'Una altra economia és possible': debat sobre les diferents alternatives a l’actual sistema econòmic\nEl periodista Andreu Missé moderarà la xerrada de quatre experts en cooperativisme, la millor demostració que una altra economia és possible\nL'acte tindrà lloc el proper dilluns, 4 de novembre, a les 19 h a l'Auditori de Can Fabra (Barcelona)\nL’economia solidària, molt sovint silenciada, ja dóna feina a 40.000 persones a tot Catalunya\nBarcelona — 29 de octubre de 2013 20:23h\nCinc experts en cooperativisme participaran aquest dilluns, 4 de novembre, en una nova xerrada organitzada per la Fundació Periodisme Plural. L’objectiu d’aquest nou acte és conèixer de primera mà algunes de les diferents experiències que funcionen des de fa temps i que són la millor demostració que una altra economia és possible. L'acte se celebrarà aquest dilluns a les 19 h a l'Auditori de Can Fabra (carrer Segre, 24-32, Barcelona).\nEls encarregats d’explicar-nos les seves experiències són Pepa Muñoz, responsable de comunicació del TEB Grup Cooperatiu, una entitat que es dedica a la integració social i laboral de les persones amb discapacitat intel·lectual; Clara Puigventós, directora gerent d’Encís, una cooperativa mixta de consum i de treball que ha suposat la creació de 500 llocs de treball; Jordi Via, membre de la Xarxa d’Economia Solidària (XES) i de l’asseguradora Arç Cooperativa, i Ivan Miró, sociòleg i investigador en cooperativisme. El diàleg entre els quatre experts el presentarà i coordinarà Andreu Missé, periodista amb una llarga trajectòria i actualment soci i director de la revista d’economia Alternativas Económicas.\nEl testimoni de tots ells servirà per donar a conèixer una altra manera de fer economia, més justa, més respectuosa amb les persones i el medi ambient, més solidària i molt menys agressiva que la de les empreses convencionals. Tot i que poques vegades els mitjans de comunicació en parlen, la realitat és que aquesta economia ja dóna feina a més de 40.000 persones i els seus serveis, des de menjar ecològic fins a la comercialització del rebut de la llum, són molt competitius, a més de solidaris. Durant el passat cap de setmana, a la II Edició de la Fira d’Economia Solidària, s’ha pogut comprovar la força d’un sector cada cop amb més pes.\nEls cinc experts intentaran trobar les claus de tots aquests canvis, d’aquesta realitat que és molt incòmode per al sistema capitalista, però que és massa forta per continuar silenciada.\nUna iniciativa de la Fundació Periodisme Plural\nUna iniciativa de la Fundació Periodisme PluralLa Fundació Periodisme Plural va néixer amb un doble objectiu: la defensa d’un periodisme lliure i independent, i la reivindicació dels valors de progrés, de la cohesió social, la solidaritat i els drets que la crisi posa ara en perill. El nostre primer projecte ha estat el diari digital catalunyaplural.cat, que des del mes de maig editem en el marc d 'eldiario.es. Considerem que constituïm una illa de pluralitat i de debat, en un mar dominat pels 'discursos únics' d’uns i altres. I, també, un dels pocs ponts que queden entre Catalunya i el sector de la societat espanyola respectuosa amb les aspiracions catalanes.\nPerò aquest només ha estat el principi. La Fundació Periodisme Plural té la voluntat de publicar diaris digitals especialitzats dedicats a aquelles comunitats que estan en primera línia en la defensa de les conquestes socials. En aquest sentit, tenim molt avançat el projecte del primer diari especialitzat, El diari de l'educació, que ja compta amb la implicació de les entitats més representatives del món de l’ensenyament.\nParal·lelament, la nostra voluntat és que la publicació dels diaris digitals vagi acompanyada d’una programació estable d’actes presencials. Els primers, ja programats, són: el diàleg entre l’escriptor Suso de Toro i el diputat Joan Tardà, una taula rodona sobre el cooperativisme (el dia 4 a Can Fabra, organitzat conjuntament amb 'Alternativas Económicas') i un cicle de cinefòrum (als cinemes Girona) dedicat a la temàtica educativa. L’estrena serà el 20 de novembre amb el documental Benaiges, el mestre que va prometre el mar. Tot això, però, només serà possible amb la vostra ajuda. Com diem a la portada de CatalunyaPlural.cat, "només depenem de tu". Per ser lliures, necessitem fer 'amics' de la Fundació Periodisme Plural. Necessitem la teva implicació.\n- Dia: 4 de novembre\n- Hora: 19 h\n- Lloc: Can Fabra\n- Adreça: Segre, 24-32, 08030 Barcelona\n- Com arribar-hi:\n29 de octubre de 2013 - 20:23 h\nLa PAH exige una solución conjunta en Salt ante las salidas individuales que ofrece la Generalitat


Els cercadors com el Google analitzen els continguts d'un lloc web en termes d'interès, originalitat, enllaços actius, paraules clau i coherència entre títols, seccions i idiomes. Per això és molt important emprar un llenguatge controlat en tots els idiomes, que afavoreixi el posicionament orgànic del vostre web.\n01. Flux de processos\n02. Posicionament en cercadors\nEl contingut d'un lloc web és tan important com el seu disseny, tant per projectar una imatge professional de la vostra empresa com per afavorir el posicionament orgànic del web.\n03. Allotjament del web en un servidor estranger\nSi, un cop enllestit, el web s'allotja en un servidor del país en què es vol penetrar (per exemple, un servidor alemany), les possibilitats d'arribar al client potencial a través de cerques d'internet es multipliquen exponencialment. Demaneu-ne més informació a l'administrador del vostre web.\n04. Traductor del google\nNaturalment, teniu la possibilitat d'incorporar al vostre web el widget Google Translate. Ara bé, abans que us decidiu per aquesta solució, us recomanem que primer comproveu la qualitat dels resultats que produeix aquest traductor automàtic per a les combinacions d'idiomes que us interessa incorporar al vostre web. Tingueu present també que una de les condicions que imposa el Google Translate és que tots els textos traduïts amb aquesta eina passen a formar part de la base de dades multilingüe del programa, de manera que la confidencialitat dels textos és nul•la.\n05. Quinze anys d'experiència\nJa fa quinze anys que a Tradeus Traduccions contribuïm a posicionar llocs web en els mercats objectiu espanyol i alemany. Poseu-nos en contacte amb l'administrador del vostre web i nosaltres ens encarregarem de la resta.


Cerveses Ales Artesanes\nEstem sempre buscant i experimentant amb noves receptes per afegir a la nostra col·lecció. Ens apassionen molts estils de cerveses però ens enfoquem sobretot en Ales o cerveses d'alta fermentació.\nFeta amb autèntica mel de castanyer del Montseny de temporada\nColor daurat fosc amb un toc vermellós, lleugerament tèrbola. Amb espuma de color blanc lleugerament trencat, i bombolla fina.\nOlors de resines, eucaliptus i herba fresca, degut al dry hopping amb llúpol columbus. També és evident l’olor a mel i pa.\nCos mig i efervescència fina. Equilibri entre la dolçor de la mel i els malts, i l’amargor del llúpol. Gustos a pa, cereals i un toc evident de mel cap al final.\nEstil: Cervesa d'alta fermentació estil Honey Pale Ale\nColor: Daurat fort (8.5 SRM)\nGraduació: 6.8% ABV\nAmargor: 42 IBUs\nMaltes i adjunts: Malta Pale Ale, Malta Melanoidin, Mel monofloral de castanyer\nTemperatura de servei: 8°C\nGot recomanat: got de pinta 'nónic'\nConservació: En un lloc ventilat i fresc, fora de l'exposició solar, en posició vertical, allunyada de fonts de calor i preferentment a temperatura constant de celler entre 10 i 12°C\nDisponibilitat: botella de 33 cl, 75 cl i barril de 30 litres d’un sol ús i reciclable\nLa nostra cervesa més amarga i intrigant. Amargor i caramel mai havien anat tant bé junts.\nColor ambre rogenc, lleugerament tèrbola a causa del dry hopping. Escuma fina i voluminosa de color blanc trencat amb bona retenció.\nPresencia d'aroma a llúpol provinent del dry hopping amb tocs cítrics i florals. Aroma a malta moderada amb certs apunts de caramel, pa cuit i galeta.\nSubtil gust a llúpol americà amb qualitats florals i cítriques. Degut a les propietats de les maltes especials utilitzades, presenta una dolçor inicial de malta seguida d'un sabor suau a caramel. La malta i l'amargor del llúpol estan equilibrats al principi i se suporten mútuament fins al final on l’amargor persisteix lleugerament per sobre de la dolçor de la malta.\nEstil: Cervesa d'alta fermentació estil American Amber Ale\nColor: Coure fosc (13 SRM)\nGraduació: 6.5% ABV\nAmargor: 53 IBUs\nMaltes: Malta Pale Ale, Malta de Blat, Malta Caramunich, Malta Melanoidin\nLlúpols: Simcoe, Centennial\nCervesa increïblement refrescant amb un toc dolç d'amargor i l’inconfusible perfil floral que només el llúpol americà pot aportar\nColor d'ambre daurat bastant translúcida i mig tèrbola. D'escuma fina i bastant persistent, de color lleugerament trencat i formant garlandes.\nEn nas trobem primer els llúpols, i de fons els malts. Aromes de fruits cítrics, llimona i una mica de pinya. Notes florals.\nEn boca l’amargor és agradable i lleugerament persistent, cos mig i carbonatació moderada. Tornem a trobar la pinya i els fruits cítrics, aportats per la varietat dels llúpols utilitzats. Perfil dolç agradable de forneria i massa de pa.\nEstil: Cervesa d'alta fermentacio estil American Pale Ale\nColor: daurat pàlid (5 SRM)\nGraduació: 6% ABV\nMaltes i adjunts: Malta Pale, Malta de blat i Flocs de civada\nLlúpols: Simcoe (varietat americana) i Cascade (varietat americana)\nCervesa negra amb una sòlida presència i cos que convida a degustar la seva riquesa i profunditat lentament i en plaent intimitat\nVisualment s’aprecia una escuma abundant, persistent, cremosa i de color beix fort. La cervesa es de color quasi negre amb alguns tocs robí.\nEn nas trobem xocolata, cacau, regalèssia, maltosa i una mica de cremat. Notes afruitades en segon pla.\nEn boca trobem xocolata, cafè i alguna cosa de torrat, i un toc dolç al final que fa que tot plegat quedi ben integrat. Amargor moderada. Cos de mig fort a fort i efervescència fina.\nEstil: Cervesa d'alta fermentació estil Robust Porter\nColor: Marró molt fosc (34 SRM)\nGraduació: 5.6% ABV\nAmargor: 38 IBUs\nMaltes: Malta Pilsner, Malta Munich, Malta Xocolata (torrada), Malta Caramunich (caramel·litzada) i Ordi Torrat\nLlúpols: Nugget (varietat americana) i Willamette (varietat americana)\nTemperatura de servei: 10–12°C\nLes nostres cerveses artesanes 'ales' o d'alta fermentació són elaborades a partir de receptes pròpies que exploten les característiques úniques de l'aigua del Penedès\nCerveses Fetes amb els Millors Ingredients\nAigua amb propietats úniques\nprovinent dels aqüífers de l’Alt Penedès i que li dona un perfil únic i característic a la cervesa\nMaltes d'alta qualitat\nproduïdes per malters experts amb més d'un segle d'experiència\nLlúpol en flor sencer\ntractat el mínim possible per aconseguir un millor tast i aroma final\nLlevat líquid i fresc\nens dóna major precisió a l’hora d'aconseguir el perfil de gust que busquem, resultant en una cervesa amb més profunditat\nPer ser Assaborides de la Manera Més Natural\nZero Additius Artificials\nNo afegim ni colorants ni conservants i només fem servir ingredients 100% naturals\nNo tractar la cervesa amb calor ens permet preservar la qualitat original i fer que els sabors i olors originals es mantinguin ben presents\nNi traiem ni canviem res un cop l'elaboració ha finalitzat respectant així al màxim el caràcter i personalitat única de la nostra cervesa\nCerveses Artesanes Bripau és un projecte col·lectiu però molt personal que s’ha anat fent gran des dels seus modests orígens de homebrewing en un petit taller a Sant Pere de Riudebitlles fins a l’actual microobrador, ideat amb el mateix esperit de seguir experimentant amb multitud de receptes en coccions limitades.\nEl nostre objectiu és, a partir de receptes pròpies, crear cerveses naturals i d’alta qualitat que satisfacin les expectatives dels amants més apassionats de la cervesa que busquen sabors autèntics i experiències estimulants. Creiem en l'experimentació, l’atreviment i inclús en la iconoclàstia a l’hora de barrinar noves cerveses i no ens tanquem cap porta a l’hora d'elaborar nous estils en el futur.\nSituat al bell mig de Sant Pere de Riudebitlles es troba el nostre obrador fet a mida i dissenyat íntegrament per nosaltres, on es porta a terme el procés d'elaboració de les nostres cerveses artesanes de principi a fi\nObrador propi complet\nTots els passos del procés de cervesificació artesanal els portem a terme al nostre obrador: des de la mòlta de la malta fins a l’envasat de la cervesa\nProducció artesana i local\nEl fet d'estar localitzats tant a prop dels nostres consumidors ens permet controlar millor la distribució i garantir una millor conservació i qualitat de la cervesa\nLes coccions que fermentem són de màxim 800 litres i ens donen l'agilitat necessària per estar constantment millorant les receptes existents i experimentant-ne amb noves\nDescobreix com elaborem cervesa artesana i fes un tast guiat a través de les nostres cerveses\nEl nostre obrador està sempre obert a totes aquelles ments curioses que vulguin entendre com s'elaboren les nostres cerveses artesanes. La visita guiada inclou un tomb per l'obrador, explicació del procés, i un tast guiat de les nostres cerveses.\nDuració: 2 hores aproximadament\nPreu: €10 – Inclou visita guiada, tast de les nostres cerveses i una ampolla de regal de la que més t'agradi\nConcertar cita prèvia a cervesa@bripau.com\nc/ la carretera 7\nSant Pere de Riudebitlles 08776 Barcelona\nTant si ets un particular com un professional, aquí pots posar-te en contacte amb nosaltres. Sempre estem oberts a establir nous vincles de tot tipus amb la comunitat cervesera artesana.\nVols distribuir la nostra cervesa?\nTreballem amb tot tipus de distribuïdors locals i nacionals. Contacta’ns i t’enviarem més informació comercial sobre els nostres productes.\nTens un bar, celler o restaurant i vols oferir la nostra cervesa?\nEt podem facilitar ampolles de 33cl (perfecte per bars de degustació), ampolles de 75cl (ideal per restaurants i cellers) i barrils d’un sol ús de 30 litres reciclables i col·lapsables un cop buits perquè no ocupin espai\nOrganitzes fires o esdeveniments especials?\nAtenem regularment fires de cerveses per tota Catalunya i sempre estem oberts a participar en nous esdeveniments.\nCarrer La Carretera, 7\ntelèfon: +34 661 41 22 67\ncorreu electrònic: cervesa@bripau.com


