolora, que inflama la geniva i fa que sagni fàcilment. Si no es tracta, pot acabar en una periodontitis.\nLa periodontitis. És una malaltia que destrueix l'os i el lligament que suporta les dents, provocant mobilitat i separació de les dents i si no es tracta, pèrdua dels mateix. Les malalties periodontals es poden prevenir, o en defecte d'això, tractar amb gran èxit, podent així conservar les dents tota la nostra vida.\nQuan la càries s'ha desenvolupat fins al punt d'afectar al nervi, aquest s'infecta i es fa necessari l'extirpació, és a dir, l'endodòncia és el que popularment denominem matar el nervi. L'endodòncia és l'única opció que hi ha per conservar la dent i la seva funció, una vegada la polpa (nervi) ha resultat malmès.\nDurant l'endodòncia s'elimina tot el teixit nerviós infectat, es preparen els conductes i s'omplen d'un material que garanteixi un segellat eficient. Els conductes són obturats amb tècniques de condensació vertical calenta, System B, millorant amb això la qualitat del segellat i per tant de la fiabilitat del tractament. En la nostra clínica disposem de les tècniques més sofisticades per portar a terme els tractaments de conductes incloent el MICROSCOPI QUIRÚGIC.\nL'ODONTOLOGIA CONSERVADORA és l'especialitat que ens permet guarir la càries i reconstruir dents destruïdes mitjançant els diferents materials indicats per a cada restauració (coneguts com un empastament). En dents molt destruïdes prèviament a la seva restauració o empastament realitzarem una endodòncia de la peça dental (tractament del nervi) per poder reconstruir i donar forma anatòmica i enfortir les dents afectades per càries agressives de gran destrucció.\nPer fi d'aconseguir el millor resultat estètic, analitzem el somriure del pacient per millorar-la al màxim. Això s'aconsegueix amb les tècniques d'emblanquiment dental.\nODONTOLOGIA PREVENTIVA –HIGIENE BUCAL-\nHigiene bucal en la clínica dental i a casa. Tots els tractaments odontològics que el pacient es realitzi al llarg de la seva vida no tindran una gran durabilitat sense una bona higiene tant professional per l'odontòleg com a personal dia a dia.\nLa neteja dental elimina la placa bacteriana bucal. Una bona higiene és primordial per mantenir la salut de les dents i genives, i més encara quan som portadors de pròtesis, implants o de tractaments d'ortodòncies, per això és important realitzar higiene periòdicament i revisions dentals una vegada a l'any.\nLa profilaxi i educació en higiene oral són bàsiques per motivar als nostres pacients sobretot als més petits i així aconseguir que mantinguin un bon hàbit en la prevenció de la cura de les seves genives.\nAls nostres centres s'ensenya la tècnica correcta i personalitzada de raspallat i pautes d'higiene rutinàries a adquirir, perquè el pacient pugui realitzar una bona higiene bucal a la seva casa dia a dia fins a l'arribada de la data de la següent visita en la clínica dental. Està indicat realitzar una higiene dental a l'any, encara que en alguns casos pot estar recomanat el realitzar-la cada 6 mesos. Això l'hi ha de indicar el periodoncista en les seves visites de control periòdics. La higiene dental és un tractament que no necessita anestèsia per no ser dolorós però si el pacient té molta sensibilitat l'odontòleg pot realitzar el tractament amb anestèsia local a les zones més sensibles. La higiene dental realitzada en la clínica dental amb ultrasons no desgasta les dents, solament elimina el carrall i la placa acumulada en les dents i genives. En pacients amb sensibilitat als canvis tèrmics, poden aparèixer lleugeres molèsties que desapareixeran abans de 7 dies.


Oportunitat perduda pel cadet femení vers Cooperativa Sant Boi - Club Handbol Igualada\nOportunitat perduda pel cadet femení…\nCOPE SANT BOI-22 C.H. IGUALADA-20\nEnfrontament amb el teòric millor equip del grup i al seu domicili.\nLes noies van començar molt bé, circulant com elles saben fer, bones finalitzacions i defensa intensa. Vam aconseguir un avantatge de tres gols al marcador i només la mala sort va impedir que marxessin al descans amb una avantatja considerable. Set pals, tres penals fallats (tots els que ens van xiular), l’àrbitre donant un gol a les contràries perquè es pensava que havia rebotat al ferro interior de la porteria quan havia anat al pal dret, rebots del pal a l’esquena de la nostra portera que anaven dins… Tot i així aconseguim arribar al final de la primera part 10-11.\nEn la segona part la nostra defensa va sortir amb un grau d’intensitat que no és l’adequat si vols guanyar en aquests tipus de pistes. A més les contràries van apujar tant l’agressivitat en defensa que a vegades fregava la violència. L’àrbitre se’n va adonar tard d’això, i quan va reaccionar i va començar a xiular exclusions, les de Sant Boi ja se n’havien anat de cinc al lluminós. Ajudades per la seva inspirada portera i les nostres errades en llançaments clars i als set metres, només un penal transformat de sis en tot el partit.\nAixí i tot les nostres no van defallir i van seguir lluitant , sovint amb més cor que cap i van tindre a l’abast diverses vegades posar-se a un i pressionar per l’empat. Però les presses són males companyes en aquestes ocasions i no va poder ser. Esperem que es refacin aviat d’aquesta derrota i tornin a agafar el camí del bon joc i els triomfs als quals ens tenen acostumats.\nJugadores: Èrika Chia , Marta Vargas , Núria Garriga, Aina Hornas , Júlia Lladó, Carla Carbó, Èlia Dueñas, Júlia Ars, Marta López, Karen Garcia, Ariadna González, Duna Marchante Porteres: Xènia Méndez i Martina Morales Lesionades/Absents: Mèlat Olivé i Mireia Montleón\nAnteriorPublicación anterior:Bon resultat i bon joc per el Cadet masculí BSiguientePublicación siguiente:derrota per la mínima als darres segons del partit pel juvenil masculí


