Equip Ciclista Pinturas Grimaldo, P.C. Bons Amics: d’octubre 2009\nLa Montserratina a Piera, 25 d'octubre de 2009\nL'última sortida de la temporada de la P.C. Bons Amics s'ha fet a Piera, fent 94 quilòmetres. S'ha anat per Sant Sadurní i tornat per Esparraguera, amb el turó de les Mates de 3a categoria com a únic port puntuable pel premi de la muntanya.\nHa estat un matí de germanor, els 19 companys han gaudit de la sortida, ja que totes les classificacions estaven decidides (regularitat, muntanya, equips i combinada). El proper 28 de novembre es farà el sopar per celebrar aquesta temporada que va començar l'1 de març (també amb una sortida a Piera) i on s'entregaran tots els trofeus als socis.\nEls més matiners a la sortida: Carlos, Juan, Felipe i Jaime\nPujant el Congost el Carlos i l'Andrés Aguilera de Sant Feliu, el vaig tenir com a corredor en la meva època de director\nPer darrera venien el Juanmi, Juan, Jaime i Felipe\nCamí de Gelida: Jaime, Felipe i Sebas\n1r reagrupament a la sortida de Gelida: Manolo (que portava la furgo), Jesús, Juanmi, Carlos, Sebas i Jaime\nArribant a Sant Sadurní ens hem trobat amb l'Antonio, el Pere (que no es veu) i el Rafa de Sant Vicenç. L'Antonio, havia corregut amb el Joan Gálvez i va ser, juntament amb el seu pare, el Miguel, els que em van iniciar en el món de la competició en juvenils. Ja ha plogut des de llavors\nTambé ha plogut des de que es va fer aquesta foto (està posada en el restaurant la Cantina, on vam esmorzar). És el Madrigal amb el mallot groc, rebent un trofeu de la Copa Generalitat. El que li entrega se sembla a l'Eddy Merckx\nAcabant d'esmorzar: José Luís, Pep, Juanmi, Carlos, Sebas, Josep Franquet, Jordi Franquet, Juan, Santi, Emilio, Manolo, Jesús, Joaquim, Felipe, Manel, Josep Gómez, Galo i Demetrio\nEls germans Franquet: Josep i Jordi. L'extintor tenia la revisió passada\nSortint d'esmorzar: Demetrio, Galo i Joaquim\nEl Juan volia agafar la moto\nEls primers de la general de la muntanya: Jaime 4t, Sebas 3r, Juanmi 1r (a veure si et compres la nova equipació), Jesús 2n i Manolo amb el seu cinturó Dionisio & García\nManel, el veterà de la Penya amb 76 anys i, l'Emilio\nReagrupament d'Olesa: Santi, Jesús, Manolo, Jaime i Demetrio (ell, és el que fa el web de la Penya)\nFoto de família: Emilio, Demetrio, Galo, Josep Gómez, Juanmi, Manel, José Luís, Jaime, ?, Manolo, Carlos, Joaquim, Sebas, Felipe, Santi, Juan i Jesús. els germans Franquet i el Pep tenien presa i van marxar abans\nL'equip guanyador: Demetrio, Carlos, Manel (que també ha guanyat la regularitat), Jesús i Santi. Falta l'Arteaga que no va venir\nEl Manel té problemes en la pell amb el sol, per això es protegeix. Per darrera l'Emilio, Santi i Juan\nAixò s'acaba: Sebas i Felipe per Sant Andreu de la Barca\nJaime Delgado (o Prim, segons es vulgui), Jesús, Joaquim i Manel\nConcentració de cotxes antics. El primer és l'ideal per a les curses: pot portar 15 corredors amb les seves bicis. Eh! que porta cinturó i tot\nI l'últim reagrupament a l'entrada de Sant Vicenç: Galo, Joaquim, Pep, Jaime i Emilio\nEntrada a Sant Vicenç\nI com manem els cànons, la "cerveseta" després de la sortida: Joaquim, Josep, Sebas, Jaime i José Luís\nAlgun dia d'aquests, potser dormo i tot!\nPublicat per Equip Ciclista Pinturas Grimaldo a 3:38 3 comentaris:\nHerois de la vida\nEl passat, solejat i fred diumenge es van disputar a Pallejà, per segon any consecutiu, dues curses ciclistes valedores pel Campionat de Catalunya: una de ciclisme adaptat i, una altra, de tàndems per a cecs i deficients visuals. Perfecta organització a càrrec del CC Pallejà amb l’ONCE.\nEn la primera varen participar 6 corredors, classificant-se tots 6, fent 20 quilòmetres a una velocitat mitjana de 26,62 km/h. En la de tàndems varen sortir 19, classificant-se 16, a una velocitat mitjana de 35,86 km/h.\nLes curses van ser molt emotives, sobretot veient aquests autèntics herois què, amb les seves limitacions, s’espeteguen de valent gaudint d’un esport tant dur com és el ciclisme.\nPerdoneu amb els noms, molts no els posaré perquè no els conec, si algú em pot dir els seus noms, els posaré.\nCursa de ciclisme adaptat, excepte ells, crec que no ens podem imaginar com ha de ser dirigir un vehicle com aquest\nManetes de canvi, frens... el porten a les bieles, cadascú de la manera que millor els pot anar. Les cares ho diuen tot: l’esforç, el patiment, el gaudiment...\nL’Aleix i el Manuel van fer tota la cursa junts A aquesta altura del terra les coses es veuen molt, molt diferents\nRoger Puigbo del Atlètic Vic, el guanyador final\nAleix Brito, Manuel Heras i Oscar Lanza (3r) després de la cursa. Els dos primers són de Girona i em van dir amb un somriure en els llavis que no entrenen, els que ho fan surten amb un masteler amb una bandera perquè els pugin veure\nEls tàndems preparats per a la sortida\nEn la primera volta el pilot ja s’havia tallat, encapçalant el grup els campions d’Espanya\nEl grup perseguidor, van sortir 3 tàndems de fèmines\nLa guapa Rosmary va venir a veure la cursa, l’any que ve li agradaria poder portar un. Darrera seu el Felix García Casas, ex-professional i ara el tècnic que s’encarrega dels tàndems en l’ONCE\nLa compenetració és fonamental, que difícil ha de ser poder agafar les corbes, atacar... sense veure què és el que passa o per on vas\nSortint d’una de les corbes del circuit, que en tenia dos, pujaven i baixaven pel mateix carrer amb una rotonda a cada punta. Els clops i les tapes del clavegueram no ajuden\nL’entrada a la mateixa rotonda amb el Juanjo Méndez i el David González. Al Juanjo li falta una cama i un braç, el David porta una cama ortopèdica: impressionant!