Hamas accepta endarrerir les eleccions parlamentàries palestines\nHamas accepta l'endarreriment de les eleccions parlamentàries palestines. Així ho ha anunciat el dirigent de Hamas a Cisjordània en unes declaracions al rotatiu palestí "Al-Ayam". Tot i que admet que el seu grup no està d'acord amb l'endarreriment, s'ha mostrat resignat a aquest canvi de data, però ha posat com a condició com els comicis es facin abans que acabi l'any. Alguns analistes apunten que la raó real que hi ha al darrere d'aquest endarreriment és un intent del partit oficialista Al-Fatah de restar-li força a Hamas.\n07/06/2005 - 00.00 Actualitzat 07/06/2005 - 13.26\nEl Moviment per la Resistència Islàmica (Hamas) ha acceptat l'endarreriment de les eleccions parlamentàries, que estaven previstes inicialment per aquest estiu, segons informa el diari palestí "Al-Ayam". "L'endarreriment de les eleccions està per sobre de la nostra voluntat i, per tant, no hi ha cap altra solució per a aquest problema. Així que hem acordat fixar una nova data abans de finals d'any", ha declarat Hasan Ysef, dirigent de Hamas a Cisjordània.\nSegons el rotatiu palestí, representants de Hamas van decidir acceptar l'endarreriment en una reunió, ahir, a la ciutat cisjordana de Ramallah, en què es van trobar dirigents de les principals faccions palestines. Durant la trobada, totes les parts implicades van acordar que els comicis hauran de celebrar-se abans que acabi l'any i que una delegació de representants de les faccions s'ha de reunir amb el president palestí, Mahmud Abbas, per presentar-li aquesta exigència.\nQuan Abbas va anunciar dissabte passat l'ajornament de les eleccions legislatives, previstes inicialment pel 17 de juliol, el portaveu de Hamas a la franja de Gaza, Sami Abu Shuri, va qualificar aquesta decisió de "violació de tots els acords palestins nacionals". Abu Suhri va acusar Abbas d'endarrerir els comicis sense consultar-ho amb Hamas i perquè el moviment oficialista Al-Fatah "no estava preparat per guanyar".\nTot i que la raó argumentada per l'Autoritat Nacional Palestina (ANP) per endarrerir les eleccions és la necessitat de temps per reformar la llei electoral, alguns analistes polítics asseguren que s'ajornen per restar-li força a Hamas, que concorre als comicis perfilant-se com el poderós oponent d'Al-Fatah, tal com va demostrar en les municipals.\nParticipació del 70% en les eleccions als 84 consells municipals de Gaza i Cisjordània\nAbu Mazen guanya les eleccions palestines amb un 62,3% dels vots\nS'ajornen les eleccions parlamentàries palestines, que s'havien de celebrar el 17 de juliol\nAl-Fatah s'imposa a Hamas en la segona fase dels comicis municipals a Gaza i Cisjordània\nEl president palestí ajorna les eleccions parlamentàries sense precisar-ne la data


EL PLE DEL CONSELL COMARCAL DE L’ALT PENEDÈS POSA EN VALOR ELS VITICULTORS — Alt Penedes\nEL PLE DEL CONSELL COMARCAL DE L’ALT PENEDÈS POSA EN VALOR ELS VITICULTORS El Ple també va aprovar una moció sobre la gestió del procés de reobertura escolar https://www.ccapenedes.cat/actualitat/noticies/el-ple-del-consell-comarcal-de-l2019alt-penedes-posa-en-valor-els-viticultors https://www.ccapenedes.cat/actualitat/noticies/el-ple-del-consell-comarcal-de-l2019alt-penedes-posa-en-valor-els-viticultors/@@download/image/20200611 Ple ordinari telemàtic_page-0001.jpg\nEl Ple també va aprovar una moció sobre la gestió del procés de reobertura escolar\nEl dijous 11 de juny es va celebrar telemàticament Ple ordinari del Consell Comarcal de l’Alt Penedès.\nDesprés de l’aprovació de l’acta de la sessió anterior, es van presentar les 3 propostes de l’Àrea d’Economia i Hisenda. La primera, l’aprovació de l’inventari de béns corresponent a l’exercici 2019 del Consell Comarcal de l’Alt Penedès i del Consorci de Promoció Turística del Penedès. El president de l’Àrea, Carles Morgades, va explicar que cada any, un cop aprovada la liquidació de l’exercici, cal fer la formalitat d’actualitzar el valor comptable dels béns i descomptar les amortitzacions. L’inventari es va aprovar per unanimitat.\nLa segona proposta era l’aprovació de l’expedient de modificació de crèdit núm. 5 del pressupost de 2020. Carles Morgades va especificar els projectes que es volen finançar per valor de 20.000 € provinents de majors ingressos, transferències de partides i romanents de Tresoreria: un conveni amb l’Ajuntament de Mediona per a la promoció de Productes de la Terra, el suport al Consell Regulador de la IGP Gall del Penedès, la contractació de personal per al Servei de Mediació, activitats de suport al teixit empresarial i la neteja dels locals de la nova oficina de Serveis Tècnics del Consell Comarcal. La modificació de crèdit es va aprovar amb els vots a favor dels grups de JuntsxCat, ERC, el PSC-CP i ECGP, i amb l’abstenció del grup de la CUP.\nLa tercera proposta de l’Àrea d’Economia i Hisenda era l’aprovació del règim de dedicacions de membres de la corporació. El president de l’Àrea, Carles Morgades, va explicar que la nova consellera del PSC-CP tindrà dedicació parcial i les mateixes funcions i responsabilitats que la consellera substituïda. La proposta es va aprovar amb els vots a favor dels grups de JuntsxCat i el PSC-CP, l’abstenció d’ECGP i el vot en contra dels grups d’ERC i la CUP.\nTot seguit va començar la lectura de la proposta única de l’Àrea de Plans Transversals: declarar deserts 7 lots del procediment de licitació del contracte del servei de transport escolar i iniciar un procediment negociat per a l’adjudicació dels contractes que han quedat deserts. Albert Tort, president de l’Àrea i conseller comarcal d’Ensenyament, va explicar que es van licitar les 43 rutes de transport escolar en forma de lots per afavorir les PIME, i que donat que han quedat 7 rutes sense adjudicar perquè no s’han presentat ofertes calia continuar la contractació mitjançant un procediment negociat. La proposta es va aprovar amb els vots a favor de JuntsxCat, el PSC-CP, la CUP i ECGP, i amb l’abstenció del grup d’ERC.\nUn cop finalitzades totes les propostes d’acord previstes a l’ordre del dia i dins la fase de control del Ple, el secretari va donar compte de l’adscripció de les noves conselleres comarcals, Cristina de la Cruz (PSC-CP) i Alba Mitjans (CUP), als respectius grups polítics comarcals i a les comissions informatives corresponents. També va donar compte dels decrets de la Presidència, les resolucions de la Gerència i les actes de la Junta de Govern.\nTot seguit, el vicepresident Albert Tort va presentar una moció proposada per l’Equip de Govern sobre la gestió del procés de reobertura escolar. “La moció posa de relleu la col·laboració institucional del Servei Comarcal d’Ensenyament amb la Generalitat i els ajuntaments. S’ha prioritzat que les coses tiressin endavant” i demana “que el Departament d’Educació reforci la coordinació amb el món local i la comunitat educativa per planificar el procés de reobertura dels centres educatius, de manera que es tingui en compte la realitat i les necessitats de cada territori”.\nLa moció reclama també que s’estableixin mesures de compensació econòmica per als ajuntaments i els consells comarcal, per fer front als importants sobrecostos derivats de les instruccions del Departament d’Educació. I emfatitza la importància de recuperar l’ensenyament presencial, perquè facilita la conciliació familiar i no penalitza l’alumnat més vulnerable. La moció es va aprovar per unanimitat de tots els grups.\nTot seguit, la consellera comarcal d’Agricultura, Sílvia Pérez, va presentar una segona moció, de la coalició JuntsxCat, per posar en valor els viticultors del Penedès. La moció parteix de la preocupació per la pèrdua econòmica que pot suposar aquest any el fet que molt de raïm quedi al cep; preocupació que s’afegeix a les pèrdues econòmiques derivades de la crisi de la COVID-19. Sílvia Pérez va afirmar que “és un problema estructural causat sobretot per la dependència de gran part del sector de la DO Cava i de la seva estratègia comercial de preus baixos. Els viticultors formen part d’un model turístic, paisatgístic i de territori; si perdem la primera baula, se’n ressent tota la cadena”.\nLa moció insta el Departament d’Agricultura a donar ajudes econòmiques directes a la no verema per reduir l’estoc de vi i proposa destinar una part dels excedents de vi a l’elaboració d’alcohol per a ús sanitari o industrial. També insta el Departament a convocar la Taula del Vi i establir un preu mínim per litre, per sota del qual sigui il·legal comprar o vendre.\nUna altra mesura que proposa la moció és eliminar el Registre Vinícola de Catalunya i les inscripcions al CR Cava, fer ajudes a l’arrancada, abolir la normativa dels drets de plantació i posar fi al tràfic i la venda de paper amb saldo de vi amb DO. Aquesta segona moció també es va aprovar per unanimitat dels grups comarcals.\nDarrera actualització: 15/06/2020 13:34:45