PROP DE 900 PARTICIPANTS, A LA FUTSAL COPA CERDANYA – Cerdanya, 21-06-18 – Pirineus TV\nProp de 900 joves futbolistes d'entre 6 i 18 anys participaran del 29 de juny a l'1 de juliol a la Copa Cerdanya de futbol sala, un torneig que organitza des de fa 8 anys l'Associació Esportiva Escolar de l'Escola Vedruna de Puigcerdà. Durant aquests dies, un total de 85 equips de Catalunya i de la resta de l'estat espanyol s'enfrontaran en els pavellons de Puigcerdà, Bellver, Bolvir, Ger i Llívia. Des de l'organització han destacat l'èxit de participació que aconsegueix cada any la Copa Cerdanya, fregant sempre el miler de participants entre jugadors i equip tècnic. També han remarcat el fet que enguany el torneig comptarà amb força participació femenina.\nLa majoria dels equips formen part de clubs i associacions esportives de Catalunya, però també hi ha participants de la Comunitat de Madrid, les Illes Balears o Castella la Manxa. De fet, els clubs s'inscriuen a principis d'any perquè saben que les places són limitades, ja que la competició no pot acollir més equips participants.\nDes de l’organització estimen que la Copa Cerdanya mourà més de 1500 persones, entre els jugadors, els tècnics i els acompanyants que s'allotjaran en diferents hotels i albergs de la comarca. Per tal de fer-los l’estada més atractiva, l'organització els ha preparat un seguit d'activitats.\nEl divendres 29 de juny es farà la presentació oficial dels equips a Bellver de Cerdanya i a partir de la 1 del migdia començarà la competició simultàniament a les diferents seus. Les finals es jugaran diumenge.\nParlen al vídeo: ANDREU FALOMÍ, AEE VEDRUNA PUIGCERDÀ


La taxa d'ocupació de les persones amb reconeixement legal de discapacitat és del 27,8% l'any 2019, 8 dècimes més elevada que l'any anterior - CATzona\nLa taxa d’ocupació de les persones amb reconeixement legal de discapacitat és del 27,8% l’any 2019, 8 dècimes més elevada que l’any anterior\nL’any 2019, la taxa d’ocupació de les persones amb discapacitat legalment reconeguda és del 27,8% segons l’Institut d’Estadística de Catalunya (Idescat). Aquest valor, que reflecteix el percentatge d’ocupats (87.700) sobre el total de persones de 16 a 64 anys amb reconeixement legal de discapacitat (315.900), és 8 dècimes més elevat que el 2018 i 44,8 punts més baix que el de la població sense discapacitat.\nD’altra banda, hi ha 29.000 persones desocupades que situen la taxa d’atur en el 24,9% (1,8 punts més que el 2018 i 14,3 punts per sobre de la taxa de les persones sense discapacitat).\nEn conjunt doncs, les 116.700 persones actives amb discapacitat legalment reconeguda situen la taxa d’activitat en un 37,0%, 2 punts més que el 2018 i 44,3 punts més baixa que la de la població sense discapacitat (81,3%).\nL’estructura demogràfica de la població activa amb discapacitat és força diferent a la de les persones sense discapacitat. S’observa una presència més elevada d’homes (56,6% dels actius amb discapacitat enfront del 52,2% dels actius sense discapacitat), així com una proporció més elevada de persones de 45 a 64 anys (57,2% dels actius amb discapacitat enfront del 43,0% dels actius sense discapacitat). Pel que fa al nivell de formació assolit, és més baix (el 74,5% de la població activa amb discapacitat té com a màxim estudis secundaris, enfront del 54,9% dels actius sense discapacitat).\nLa taxa d’activitat de les persones amb discapacitat mostra menys diferència entre sexes que la de les persones sense discapacitat. La taxa de les dones amb discapacitat és més baixa que la dels homes en 3,2 punts (35,2% i 38,4%, respectivament), mentre que entre la població sense discapacitat la diferència entre sexes és de 8,4 punts.\nPer edats, la taxa d’activitat disminueix notablement amb l’edat entre les persones amb discapacitat, mentre que augmenta per a la resta d’actius. La taxa d’activitat de les persones amb discapacitat legalment reconeguda passa del 53,7% en el grup de 16 a 44 anys al 30,0% en el grup de 45 a 64 anys. Si es compara amb el 2018, cal destacar l’augment de 7,1 punts de la taxa d’activitat de la població de 16 a 44 anys, mentre que la taxa d’activitat de 45 a 64 anys no varia.\nL’any 2019, la població assalariada amb discapacitat és de 81.200 persones, que representa el 92,6% de la població ocupada de 16 a 64 anys amb discapacitat (2,7 punts més que el 2018). El 79,0% dels assalariats té contracte indefinit. D’altra banda, el 76,8% de la població ocupada amb discapacitat treballa a jornada completa i el 82,8% treballa en el sector serveis.\nLes taxes d’activitat i d’ocupació de les persones amb un grau de discapacitat del 33 al 44% (56,1% i 42,2%, respectivament) són més elevades que les que tenen una discapacitat reconeguda del 45% o més (24,7% i 18,1%, respectivament). Per tipus de discapacitat, les taxes d’activitat i d’ocupació són més elevades entre les persones amb discapacitat física (40,0% i 32,5%, respectivament) que entre les que tenen un altre tipus de discapacitat (39,0% i 27,5%, respectivament).\nEs constitueix el Fòrum permanent per avançar en l’obtenció de la Carta Europea de Turisme Sostenible al Parc Natural dels Ports\nMercabarna acollirà l’Institut dels Aliments de Barcelona, que establirà sinergies amb les empreses situades al recinte