\nPunxada i canvi de roda del darrera. L’organització tenia 3 punts amb rodes de recanvi en el circuit. L’alcalde de Pallejà ho veu de prop\nEls 4 capdavanters, el tàndem de David Blanco i Jaume Morales van patir una punxada i van ser capaços de tornar a empalmar al davant, els quals, no anaven precisament parats\nSegona punxada del mateix tàndem. Veient que la roda no els anava bé i que la que quedava de recanvi la podrien necessitar en Blanco i Morales es van estimar plegar i deixar-los la roda per si la necessitaven. Esportivitat abans que tot\nLes cares parlen per si soles. No porten parafangs al darrere, és el senyal de trànsit\nSortint de la corba\nUn dels atacs del grup capdavanter. Fixeu-vos en les mànigues i els mitjons del primer tàndem del grup\nIgnasi Sánchez de Sant Celoni, el tercer participant com a disminuït físic\nEl grup amb alguns doblats passant per meta. Us sonen els àrbitres?\nEl cansament ja era gran acabant la cursa\nEsprint final a meta. Guanyadors Enrique Porto i David González, segons David Blanco i Jaume Morales i tercers Roberto Macia i Pedro Rodríguez, el 4t tàndem que anava en l’escapada va trencar una de les cadenes (en porten 2) a 3 voltes pel final\nArribada a l’esprint del Juanjo Méndez i el Ramón Álvarez\nAntoni Manzano, company de feina de la Mari, amb l’Alex Rovira\nGermanor al final de la cursa\nEls guanyadors de ciclisme adaptat: Jordi Madera 2n, Roger Puigbo 1r Oscar Lanza 3r\nEls guanyadors de disminuïts físics: Ignasi Sánchez 3r, Juanjo Méndez 1r i Ramón Álvarez 3r\nGuanyadores de fèmines: Ana López i Beatriz Escribano de Granada\nEl tàndem guanyador: Enrique Porto i David González de Madrid\nPublicat per Equip Ciclista Pinturas Grimaldo a 19:55 4 comentaris:\nEl Prat de Llobregat, 4 d'octubre de 2009\nGeneral real oficiosa de la Xallenge de Veterans, ...\nSant Vicenç dels Horts, 27 de setembre de 2009. 2a...\nSant Vicenç dels Horts, 27 de setembre de 2009. Pa...


Els caragols tornen a formar part de la gastronomia de la Fira de l'Oli i les Garrigues\nEnguany l'acció solidaria de la Fecoll es destinarà a l'Associació Grup d'Esplai Apassomi que té com a objectiu facilitar la participació d'infants en risc de vulnerabilitat, en les activitats de l'entitat de lleure borgenca\nfira oli els part gastronomia formar\n#TerritoriAplec de la Fecoll ha tornat a la Fira de l'Oli i les Garrigues ©Fecoll\nEl projecte #TerritoriAplec de la Fecoll ha tornat a l'ecenari de la Fira de l'Oli Qualitat Verge Extra i les Garrigues desprès del parèntesi sanitari i preventiu de la COVID. Aquest dissabte membres de la Federació de Colles de l'Aplec del Caragoll de Lleida (Fecoll) s'han possat el delantal i han preparat seixanta quilos de caragols, ven situats en el passseig del Terrall.\nUn nombrós públic ha visitat l'espai de les colles lleidatanes i ha pogut saborejar el producte més representatiu de la gastronomia de terres lleidatanes, a un preu simbólic i solidari de tres euros. El tast ha comptat amb la col·laboració de l'Ajuntament de les Borges Blanques, i la Fira de l'Oli de Qualitat Verge Extra i les Garrigues.\nEnguany l'acció solidaria de la Fecoll es destinarà a l'Associació Grup d'Esplai Apassomi una entitat de les Borges Blanques que es dedica a l’Educació en el Lleure per a infants i joves. La iniciativa té la voluntat de finançar la participació d'infants en risc de vulnerabilitat, en les activitats de l'entitat de lleure borgenca.\nLes caragolades populars formen part de l'estratègia #TerritoriAplec de la Fecoll, que celebra activitats arreu de la província per aprofitar els fluxos de visitants i, alhora, donar suport i dinamitzar altres esdeveniments i espais de les Terres de Lleida. En aquest cas impulsa el programa #AplecSolidari amb fins socials, promogut per les colles de la festa lleidatana i compta amb el suport de la Diputació de Lleida i el Patronat de Turisme de les Terres de Lleida "Ara Lleida"; Celler Raimat; Cooperativa El Soleràs; Caragols Almacelles; els forns lleidatans Bon Blat, Llaràs i M. Serra; Ilerda Serveis i Míster Plat Càtering.\nLa recaptació de la caragolada es destinarà a subvencionar la inscripció a les activitats programades per Associació Grup d'Esplai Apassomi durant el 2022, perquè el màxim de nens i nenes en situació de vulnerabilitat hi puguin participar, independentment dels recursos eonòmics de les seves famílies.\nL'Associació Grup d'Esplai Apassomi és una entitat sense ànim de lucre de les Borges Blanques que es dedica a l'educació en el lleure dels infants i joves. Amb més 32 anys d'història, la seva missió és la d'aprofitar el temps d'oci com a moment educatiu; un temps en el qual els més petits i adolescents poden adquirir una sèrie de valors, actituds i hàbits que els ajudaran en la 'difícil tasca' de fer-se grans.