Ràdio El despertador, connectant amb tu – El despertador\nHan passat molts mesos des que ens vàrem imaginar, per primera vegada, com seria una ràdio d’El despertador… i avui, per fi, us podem anunciar el naixement del canal Ràdio El despertador!\nRàdio El despertador vol ser un estímul, una parada en el camí, un espai per connectar amb tu: amb la teva música, les teves il·lusions, les teves possibilitats i les ganes de viure millor des de l’entreteniment i la creativitat. Un espai participatiu, col·laboratiu, que volem teixir entre tots i totes. I per això compartirem, a través de les xarxes, els temes i preguntes que anirem tractant perquè hi puguis dir la teva i puguis connectar amb el teu canal.\nRàdio El despertador es nodreix de diferents programes i propostes:\n360º és un programa en què conversem amb persones que aposten per la pròpia transformació i la del seu entorn. Aquesta conversa ens ofereix una visió més completa del convidat/da, descobrint-lo gràcies a la complicitat de persones del seu entorn, en un viatge pels diferents àmbits de la seva vida.\nEs tracta, doncs, d’un format d’entrevista col·laborativa que practicarem fent un gir de 360º al voltant de diferents personalitats.\nEntrevista amb Xevi Compte, a Vidreres, el passat mes de gener.\nEscolta la primera entrevista: 360º al voltant de Xevi Compte, pianista, compositor, musicoterapeuta especialitzat en la teràpia del so, el cant d’harmònics i instruments ètnics. Un viatge per la seva faceta de terapeuta del so, de músic i compositor, i pel projecte de contes musicals d’Alquímia Sonora. Coneixem els seus referents, visió de la vida i formes de treballar. Descobreix més sobre en Xevi Compte a la seva pàgina web!\nEn clau de Mi, una invitació a viatjar a través de la música, un canal que ens connecta i ens permet descobrir-nos des d’una vessant molt essencial de cadascú de nosaltres. Cada programa té una temàtica diferent i, al voltant d’aquesta, en sortirà una banda sonora personalitzada a partir de les ressonàncies de les persones que convidem a compartir-nos la seva música i les seves vivències.\nEl primer programa és un viatge per la música que ens desperta, a través d’algunes propostes pròpies i dels gustos musicals i testimonis d’Anna Soriano, Josefina García, David Valls, Esteve Torramilans, Regina Jovell, Luis Grané, Joan Canals, Clara Sunyer, Jordi Esqué i Eva Sánchez-Paniagua.\nA Ràdio El despertador també hi compartirem contes, relats, entrevistes de format breu o exprés, i altres sorpreses. I tot a l’abast d’un clic, perquè cadascú pugui triar el millor moment per escoltar els diferents podcasts.\nLa sintonia de Ràdio El despertador és cortesia d’en Xevi Compte, amb la locució de Pilar Abajo. La sintonia del programa En clau de Mi és obra d’Elif Burgaz. A tots tres, gràcies per la generositat de compartir talent. I gràcies, també, als consells i suport de Raül Segura, de The Jingle Box.\nUna producció d’El despertador desenvolupada per Jordi Muñoz, coach i recreador personal, i Elisabet Alguacil, experta en comunicació, davant i darrera dels micròfons.\nCategories: Activitat, Blog, El despertador\nTagged as: 360 graus, conversa, despertar, El despertador, Elif Burgaz, En clau de mi, entrevista, ivoox, música, música per despertar, ràdio, ràdio El despertador, Xevi Compte\nEpisodio 1.6. El juego de las expectativas: detectando y reformulando


29/06 – TI-BI-DA-BO! – SUMMER VALL PARC\n29/06 – TI-BI-DA-BO!\n29 Juny, 2018 coloniesvallparc\nL’últim dia de la setmana sempre és sinònim d’excursions per als nens i nenes de les colònies! Avui, tocava anar al Tibidabo, una de les sortides més esperades del Campus de Vall Parc. 🤗 Un dia molt intens on els nois i noies han pogut pujar a totes les atracciones del parc! Molts d’ells, fins i tot, s’han atrevit amb l’Hotel Krüeger, l’atracció més esgarrifosa del Tibidabo! Us deixem un recull amb les fotos del dia:\nPodreu veure més fotos a les nostres xarxes socials durant les colònies 2018! 📸\nPerò què han fet els nois dels stage? Els de tennis han sortit a la carretera de les Aigües a exercitar-se i els nois de pàdel han realitzat un torneig entre ells. Ens consta que han sigut partits de molt nivell i molt igualats, on han posat en pràctica tot el que han après durant la setmana.\nAquí una foto de tots els alumnes dels stage -tennis i pàdel- amb els entrenadors.\nMoltes gràcies a tots per confiar en nosaltres durant aquesta primera setmana de colònies. Pels que ja feu vacances, desitjar-vos un molt bon estiu per descansar i desconnectar. Als altres… ens veiem la setmana que ve amb moltes més activitats! 😁\nPrevious post28/06 – Dia de raqueta, baseball, voley… dia d’esports!\nNext postMenú 2º Setmana / 2-6 de juliol


Dimarts de llibres: Hay recuerdos que querrán acompañarme\nBarcelona, Hurtado&Ortega, 2021.\nUn club de lectura també pot ser això: la possibilitat de repetir, per primera vegada en 10 anys, un autor; que l'autor repeteixi visita i el ritual de sotmetre's a l'escrutini implacable de deu o dotze lectors amb els seus pros (molts), contres (pocs) i aspiracions diverses; i, fins i tot, que un cop trencat el gel, i entrat a fons en la intimitat del procés creatiu, l'autor accedeixi a explicar, entredents, amb què està treballant i quin creu que serà el seu proper llibre. Tal com Fede Nieto ja va fer el 26 de juny del 2019 quan, després de disseccionar Niño anómalo, va explicar-nos que treballava amb una història familiar antiga, que començava amb una rebesàvia segrestada pels indis, talment un western, però a la Patagònia. I aquest és, justament, el llibre de la sessió present, que el Fede prefereix definir com "una història de les dones de la meva família", més que com western, com d'altres lectors ja li han dit que és. I reconeix que la història ho sembla, però que justament el que vol és defugir l'estil o el gènere que hem vist tantes vegades al cine. Quan una lectora li fa el comentari que el llibre "podria estar escrit per una dona, perquè totes les dones que hi parlen te els creus del tot, aconsegueixes una fidelitat amb el llenguatge femení extraordinària", l'autor queda veritablement commogut i intenta explicar què pretenia, l'emoció s'escapa: "no sé si femení ho és, només he intentat fer real un sentiment des del punt de vista més humà possible. Sóc pare d'una nena i intento, imaginar-me què suposaria la seva pèrdua, en la part més íntima de mi. I, despres, intentop imaginar com viuria ella una experiència com aquesta". Per acostar-se a les veus femenines, a més, tenia la seva mare com a model: "ens explicava la mitologia grega com si fos un conte o una peli". De fet, quan un altre lector el felicita per l'estructura de la novel·la i l'invent d'aquest hotel des d'on, a les nits, la mare explica la història de la família, l'autor reconeix que el més difícil, a l'hora d'escriure tot el que volia posar dins d'aquest llibre, va ser la contenció, trobar l'equilibri just entre emoció, històries i vivències i records personals. "Perquè l'hotel existeix. I hi vam passar dos dies [explica sabent que els presents ja coneixen Niño anómalo i, per tant, la fugida de la família durant la dictadura] i algunes de les històries que després s'expliquen al "hueco en la pared" són reals i surten d'allí, tot i que les he sabut després". Evidentment, part de la ficció, reconeix, és la mare explicant als presents aquesta història familiar que arrenca a mitjan s. XIX i que ha anat passant de generació en generació, però una de les escenes claus i més impactant és del tot certa: "la de la pluja, amb la gent banyant-se amb sabó i rentant la roba és del tot real, és més: és la neva raó d'escriure!" sentenica Nieto i explica que hi ha una escena molt similar en una novel·la de José Saramago, Assaig sobre la ceguesa, que va llegir als 30 anys, i el va emocionartant, se li va fer tan punyent i a la vegada real, que va decidir que algun dia a posaria en un llibre... si aconseguia escriue'n un. I que ho havia intentat a Niño anómalo, però no li havia cabut.\nAquest gran encert que és l'hotel com a motor de la història, la narració oral i la inserció d'altres anècdotes, que tothom lloa moltíssim i fins se subratlla que és un salt endavant en la seva narrativa, reconeix que va ser una descoberta tardana, en el procés de creació, en un segon o tercer esborrany, i que en bona part la deu als seus editors: "ells em van dir que si volia jugar la basa teatral, hi anés a fons; per això també van aparèixer les acotacions, com si fos una mena de cor grec". I, a continuació, reconeix uqe la organització de tots els materials va ser complex perquè no és un escriptor "dels que fa fitxes": "Sóc caòtic, no tinc una tècnica, vaig fent capítols i escrivint imatges que em vénen de cop i volta, per això procuro dur sempre una llibreteta a sobre; la feina és ordenar-ho. Al principi, el llibre em va sortir molt feixuc, incòmode, massa intens... La mare que ho explica com un conte va ser el recurs que em va donar el to definitiu, més amable."\nLes lloances a la manera d'escreiure no tarden en aparèixer: "tens una manera de narrar que m'arrossega, no ho puc evitar: tiro, tiro i tiro endavant, després he hagut de rellegir per anar a fons amb el tema", li diuen d'una banda; i d'una altra: "hi ha escenes que les sents; és més: les veus, perquè són molt cinematogràfiques", comentari que el Fede agafa al vol per reconèixer que sí, que no pot evitar, de vegades escriure com a cinèfil que és i usant recursos del setè art: "hi ha un travelling i tot, al llibre!". Alguns lectors volen agrair-li moments concrets, com la recreació dels menjars i el mercat amb sabors indígenes, cosa que porta a l'autor a reflexionar sobre com l'Argentina és el país que més amaga el seu passat, cosa que en el menjar és especialment clara: "l'asado és el plat nacional i la bandera de la cuina argentina a tot el món, però hi ha moltes més coses! Locro, sopa paraguaya, la humita... plats amb blat de moro com a ingredient principal, herència andina, dels quals no s'amaguen països com Perú o Mèxic, o Equador..! Però els argentins amaguen el mestissatge, cosa que no lliga, per exemple, amb aquest intent de la meva mare de reivindicar la seva sang índia, ella que era rossa i d'ulls blaus, però no va oblidar mai la història d'aquella nena, que era una rebesàvia seva, que va tornar amb un fill fruit del segrest dels indis... i del qual venim tots després, és clar".\nUna altra lectura que se li fa, entusiasta, és la filosofia i les reflexions que fa dir als personatges, "sempre molt creïbles i profunds, com el discurs que la Dolores fa a la seva mare o tots les que parlen sobre les lluites i la recerca de la llibertat, que és una constant del llibre", comentari que l'autor respon amb sinceritat absoluta: "a mi, la lluita m'emociona, no ho puc evitar. Saber de gent que lluita em fa plorar, per això el recurs del hueco en la pared, per poder obrir més camps, més braços". Certament, rebla algú altre, "al llibre a més de la història en si, de l'argument simple, hi ha un missatge contra els totalitarismes, de tot tipus, molt clar". Malgrat le'ntusiasme general, però en cert moment s'insinua una petita crítica: "per què aquest títol? És molt complex, no hi ha manera de recordar-lo... Encara que llegint el llibre té tot el sentit, però..." I aquí el Fede reconeix que li va costar molt, trobar-lo, que l'editorial n'hi va proposar un, que no recorda, que tenia un sentit molt religiós i no el convencia; que ell en tenia un altre, que ha acabat sent el títol de l'últim capítol, "Bajo el agua invisible", que va descartar per diferents motius, tot i saber que era bo. Principalment, perquè hi ha molts títols de novel·la que porten "aigua", fins al punt que s'havia convertit en una broma privada amb l'editor... Al final, la inspiració la va trobar en un tango molt famós, d'aquells que tot argentí coneix, i que ell recorda haver sentit centenars de vegades recitat per una veu femenina, Susana Rinaldi: Definiciones para esperar mi muerte d'Homero Manzi, un poema preciós que el Fede Nieto ens llegeix gairebé per posar punt i final a la sessió. Escolteu-lo aquí.\nEn algun moment també va parlar-se de realisme màgic, de literatura victoriana i de les desenes de jocs personals que l'autor ha amagat en aquest llibre complex que porta el tan últimament citat empoderament femení a la palestra: "el casament de la Dolores reprodueix la violació dels indis, però legalitzada", sentencia algú. I llavors la conversa se'n va cap a anècdotes que uns i altres tenim sobre tot el que moltes dones encara accepten sense adonar-se la violència que hi ha implícita en el gest, en tants gestos. En definitiva, un llibre que no és un western, però en té l'aire; no és una novel·la de sagues familiars on el nom i l'honor es llustren, però en té la música; no és una història sobre un capítol èpic d'alliberament, però es respira aquest anhel en cada línia. En definitiva, hi ha mescla de gèneres i de temes, la recerca d'una veu, homenatges familiars i reivindicació d'uns orígens, mestissos, que ja mai més tornaran a tenir aire de llegenda.\nPublicado por Clublectura en 13:42


Aragonès, Borràs, Colau i Ponsa desfilen per la catifa vermella dels XIII Premis Gaudí\nPublicat 21/03/2021 18:57CET\nAcudeix la directora de l'Institut de la Cinematografia i de les Arts Audiovisuals (Icaa)\nLa presidenta de l'Acadèmia de Cinema Català, Isona Passola, ha rebut aquest diumenge a la tarda el vicepresident de la Generalitat, Pere Aragonès; la presidenta del Parlament, Laura Borràs; l'alcaldessa de Barcelona, Ada Colau, i la consellera de Cultura, Àngels Ponsa, a la catifa dels XIII Premis Gaudí.\nTambé han arribat la directora de l'Institut de la Cinematografia i de les Arts Audiovisuals (Icaa), Beatriz Navas; el tinent d'alcalde de Cultura de l'Ajuntament de Barcelona, Joan Subirats, i el president delegat de Cultura de la Diputació de Barcelona, Joan Carles García.\nEls han acompanyat altres membres del Govern, com la consellera de Presidència i portaveu de l'Executiu, Meritxell Budó; el conseller d'Acció Exterior, Bernat Solé; el d'Empresa i Coneixement, Ramon Tremosa, i la vicepresidenta del Parlament Anna Caula.\nLa presidenta de la Diputació de Tarragona, Noemí Llauradó; la secretària general de la Presidència, Mertixell Masó; la d'Interior, Bet Abad, i el d'Interior, Lluís Baulenas, també hi han assistit.\nSeguidament, la catifa vermella ha acollit les alcaldesses de Sitges i Calella (Barcelona), Aurora Carbonell i Montserrat Candini, i el vicepresident tercer de la Diputació de Barcelona, Ferran Mascarell.