Menja de Bacallà: Amanida Tèbia de Formatge de Cabra, amb Rúcula i Herba dels Canonges\nUna excelent amanida!!!!!!\nM'agraden molt,tant els canonges com la rúcula.\n2 de gener de 2012 a les 11:19\nFeliç Any, Manel.\nQue bona una amanida, despres dels excessos d'aquets dies...\n2 de gener de 2012 a les 15:39\nuna amanida per a qualsesol ocasió, sempre serà benvinguda.\nUn bon 2012, parella!\n3 de gener de 2012 a les 11:18\nMoltes gràcies per els vostres comentaris\n22 de gener de 2012 a les 17:30


Humans de l'Anoia: Georgina Gabarró\nHumans de l’Anoia: Georgina Gabarró\nOdenenca de tota la vida, activa, dinàmica, un cul inquiet. La meva passió per l’esport ha guiat tant el meu camí professional com vital. Soc col·legiada en Ciències de l’Activitat Física i de l’Esport per la Universitat de Vic, exerceixo com a professional de l’esport en l’àmbit de rendiment i la salut, estic disposada a encomanar la necessitat de moure’s a qualsevol que passi per davant meu.\nActualment una de les tasques que més m’omple és la codirecció de l’Escola Esportiva del Club Excursionista UECANOIA on puc transmetre la meva passió i coneixement per les curses de muntanya als més joves de la comarca.\nEls educadors físics esportius són els professionals referents per a la promoció de la salut i són considerats els màxims responsables professionals en l’aplicació dels programes i serveis vinculats a la prevenció i la promoció de la salut mitjançant l’activitat física i l’esport en la xarxa sanitària, tant pública com privada.\nArticle anteriorLa discoteca on va anar de festa la noia violada es personarà com a acusació particular\nPròxim articleL’editorial: No és suficient dir prou


Un robot per portar paquets a casa, en període de prova a Esplugues de Llobregat\nEl vehicle autònom s'ha presentat aquest dimecres (Ajuntament d'Esplugues de Llobregat)\nEs tracta d'un vehicle dissenyat i fabricat per la Universitat Politècnica de Catalunya i CARNET i pretén, entre altres, reduir els costos de lliurament de mercaderies\nRedacció 30/03/2022 - 18.07 Actualitzat 30/03/2022 - 18.08\nLa primera setmana de juny començarà a circular pels carrers d'Esplugues de Llobregat un robot elèctric que està pensat per a la distribució de paquets. Es pretén reduir els costos de lliurament, els problemes d'aparcament, les emissions i la congestió de trànsit. El període de prova es farà durant tot un mes al mercat de Can Vidalet.\nLa iniciativa l'ha promogut l'Institut Català de Tecnologia i el vehicle l'ha fabricat i dissenyat per un equip de la Universitat Politècnica de Catalunya (UPC) i CARNET, el hub de recerca de sobre la mobilitat del futur.\nEl projecte, en canvi, el va encarregar l'Àrea Metropolitana de Barcelona (AMB) i l'EIT Urban Mobility, un òrgan que depèn de la Comissió Europea. Tot plegat, en coordinació amb l'Institut de Robòtica i Informàtica Industrial (IRI).\nEl vehicle circula a un màxim de 20 km/h, fa 170 x 110 x 100 cm i porta sis rodes que li permeten pujar i baixar escales de fins a 20 centímetres d'altura.\nEstà pensant per operar en l'última milla, és a dir, el que es coneix com l'últim tram de la cadena de subministrament entre el centre de distribució i el client final.\nSegons Albert Sanfeliu, que encapçala l'IRI, "el robot pot navegar per si mateix sense que ningú el condueixi". A més, també "està equipat amb uns sensors que detecten obstacles i pot adaptar la trajectòria".\n Joan Garcia Riera (@JGarciaRiera) March 30, 2022\nReduir els costos d'operacions\nTal com assegura la UPC, el vehicle autònom, anomenat ADD, per les sigles en anglès d'Autonomous Delivery Device, comportaria una reassignació important dels costos del transportista i faria el servei més econòmic i eficient que amb vehicles convencionals.\nEl transport urbà de mercaderies representa el 20% del trànsit de les ciutats, el 30% de l'ocupació dels carrers i fins al 40% de les emissions.\nAquesta mena de vehicles poden funcionar tant de nit com de dia i moltes empreses els estan introduint al mercat amb l'objectiu de reduir els costos d'operacions.\nEls serveis de lliurament autònom s'estan assajant en entorn públic. Aquestes iniciatives són minoritàries i la majoria de proves pilot es fan en entorns controlats.