Turisme Benirredrà - Saforturisme\nRodejada per Gandia accedirem a ella des de València per la N-332, per agafar la CV-686 i eixir cap a Real de Gandia/CV-60/L’Olleria/ Gandia (Sud).\nLa segona semana de gener té lloc el Porrat de Sant Antoni. En març, festes en honor a Sant Josep, les Falles. Entre el 10 i el 13 d’agost tenen lloc les Festes Majors en honor de Sant Llorenç, de la Mare de Déu del Carme, de Sant Lluís i del Sagrat Cor. Es fan cercaviles, cordades i processons.\nMalgrat el seu volum, la població compta amb fites de l’arquitectura com el col·legi de les Esclaves, d’estil eclèctic, mescla de modernisme i neogòtic amb pinzellades mudèjars. A més, tenim la Casa Gran, símbol de l’antic poder feudal i hui emprada com a restaurant, i l’Església de Sant Llorenç començada a construir el 1574.\nLa segona setmana de gener Benirredrà és cita ineludible a la comarca: té lloc el Porrat de Sant Antoni i s’ompli d’activitats culturals i paradetes de menjars, artesania… així com de jocs tradicionals i la crema de la Foguera.\nGentilici: benirredrana, Benirredrà


COSA by Petiso - 8-8-2009\nProgramació del dia 8-8-2009\nNomés a partir de la data 8-8-2009\n15:40 (tv3) El passatger 57\nEL PASSATGER 57 (Passenger 57)\nProducció: Paulson, Rich i Sellers per a Warner Bros., 1992 (Estats Units)\nDirecció: Kevin Hooks\nGuió: David Loughery i Dan Gordon\nFotografia: Mark Irvin (color)\nIntèrprets: Wesley Snipes (John Cutter), Bruce Payne (Charles Rane), Tom Sizemore (Sly Delvecchio), Alex Datcher (Marti Slayton), Bruce Greenwood (Stuart Ramsey), Robert Hooks (Dwight Henderson)\n15:40 (tv3cat) Platillos volantes\n17:10 (tv3cat) Plaga a la ciutat\n17:15 (tv3) Plaga a la ciutat\n21:45 (tv3cat) Allò era vida!\n21:45 (tv3) Allò era vida!\n22:05 (33) Dies d'agost\nProducció: Benecé Produccions. Una iniciativa del Màster en Documental de Creació de la Universitat Pompeu Fabra. En producció associada amb Televisió de Catalunya. Amb la participació de Televisión Española, IRUSOIN i amb la col·laboració de ICAA, ICIC i Catalan Films and TV.\nDirecció i guió: Marc Recha/ Durada: 93'\nMúsica original: Pau Recha, Fina La Ina i Borja de Miguel\nIntèrprets: David Recha (David), Marc Recha (Marc), Mariona Ordóñez (L'autostopista), Pere Subirana (El Guarda Forestal-Trompetista) i Fina Susín (La cambrera del Càmping)\nAtabalat després de mesos de feina buscant material per escriure sobre una època de la que sovint parlava un periodista, en Marc truca al seu germà David i se'n van uns dies de vacances. Però en Marc no pot desconnectar i en David se l'endú més al sud, on diuen que hi ha un lloc on ve gent de molt lluny a pescar un peix que té bigotis com un gat. Sense saber-ho, els dos germans s'endinsen per un paisatge desconegut on el seu avi va passar moltes peripècies, trobant-se amb uns personatges a la deriva que els submergiran en un paradís perdut. Tots els personatges de la pel·lícula són reals i en cap cas s'ha fet una caracterització especial per tal d'encabir-los en la dinàmica de la història. Ells i elles són com són, personatges errants captats en el seu àmbit natural per una càmera que ha procurat, en tot moment, ser fidel a la seva realitat. Cal apuntar que cap dels personatges, excepte David Recha, no té experiència com a actor i que la seva actuació neix, doncs, de l'experiència vital de cadascun d'ells i s'alimenta de la mateixa vida.\n23:40 (33) Robocop\n00:45 (tv3cat) Dies d'agost\n01:35 (tv3) Vacances en família\n02:40 (300) CITA D'AMOR\n03:40 (tv3cat) Allò era vida!\n05:25 (300) El llaç sagrat\n09:00 Els parcs nacionals dels Estats Units - Grand Canyon\n09:55 Azalai - Azalai\n10:45 Món natural - Secrets of the Mayan underworld\nL'any 1841, l'intrèpid explorador John Lloyd Stephens va colpir el món amb la seva descoberta de tota una civilització antiga amagada durant segles a les selves de malesa inextricable de l'Amèrica Central. A la vegada es va adonar d'una cosa dels maies curiosa i singular. A diferència d'altres grans civilitzacions, com ara els romans i els antics egipcis, l'imperi maia no va aflorar a la riba d'un gran riu. Els maies creien que les piscines d'aigua dolça, els cenotes, escampades per tota aquella zona eren portals secrets que conduïen a l'inframón. Efectivament són portals, però més aviat porten a un increïble sistema laberíntic i subterrani de rius. La tecnologia moderna ha permès explorar més a fons aquests cenotes i ha posat al descobert un món de cavernes tortuoses, rius subterranis i entrades fosques farcides d'estalactites, estalagmites, ratpenats i algunes espècies molt antigues. Però, com es van formar aquestes vies subterrànies? Un misteri que tot just ara es comença a reconstruir i on hi ha implicats el naixement i la mort d'un escull coral·lí i l'impacte d'un asteroide colossal que va acabar amb els dinosaures. Ara començarem a entendre la història verdadera del Yucatán i la manera com es va alçar la civilització maia.\n11:40 Cròniques de l'oceà\n11:55 Terminator: les cròniques de Sarah Connor - Cap. 10 Samsó i Dalila\nTERMINATOR: LES CRÒNIQUES DE SARAH CONNOR explica la història de Sarah Connor (LENA HEADEY) quan decideix deixar de fugir i començar una ofensiva contra un enemic en constant evolució tecnològica. Al final de "Terminator 2: El judici final", Sarah liquida el Terminator que ha vingut del futur per matar el seu fill adolescent. Ara ella i John (THOMAS DEKKER) es troben sols en un món molt perillós i molt complicat. Són fugitius de la justícia i saben que els poden atacar en qualsevol moment més enemics del futur i també del present. Sarah confia poder aturar l'imminent apocalipsi i canviar el destí de John. John supera l'escepticisme inicial per la causa de la seva mare i comença a fer els primers passos per encarar el seu rol com a salvador de la humanitat. Sarah continua