Vehicles – Ingenieria Barros\nValoracions i peritatge\nEn l’àmbit de l’homologació de vehicles, hem realitzat projectes per a tot tipus de clients. Hem treballat per a empreses, particulars, i per a esportistes de renom del món del motor, oferint-los tots els serveis que detallem a continuació.\nRealització del projecte necessari\nTramitació de la documentació necessària per a homologar el vehicle correctament.\nRealització de fitxes tècniques de vehicles importats\nSegons les necessitats de cada projecte:\nAccessoris en general\nVehicles de carrer\nEls vehicles de competició necessiten una sèrie d’estudis tècnics i projectes d’homologació per adaptar-se a la normativa actual. A Enginyeria Barros us ajudem en tots aquests tràmits. Només heu de contactar amb nosaltres i ens ocuparem de tot.\nTramitació de la documentació necessària per circular legalment amb el vehicle\nProjecte de vehicle de competició\nGaudeix de la customització amb els papers en regla. Nosaltres ens ocupem d’homologar-vos el vehicle sense haver de tocar el cotxe. A l’hora de customitzar un vehicle, cal tenir en compte una sèrie de consideracions:\nLes portes del cotxe s’han de poder obrir des de l’exterior de forma senzilla\nNo pintar els llums de posició ni els pilots de senyalització\nNo buscar formes penetrants sense rematar. Anar amb compte amb els alerons\nAls vidres, només s’hi poden posar làmines adhesives homologades\nTots els canvis que realitzis en els vehicles de sèrie necessiten un seguit d’homologacions, encara que siguin per al trànsit viari convencional. Per exemple, cal legalitzar qualsevol canvi en els miralls retrovisors o els alerons.\nCom que hi ha alguns accessoris que no poden ser homologats, recomanem que contacteu amb nosaltres abans de fer qualsevol modificació… Les consultes són gratuïtes. Així, evitareu gastar-vos diners en va amb peces que després no puguin ser homologades.\nNosaltres fem totes les gestions i tràmits necessaris per homologar els canvis que hagueu realitzat al vostre vehicle. Us facilitem la feina, perquè només us hagueu de preocupar de conduir amb seguretat i gaudir del que us agrada!\nQualsevol canvi en les llandes i els pneumàtics requereix d’homologació, però no tots els accessoris són homologables, depèn de cada vehicle.\nPer aquest motiu, us recomanem que abans de fer cap pas, us poseu en contacte amb nosaltres perquè us puguem orientar.\nÉs habitual realitzar modificacions als vehicles 4×4. Des d’Enginyeria Barros us podem assessorar i gestionar-vos les homologacions necessàries.\nRodes fins a 35″\nEls vehicles adaptats a les necessitats específiques de persones amb discapacitat requereixen l’homologació corresponent.\nComandaments per a la conducció\nGuies per a cadires de rodes\nGrues de transferència


Paral·lels més significatius\nTròpic de Càncer: paral·lel situat a 23° 26′ 22″ (aproximant 23° 30′ o 23,5°) de latitud de l'hemisferi Nord. Correspon al punt més septentrional de la Terra on els raigs solars arriben perpendicularment (està en el zenit d'aquest punt) durant la seva translació anual en òrbita al voltant del Sol, esdeveniment que succeeix durant el solstici d'estiu d'aquest hemisferi, és a dir, aproximadament el 22 de juny de cada any. Rep aquest nom perquè en l'Antiguitat en aquesta data el Sol, vist per un observador terrestre, començava el seu pas per la constel·lació del Cranc, anomenada Cancer en llatí. A causa de la precessió dels equinoccis, avui el Sol és a la constel·lació de Taure el dia del solstici de juny.\nTròpic de Capricorn: paral·lel situat a 23° 26′ 22″ (aproximant 23° 30′ o 23,5°) de latitud de l'hemisferi Sud. Correspon al punt més meridional de la Terra on els raigs del Sol arriben perpendicularment (està sobre el zenit d'aquest punt) durant la translació anual en òrbita al voltant del Sol, esdeveniment que succeeix durant el solstici d'estiu d'aquest hemisferi, és a dir, aproximadament el 22 de desembre de cada any. Rep aquest nom perquè en l'Antiguitat en aquesta data el Sol, vist per un observador terrestre, començava el seu pas per la constel·lació de Capricorn. A causa de la precessió dels equinoccis, avui el Sol és a la constel·lació del Serpentari el dia del solstici de desembre.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Paral·lel&oldid=30349437»\nDarrera modificació: 13 juny 2022 a les 16:38\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 13 juny 2022 a les 16:38.


Nou equip de Cardiologia a la Clínica del Remei | Clínica Ntra. Sra. del Remei\nNou equip de Cardiologia a la Clínica del Remei\nS'incorpora a l'equip de professionals de la Clínica del Remei un nou grup de cardiòlegs que s'encarregaran de l'estudi, diagnòstic i tractament de les malalties del cor.\nOfereixen un servei integral amb totes les subespecialitats de la cardiologia, amb interès especial per l'atenció hospitalària.\nLa coordinadora del nou equip de cardiologia és la Dra. Iris Rodríguez, cardiòloga intervencionista amb especial interès per la cardiologia clínica i les proves d'imatge, com l'ecocardiografia i altres proves complementàries.\nEl doctor Eduardo Larrousse és cardiòleg intervencionista i Cap de servei de Cardiologia en l’ambit privat amb especial dedicació al pacient crític i a l'infart agut de miocardi les 24 hores.\nEl doctor Mario Díaz és cardiòleg clínic i també intervencionista amb especial interès per la malaltia coronària i les proves d'esforç.\nLa doctora Rajaa Kaddaha és especialista en arrítmies amb 20 anys d'experiència al millor hospital de New York ( Sant Lukes Roosvelt, Columbia University). La seva màxima dedicació a l'estudi de les arrítmies, la síncope i la implantació de marcapassos.\nA la Clínica del Remei duran a terme, entre altres, els següents serveis:\nAtenció als pacients ingressats amb problemes del cor.\nVisites de cardiologia general i subespecialitats: arrítmies, hipertensió, insuficiència cardíaca, malaltia coronària ...\nExploracions complementàries de cardiologia: ecocardiogrames, holters de pressió arterial, holters d'electrocardiograma, ECG preoperatoris.\nImplantació de marcapassos i desfibril·ladors.\nAvaluacions cardiovasculars i de risc cardiovascular.\nTot l'equip compta amb els més moderns mitjans diagnòstics per a poder detectar qualsevol alteració de l'aparell cardiovascular.\nEls hi podreu trobar en la primera planta de l'edifici principal (C/Escorial 148) , consulta 106 en els següents horaris:\nDilluns tarda - consulta d'arrítmies: Dra. Rajaa. Kaddaha\nDimecres tarda - visites de cardiologia: Dra. Iris Rodríguez\nDijous tarda - consulta d'imatge cardíaca: Dra. Iris Rodríguez\nDivendres matí - consulta de cardiologia i proves d'esforç: Dr. Mario Díaz\nPer programacions el telèfon és el 93 285 07 36 o 93 285 41 00.\nEls hi desitgem els millors èxits.