3 min. Barcelona 03/06/2014 19:58\n651x366 El portaveu del PSC al Parlament, Maurici Lucena / ACN El portaveu del PSC al Parlament, Maurici Lucena / ACN\nUn pot ser "conceptualment republicà" i fer possible que el cap d'Estat siguin un rei que exerceix el càrrec no després d'haver estat votat pels ciutadans, sinó perquè exerceix els seus drets dinàstics. Així ho creu el portaveu del PSC al Parlament, Maurici Lucena, que ha assegurat aquest dimarts que no hi veu cap contradicció en el fet que els socialistes avalin que Felip de Borbó sigui nou rei d'Espanya. Malgrat que Rubalcaba ja ha deixat clar que els socialistes votaran a favor de la successió dinàstica, Lucena s'ha limitat a "intuir" que PSOE i PSC avalaran el nou monarca. Preguntat per si el líder del PSOE, Alfredo Pérez Rubalcaba, va ajornar la seva dimissió al capdavant del partit perquè sabia que el rei abdicaria, ha declinat entrar en especulacions i ha ironitzat que preferia no entrar "en el terreny de la parapsicologia".\nEl portaveu del PSC al Parlament, Maurici Lucena, ha dit aquest dimarts que té la "intuïció" que el seu partit avalarà la successió del rei al Congrés, tot i que ha advertit que això és una decisió que haurà de prendre de forma col·legiada l'executiva del PSC, que encara no s'ha reunit des que va abdicar el monarca. Ho ha explicat en roda de premsa des del Parlament, després que destacats dirigents del partit hagin expressat el seu suport a una república, i també a la celebració d'un referèndum sobre la continuïtat de la monarquia.\nLucena s'ha declarat "conceptualment republicà", però ha matisat que això no és incompatible amb avalar que el successor del rei Joan Carles sigui el príncep Felip. El portaveu socialista ha expressat el seu respecte pels companys de partit que reclamen la república i un referèndum sobre el tema, però ha dit que la celebració d'aquesta consulta s'hauria de "canalitzar" a través de la reforma global de la Constitució que el PSC reclama. Han expressat les seves conviccions republicanes en les últimes hores l'eurodiputat socialista Javi López, els diputats al Parlament Ferran Pedret i Xavier Sabaté, i la Federació del PSC de Barcelona, que lidera Jaume Collboni.\nLucena ha insistit que el PSC "no ha pres una decisió formal sobre aquesta qüestió perquè no s'ha reunit la seva Executiva", per la qual cosa ha destacat que les seves reflexions sobre el tema són a títol individual tot i que en línia amb allò expressat aquest dilluns pel líder del partit, Pere Navarro.\nD'altra banda, Lucena, que ha augurat que CiU votarà favorablement a la successió, ha criticat el to "poc elegant" que va utilitzar el president Artur Mas per parlar de la successió real. "Tenint 364 dies que aprofita per parlar del procés català, ahir en podria haver dedicat un de sol a reconèixer l'etapa de prosperitat del Rei", ha criticat.\nEls països més avançats, monarquies\nLucena ha rebutjat les expressions "fal·laces" que, segons el seu parer, ha fet la coordinadora general d'ICV-EUiA, Dolors Camats, a l'assegurar que es tracta d'un debat "entre monarquia i democràcia", cosa que veu "perillosa" i "una frivolitat". "Tots els experts -ha dit- coincideixen que la democràcia més sòlida del món és el Regne Unit, que és una monarquia; i que el país socialment més avançat és Suècia, que és una altra monarquia. No conec cap país avançat on les polítiques que triomfin siguin les que defensen les opcions germanes de Camats".\nEl PSC de Barcelona defensa la república i demana un referèndum\nGuerra no veu "encertat" el moment de l'abdicació per les "assimilacions" amb la proclamació de la II República, el 1931


Els empresaris demanen al Govern lideratge per a la transició energètica\nCambra, Foment, Pimec i el Consell General de Cambres a Catalunya demanen a l'administració un comissionat que comandi el procés\nEP Barcelona. 24 de novembre de 2021 12:31\nLa Cambra de Barcelona, Foment del Treball, Pimec i el Consell General de Cambres de Catalunya han demanat a la Generalitat un Comissionat per liderar les polítiques climàtiques i de transició energètica de manera transversal. Els presidents de tots quatre organismes, Mònica Roca, Josep Sánchez Llibre, Antoni Cañete i Jaume Fàbrega han signat un manifest en aquest sentit a la Llotja de Mar.\nLes cambres i associacions empresarials del país han "mostrat el seu compromís" amb la lluita contra el canvi climàtic, tot assenyalant la necessitat d'un model de transició "equilibrat i respectuós amb l'entorn". El manifest es marca com a objectius "frenar l'augment de la temperatura global, la gestió individualitzada i responsable del consum energètic", així com la implicació de la ciutadania i la potenciació de la transició ecològica com a factor clau en el desenvolupament econòmic.\nLa presidenta de Cambra de Barcelona, Mònica Roca, ha destacat la necessitat de "tractar com a llei" el decret d'acceleració del desenvolupament d'energies renovables aprovat per la Generalitat amb l'objectiu de revertir la seva falta al país – una demanda ja plantejada per les patronals fa una setmana per poder presentar esmenes als punts en què els empresaris no estan d'acord.\nRoca ha destacat també la necessitat d'una transició energètica transversal "amb termes llargs" i prioritats variables. "De la producció energètica a Catalunya, només el 19,6% es realitza amb fonts renovables", lamenta la presidenta de la Cambra, una dada molt més baixa que al conjunt d'Europa i a l'Estat Espanyol. En aquest sentit, Fàbrega ha reclamat que el país faci "un pas endavant", en tant que la transició energètica és una "gran font de generació de riquesa".\nCañete, per la seva banda, ha afirmat que la transició energètica a Catalunya necessitarà una inversió de més de 300.000 milions fins a 2050, 50.000 dels quals "haurien d'enfocar-se a les energies renovables". Per la seva banda, Sánchez Llibre ha destacat que els canvis necessaris s'han de fer de la mà de les administracions. "Cal crear sinergies", ha assegurat el president de Foment.