la seva lluita en solitari per salvar el món, mentre John es troba atrapat entre la seva valenta protectora, la ciborg Cameron(SUMMER GLAU), bonica però potencialment perillosa, i una nova amiga, Riley (LEVEN RAMBIN), que representa la llibertat però alhora un risc per a la seva seguretat. La vida dels Connor s'intensifica a mesura que les diverses relacions es qüestionen i el present i el futur comencen a confluir. Quant de temps es podran amagar de Skynet? I quin impacte ha tingut l'arribada de Derek Reese (BRIAN AUSTIN GREEN), l'oncle de John, en la vida i la lluita de la família? Que potser Derek abusa de la seva hospitalitat? A més, l'agent de l'FBI James Ellison (RICHARD T. JONES) s'ha passat al bàndol dels creients després d'haver-se salvat de la ira del robot Cromartie (GARRET DILLAHUNT); ara més que mai, Ellison vol saber la veritat. Per acabar-ho de complicar apareix Catherine Weaver (SHIRLEY MANSON), la directora executiva de ZeiraCorp i una persona que potser sap on trobar les respostes que busca Ellison. A l'estrena de la segona temporada, John, trasbalsat per l'explosió del jeep el dia del seu 16è aniversari, es veu obligat a afrontar tot sol la realitat del seu destí. Confós, l'agent Ellison se les ha de veure amb les seves pròpies conviccions i també amb altres agents de l'FBI després de la massacre de Cromartie. Escrit per: Josh Friedman Dirigit per: David Nutter\n12:40 Terminator: les cròniques de Sarah Connor - Cap. 11 Automatització per tothom\nTV3 ofereix un altre capítol del programa "La salut, al cistell", que presenten Marcel Gorgori i Màbel Martí. La convidada serà la cantant cubana Lucrecia. Últimament ha gravat dos discos que encara han de sortir a la venda: "La casita de Lucrecia", de cançons infantils, i l' "Álbum de Cuba". Els productes destacats seran: maduixa del Maresme, gamba de Palamós, formatge d'Urgèlia. El programa visitarà un hivernacle on es cultiva maduixa a Sant Cebrià de Vallalta (Maresme), mostrarà com es fa una subhasta de gamba a Palamós i ensenyarà l'únic formatge amb Denominació d'Origen Protegida de Catalunya, l'Urgèlia, produït per la cooperativa del Cadí. La Màbel anirà a comprar amb la Lucrecia al Mercat de la Merçè de Barcelona. El tema monogràfic serà: la carn. S'ensenyarà com distingir els tipus de carn i es descobrirà quines son les carns preferides dels catalans. També, pel que fa al bestiar, es mostraran les diverses races autòctones, com la vedella bruna dels Pirineus, la Vaca de l'Albera i la Pallaresa. O les ovelles autòctones: la ripollesa, la xisqueta i l'aranesa i un tipus de cabra, la Blanca o de Rasquera. A més de les diverses races de pollastre.\n15:40 Tarda de cine - El passatger 57\nEL PASSATGER 57 (Passenger 57) Idioma versió original: anglès Producció: Paulson, Rich i Sellers per a Warner Bros., 1992 (Estats Units) Direcció: Kevin Hooks Durada: 82 minuts Guió: David Loughery i Dan Gordon Fotografia: Mark Irvin (color) Música: Stanley Clarke Intèrprets: Wesley Snipes (John Cutter), Bruce Payne (Charles Rane), Tom Sizemore (Sly Delvecchio), Alex Datcher (Marti Slayton), Bruce Greenwood (Stuart Ramsey), Robert Hooks (Dwight Henderson) Charles Rane és un terrorista que ha protagonitzat quatre atacs espectaculars i s'ha deslliurat de tots els intents de captura gràcies a la seva habilitat. Segresta un avió, però aquesta vegada no comptava que entre els passatgers hi ha John Cutter, un agent antiterrorista.\n17:15 Pel·lícula - Plaga a la ciutat\nPlaga a la ciutat\nL'any 2003, Toronto, al Canadà, va estar a punt de convertir-se en el centre de la primera pandèmia del segle XXI. Un metge i diverses infermeres volen fer saltar l'alarma quan els comencen a arribar pacients amb els símptomes d'un virus misteriós i mortal. En total, es donen 432 casos, i 44 víctimes mortals.\n18:55 Joking around\n19:30 Camins misteriosos - Un de nosaltres\n"Al vostre gust", la revista de cultura gastronòmica de TV3, presenta un nou capítol en què Tana Collados parlarà de "Malves i cards" i d'"Una cocteleria amb història". Malgrat els perills constants que l'amenacen, el camp no deixa de sorprendre. És un rebost generós que assorteix les millors taules. Ho sap prou bé la Lola Puig, cuinera i naturòpata, responsable del restaurant el Fort d'Ullastret, al Baix Empordà. El programa ha caminat amb ella, cistella en mà, recollint plantes, brots i pètals que, posteriorment, guanyen presència en una cuina 100 per 100 natural. L'Elena Roura, de la Fundació Alícia, completarà el reportatge "Malves i cards" explicant les bondats nutritives de les herbes aromàtiques més comunes a la cuina.\n21:45 Minisèrie - La despreocupació\nALLÒ ERA VIDA! Producció:Televisió de Catalunya, Distinto Films i Flach Films, 2008 Direcció: Franck Appederis Guió: Jorge Semprún i Franck Appederis Director de fotografia: Yves Dahan Música: Jean Musy Intèrprets: Julie Judd (Laurence), Raphaël Personnaz (François), Arnaud Apprederis (Jean Silberstein), Deborah François (Julie), Manu Fullola (Eduardo) i Laura Mañà (Neus) Les idees polítiques, les doctrines de partit, els amors de joventut i el color i la improvisació del jazz conflueixen en un grup de joves al París de principis dels anys 50.