Diàlegs | Shaudin Melgar-Foraster\n← Literatura en català al Canadà\nRecontar històries →\nUn diàleg és bàsicament una conversa, i ja sé que no explico res que tothom no sàpiga. Tampoc si dic que hi ha diferents tipus de diàlegs, sobretot dins de la literatura que és cap on vaig, com ara en una obra de teatre que si no té diàlegs malament rai (tot i que es podria discutir). També tenim diàlegs com a intercanvi de idees filosófiques, per exemple. I no cal elaborar perquè els diàlegs dels quals vull parlar es troben a les noveŀles.\nA la meva tercera noveŀla de la nissaga (fins on he arribat que no és gaire) hi tinc escrit un episodi curtet on l’Anna parla amb el seu pare de llengua i llenguatge; era necessari per aclarir un aspecte de la meva nissaga que, d’ençà la publicació del primer llibre, m’amoina que no s’entengui la meva opció. En volia parlar també aquí, al bloc, però ho anava deixant perquè, per una raó o una altra, m’agafa per escriure sobre altres temes. Si avui m’he decidit, ha estat arran d’haver acabat el llibre Les veus del crim (entrevistes a autors catalans de noveŀla negra) de l’Anna Maria Villalonga i adonar-me que sobre el tema dels diàlegs, concretament de la versemblança en els diàlegs d’una noveŀla, tothom té opinions (i no tothom coincideix, no ben bé). Malgrat que Les veus del crim és sobre la noveŀla negra i, per tant, quan parlen de diàlegs s’enfoquen força en característiques d’aquest gènere, la versemblança en els diàlegs es pot aplicar a qualsevol mena de noveŀla.\nEn el llibre de l’Anna Maria trobem que els autors, pel que fa als diàlegs, tenen dues respostes bàsiques: s’ha d’imitar el llenguatge parlat al carrer, o bé no cal encaparrar-s’hi massa perquè al cap i a la fi es tracta de literatura. Amb cadascuna, però, s’hi troba tot un ventall de consideracions. I de segur que si es tractés d’autors de literatura juvenil trobaríem respostes similars, amb força èmfasi cap a que s’ha d’imitar com parlen els joves, em sembla. I jo què faig? com parlen els meus personatges?\nLa majoria dels meus personatges a la nissaga són d’un altre món, per tant parlen com em dóna la gana i, definitivament, no és el llenguatge del carrer que parlen els joves. Avantatges, si més no per mi, de crear un món paraŀlel. Deixant de banda que parlen un llenguatge coŀloquial millor que el del carrer (sobretot si es tracta d’un carrer de Barcelona), he de transformar o directament inventar diverses expressions, com el “vatua la perla” d’un pirata o l’exclamació típica dels potians: “Pels cabells de la Nana!” que els meus lectors deuen recordar i saben el seu origen.\nPerò a la nissaga tenim personatges del nostre món, és clar, molt concretament l’Anna i l’Alison. Parlen elles com els joves de les terres catalanes? No, perquè no seria versemblant, vet aquí. Algú s’ha adonat de per què? O tinc lectors que es pregunten per què redimoni aquests personatges s’expressen d’una manera diferent als nostres adolescents? Bé, si hi ha qui s’ho pregunta, heus aquí la resposta: l’Anna i l’Alison no son catalanes sinó canadenques. L’Alison ha après català al Canadà, on assisteix d’oïdora a classes de la universitat; i a l’altre món i amb converses amb l’Anna. I com que el seu català trontolla una mica, intercala expressions angleses ―cool, great…―. Pel que fa a l’Anna, ha après català també al Canadà, amb els seus pares (el pare un filòleg) i l’ha practicat els estius amb els avis catalans. Ja sabem que és una nena solitaria i, per tant, la seva interacció amb d’altres nens catalans ha estat gairebé nuŀla.\nA la versió anglesa de la primera noveŀla la traductora va imitar els registres originals de la parla en els diàlegs, i suposo que tant ella com jo ho vam fer prou bé perquè una lectora adolescent canadenca em va dir que li agradava molt com eren l’Anna i l’Alison i com s’expressaven i tot plegat. El motiu era que “li recordaven tant els joves canadencs!” Per alguna cosa tinc el meu fill que és un cas una mica similar a l’Anna i sé com s’ha expressat sempre en català.\nI no em vull allargar més o us cansareu. Si teniu alguna cosa a opinar sobre el tema ja sabeu que m’agraden molt els comentaris que m’escriviu.\nAquesta entrada s'ha publicat en Llibres juvenils en català, Més enllà del somni, Perduts a l’altre món i etiquetada amb Les veus del crim, literatura en català, literatura juvenil en català, Més enllà del somni, Perduts a l’altre món. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.\n21 respostes a Diàlegs\nNovembre 4, 2013 a les 8:00 am\nLliçó pràctica de redacat de diàlegs. Algun dia, amb temps i la calma necessària, podries reflexionar sobre els diàlegs teatrals? Allí s’hi suma la dificultat d’haver de ser argumentals i narratius principalment (en part o totalment), doncs no sempre es pot disposar del recurs d’una veu en off que ens expliqui la trama com sol passar en el cinema…. m’agradaria molt aprendre de la teva opinió.. i gràcies per tanta i tanta sabiduria regalada.\nNovembre 4, 2013 a les 6:57 pm\nQuico, de teatre de segur que en saps moooolt més tu que jo!\nVaig escriure, dirigir (i fins i to hi vaig actuar) una peça teatral que es va representar a la Universitat de Toronto quan jo hi estudiava. Només erem 5 actors. S’intitulava “Adagio” i tenia de música de fons l’Adagio d’Albinoni. Hi havia molts diàlegs, però també monòlegs i dansa. La veritat és que va tenir força èxit. Tractava d’una ballarina que només sap veure el mirall davant del qual assaja, el món per a ella és el que veu al mirall, el que es reflexa al mirall ―el mirall se suposava que era al final de l’escenari, on hi havia el públic―. Era una història trista, però amb molta ironia (el públic reia força). Bé, hi havia més que això, però el tema era aquest. Al final, després de diverses “aventures”, la ballarina aconsegueix travessar el mirall, és a dir que baixa de l’escenari, camina pel passadís entre les butaques i s’asseu al darrere de tot.\nPer què t’ho explico? Perquè ho acabo de recordar i mai no ho havia explicat a ningú. No té més importància. És l’única peça teatral que he escrit en ma vida.\nNovembre 4, 2013 a les 8:03 am\nNo hi ha res particular a dir per part meva, crec que vaig captar, cosa curiosa, el sentit del parlar dels teus personatges, que sigui dit de pas, m’agrada molt. En referència al llibre de l’Anna, és cert que en va fer molta “gràcia” veure els escriptor per dins i comprovar com en son de diferents-iguals tots ells. En vaig adonar, que tots escriuen segons els seu criteris personals, on un hi posa una coma, l’altre i posa un punt. No és que no ho sabés, és que no n’era conscient del tot, imagines els escriptor com una mena de cos igual i unitari, cosa que si et pares a pensar, no te cap sentit.\nLa imatge es veu perfectament.\nNovembre 4, 2013 a les 7:10 pm\nBé, no és que els meus personatges parlin d’una manera gaire estranya, sinó que no empren el parlar dels joves de Catalunya (o d’altres terres catalanes); parlen d’una manera més formal i una mica diferent (com ara amb algunes expressions). I celebro molt que et resultés “normal” i t’agradés.\nPel que fa al llibre de l’Anna Maria, com feia falta tenir un llibre com aquest en català!!!\nNovembre 4, 2013 a les 9:59 am\nCrec que el tema dels diàlegs cal adaptar-los a la trama novel·lística. Cal tenir en compte el que s’anomena nivells de llenguatge per tal de fer-los versemblants. Si això no en té en compte, passa com aquells llibres que et cauen de les mans perquè el lector s’adona que el que s’explica, és a dir, la història interna de la narració, no s’aguanta per inverossímil.\nNovembre 4, 2013 a les 7:15 pm\nDe segur, Joan, que els diàlegs han de resultar versemblants o passa exactament el que comentes. Versemblança per damunt de tot, però hi ha moltes maneres de fer-ho.\nNovembre 4, 2013 a les 6:52 pm\nD’entrada, moltíssimes gràcies per tornar a parlar del meu llibre. Tanmateix, em permetràs una matisació, perquè, tal com tu ho expresses, sembla que hi hagi uns autors a qui no els importi escriure bé els diàlegs. Ja sé que tu no vols dir això, però crec que, qui no hagi llegit el llibre, potser no ho entén. Precisament tots els autors estan d’acord en la necessitat de versemblança del diàleg en la novel·la negra (i sempre, és clar).\nEn el cas de la novel·la negra (catalana i no catalana) es produeix la circumstància que, sovint, es necessita usar un llenguatge argòtic o molt col·loquial. Per exemple el llenguatge de l’hampa, dels delinqüents, la jerga de la policia, etc.\nCom que en català durant anys no hem tingut aquestes modalitats d’argot en la nostra llengua, perquè la presència dominant del castellà feia (i fa) que fos la llengua habitual en aquests ambients (inclosa la policía), si escrivim una novel·la en català se’ns planteja un greu dilema de registre a l’hora de donar forma als diàlegs. O els fem en castellà, tal com es parla al carrer, o ens mig inventem un argot en català que, en realitat, no existeix. Pedrolo i Jaume Fuster ho van intentar, però han passat molts anys i ara ja no resulta versemblant. És aquí on es troba el problema dels nostres escriptors de novel·la negra. És una qüestió vinculada a la diglòssia i a qüestions polítiques i sociolingüístiques. D’altra banda, usar sempre el castellà per caracteritzar els malfactors, pot resultar una mica fotut, políticament incorrecte. De malfactors catalans també n’hi ha.\nAquest és un dels temes.\nPel que fa a les teves novel·les, penso que el registre està ben aconseguit. Ja et vaig dir quan vam parlar fa molt de temps de “Més enllà del somni”, que el català de l’Anna i de l’Allison resultava una mica massa formal i poc natural en relació amb el llenguatge del jovent d’aquí, però està plenament justificat. És com ha de ser.\nPel que fa al Quico. Com a estudiosa i especialista en teatre, aquí et copio una sèrie d’apunts (una petita part) sobre el diàleg teatral:\nLa paraula al teatre apareix en forma de diàlegs, monòlegs i les didascàlies o paratext, que són les indicacions diverses.\nConsiderem el diàleg com una conversa entre dos o més personatges, gairebé sempre dos. Si n’hi ha més, els altres solen actuar com una sola veu. El diàleg és representat davant dels espectadors. La comunicació, en un diàleg, ha de funcionar com un intercanvi mutu, és a dir, ha de tenir reversibilitat. Enfront del monòleg, en el qual el personatge parla amb ell mateix, o amb un personatge absent , o amb un personatge que no li pot replicar (un nadó, un cadàver). En el límit entre diàleg i monòleg podríem situar els diàlegs amb un personatge que està en un espai extraescènic (aquells espais virtuals que comentàvem), o amb un esperit que es manifesta (el pare de Hamlet). Tenim també diàlegs amb la introducció de diversos estris parlants: telèfon, contestador, vídeo. Això és més monòleg (un enregistrament que se sent d’un personatge no present no permet la reversibilitat). Parla de diverses formes d’aparèixer les paraules al teatre.\na)\tLa situació d’enunciació. Parlament dins o fora del món ficcional que es representa. Si és fora, estaríem parlant de parlaments over o superposats (termes cinematogràfics). Són els proferits per un narrador, un presentador, etc. També pot existir la introducció de la paraula escrita, mitjançant cartell, projeccions, títols, etc.\nb)\tLa procedència del parlament. La procedència gramàtica pot ser una persona o un mitjà de comunicació. També pot existir l’oralització de textos escrits (cartes, missatges, articles de premsa, etc.).\nc)\tLa visibilitat de la font sonora. Si la font del parlament és present (in) o no (off). Encara que sigui en off, es tracta de diàlegs. Tot això no qüestiona els límits del diàleg, perquè evidentment es tracta de diàlegs clars.\nd)\tL’interlocutor. Es tracta de tenir presents els torns de paraula, qui domina la conversa, interrupcions, diàlegs que se sobreposen, desajustos en l’alternança.\nAlguns d’aquests elements sí que són útils, sobretot en el teatre contemporani. Però si juguem a buscar les diferències entre les converses reals i les teatrals, veurem que en el teatre tenim una forma escrita que només representa la realitat, però tot és ficció, no hi ha res espontani. La paraula té una finalitat estètica que demana una interpretació estètica del públic (destinatari últim del diàleg). El públic, que està fora de l’acció, és un element que ens allunya de la realitat i de les converses quotidianes, perquè els personatges realment a qui s’adrecen és a aquest públic, no a l’altre personatge que tenen com a interlocutor.\nAixí, les lleis del teatre no tenen la mateixa lògica que les lleis que regeixen les converses reals. Al teatre tot és artifici. El personatge A no tracta tant de comunicar amb B com de fer arribar un missatge concret a l’espectador. El diàleg al teatre té una importància filosòfica que depassa les converses quotidianes. A més, per un principi d’economia, el teatre dóna sentit a totes les frases i evita redundàncies (tan freqüents a les converses quotidianes). En canvi, té un altre tipus de redundància. Al teatre se subministren informacions supèrflues dirigides al públic (on són, antecedents del personatge), cosa que, evidentment, no passa a la vida real. En general, els primers actes de les obres teatrals estan plens d’aquests diàlegs informatius. La llei de la pertinença de la pregunta i la resposta (veritable a la vida real) no es compleix en teatre, i la impertinència o inadequació de la resposta a la pregunta pot donar més informació sobre el personatge i l’obra.\nTipus de diàlegs:\nPodem parlar de tres paràmetres per distingir els tipus de diàlegs:\n1.\tTipologia segons la funcionalitat (per què?).\n2.\t“ “ els personatges (qui? a qui?)\n3.\t“ “ l’extensió dels parlaments.\nEn funció de la mena de diàlegs que sovintegin tindrem un tipus o un altre d’obra de teatre.\n1.\tSegons la funcionalitat, trobem que el text dramàtic és pràcticament diàleg sempre (o monòleg) i aquest diàleg ha de servir per a moltes coses (acció, com són els personatges, etc.).\nTrobem diversos grups:\nPrimer grup: diàlegs de situació, que serveixen per caracteritzar un personatge o el marc on els personatges es mouen. Són diàlegs que pretenen recrear un ambient o presentar un personatge. En totes les obres hi ha diàlegs d’aquesta mena, però hi ha obres on són majoritaris (per exemple, les comèdies d’Óscar Wilde). Doña Rosita la soltera de Lorca és un altre exemple, on l’autor pretén presentar el caràcter d’una dama. També ho trobem a les obres de Txèkhov.\nSegon grup: diàlegs d’acció, que fan evolucionar la trama o clarifiquen temes de discussió. El discurs de Marc Antoni a Juli Cèsar de Shakespeare seria d’aquest tipus (porta Roma a la guerra civil).\nTercer grup: diàlegs tècnics o informatius. Serveixen per informar l’espectador dels antecedents d’una història, d’episodis anteriors a l’inici de la trama, que seran citats o evocats posteriorment. També pot informar de circumstàncies externes que els personatges ja coneixen, però els espectadors no, i necessiten fer-ho. Solen trobar-se a les primeres escenes del primer acte de moltes obres. Exemple de l’explicació de la infantesa de la Marta de Terra Baixa.\nQuart grup: Teichoscopia (visió a través de les parets). Descripció de fets o esdeveniments que estan passant en aquells moments i que un personatge veu, però l’espectador no. El terme és de la Ilíada. Soluciona problemes tècnics, de decòrum (el Neoclassicisme hi situava actes com assassinats o violacions).\n2.\tSegons els personatges. Qui parla i a qui s’adreça? Podríem establir un primer grup format per diàlegs efectius o harmònics (entre amics, entre enamorats). Solen ser diàlegs amb la comunicació en un pla d’igualtat, que vol comportar un intercanvi simètric (llargària similar en els parlaments, paral•lelismes entre els enunciats d’un personatge i de l’altre). Duos d’amor i enfrontaments afectius estarien en aquest primer grup. A. Ubersfeld posa un exemple de Romeu i Julieta. El diàleg entre els rodamóns de Tot esperant Godot seria d’aquest tipus.\nSegon grup: diàlegs conflictius i inharmònics (existeix normalment un pla de subordinació entre els personatges). Enfrontaments agressius, o on hi ha un personatge dominant. Podria ser la Lady Bracknell de Wilde.\nTercer grup: diàlegs amb un confident, amb un personatge que té per funció escoltar com un personatge principal explica els seus sentiments ocults. A. Ubersfeld ho anomena “falsos diàlegs”. Se semblen a un monòleg, perquè el personatge es confessa, però no davant l’espectador, sinó davant d’algú que pot replicar. Anne Ubersfeld en parla a Lire le théâtre III (1996) (pàg. 83 del dossier). Els confidents de vegades aconsellen, de vegades només escolten (les minyones i criats són típics confidents en el teatre). Solen ser diàlegs tècnics (que expliquen antecedents o expliciten l’implícit).\nDarrer grup: Discurs retòric pronunciat davant d’un col•lectiu. Ja hem vist un bon exemple: El Marc Antoni de Juli Cèsar.\n3.\tExtensió dels parlaments: en funció de l’extensió dels parlaments es pot diferenciar entre diàlegs tallants i breus (joc de rèpliques similars a les converses quotidianes, és el que trobem en el teatre contemporani) i que en el teatre clàssic només apareix en el moment culminant. Enfront dels curts i tallants, tenim les llargues intervencions que no reprodueixen gaire les converses quotidianes, sinó discursos, desenvolupament d’una tesi, explicacions, etc. Malgrat tot, són diàlegs. N’hi ha de totes mides (recordem Cyrano i el parlament sobre els nassos).\nUn altre element important en l’anàlisi d’un diàleg és ser capaç d’interpretar les el•lipsis en el diàleg, l’implícit (forats) que apareixen, donar sentit a les pauses, estudiar els diversos registres lingüístics que apareixen en el diàleg (idiolecte del personatge). Homogeneïtat d’estil a la tragèdia clàssica, cosa que no passa a la comèdia antiga. És a dir, a la tragèdia tots els personatges utilitzen un registre elevat, siguin qui siguin. A la comèdia antiga hi ha més registres, tot i no usar massa argot ni col•loquialismes. Això és propi del teatre contemporani i fa que l’espectador s’identifiqui més amb el personatge. En canvi, abans es volia el contrari, es volia distanciar l’espectador del personatge.\nApa, adéu, que tinc molta feinaaaaaaaaaaaaa!\nNovembre 4, 2013 a les 7:35 pm\nHoly cow, Potato! M’has estalviat haver d’explicar una pila de coses que, a més, no hauria explicat tan bé com tu. Gràcies per la matisació. No m’havia adonat que no s’entén bé, perquè de cap manera volia dir que hi ha autors als qui no els importa escriure bé els diàlegs; de fet a les entrevistes expressen tot el contrari. De tota manera no em podia estendre sobre la noveŀŀa negra que, pel que fa als diàlegs, no té gaire a veure amb la literatura juvenil, no generalment.\nFa molt temps que volia explicar això dels diàlegs de l’Anna i l’Alison perquè tenia la impressió que als lectors no els semblaven naturals. Però cap jove canadenc que ha après català al Canadà parla com els joves catalans. No és una qüestió només de formalitat, que també i molt, sinó de partir d’una cultura molt diferent.\nI, ei, el Quico estarà ben content amb les teves explicacions sobre els diàlegs teatrals! Molt interessant i totalment d’acord!\nNovembre 4, 2013 a les 7:57 pm\nQue em perdoni el Quico si alguna cosa no s’entén del tot. Són apunts de classe i hi ha algunes referències a coses anteriors.\nTambé perdoneu algunes faltes. He hagut de reconfigurar l’ordinador i el català no em surt i em converteix coses al castellà. Ho he d’arreglar.\nNovembre 4, 2013 a les 8:01 pm\nAquests estris del dimoni! Jo tinc problemes amb el bloc des que WordPress va fer els canvis i tothom te problemes.\nNovembre 5, 2013 a les 8:17 am\nHòstia! (de debò que la lliçó magistral bé que es mereix treure el sancristo gros).\nNo era suficient la reflexió oportuna i brillant de la Shaudin, que l’Anna ha completat el mini-curs amb aquests “apunts” completíssims. Garratibat, bocabadat, esmaperdut i corprès m’he quedat amb l’exposició, Anna… N’he fet un urgent copia i enganxa no fos cas que es perdés. Ja tinc llibre d’estil !! Ostres! I a més citant un dels monòlegs que entenc més aconseguits en el doble joc, la doble intenció, el més difícil de dir i no dir de tot el teatre escrit: Ciutadans, romans. No hem vingut aquí a excel·lir el Cèsar sinó a enterrar-lo. Marededéusenyor, quin luxe…. gràcies, moltes gràcies!\nNovembre 4, 2013 a les 7:02 pm\nHola Shaudin, a mi m’agrada molt llegir però no tinc res a veure amb la lingüística som biòleg. Els dialegs m’agraden molt, tant en la literatura com a les pel·lícules o al teatre. Pel que fa als diàlegs als teus llibres he gaudit molt mab ells, estan molt ben estructurats i et porten al seu món.\nNovembre 4, 2013 a les 7:39 pm\nHome, Juli, que siguis biòleg no vol dir que no puguis saber sobre la llengua.\nNovembre 6, 2013 a les 6:40 pm\nEn física, química, matemàtiques i biologia me sento més lliure de perlar-ne que de llengua, a la selectivitat vaig treure molt bona nota de tot menys de comentari de texte. M’agrada la llengua, cada dia llegeixo, però me costa més parlar de llengua que de fisica.\nNovembre 6, 2013 a les 6:55 pm\nÉs clar, Juli. Tothom se sent més còmode quan parla d’allò que coneix millor.\nNovembre 4, 2013 a les 9:17 pm\nAcabo d’aprendre força coses o potser seria més exacte dir que l’hes he repescat i refrescat. Entre el teu text, l’entrada de l’Anna Maria i la resta d’intervencions, ja no em queda res per dir . Què bé!\nNovembre 4, 2013 a les 10:12 pm\nI tot i això ens regales un comentari, Dolors. Gràcies i una forta abraçada!\nNovembre 5, 2013 a les 6:15 pm\nSubscric tot el que heu dit. M’ha agradat llegir-vos per moltes raons, però la primera i més important ha estat aprendre de vosaltres.\nNovembre 6, 2013 a les 3:58 am\nMoltes gràcies, Jordi. De segur que tu també tens a dir sobre els diàlegs perquè tu també en fas.\nNovembre 5, 2013 a les 11:59 pm\nQuico, gràcies, però només són notes, apunts. La guia per a les classes, no sempre clares per algú que no sigui jo mateixa. Amb tot, espero que alguna cosa n’hagis tret. Quant al monòleg de Marc Antoni a Juli Cèsar, és un discurs magistral. La retòrica inversa per persuadir el poble de Roma sense que se n’adonin. Fer arribar al poble un missatge concret amb un antidiscurs. Brutal.\nNovembre 6, 2013 a les 3:59 am\nSubscric pel que fa al monòleg. Magnífic!