XXè Premi Literari Nostromo\nGuanyador del XXè Premi Literarari Nostromo\nAhir dimarts, 18 d’octubre, va tenir lloc a l'auditori de l’MMB l’entrega del XXè Premi Literari Nostromo L’Aventura Marítima i del XIè Premi Infantil i Juvenil.\nL’obra guanyadora de la XXa edició del Premi va ser Ojo de pez d'Antonio Jesús Ruiz Munuera. Per la seva banda, la narració La gavina que es pensava que era una tortuga de Gisela Hernández Marcos va obtenir el XIè Premi Infantil i Juvenil.\nAquest any el guardó, l’únic de l’Estat espanyol de literatura marítima, està dedicat a l'escriptor Ignacio Aldecoa (1929-1969), un dels grans escriptors espanyols del segle XX. Escriptor de novel·les, relats i contes va escriure també poesia. La seva obra és comparable a la de grans escriptors “realistes” americans com Faulkner i Dos Passos. Home vitalista i rebel, es va definir a sí mateix com un escriptor "social". Personatges forts i ben traçats atrapats en una realitat dramàtica van ser els protagonistes de les seves novel·les. Gran Sol és el paradigma de la novel·la marítima, marinera, espanyola del segle XX. Novel·la de la dura vida dels pesquers que feien campanya en aigües del Grand Sole, va ser premiada per la crítica el 1957.\nEl Premi Literari Nostromo està dotat amb 10.000€ i l’obra guanyadora serà editada per l’Editorial Juventud. Per la seva banda, el guanyador de l’XIè Premi Literari Infantil i Juvenil rebrà un curs de vela al Centre Municipal de Vela (Port Olímpic). Tant el primer com el segon guanyador d’aquesta categoria rebran un passi familiar per a Las Golondrinas d’un any de durada.\nEl lliurament dels Premis Nostromo va comptar amb la presència del director general del Consorci de les Drassanes Reials i del Museu Marítim de Barcelona, Roger Marcet; el president de l’Associació d’Amics Nostromo, Agustín Montori; el director general de l’Editorial Juventud, Lluís Zendrera; el gerent de Sirenas, S.A. “Las Golondrinas”, Manel Roca, i la presidenta del jurat del Premi Literari Nostromo i sotsdirectora de l’MMB, Elvira Mata. A més, van assistir a l’acte els representants de les diferents entitats promotores del premi com de la Federació Catalana de Vela, l’Autoritat Portuària de Barcelona, Corporació de Pràctics de Barcelona i la companyia Grimaldi.\nPer a més informació www.premionostromo.org