\n23:15 Minisèrie - El destí\n01:35 Pel·lícula - Vacances en família\n03:10 Guàrdia de costes - D'una terra molt llunyana\n05:00 Futbol - Chivas Guadalajara - F. C. Barcelona\n07:00 Ritmes concert - La Brigada\n07:30 De prop - Ramon Fossati, Toni Solà & Ignasi Terraza Trio\n08:55 Ritmes Fusió - Orquestra Àrab de Barcelona\n10:20 Sputnik - + info\n"Singulars" ha preparat una entrevista doble. Tindrem al plató Mario Ubach i Isabel Rodríguez. Són matrimoni. Ell, metge cirurgià; ella, infermera. Des de fa 19 anys dediquen part del seu temps a treballar a Goundi, una regió remota del Txad, en l'anomenat "cinturó de la fam". L'any 2003 van fundar una associació que es diu "Misión y Desarrollo para Goundi" amb l'objectiu de millorar les condicions de salut i garantir una assistència mèdica adequada a la població d'aquesta zona del sud del Txad. Junts, cada any hi passen una temporada treballant com a metges i ensenyant els joves locals que vulguin seguir aquesta professió i puguin, així, curar la seva gent. Les temporades que passen a Barcelona recullen material i diners que els pugui servir per ajudar l'Hospital de Goundi a millorar les instal·lacions. Ens explicaran les seves experiències personals, i ens recordaran que sovint no som conscients de l'excepcionalitat de la nostra situació, tot i la crisi econòmica.\n12:50 Rutes per a viatgers intrèpids - Burkina Faso: A la recerca dels Lobi\nBurkina Faso: A la recerca dels Lobi\nLes nits a Bobo-Dioulasso són sens dubte les més animades de tot el país. En els locals de la ciutat s'hi reuneixen grups de música i dansa vinguts de tota l'Àfrica occidental. Bobo és la seu del Balafon, que juntament amb la percussió dels djembés, representa el símbol de la música africana. En aquesta ciutat els viatgers assisteixen a una festa de celebració d'un bateig. El seu primer objectiu és descobrir la joia de Burkina, els lobi. Una de les ètnies més ben preservades i que es caracteritzen per les seves cases fortificades: les sukales.\n13:15 Guies de viatges - Les millors platges (2)\nLes millors platges (2)\nEls turistes ocasionals i els amants de les platges agrairan tota la informació sobre la possibilitat de conèixer més indrets on poden passar unes vacances al sol.\n14:05 Secrets de les petites coses - L'estadi\n15:00 En Mike el boig i en Mark - Aigües braves\n15:50 L'última oportunitat per salvar - L'última oportunitat per salvar els ai-ais\n17:10 Deu dies per a la victòria - Deu dies per a la victòria (Primera part)\nDeu dies per a la victòria (Primera part)\nEl primer dels dos capítols de la producció "Deu dies per la victòria". Finals d'abril de 1945, al centre d'Europa. Falten només deu dies pel final de la guerra, deu dies per la victòria dels aliats. La immensa majoria dels presents són conscients que la guerra s'acaba i ningú no vol ser recordat com un dels últims morts de la Segona Guerra Mundial. La situació és aquesta: els extensos territoris ocupats pels nazis en bona part ja han estat alliberats. A més de la majoria del territori d'Alemanya, només queden sota la bota de Hitler els Països Baixos, el nord d'Itàlia, Dinamarca i Noruega. La pressió més forta els hi ve per la banda soviètica, on els exèrcits de Stalin estan a punt de conquerir Berlín. El documental segueix 10 persones, deu històries dramàtiques en aquells deu extraordinaris dies. Combinant reconstruccions espectaculars amb els testimonis i els records dels protagonistes, "Cronos" ofereix la primera part d'aquest magnífica docuficció. De la mà d'aquestes persones el documental s'introdueix en el búnquer de Hitler a Berlín, en un comando canadenc darrere de les línies enemigues; en un grup de partisans que tenen com a missió capturar Mussolini; en un destacament de soldats soviètics amb una missió suïcida per davant.\n18:30 Futbol - Futbol: Final torneig històrics\n20:30 Escapades a Baix Cost - Segona escapada: Centreeuropa\nSegona escapada: Centreeuropa\nPraga, Viena i Bratislava són tres capitals del centre d'Europa que són a molt pocs quilòmetres de distància i, per això, la Rosa i la Laia han decidit fer-hi una altra de les seves escapades. Totes tres formaven part de l'antic imperi austrohongarès, però la història particular de cadascuna les ha fet molt diferents.\n20:50 Tot un món - Noves vides\nEl naixement d'un fill ha de ser un esdeveniment joiós, encara que la mare sigui lluny del seu país. D'aquesta premissa parteix el Programa de Mediació Intercultural de l'Hospital Clínic, en què intervenen les mediadores sociosanitàries. La Wei-Li Kao treballa amb el col·lectiu xinès, i el coordinador és el doctor Manel Santinyà. En aquest capítol veurem quins inconvenients tenen les mares xineses a l'hora de donar a llum, quins costums segueixen en l'alletament o si es refien de les ecografies. Ja fa tres anys que funciona el Servei de Mediació a la Maternitat, l'hospital públic de Catalunya on neixen més nadons xinesos.\n20:56 Tot un món - Coneguem-nos\nConeguem-nos. L'Andrei Postolache és un dels alumnes de l'aula d'acollida de l'Escola Intermunicipal del Penedès de Sant Sadurní d'Anoia. Encara no fa un any que va arribar de Romania i és un dels nois i noies que comparteixen unes hores cada setmana amb un dels voluntaris del programa Coneguem-nos, que impulsen des del Pla de Ciutadania i Immigració del Consell Comarcal de l'Alt Penedès. El Josep Faura és un professor jubilat i el voluntari amb qui l'Andrei aprèn català i que li ensenya les característiques i la història del Penedès i de Torrelavit, que és el poble on viu amb la seva família i on es troben cada setmana. Però el més important del programa és que els voluntaris, que són persones grans, i els alumnes, que són joves, es coneguin i es facin amics. Per la Cristina Prat, que coordina el Pla Comarcal de Ciutadania i Immigració, el programa serveix perquè de cada trobada en surti una millor relació entre cultures i generacions diferents.\n- Sílvia Pérez i Joan Díaz: encetem el "NYDIA" amb la veu càlida i mal·leable de Sílvia Pérez, i els teclats de Joan Díaz. Després, més música i dansa. - Jaume Nunó: fa cent anys va morir a Búffalo, a l'estat de Nova York, l'autor de la música de l'himne Nacional de Mèxic. El que pocs saben és que aquest compositor es deia Jaume Nunó i havia nascut a Sant Joan de les Abadesses, al Ripollès. - Musicoteràpia sufí: i per acabar ens posem còmodes per assistir a una sessió de musicoteràpia amb el mestre sufí Oruç Güvenç.