Barcelona Dragons Triathlon: Ivet Farriols amb els BCN Dragons\nIvet Farriols amb els BCN Dragons\nAmb aquesta entrada volem oficialitzar el fitxatge de la Ivet Farriols com a entrenadora dels Dragons\nLa Ivet ens acompanyarà com a entrenadora en els clínics i altres activitats que organitzem a nivell de Club, i també serà l'entrenadora personal per tots aquells Dragons que hi estiguin interessats.\nA nivell d'entrenadora personal podeu contactar amb ella siguin quins siguin els objectius que us heu proposat per al 2014? Tant si feu trail, duatló, triatló, de curta, mitja o llarga distància,... Si us inicieu o voleu millorar els vostres resultats. Està a la vostra disposició, per assessorar-vos i guiar-vos per assolir els vostres reptes! Els Dragons gaurireu d'un 20% de la tarifa.\nPer conèixer-la us recomanem que visiteu la seva pàgina web. En l'apartat entrenaments veureu els tres tipus que proposa, parleu-ho amb ella i acabeu de decidir.\nEtiquetes de comentaris: Col_laboradors, Entrenaments, Ivet Farriols


El bloc de Sant Tomàs: Agraïment als voluntaris de la Xarxa Humana\nDimecres passat, els voluntaris que van protagonitzar la Xarxa Humana Dreams, que es va fer el 28 de maig amb motiu de la festa dels 50 anys de Sant Tomàs, van rebre un reconeixement per part de l'entitat.\nEn un acte que es va fer al Centre Ocupacional de Calldetenes, el president de Sant Tomàs, Toni Ramírez, va agrair la participació als voluntaris de l'espectacle dirigit per La Fura dels Baus que va meravellar la plaça Major de Vic. Usuaris i treballadors de Sant Tomàs van sumar esforços per portar a terme el ball aeri.\nRamírez va lliurar a cadascun dels assistents una samarreta commemorativa com a obsequi recordatori de la seva participació en la Xarxa. El dibuix de la samarreta l'han dissenyat usuaris del Taller d'expressió artística del Centre Ocupacional, i va acompanyat de la frase "Jo també hi vaig ser".\nEls voluntaris també van rebre un CD amb les fotografies que ens va deixar l'espectacle i un vídeo que recull des de la preparació fins al dia de la representació.\nI és que van ser molts dies d'assajos perquè tot sortís bé. Un mes i mig abans, els voluntaris ja van començar a practicar de manera disciplinada per aprendre's la coreografia, de la mà dels artistes de la Fura dels Baus. L'hora de la veritat va arribar el 28 de maig al matí, quan ben d'hora ja van començar a assajar enlairats per la grua. Al vespre, en el moment just en què es feia fosc, davant d'una plaça plena a vessar, va començar un gran espectacle amb música, ball, llum i colors. Amb el públic de la plaça animant sense parar tot va sortir a la perfecció i la Xarxa Humana va esdevenir tot un símbol del que representa Sant Tomàs: treball en equip per la superació dia a dia de les dificultats i dels reptes.\nEl vídeo també es va projectar en l'acte i va fer les delícies dels assistents, ja que van poder tornar-se a emocionar amb l'experiència viscuda. Posteriorment alguns dels voluntaris van dir unes paraules per recordar les seves vivències de l'espectacle i explicar els canvis positius que han experimentat gràcies a participar-hi.\nDesprés del record de l'experiència viscuda, l'acte del Centre Ocupacional va acabar amb unes fotos de grup i fins i tot van repetir per últim cop la coreografia del ball.\nMoltes gràcies, voluntaris!\nPublicat per comunicació sant tomàs a 10:07\nEtiquetes de comentaris: #50anysSantTomàs, 50 anys Sant Tomàs, La Fura dels Baus, Sant Tomàs, voluntariat, voluntaris, Xarxa humana


Carnet AM a Sant Pau de Segúries - FOR VIA, Formació Viària\nCarnet AM a Sant Pau de Segúries\nDescobreix que facil és treure't el Carnet AM a Sant Pau de Segúries amb FOR VIA autoescoles. Disposem de diversos centres a les comarques Gironines. Amb FOR VIA, tot són avantatges: aula online, formació personalitzada i facilitats de pagament. La millor opció per obtenir el Carnet AM a Sant Pau de Segúries\nTreballem una formació de qualitat i als nostres centres trobaràs un equip de professionals compromesos i dedicats al teu aprenentatge. Uns formadors amb experiència que sabran transmetre't les millors indicacions i donar-te tot el suport necessari per aconseguir el teu objectiu.Estas interessat en el Carnet AM a Sant Pau de Segúries? FOR VIA Formació Viària és la teva autoescola de confiança.