ENQUESTA | Quina conseqüència ha de tenir el Barcelonagate a l’Ajuntament?\nErnest Maragall i Ada Colau es van disputar l'alcaldia el 2019 / Jordi Play - BComú\nGuerra de declaracions entre Colau, Collboni i Maragall per l'escàndol d'espionatge del CNI amb Pegasus el 2019\nL’escàndol d’espionatge estatal amb el software Pegasus, també conegut com a Catalangate, ha arribat de ple a l’Ajuntament de Barcelona. El CNI hauria vigilat la formació d’un govern no independentista a la capital catalana, segons una informació publicada diumenge a La Vanguardia. Una persona vinculada a les negociacions postelectorals de 2019 entre ERC i Comuns hauria tingut el mòbil intervingut i per tant el CNI hauria conegut de primera mà informació sobre les converses fallides dels dos partits més votats, que van acabar amb un pacte de govern alternatiu d’Ada Colau i el PSC amb tres vots clau de Manuel Valls per a la investidura. Una ramificació que s’ha batejat als mitjans de comunicació com a Barcelonagate.\nLa controvèrsia la va iniciar aquest diumenge el líder municipal d’ERC, Ernest Maragall, que en unes confuses declaracions a la ràdio va insinuar que Ada Colau tenia coneixement de formar part d’una operació d’Estat per impedir una alcaldia independentista després que ell guanyés les eleccions amb majoria simple. “Per mantenir el poder tot s’hi val, fins i tot l’ajuda del CNI”, va etzibar. En aquest sentit, deixava caure que l’alcaldessa Ada Colau i el tinent d’alcaldia Jaume Collboni haurien de reflexionar sobre la seva permanència als càrrecs després de conèixer-se l’escàndol, en tant que beneficiaris de la trama. Arran de la polèmica ràpidament desencadenada, el republicà s’apressava a aclarir que no pretenia afirmar que la líder dels comuns sabés que el CNI espiava les converses: “No volia dir això”.\nPerò els comuns ja havien iniciat una cadena de reaccions indignades per les paraules de Maragall, que han continuat aquest dilluns i dimarts a través de la mateixa Colau. L’alcaldessa va anunciar que estudia dur als tribunals el Barcelonagate del CNI. Segons ella, ha demanat als serveis jurídics de l’Ajuntament que estudiïn quines accions jurídiques pot emprendre el consistori davant del Barcelonagate: “Estem mirant quina és l’acció jurídica més oportuna. Com a Ajuntament som els primers interessats que se sàpiga la veritat i demanar responsabilitats”. “La voluntat del consistori, com a institució, com a Ajuntament, és poder-nos personar per, activament, poder demanar accedir a tota la informació i contribuir a esclarir tota la veritat per després, en conseqüència, demanar, si fos el cas, responsabilitats”.\nEls comuns continuen demanant a Maragall que es disculpi per titllar Colau de “beneficiària indirecta” de l’operació d’espionatge. “No va ser un malentès, estava insinuant que jo me’n vaig aprofitar. És molt greu i totalment infundat”, ha criticat ella. En la mateixa línia s’expressava aquest dilluns a la nit a Betevé el regidor Jordi Martí Grau (BComú), en què demana una rectificació clara del ja candidat d’ERC a les eleccions del 2023. Des de les files socialistes, Jaume Collboni també li va recriminar a Maragall les seves paraules i li va recordar que “porta 50 anys en política” i ja hauria de saber evitar aquest tipus d’acusacions.\nLa polèmica continua aquest dimecres amb noves entrevistes a Colau i Maragall al primetime radiofònic. I la petició de Junts per Catalunya d’un ple extraordinari al consistori per debatre el Barcelonagate en profunditat.\nTot plegat, la mateixa setmana que es preveu que Ada Colau anunciï que opta a un tercer mandat a l’Ajuntament de Barcelona. Les bases dels comuns van votar dissabte demanar a la seva líder que es presenti a les eleccions municipals de 2023, tot i que el codi ètic del partit només preveu que els seus electes es mantinguin als càrrecs dos mandats seguits.\nSigui com sigui, el Barcelonagate de moment no ha tingut cap conseqüència pràctica més enllà de l’enfrontament dels polítics als mitjans de comunicació en un clima absolutament preelectoral. Diversos escenaris serien possibles com a conseqüències directes de l’escàndol, des d’una moció de confiança fins a renunciar a la revàlida electoral. Per això aquest dimecres a l’enquesta del TOT Barcelona preguntem als lectors: Quina conseqüència ha de tenir el Barcelonagate a l’Ajuntament?\nAda Colau Catalangate CNI Ernest Maragall Jaume Collboni\nmala peça maig 18, 2022 | 09:08\nKolau dimissió!! és una vergonya, un insulta, que continuï exercint d'alcaldessa\nCal dir-ho maig 18, 2022 | 12:22\nPerquè en dieu "Barcelona Gate" si tot fa part del mateix escàndol, el CatalanGate o "OperacionCatalunya ? A més Maragall (ni ningú assenyat) no diu pas que Colau o l'Ajuntament de Barcelona "col·laboressin" amb l'estat espanyol per a espiar Maragall. És clar i evident que Colau també en fou víctima de l'espionatge, però, alhora possible beneficiada. Primer el 2015 amb les falses notícies del clavegueram espanyol en plena campanya electoral, contra el candidat Trias i el 2019 de nou pel mateix motiu, per "l'interès" d'estat espanyol d'evitar que hi hagi a Barcelona un batlle independentista, cosa que coincidia amb els "interessos" de Colau d'esdevenir batllessa (per això es va presentar), però, no vol pas dir que les clavegueres es posessin d'acord amb Colau. Tot plegat ho pot comprendre qualsevol persona mínimament informada i que faci servir com cal el seu cervell. La resta intentar embolicar la troca per algun motiu.\nIndependence Process maig 18, 2022 | 12:57\nConseqüències de com actua l'estat espanyol : 1a denunciar l'estat espanyol una volta més per espionatge il·legal i antidemocràtic, per intentar intervenir i manipular unes negociacions polítiques entre elegits democràticament. Presentar denúncies als jutjats. 2a Obrir els ulls del tot a les confluències sucursalistes de Podemos, i que se n'adonin, o si ja ho saben, reaccionin d'una vegada al fet que l'estat Espanyol és irreformable, ens perjudica sempre i que als catalans ens convé per dignitat, eficàcia i necessitat, més que mai, un estat propi en forma de república.\nTripartit no, gràcies maig 18, 2022 | 12:58\nJa us ho diré, el Barcelonagate tindrà les mateixes conseqüències que si no s'hagués produït: tripartit PSOE-sc, ERC i Comuna pudenta\nForaCOLAU.JA maig 18, 2022 | 14:43\nPer començar fer fora a la inepte de la Colau que a hores d'ara ja no la vol ningú. Ja s'ha vist que, a part de ser una incapaç funcional per dirigir res, ha estat una trepa i traïdora a Barcelona i els catalans. Només els seus amics enxufats dels comuns, que estan tots fins al coll de corrupció, i el deep state espanyol defensen a aquesta dona.