\n21:35 Salut ! - Envellir saludablement\nEn les darreres dècades l'esperança de vida ha augmentat notablement. Però no tothom envelleix de la mateixa manera: l'herència genètica i, sobretot, l'estil de vida de cada persona són determinants. No podem evitar envellir, però podem fer-ho de manera saludable En aquest capítol, la doctora Montserrat Baré assisteix a un entrenament dels veterans del Futbol Club Barcelona, que fan de l'esport i de les relacions socials la millor teràpia per mantenir-se joves. En una escola de cuina de Barcelona, coneixerà l'Emilio, un excampió de judo de 82 anys, que ha decidit aprendre a cuinar per cuidar la seva alimentació.\n22:05 Sala 33 documental - Dies d'agost\nDIES D'AGOST Producció: Benecé Produccions. Una iniciativa del Màster en Documental de Creació de la Universitat Pompeu Fabra. En producció associada amb Televisió de Catalunya. Amb la participació de Televisión Española, IRUSOIN i amb la col·laboració de ICAA, ICIC i Catalan Films and TV. Direcció i guió: Marc Recha/ Durada: 93' Direcció de fotografia: Hélène Louvart Muntatge: Sergi Dies So directe: Dani Fontrodona Música original: Pau Recha, Fina La Ina i Borja de Miguel Intèrprets: David Recha (David), Marc Recha (Marc), Mariona Ordóñez (L'autostopista), Pere Subirana (El Guarda Forestal-Trompetista) i Fina Susín (La cambrera del Càmping) Atabalat després de mesos de feina buscant material per escriure sobre una època de la que sovint parlava un periodista, en Marc truca al seu germà David i se'n van uns dies de vacances. Però en Marc no pot desconnectar i en David se l'endú més al sud, on diuen que hi ha un lloc on ve gent de molt lluny a pescar un peix que té bigotis com un gat. Sense saber-ho, els dos germans s'endinsen per un paisatge desconegut on el seu avi va passar moltes peripècies, trobant-se amb uns personatges a la deriva que els submergiran en un paradís perdut. Tots els personatges de la pel·lícula són reals i en cap cas s'ha fet una caracterització especial per tal d'encabir-los en la dinàmica de la història. Ells i elles són com són, personatges errants captats en el seu àmbit natural per una càmera que ha procurat, en tot moment, ser fidel a la seva realitat. Cal apuntar que cap dels personatges, excepte David Recha, no té experiència com a actor i que la seva actuació neix, doncs, de l'experiència vital de cadascun d'ells i s'alimenta de la mateixa vida.\n23:40 Cicle ciència ficció - Robocop\n01:25 Clàssica - FESTIVAL A SALZBURG 2006 (2)\n03:00 L'ànima viatgera\n03:20 A la recerca de la felicitat - Cuba\n04:15 El senyor de Darjeeling - El senyor de Darjeeling\nL'espai per a les músiques del món, el mestissatge, la música tradicional i totes aquelles cançons que viuen i respiren amb inequívoca denominació d'origen. En el capítol d'avui veurem a: LUCKY DUBE; YULDUZ USMANOVA; FERMIN MUGURUZA:; AMADOU ET MARIAM; ZEN ZILA; FAUDEL I KHALED; MARGARETH MENEZES; PAPA WEMBA; BOB MARLEY; JOI; GERTRUDIS; JOXE RIPIAU; JIMMY CLIFF; JOHNNY CASH.\n07:00 Rovelló - El gos dels acudits\n07:35 Les Tres Bessones - Les Tres Bessones i la cova d'en Xoroi\n08:00 Louie - Louie, dibuixa'm un hipopòtam\n08:10 Pepa, la porqueta - La gespa del jardí\n08:15 Elias, el vaixell remolcador - La cova sense fons\n08:30 Fadapaca - Cap. 4 Una carota de set megapíxels\n08:55 Els petits fantasmes - Cursa fantasma\n10:30 Keroro - Això no t'ho puc dir, és secret. A formar! / Aspiradora, ara i sempre. A formar!\n11:15 El detectiu Conan - Qui fa les deduccions? 1a part\n11:39 El detectiu Conan - Qui fa les deduccions? 2a part\n12:00 Penjat per tu - Ridiculitzats\n12:30 Penjat per tu - En Jess fins a la sopa\n12:50 Townies - Coses que fan por a l'aigua\nCoses que fan por a l'aigua\nA Mike li resulta molt dura la vida de pescador i Carrie el convenç que miri de dedicar-se als creuers d'observació de balenes. Tothom s'apunta a la sortida de prova: Shannon, que hi va amb Bethany, la filla de Scott, amb qui encara no s'entén del tot bé; Denise i Ryan ¿Ryan s'acaba de quedar sense feina, de manera que Denise ha de fer hores extres; Jesse, que està empipat perquè creu que ningú es recorda que és el seu aniversari, i Kurt, que està escrivint un article amb l'esperança d'entrar a treballar al diari local. Però l'expedició s'acaba de sobte en topar amb una balena morta. Un cop al port, Mike no s'agafa bé les burles dels companys de professió i acaba rebent una citació judicial.\n13:15 15 love - Hi havia una vegada una noia\nHi havia una vegada una noia\nEn Rick i en Nate fa temps que se les tenen per guanyar-se el cor de la Cody. Avui pot passar de tot, però es resoldrà en un partit que mai s'ha vist a Cascadia. No te'l perdis! D'altra banda, l'Adena i la Tanis estan convençudes que la Wiley i l'Skinner necessiten desesperadament un petit idil·li... i estan decidides a fer que passi! Però, com?!\n13:40 Em dic Eve - Ser diferent\n14:00 Minúscul - Cap. 65 La mosca guillada\n14:05 Minúscul - Cap. 66 La bona educació\n14:15 Els increïbles germans Adrenalini - Les escales del coratge\n14:22 Els increïbles germans Adrenalini - Les cues dels anhels\n14:30 Yu Yu Hakusho: els defensors del més enllà - El desvetllament. La represa del combat\n14:53 Yu Yu Hakusho: els defensors del més enllà - El combat definitiu. L'esperit es desperta\n15:15 El detectiu Conan - Objectiu, Kogoro Mouri!\n15:40 El detectiu Conan - La cacofonia de l'Stradivarius. Preludi\n16:20 Els barrufets - Les nimfes dels bosc\n16:50 SamSam - El tresor d'en Barbaferotge\n16:57 SamSam - El desafiament\n17:45 Els quatre fantàstics - Fils\n18:10 Espies de veritat - Dits de seda\n18:35 Espies de veritat - Un món de mims\n19:00 Yu Yu Hakusho: els defensors del més enllà - El destí d'en Yusuke. El perill a l'aguait\n19:23 Yu Yu Hakusho: els defensors del més enllà - Els visitants de les tenebres\n19:45 Love Hina - Quin gust té el 1r petó? De llimona o de merenga?