Què seria de mi si no fos per Bucaramanga? | àngel casas blog\nQuè seria de mi si no fos per Bucaramanga?\nL’altre dia vaig parlar telefònicament amb Bucaramanga. Ho faig de tant en tant. Es tracta d’una ciutat colombiana de mig milió d’habitants, a 380 km. de Bogotà, situada al nord-est del país, sobre la serralada Oriental (una branca de la serralada andina), travessada pel riu Suratà i, sobre tot, pel Río de Oro, que conserva algunes mostres valuoses d’arquitectura colonial i la casa, actualment museu, on va residir Simón Bolívar el 1828.\nNo hi he estat mai, però quan hi vagi el primer que hauré de fer serà tastar alguns plats de la gastronomia local com la pepitoria, un guisat de menuts i sang de cabró barrejat amb arròs blanc o les hormigas culonas, abundoses els mesos de març i abril. a les que se les extirpa el cap i les ales i es rosteixen directament al foc. Són molt apreciades, sembla ser, pels poders afrodisíacs que les hi atribueixen.\nDe fet, jo a penes havia sentit a parlar de Bucaramanga sinó fos que els anys 70, un grup instrumental madrileny anomenat Pekenikes va treure un tema titulat “Tren transoceánico a Bucaramanga” , que jo havia fet servir abastament com a sintonia o fons de programes radiofònics perquè tenia una percussió molt marcada i anava bé per parlar-hi al damunt. Però de cop i volta, per aquelles circumstàncies que mai no t’hauries ni imaginat, Bucaramanga s’ha fet present a la meva vida, gairebé de manera indispensable. Veuran.\nL’altre dia, com he començat a explicar, se’m va desconfigurar la programació de la TDT de la tele i com que tinc contracte amb Orange vair apel·lar al servei d’atenció al client que té el seu call center a…, Bucaramanga!. L’Ernesto, l’operador que em va tocar aquell vespre, va ser molt amable i pacient i en la mitja hora llarga que vàrem departir mentre jo, seguint les seves instruccions, desconnectava i connectava endolls i feia les diverses provatures que l’Ernesto em requeria, vam tenir temps de parlar de tot, fins i tot del Barça, del que es fa manifestar fervorós seguidor, explicant-me amb devoció el 6-0 de l’altre dia i convençut que aquesta temporada ho teníem tot al sac. És certament un gust poder confiar en Bucaramanga.\nQuan vaig acostar-me a una botiga d’Orange de la Diagonal al costat de Francesc Macià, un noia encantadora em va fer un contracte engrescador –d’oferiments i de preu– però la pobre es va equivocar de mig a mig i el va fer a nom de Bernat Decathalogne –ho juro–, nom que mai no he fet servir ni en els meus pitjors moments. Per telèfon vaig haver d’anular-ho (perquè amb la noia encantadora no hi havia manera de resoldre res, i això que es deia Cristina) i fer-ne un altre…, que també es va haver d’anul·lar perquè si bé el router i el descodificador me’l van enviar a casa, mitjançant Correus, la línia telefònica la van connectar incomprensiblement a un antic domicili. Torna a anul·lar el contracte i fes-ne un altre de nou. Les vicissituds van ser moltes i complexes i no els vull atabalar perquè, qui més qui menys, porta la seva creu en forma de companyia telefònica.\nSort de Bucaramanga. Tan bon punt vaig parlar amb l’encisadora ciutat colombiana els meus problemes amb Orange es van anar diluint com un bolado en un got d’aigua i ara sóc una persona que navega amb relativa seguretat pel mar procel·lós de l’ADSL i la televisió per cable perquès sé, n’estic segur, que tinc a Bucaramanga un Ernesto que vetlla per mi com l’àngel Marcelo vetlla pel ministre Fernández.\nNomés un petita pega sense massa importància: cap dels bumanguesos amb qui he contactat han sentit a parlar mai del “Tren transoceánico a Bucaramanga” dels Pekenikes. I això em dona un motiu més de conversa i confraternització.\nEtiquetat Bernat Decathalogne, Bucaramanga, ministre Fernández, Orange, Pekenikes, Tren transoceánico a Bucaramanga\n2 thoughts on “Què seria de mi si no fos per Bucaramanga?”\nRamon Colom ha dit:\n19 Març, 2016 a les 8:17 am\nAmb retard m’incorporo a aquest blog. Jo no era a Bucaramanga, però si a Guadalajara, a l’Estat de Jalisco, als Estats Units de Mèxic, que així es diuen oficialment. A GDL, el nom sencer es massa llarg, tenen una Rambla de Cataluña amb eñe, presidida per una còpia del Sant Jordi d’en Llimona, regalada per el President Maragall. Sota la figura del Sant te lloc el Festival de Cinema de Guadalajara que es on he estat. Com em penso alimentar periodisticament del teu blog, vull donar-te les gràcies per avançat i t’envio una bona abraçada plena d’estima i afecte.\n22 Mai, 2016 a les 3:10 pm\nAngel, la identitat d’en Bernat és real, existeix, i és concretitza en la meva persona. Jo també vaig patir algún inconvenient amb la Cristina, i vaig haver de refer els contractes de nou. Al final, tot s’arregla. Gran professional, Angel, fa anys que et segueixo.


El Servei Públic d'Ocupació Estatal, SEPE, és un organisme autònom de l'Administració General de l'Estat, adscrit actualment al Ministeri d'Ocupació i Seguretat Social. Se li encomana l'ordenació, desenvolupament i seguiment dels programes i mesures de la Política d'Ocupació, en el marc del que estableix la Llei 56/2003, de 16 de desembre, d'ocupació.\nSol·licitar cita prèvia (SEPE)\nSol·licitar cita prèvia online a través del portal del SEPE.\nPortal que unifica totes les informacions i iniciatives relacionades amb la protecció internacional. La qual engloba el dret d'asil, el refugi i la protecció subsidiària. Tanmateix, hi ha almenys dos mecanismes més que poden ser associats a la protecció internacional: el reassentament i la protecció temporal en cas d'afluència massiva de persones desplaçades.\nLa Xarxa Asil.cat és una agrupació d’entitats que treballen de forma conjunta i voluntària sense personalitat jurídica pròpia.\nRecull de normativa legal sobre l'etiquetatge a Catalunya i a l'Estat espanyol.\nAjuts al finançament de les empreses comercials\nTràmits de Comerç. Generalitat de Catalunya.\nPreguntes més freqüents sobre comerç\nPreguntes i respostes. Departament d'Empresa i Ocupació. Generalitat de Catalunya.\nEl Consorci de Comerç, Artesania i Moda atén les necessitats de tres sectors que tenen identitats pròpies clares i alhora comparteixen molts objectius. El Consorci gestiona les polítiques públiques de promoció d'aquests sectors a Catalunya, i treballa per enriquir les sinèrgies i la participació de tota mena d’institucions i actors socials vinculats amb el Comerç, l'Artesania i la Moda.\nEl Departament d'Empresa i Ocupació té competència en la tutela de les activitats de les Cambres Oficials de Comerç, Indústria i Navegació de Catalunya i del Consell General de Cambres de Catalunya, que exerceix la Secretaria General mitjançant l'Àrea corresponent.\nLa Biblioteca d'Empresa i Ocupació (Passeig de Gràcia, 105, Barcelona) té com a principal objectiu recollir, tractar i difondre la informació sobre els temes relacionats amb les àrees competencials del Departament. Forma part de la Xarxa de Biblioteques Especialitzades de la Generalitat de Catalunya (BEG) i és Biblioteca Dipositària de l'OMT.\nPublicacions sobre comerç\nComerç, artesania i moda. Generalitat de Catalunya.\nEl Servei de Suport a les Polítiques de Consum de la Diputació de Barcelona ofereix als ajuntaments adherits a la Xarxa Local de Consum un seguit d'activitats i serveis en matèria de consum.\nPer trucar des de fora de Catalunya: 902 400 012.\nPer trucar des de l'estranger: 00 34 902 400 012.\nAquest telèfon ofereix un servei de consulta les persones consumidores, a qui informa dels seus drets i deures, com també dels llocs on es poden adreçar per fer efectives les seves reclamacions, queixes i denúncies.\nEl telèfon disposa de persones especialitzades en temes de consum.\nÀrea de Salut Públic i Consum\nTelèfon: 93 402 21 43 | Fax: 93 402 24 91


QUICHE DE BRÒQUIL AMB CREMA DE PASTANAGUES I PORROS - El Tros d'Ordal\nPER LA QUICHE# 1 massa brisa fresca (la pots preparar a casa)# 400 ml de nata vegetal al gust, per exemple de civada# 250 g de bròquil# 2 pastanagues# 2 porros# 6 cullerades de llevat de cervesa en flocs# 4g d’alga agar agar en pols# Panses# Ametlles# 1 culleradeta de comí en pols# Pebre negre acabat de moldre# 1 cullerada d’oli d’oliva# 1 culleradeta de cúrcuma# 1 cullerada de suc de llimona# Sal d’herbes# # PER LA MASSA BRISA# 175g de farina (noltros hem emprat farina integral d’espelta)# 90g de margarina o oli (millor de girasol perque el gust no sigui tant intens, però si és d’oliva també queda molt bona)# 2 cullerades de llet vegetal# sal# una miqueta de sucre si voleu.\n– Escalfar el forn a 220 º C.\n– Estendre la massa sobre un motlle apte per al forn cobert amb paper vegetal i punxar la superfície de la massa i les vores amb una for\n– Estendre la massa sobre un motlle apte per al forn cobert amb paper vegetal i punxar la superfície de la massa i les vores amb una forquilla.\n– Quan el forn estigui calent introduir la massa a la part del mig i deixar que es cuini durant 3-4 minuts o fins que comenci a agafar color però sense estar totalment cuita. Retirar la massa del forn deixant aquest encès i reservar.\n– Mentrestant, coure al vapor durant 20 minuts el bròquil separat en brots, les pastanagues pelades i tallades a trossos grans i els porros nets i tallats també en trossos grans.\n– En una cassola petita barrejar la nata amb l’agar i deixar-la coure 1-2 minuts remenant sovint.\n– Barrejar en el got de la batedora la nata amb l’agar i la resta dels ingredients de la recepta excepte el bròquil cuit i la fruita seca i batre fins obtenir una crema homogènia.\n– Repartir el bròquil i els fruits sec s sobre la massa, cobrir amb la crema anterior i introduir el quiche a la part mitjana del forn deixant que es cuini a 190 º C durant 15 minuts aproximadament.\n– Retirar el quiche del forn i deixar refredar a temperatura ambient perquè l’alga qualli.\nAfegir a un bol la farina i la margarina o oli, i l’anem incorporant tallant amb dos ganivets fins que sembli molla de pa. Llavors afegim la llet vegetal i amb les mans formem una pilota, sense pastar massa.\nAmb un rodet l’estirem fins que tengui uns 4mm de gruix com a màxim (més prima si és per fer cassoletes petites). Tallem la massa del tamany que volguem (podem uitlitzar un plat, un got… per ajudar a tallar, depèn del tamany que volguem).


Dolors Marta Inge: Coca de Sant Joan\n5o gr. de mantega\nllet o aigua, la que admeti\n1 sobret de llevat de pa\nFruites confitades: taronja, meló, cireres, etc.\nPreparació:Col.loqueu la farina en forma de volcà sobre la taula. Al mig afegiu-hi el sucre, els ous, la sal, el llevat, la matafaluga i la mantega (tot a temperatura ambient).\nBarrejeu-ho bé amb els dits diluint-ho tot, afegint-hi a poc a poc la llet o l'aigua, i acabant-ho de pastar tot bé amb la farina, fins a formar una massa homogènia i que s'ens desenganxi de les mans.\nDeixeu-la reposar uns 20 minuts.\nDoneu-li forma ovalada de coca amb un corró i esteneu-la sobre una plata de forn, previament engreixada.\nColoqueu al damunt les fruites confitades, tallades a trossos, i deixeu-ho fermentar a temperatura tèbia.\nEmpolvoreu-ho amb sucre i coeu-la al forn a uns 160 graus fins que s'espongi i quedi daurada la superfície.\nPublicat per "Dolors Marta Inge" a 16.6.09


About: Imperi d'Oyo\nOliver, Roland & Anthony Atmore\nStride, G.T. & C. Ifeka\nL'imperi en la seva màxima extensió\nLondon i Nova York\nMedieval Africa 1250-1800\nWarfare & Diplomacy in Pre-Colonial West Africa Second Edition\nL’Imperi d'Oyo fou un estat Ioruba en el que és avui dia Nigèria occidental i del nord. Actualment és considerat un estat tradicional. L'imperi fou establert pels iorubes al 14è segle i va acabar per convertir-se en un dels estats africans occidentals més grans trobats pels exploradors colonials. Aconseguí la preeminència a través de les habilitats organitzatives excepcionals dels ioruba, la riquesa guanyada amb el comerç i la seva possessió d'una cavalleria poderosa. L'Imperi Oyo era l'estat políticament més important a la regió a la meitat del segle XVII i fins a finals del segle XVIII, dominant no només sobre uns altres regnes en la moderna Nigèria sinó també sobre altres regnes a Benin i Togo, entre els quals el regne del poble fon o dahomey (situat en el modern Benín). (ca)\nImperi d'Oyo (ca)


Sala Puig Verd\nSala Puigverd atén a families amb nens i nenes amb lesions neurològiques que afecten al moviment i la postura. L’Objectiu és transferir el coneixement a les famílies per fer possibles els reptes particulars dels seus fills, en quan a l’aprenentatge d’habilitats motrius i personals ; al mateix temps de fer possible que esdevinguin famílies sanes i segures en la presa de decisions al llarg de la vida.\nSit up l'Alça\nSit Up l’Alça és un projecte de Salut i Educació Comunitària, que neix a Sala Puigverd l’any 2014 com a resultat d’un estudi fet al llarg de 10 anys al voltant de La Higiene de la Postura dins l’Aula Ordinària, concretament en maneres saludables de seure. Totes les taules i cadires d’una mateixa aula molt semblant en quan alçada. Tots els nens i nenes d’una mateixa classe són diferents també en alçada.\nASSOSIACIÓ CATALANA CONCEPTE HALLIWICK\n“El Concepte Halliwick és una manera d’ensenyar a les persones a participar en activitats aquàtiques, a moure’s independentment a l’aigua i a nedar (…..) els beneficis inclouen aspectes físics, personals, recreatius, socials i terapèutics” (El Concepte Halliwick 2010. Comitè d’Educació i Recerca. Associació Internacional Halliwick (IHA).\nEls professionals de la Sala Puigverd son conscients de que el coneixement propi és limitat i que només es complementa amb el saber de l’altre. Es per això que creuen i aposten pel reciclatge continu i l’enriquiment amb aportacions que poden arribar de les àrees de coneixement que tinguin a veure amb l’objectiu de la Sala Puigverd.