Consideren que, "de moment, les Balears disposen dels recursos propis adequats" per fer front a la campanya\n3 min. Palma 07/01/2021 11:55\n651x366 Una voluntària rebent la vacuna contra el coronavirus. / AFP Una voluntària rebent la vacuna contra el coronavirus. / AFP\nEl Govern de les Illes Balears descarta, per ara, demanar ajuda a l'exèrcit per agilitzar el procés de vacunació contra el covid-19, segons ha avançat Diario de Mallorca i ha confirmat la Conselleria de Salut a l'ARA Balears. Salut ha explicat que, "de moment, es considera que les Balears disposen dels recursos propis adequats per fer front a la vacunació". A més, han recordat que actualment la col·laboració amb l'exèrcit es fa "dins l'àmbit del rastreig", amb un centenar d'efectius que s'han incorporat a la Central Covid.\nAquesta decisió de no utilitzar membres de l'exèrcit per vacunar va en contra del que ha demanat el Sindical Mèdic de les Illes Balears (Simebal) aquesta mateixa setmana. Segons va explicar el president de l'entitat, Miguel Lázaro, els sanitaris no poden "descansar els dies festius i els caps de setmana" i si fa falta personal per vacunar, caldrà " que es reclutin militars sanitaris".\nLázaro va dir que cal preparar una estratègia de restriccions adequada a la situació sanitària actual per preveure el "tsunami" de casos de covid-19 que podria arribar després de les festes nadalenques. Aquest mateix dilluns, la viròloga Ester Gea-Mallorquí, ha assegurat en el programa Al Dia d'IB3 Ràdio que "el ritme de vacunació és molt lent i s'ha de millorar".\nPer intentar millorar aquesta situació, segons ha informat Última Hora, la Conselleria de Salut demanarà als infermers que s'apuntin a una borsa de feina per vacunar contra el coronavirus fora del seu horari laboral. Amb aquesta mesura, el Govern pretén que accelerar el procés de vacunació quan en comenci la fase més intensa.\n"Abús de poder" de Salut\nDavant aquesta situació, el sindicat d'infermeria SATSE ha denunciat dijous l'"abús de poder" de la conselleria de Salut per cancel·lar des del 29 de desembre "fins a nova ordre" els permisos i vacances del personal de l'hospital Son Espases de Palma. La mesura, diu el sindicat, atempta contra "els drets civils i laborals" del personal de l'hospital, que "queda indefens davant les actuacions arbitràries, injustificades i desproporcionades" del gerent de Son Espases, Josep Pomar.\nSegons el SATSE, la gerència de Son Espases contemplava "inclús" la possibilitat de revocar "en qualsevol moment" de les reduccions de jornada concedides per cuidar els fills o familiars dependents. Sigui com sigui, l'associació recorda que fa anys que alerta de la manca d'infermeres a les Illes Balears, així com la "incapacitat manifesta i la greu falta de planificació demostrada" pel Servei de Salut de les Illes (IBSalut) i la gerència de Son Espases i l'Àrea d'Eivissa-Formentera.\nEl sindicat assenyala que aquestes són responsables de la situació actual de manca de professionals i de la impossibilitat de tenir més plantes hospitalàries, nous llits d'Unitats de Cures Intensives i altres recursos sanitaris imprescindibles. A més, el SATSE apunta que la temporalitat del personal d'infermeria de l'IBSalut sobrepassa el 50% de la plantilla i exigeix la resolució "immediata" de l'Oferta Pública d'Ocupació (OPE) de l'any 2017, que segueix "sense resoldre's", així com l'ocupació de les places vacants amb contractes d'interinitat i la renovació per un any de tots els eventuals.\nSalut ha posat quasi el 80% de les vacunes de covid-19 que han arribat a les Balears\nEl Govern renova els membres del Consell Econòmic i Social de les Balears per als pròxims quatre anys


29 de març de 2021 (15:54 CET)\nL'Ajuntament d'Ontinyent i la Conselleria d'Educació estan ultimant la redacció del conveni que permetrà posar en funcionament la seu pròpia de l'Escola Oficial d'Idiomes de la ciutat, una seu que està treballant-se per ubicar al barri de Sant Rafel.\nAixí ho ha explicat el regidor d'Educació, Óscar Borrell, qui ha celebrat que el Conseller Vicent Marzà haja ratificat l'anunci fet a mitjans de 2020 pel Director general de Política Lingüística i Gestió del Multilingüisme, Rubén Trenzano. Borrell recordava que Trenzano "va fer públic en juny de 2020 als mitjans de comunicació que la ciutat anava a comptar amb aquesta seu pròpia, i va acordar en juliol de 2020 amb l'alcalde, Jorge Rodríguez, avançar en la creació durant la legislatura d'aquesta EOI independent".\nBorell recordava que "des d'aleshores hem estat treballant en un conveni que faça possible fer realitat aquesta nova seu, un conveni que dona peu a què l'Ajuntament cedisca instal·lacions municipals per a la nova seu". Aquestes instal·lacions en principi es planteja que s'ubiquen al barri de Sant Rafel, on s'impartiran les classes presencials.\nÓscar Borrell agraïa "la predisposició que van mostrar tant el Director General Rubén Trenzano el passat estiu com ara el mateix Conseller en atendre aquesta llarga demanda de la societat ontinyentina, molt necessària tant pel nostre vessant de ciutat industrial que aposta per la internacionalització com per la creixent població estudiantil del Campus d'Ontinyent de la Universitat de València, que reclama més possibilitats per millorar en l'aprenentatge d'idiomes", concloïa.\nMillora en la ràtio de l'alumnat de 3 anys\nEl regidor d'Educació també ha valorat positivament la confirmació de la nova ràtio d'alumnes per aula per a les classes d'alumnat de 3 anys a la ciutat, que actualment és de 25 alumnes, però que va a passar a 20 en el curs 2021/2022, "una millora que anàvem reclamant des del Consell Escolar Municipal i que suposa un nou avanç cap a una pedagogia i educació més personalitzades", destacava Óscar Borrell.