\nQuin gust té el 1r petó? De llimona o de merenga?\nShinobu i les seves amigues espien Keitaro per un foradet i veuen que està a punt de fer-li un petó a Naru, però Naru li clava un cop de puny. L'escena, de tota manera, desperta la curiositat de Shinobu, que vol saber quin gust tenen els petons.\n20:10 Viewtiful Joe - El festival de cinema Viewtiful!\nEl festival de cinema Viewtiful!\nEn Joe, la Silvia i el Capità Blue són capaços de transformar-se, fins i tot, en el món real!? Què està passant? Potser el món real té un parell de sorpreses per als nostres herois... Se celebra un festival de cinema! En Joe aconseguirà endur-se el premi al millor actor protagonista?\n20:35 Samantha ups! - La Samantha es prepara per al concurs de "miss" (2a part)\n20:39 Samantha ups! - La Samantha organitza una barbacoa (1a part)\n20:45 Invasió - Avantatge\n21:30 Jet lag - Objectius\n21:57 Jet lag - L'home de la meva vida\nLa Carla es retroba amb una antiga amiga, rival de "ligues" de joventut, i alhora inicia una relació amb un home que és a punt de casar-se. S'adona que l'home, que li encanta, és el futur marit de la seva amiga. Entrarà en crisi, perquè l'home li agrada, perquè vol guanyar a l'amiga, perquè potser li agradaria tenir nòvio fix... Decidirà dir-li a l'amiga el que passa? La Sílvia creu que el Josep Maria té un coeficient intel·lectual molt elevat, vol fer-ne un nen superdotat, i es dedica en cos i ànima a entrenar-lo. L'Andreu, l'Esther, la Mariona i el Mario fan un sopar mensual de parelles, les confessions que es fan entre elles sobre ells, i entre ells sobre elles, acabaran essent tema de discòrdia en el sopar. La Diana vol ser guapa per saber què se sent... Ho aconseguirà?\n22:35 Extres Coproduccions - Arròs covat\n23:30 De professio: API - La portera\n23:55 Tot un senyor - Diner blanc, diner negre\n00:25 Sóc com sóc - Com un peix a l'aigua\n00:55 Invasió - Avantatge\n01:40 Jet lag - Objectius\n02:10 Cròniques de la veritat oculta\n02:40 Clàssics del cinema - Cita d'amor\n05:25 Clàssics del cinema - El llaç sagrat


Dos urbans del 4-F denuncien un “muntatge” per part de l’entorn de Rodrigo Lanza | Catalunya | EL PAÍS Catalunya\nDos urbans del 4-F denuncien un “muntatge” per part de l’entorn de Rodrigo Lanza\nEls dos policies jubilats per incapacitat asseguren que es va construir una trama per condemnar-los per tortures\nBarcelona 18 DES 2017 - 16:09\tCET\nEls dos urbans que ara denuncien un "muntatge" per part de l'entorn i Lanza. R. C.\n“Nosaltres també som víctimes de Rodrigo Lanza”, asseguren Víctor Baiona i Bacari Samyang, els dos guàrdies urbans ja jubilats que van testificar contra ell en el conegut com a cas 4-F, d'un policia local que va quedar tetraplègic en el desallotjament d'una casa okupa a Barcelona el 2006. Tots dos acusen l'entorn de Lanza de fer un “muntatge” que va concloure amb la seva condemna el 2011 a dos anys i tres mesos de presó per haver torturat el fill d'un diplomàtic, Yuri Sarran, després d'una picabaralla a la sala Bikini de Barcelona.\nEls dos policies van ser testimonis clau en la condemna de Rodrigo Lanza. Samyang anava amb el guàrdia urbà ferit i va identificar clarament Lanza, i Baiona va participar en la seva detenció. El documental Ciutat morta, emès el 2015, posava en dubte els seus testimonis perquè els dos agents van ser condemnats per tortures a Sarran: el van colpejar, li van apagar un cigarro encès i li van passar un pal de fregar per la cara, segons la sentència ferma de l'Audiència. El tribunal afegia que tots dos “van falsejar el testimoni” i “van simular” que el jove estava venent haixix, tot i que no els va condemnar per aquest últim fet perquè no ho va demanar cap de les parts.\nAra, amb Lanza de nou a la presó, acusat de matar Víctor Laínez a Saragossa, els dos guàrdies urbans (van aconseguir la baixa per incapacitat abans que l'Ajuntament els expulsés del cos per la seva inhabilitació fins al 2022) denuncien que l'entorn de Lanza els va sotmetre a un seguiment després del 4-F, i que “es van posar en contacte” amb Sarran i “el van convèncer” perquè els denunciés tres mesos després dels fets, “oferint-li fins i tot assistència lletrada”. D'aquesta manera, expliquen, van aconseguir una “jugada mestra” que va acabar amb la seva condemna, que va servir després per desacreditar-los.\n“La nostra paraula va quedar anul·lada amb aquest documental”, han insistit els dos en roda de premsa. I han assenyalat que la seva emissió el 2015, tres mesos després del seu ingrés a la presó, els “va allargar i va complicar” l'estada al centre penitenciari. Tots dos han criticat que després de l'assassinat de Víctor Laínez no hi hagi hagut crítiques per part dels qui llavors van donar suport a Lanza, que han definit com un “grandíssim actor”, capaç d'“enganyar polítics, periodistes i part de la societat”.\n“Fins ara hem acotat el cap, som els torturadors del 4-F”, lamenta Samyang, que subratlla que ha passat una quarta part de la seva vida defensant-se d'aquest assumpte. I denuncien un “conflicte d'interessos” i una “utilització política” del cas. I insisteixen que el documental ometia una altra dada clau: el “motiu real” del suïcidi de Patricia Heras, una altra de les condemnades pel 4-F. Al seu parer, i remetent-se en una entrada al seu blog, el que va moure Heras a treure's la vida van ser les “infidelitats de la seva parella sentimental”.\n“A Lanza el van convertir en un heroi perquè el documental Ciutat morta deia que havia ingressat injustament a la presó. Ara que nosaltres hem estat injustament a la presó, no ens volem erigir en herois, però sí que ens demanin perdó els polítics que van donar suport a Lanza. ¿Algú ens demanarà perdó almenys?”, han conclòs els dos agents, que fins ara no han presentat cap denúncia pels fets que relaten.