El líder dels ultres russos ofereix asil a Puigdemont\nVladimir Zhirinovsky ha declarat estar a favor de la independència de Catalunya per aconseguir la desintegració d'Europa\nper Andreu Varea dijous, 14 de novembre 2019 - 07:13h\nVladimir Zhirinovsky, el líder dels ultranacionalistes russos, ha oferit asil a Carles Puigdemont | Cedida\nVladímir Zhirinovsky, el líder del Partit Liberal Democràtic de Rússia, ha oferit —en declaracions a 'El Periódico'— asil a Carles Puigdemont al seu país per fugir d'Europa en cas que es tramiti l'euroordre de detenció. «Si vol venir a Moscou, que vingui; aquí pot viure com vulgui, pot donar classes sobre la Història europea a l'Institut de Civilitzacions».\nEl seu cognom és un dels més repetits aquests dies als mitjans espanyols per la seva presumpta vinculació amb el procés catalanista. Tal com publicava Catalunya Diari ahir, Zhirinovsky hauria adoptat un rol d'intermediari per aconseguir el govern rus donés suport a la declaració unilateral d'independència (DUI), segons figura en la investigació del jutge Joaquín Aguirre.\nEl dirigent ultranacionalista, d'altra banda, assegura que «no» coneix «personalment» a l'expresident de la Generalitat ni a cap altre exmembre de Govern català. No obstant això, assenyala que serien rebuts amb total disposició i «plaer». El polític és conscient de la importància de la sentència i de la vigència després del dictamen del magistrat Llarena, així com de l'opinió d'Europa envers la qüestió de la immunitat dels presos i els fugats. Això, però, no evita que es posicioni d'acord amb la causa independentista.\nAlterar Europa i Amèrica, l'objectiu de Zhirinovsky\n«Quin judici hi pot haver? Són un poder legal, van assolir la majoria en el referèndum; s'ha de concedir la independència a Catalunya; i a València també, si la volen; i als bascs, i Madrid es quedarà sol, el mateix que a Gran Bretanya, quan s'independitzi Escòcia o Irlanda del Nord, Londres es quedarà sol; són territoris arrabassats», opina Zhirinovsky. Ara bé, cal dir que el líder dels ultranacionalistes —que professa una narrativa populista i xenòfoba— defensa Catalunya perquè la «desintegració d'Europa» el beneficia.\n«A vosaltres us va beneficiar la desintegració de l'URSS i avui advocarem per la desintegració d'Europa, per la desintegració d'Amèrica, que tot el món vagi a la catàstrofe», justificava l'any 2017 en una entrevista. «Occident va reconèixer la desintegració de l'URSS (...) i li costa donar la de Catalunya».\nLa narrativa del seu discurs\nL'histrionisme i el discurs bel·ligerant són dues característiques que podrien definir la política de Zhirinovsky i la seva formació. El Partit Liberal Demòcrata de Rússia conforma l'oposició amb 40 diputats a la Duma Estatal, un òrgan públic que veta sistemàticament les forces dissidents que contradiuen el govern de Vladimir Putin. En diverses ocasions ha sigut focus polèmic i mediàtic per haver agredit periodistes a la via pública o haver llançat aigua a altres membres de la cambra.\nRússia Carles Puigdemont


Inauguració Exposició Art en Femení i lectura del manifest de Bruixes – Bruixes\nInicioInauguració Exposició Art en Femení i lectura del manifest de Bruixes\nEl dijous 9 de Març a les 20h a l’Auditori Barrades, amb motiu del Día de la Dona Treballadora, s’inaugura l’exposició col·lectiva de l’Art En Femení.\nLes obres són fetes per noies i nois d’institut de la ciutat de L’Hospitalet, entre elles també hi serà el nostra super photocall per a qui vulgui fer-se fotos.\nA més tindrem el gran privilegi de llegir un manifest que hem elaborat amb tot el nostre cor, a continuació el podeu llegir:\nCommemorem un any més un nou 8 de Març, Dia Internacional de la Dona Treballadora. Una data que no ens ofereix res per celebrar, sinó un motiu més per lluitar. En els temps que ens ha tocat viure, som testimonis dels atacs continus contra els drets i les llibertats de les dones. Des del feminisme continuem lluitant per avançar en la igualtat real i efectiva entre dones i homes, i volem aconseguir que aquesta lluita sigui una bandera de tota la ciutadania.\nTotes tenim al cap a les 16 dones assassinades pel masclisme durant el temps que portem del 2017, però totes sabem que això és només la punta de l’iceberg que es veu de la violència que patim totes les dones, pel simple fet de ser dones.\nLes dones som les que patim la desigualtat salarial, la discriminació per accedir a un treball, la precarietat en l’estabilitat laboral, la necessitat de demostrar doblement les nostres capacitats, les dificultats per accedir a llocs de direcció i trencar l’anomenat sostre de cristall, o l’assetjament sexual.\nSom conscients que els contractes laborals parcials i més precaris són assignats, majoritàriament, a les dones i, en conseqüència, patim unes condicions laborals molt més precàries i tenim una remuneració molt inferior. En aquest sentit, les retallades en els serveis socials com l’ajuda a la dependència, precaritzen aquest servei i, a més, ataquen directament a la qualitat de la vida de les dones, ja que han provocat una reorganització del treball de cures, que recauen principalment en les dones.\nCal destacar el paper de les dones immigrants, que són les més vulnerables. Dones que migren per poder sobreviure, i es troben exposades a patir explotació laboral, sumant una doble discriminació, el fet de ser immigrant i de ser dona. Aquestes dones pateixen diàriament la discriminació i la violència masclista caracteritzada per constants abusos i assetjament sexual.\nDenunciem també que aquestes desigualtats laborals potencien les violències dins de les llars, ja que segons les estadístiques, més de la meitat de les dones maltractades es troben en atur.\nDes de l’Associació Feminista Les Bruixes reclamem un compromís amb la lluita feminista, recolzant les demandes feministes i donant facilitat i recolzament a les organitzacions que lluiten pels drets de totes les dones.\nCom va dir Simone de Beauvoir «El feminismo es una forma de vivir individualmente y de luchar colectivamente«. I per això, LLUITEM JUNTES, COMPANYES!\nComptem amb vosaltres per aquest moment tan especial! La lluita feminista mai acaba companyes!


Mas: "La pitjor de les respostes davant la sentència són les eleccions"\nBarcelona. Dilluns, 23 de setembre de 2019. 10:02\nActualitzat Dimecres, 2 d'octubre de 2019. 13:33\nL'expresident de la Generalitat, Artur Mas, ha assegurat que "la pitjor de les respostes a la sentència de l'1-O són unes eleccions". "Excepte que se'ns plantegi que es farà quelcom diferent del que estem fent ara", ha matisat.\nEn una entrevista a Els matins de TV3, Mas ha qüestionat aquesta via després del judici als presos destacant que "si a mi no m'expliquen què hi ha després de les eleccions, per a què s'han de fer?". Sobre aquest hipotètic escenari d'eleccions catalanes, l'expresident ha reiterat que no li fa "grans ganes" de tornar a liderar la política, però que alhora no es descarta "per la situació que estem vivint". "Em sento corresponsable del que està passant", ha afirmat.\n"La desobediència institucional no és efectiva"\nMas, que "desgraciadament" pensa que no hi haurà condemna absolutòria als líders independentistes, ha considerat que hi ha tres vies com a resposta a la sentència. En primer lloc, una via jurídica perquè, segons l'expresident, "el judici no acaba aquí i es portarà el cas als tribunals europeus", una via ciutadana amb mobilitzacions i una via institucional, però aquesta "no pot ser la desobediència", ha insistit.\nEn aquest sentit, Mas ha subratllat que "la desobediència institucional és un antagonisme, no és efectiva". Ha argumentat que la institució està en mans de milers de persones que han de tramitar documents i això fa que "acabin passant per l'adreçador del sistema judicial espanyol". En referència al pols de Torra amb el TSJC per la retirada de la pancarta a favor dels presos, Mas remarca que "Torra se la juga perquè si l'inhabiliten deixarà de ser president i probablement aniríem a un escenari electoral a Catalunya".\nMas es diferencia de Borràs sobre els presos i les eleccions\nPreguntat si està a favor que els presos polítics tornin a encapçalar les llistes a les eleccions del 10-N, Mas ha dit que no hi té inconvenient i ha afegit que es tracta d'un gest simbòlic que dona el missatge de "lluita contra la repressió". Mas dona per fet que no podran exercir de diputats al Congrés però ha afegit que no és un problema perquè, en aquests casos, corre la llista i el seu lloc l'ocuparà una altra persona.\nUna posició contraposada amb l'opinió personal de la portaveu de JxCat al Congrés, Laura Borràs, que creu que seria millor que els presos polítics no formin part de la llista a les eleccions del 10 de novembre.\nPDeCAT, JxCat i la Crida\nArtur Mas ha avisat que seria "gairebé inadmissible" un trencament entre l'espai del PDeCAT, JxCat i al Crida. "Seria un dels grans decebuts i no em quedaria callat". L'aposta de Mas és convertir JxCat en un partit integrador i, si no és possible, l'expresident assenyala com a "solució alternativa" que hi hagi dos partits, PDeCAT i la Crida, que es presentin en coalició a les eleccions com va fer durant molts anys CiU.\nMas s'ha mostrat sorprès per les "disfuncions" en aquest espai i ha considerat que no seria tan difícil si hi hagués voluntat integradora. "Es necessita organització i comandament clar", ha conclòs.\nEleccions 10-N Torra replica a Iceta: és el govern del PSOE el que ha fet fallida El Nacional


Mishima, Els Amics de les Arts i Love of Lesbian, al festival Anòlia 2012\nIgualada serà un altre epicentre del pop indie català. Del 7 al 28 de juliol hi actuaran catorze grups, entre els quals La Iaia, Nyandú o Txarango\nEFE Barcelona Actualitzada el 02/07/2012 15:57\n260x366 Txarango / ARA / ÀLEX CARMONA Txarango / ARA / ÀLEX CARMONA\nMishima, Txarango, Love of Lesbian, Els Amics de les Arts i La Iaia són algunes de les bandes que actuaran en el Festival Anòlia 2012, que se celebrarà entre el 7 i el 28 de juliol a Igualada (Anoia), segons ha informat el Grup Enderrock, que organitza el certamen.\nEl festival aposta per "el nou pop català", segons el director del grup, Lluís Gendrau. L'ha ratificat l'alcalde d'Igualada, Marc Castells, que ha destacat "el salt cap endavant" que suposa l'entrada de nous patrocinadors.\nLa cita d'Igualada arrencarà dissabte dia 7 amb el concert gratuït d'Els Amics de les Arts i es tancarà el 28 de juliol amb el concert de Love of Lesbian.\nEl cap de setmana del 26 al 28 de juliol es concentraran els concerts d'Acousters, Terratombats, Txarango, Nyandú, La Iaia, Mishima i Love of Lesbian dins del festival Anòlia Estrella Damm.\nA més, l'Anòlia al Carrer oferirà música gratuïtament als carrers d'Igualada amb els concerts dels Amants de Lulú (11 de juliol), Gospel Colours (13 de juliol), Chikiboom (14 de juliol), Amelie (18 de juliol), Kokodillos (20 de juliol) i The Hot Swing Machine (21 de juliol).


El profesor de persa - Auditori de Castellar del Vallès\nFrança, 1942. Gilles és arrestat pels soldats de les SS juntament amb altres jueus i enviat a un camp de concentració a Alemanya. Allà aconsegueix evitar l’execució en jurar als guàrdies que no és jueu, sinó persa. Gràcies a aquesta estratagema, Gilles aconsegueix mantenir-se viu, però haurà d’ensenyar un idioma que no coneix a un dels oficials del camp, que té interès a aprendre’l. Alhora que la relació entre ells augmenta, les sospites dels soldats van creixent.\n2021-03-14 18:30 2021-03-14 20:37 Europe/Andorra El profesor de persa França, 1942. Gilles és arrestat pels soldats de les SS juntament amb altres jueus i enviat a un camp de concentració a Alemanya. Sala principal Auditori de Castellar del Vallès\nDirecció: Vadim Perelman\nRepartiment: Nahuel Pérez Biscayart, Lars Eidinger, Leonie Benesch, Jonas Nay, David Schütter, Luisa-Céline Gaffron, Alexander Beyer, Giuseppe Schillaci, Peter Beck, Andreas Hofer, Nico Ehrenteit, Marcus Calvin, Mehdi Rahim-Silvioli, Ingo Hülsmann, Felix von Bredow, Antonin Chalon, Serge Barbagallo, Pascal Elso, Elena Stetsenko, Gennadiy Fomin, Alexander Starchenko, Alexandr Zhdanovich, Anton Zhukov, Svetlana Anikey, Anastasia Gudei, Veronika Buslaeva, Elena Girenok\nPremis: Gran Premi del Públic al Festival de Sevilla 2020 i Millor muntatge al Festival de Valladolid – Seminci 2020\n“Un gran viatge cinematogràfic i panoràmic que mescla hàbilment suspens, riures i llàgrimes”.\n“Perelman ha aconseguit fer una pel·lícula que es gaudeix molt (...) Té molts elements que recorden les velles pel·lícules de guerra britàniques, amb l’habilitat de mesclar una història còmica amb el conflicte”.