Harri-jasotze - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nesport de força i esport rural basc\nHarrijasotze o Harrijasoketa (del basc harri, pedra i jaso, aixecar) és el nom que rep la modalitat d'aixecament de pedres, variant del strongman, pròpia de l'esport rural basc i que es practica arreu d'Euskal Herria i en el que dos jugadors competeixen per aixecar un nombre superior de pedres de diferents formes, dimensions i pesos determinats.\nUn dels harrijasotzaile campió més cèlebre és Iñaki Perurena qui en 1999 va aconseguir el rècord de 1.000 aixecaments continus d'una pedra de 100 kg en 5 h, 4 minuts i 46 segons. Va ser el primer aixecador que va alçar pedres de 300 o més kg, arribant en 1994 a 320 kg. Mikel Saralegi, també de Leiza com Iñaki, ostenta el rècord actual (329 kg), obtingut en 2001..\nA principis del segle XX es va realitzar la reglamentació dels pesos de les pedres, normalment fabricades en granit dens, per aixecar distingint-se quatre formes geomètriques: cilíndrica, cúbica, esfèrica i amb forma de paral·lelepípede rectangle.\nLa forma cilíndrica és reservada per als pesos més petits de 100, 112,5 i 125 kg, mentre que la pedra cúbica i rectangular oscil·la entre 125 i 212,5 kg.\nLa pedra esfèrica o bola es treballa en pesos equivalents a 112,5 i 125 kg.\nLa pedra de color fosc o arri beltza és una de les més benvolgudes com a material de fabricació, provenint principalment de les pedreres de Zumarraga i Lastur.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Harri-jasotze\nDepartament de Cultura del País Basc\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Harri-jasotze&oldid=22264341»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 7 nov 2019 a les 14:43.


Companyia – Mag Stigman\nMag Stigman - M de Màgia\nÉs la companyia amb la que el Mag Stigman presenta els seus shows. Un grup de professionals amb l’objectiu de crear espectacles que inclouen disciplines com ara el circ, la dansa, els malabars, la música i per suposat, l’il·lusionisme.\nPer què M de Màgia?\nEl Mag Stigman fa Màgia, però també fa Malabars i sobretot, utilitza molt la Música i el Moviment. El nostre primer espectacle s’anomena “Més que Màgia”, tenim un show de “Matemàgia”, a més a més, l’Stigman imparteix una conferencia al voltant de la Motivació i per si semblés poc, li encanta la Mímica.\nCom veureu, estem molt relacionats amb la lletra “M”. És una coincidència que no l’hem buscat pas però que sempre apareix. Per aquest motiu, tant la web com la companyia, s’anomena “Mag Stigman – M de Màgia”.


Pla d’Acció del Comitè de les Regions (CDR) per ajudar a les regions i ciutats en la lluita contra el COVID-19 a la Unió Europea.\nDins de la seva funció institucional, el CDR és el punt de referència entre la Unió Europea i els seus governs locals i regionals. En el marc de la crisi actual, ha d’ajudar, informar, comprometre i representar regions i ciutats de tota Europa. Pla d’acció del CDR (texto en castellà)\nCategories Comité de les Regions\nMesures econòmiques per COVID-19 (a 26 de març).\n8 d'abril de 2020 27 de març de 2020 per Europe Direct Illes Balears\nA continuació recollim les mesures que diversos estats i regions ha portat a terme en relació a la situació del brot de COVID-19.\nXIII Informe de situació COVID-19 (a 26 de març).\n27 de març de 2020 per Europe Direct Illes Balears\nA data de 26/03/2019, darrera actualització, la xifra total de contagiats és de 467 710 arreu del món amb 20 947 morts, d’aquests casos confirmats 348 516 s’han produït els darrers 15 dies.\n27 de març de 2020 27 de març de 2020 per Europe Direct Illes Balears\nLes mesures que s’han pres a nivell internacional i europeu de contenció de contagi del coronavirus i les mesures econòmiques .\nLa Comissió va adoptar decisions sobre normes harmonitzades que permetran als fabricants comercialitzar productes d’alta eficàcia en la protecció dels pacients, els professionals sanitaris i els ciutadans en general. Les normes facilitaran un procediment d’avaluació de la conformitat més ràpid i menys costós. Les normes harmonitzades revisades exerceixen un paper fonamental en l’actual pandèmia de coronavirus, … Llegiu més Normes harmonitzades perquè els productes sanitaris responguin a les necessitats urgents.\n26 de març de 2020 per Europe Direct Illes Balears\nDOUE (L) nº 91 de 25 / 03/2020, pàg. 1 a 4\nCategories Banco Mundial\nMesures per COVID-19 (a 25 de març)\nCategories Informes de situació, Mesures per COVID-19\nXI Informe de situació (a 25 de març de 2020)\nMesures que s’han pres a nivell internacional i europeu de contenció de contagi del coronavirus i les mesures econòmiques .\nLuxemburg – Mesures adoptades ( a 24 de març de 2020)\nLa Comissió ha aprovat el pla d’ajuda de Luxemburg de 300 milions d’euros per a donar suport a les empreses afectades pel brot de coronavirus. El pla d’ajuda té per objectiu donar suport a les empreses, i també a les professions liberals, afectades per l’impacte econòmic del coronavirus. El suport pren forma de bestreta reemborsable … Llegiu més Luxemburg – Mesures adoptades ( a 24 de març de 2020)