Castelló contempla la cessió de terres, mercats de proximitat i formació en el nou Pla de Reactivació Agrària\nLa Regidoria de Transició Ecològica dissenya sis grans objectius per a impulsar la recuperació del sector primari\nLa Regidoria de Transició Ecològica de l'Ajuntament de Castelló impulsa un nou Pla de Reactivació Agrària, que ha dissenyat al costat del Consell Municipal i Agrari i de Sostenibilitat i que inclou sis grans objectius per a recuperar el sector primari: facilitar l'accés a la terra, promoure una comercialització de proximitat que garantisca preus justos, generar una marca de producte local, oferir formació per a incorporar nous productors, posada en valor la importància ecosistèmica i dignificar la figura de productores i productors.\n“Des de la Regidoria hem preparat junt al sector un programa de polítiques per a recuperar el pes econòmic del sector primari en una intervenció en diferents àmbits de la cadena de producció, distribució i comercialització per a acompanyar a l'activitat agroalimentària en la transformació que necessita per a millorar la seua rendibilitat i generar noves oportunitats. L'aposta dels fons de recuperació de la Unió Europea per la transició ecològica i la protecció de 2.000 hectàrees de sòl rústic en el Pla General es presenten com una oportunitat per a rellançar l'agricultura i la ramaderia i frenar la destrucció del territori”, ha subratllat el regidor de Transició Ecològica, Fernando Navarro.\nEl Pla ha sigut elaborat en el si de la Comissió de Reactivació Agrària del Consell Municipal Agrari i de Sostenibilitat. Va ser presentat als membres del Consell el dijous en la Cambra Agrària. La Regidoria va dissenyar prèviament un estudi del parcel·lari, que indica que el 35% dels camps de la ciutat estan abandonats o semiabandonats, i un diagnòstic amb les necessitats de la ciutat.\nEn el primer objectiu de facilitar l'accés a la terra, la Regidoria de Transició Ecològica preveu dinamitzar el banc de terres amb una nova ordenança que simplifique el tràmit d'arrendament amb mediació de l'ajuntament i bonificacions en camps en actius.\nPer a fomentar la comercialització de proximitat, el Pla contempla el desenvolupament de nous punts de venda directa, consolidar la Fira de la Taronja, reservar espais per a agricultors en el Mercat del dilluns i Mercat de Proveïments, i facilitar xarxes de comercialització.\nEl tercer punt del Pla de Reactivació inclou la creació d'una marca de producte local i la participació en fires agroalimentàries. El quart aposta per impulsar plans de formació que facilite la incorporació de nous productors. En cinqué lloc, el desenvolupament de campanyes que consciencien sobre la importància del sòl fèrtil i ajudes als agricultors per a cultivar en ecològic. I en sisé lloc, dignificar la figura de productores i productors com a garants de la sobirania alimentària de la ciutat.


Aniversari Castellers de Sants | Vicky Reull / Capgrossos\nEls Capgrossos de Mataró van repetir diumenge a Sants la mateixa seqüència de rondes de castells que havien fet set dies abans a Figueres. Ho van fer sense cap problema i amb millores en tots tres castells, de manera que la segona 'clàssica de 8' referma el progrés de la colla en el seu rodatge durant aquest inici de temporada. Els de la camisa blava van sumar els segons 4 i 3 de 8 d'aquest curs i també la tercera torre de 7. Un vano de 5 va tancar la participació de la colla maresmenca en la diada del 26è aniversari dels Castellers de Sants.\nEl millor de la diada va ser la solidesa mostrada pels castells dels Capgrossos, que van complir amb el "tornar a fer la clàssica i fer-la millor" que els havia encomanat el cap de colla Oriol Feliu al finalitzar l'assaig de divendres. Van començar amb un 4 de 8 sòlid i que no va perdre mides per seguir amb un 3 de 8 millorat i més tranquil que el primer de l'any. La torre de 7, al seu torn, segueix mostrant solidesa tot i algunes peces novelles.\nEn la mateixa diada els amfitrions Castellers de Sants van fer el 3 i el 4 de 8 i el 9 de 7 i els Xiquets de Tarragona el 3 de 8, el 4 de 8 carregat i el 4 de 7 amb l'agulla.\nVicky Reull / Capgrossos\nGràcia, un clàssic de maig\nEls Capgrossos faran la seva tercera actuació d'aquest mes aquest diumenge, dia 19, a Gràcia. És la diada d'aniversari dels Castellers de la Vila de Gràcia i és un altre clàssic del mes de maig del calendari dels Capgrossos. La colla es planteja ja una nova línia de treball a assaig de cara al juny –que comença amb la diada pròpia d'Aniversari– que passa per castells com el 7 de 8, la torre de 8 amb folre, el 5 de 8 i el 3 de 9 amb folre. Castells que requereixen de molt assaig i més rodatge, és clar.


Club Muntanyenc Sant Cugat - Escola d'Excursionisme - Activitat Sant Cugat\n> Casals, Colònies i Esplais>Esplais>Club Muntanyenc Sant Cugat - Escola d'Excursionisme\nL'escola és fruit de l'inquietud d'un col·lectiu de persones desitjoses de donar l'oportunitat a petits i joves d'estimar la natura i en especial la muntanya, donant recursos i eines per gaudir-la i endinsar-s'hi de forma segura.\nDes del curs 1995-96, l'Escola s'ha encarregat d'iniciar i formar centenars de nens i nenes en el món de la muntanya i l'excursionisme i fer d'altres, autèntics alpinistes. Una formació que va acompanyada en tot moment de valors com ara el respecte cap els altres i cap a la natura, la solidaritat i el pensament crític.\nL'escola treballa amb quatre grups d'edats diferents adaptant les activitats i sortides als diferents rendiments.\nEn el cas dels més petits, el treball es vehicula a través del joc, mirant que le temps que passen a la natura sigui un temps alegre que els deixi un bon record.\nPel que fa als més grans, l'incentiu són els amics i amigues i la convivència fora del nucli familiar, juntament amb metes més esportives com és coronar cims o fer rutes tot descobrint paratges i indrets meravellosos.\nSi fas clic aquí podràs consultar els grup d'edat d'enguany, preus i dades de contacte dels responsables.\nNens i nenes de 6 a 9 anys ( 1r, 2n, i 3r de primària)\n- sortides d'un sol dia (diumenge) trimestrals.\n- sortida de cap de setmana un cop al trimestre.\n- colònies de quatre dies a Setmana Santa.\n- colònies d'onze dies a l'estiu (juliol).\nNens i nenes de 10 a 12 anys (4t, 5è i 6è de primària)\nQuatre sortides de diumenge al trimestre\nDos sortides de cap de setmana al trimestre\nColònies de quatre dies a Setmana Santa.\nCampaments d'onze dies a l'estiu (juliol).\nActivitat dirigida per nens/es a partir d'ESO\nEs farà una sortida de cap de setmana un cop al mes.\nA més es fara ruta de quatre dies per Setmana Santa i ruta d'onze dies de ruta a l'estiu (juliol).


Changing, again: Dissabte\nNo, ara no parlaré de fer endreça, netejar i altres meravelles associades als dissabtes.\nParlaré d'un dissabte concret, del darrer, que va ser un dissabte llarg i profitós.\nCap a les vuit del matí arribava a l'aeroport amb la descendència per recollir la seva mare i meva compi que tornava d'una estada transoceànica d'una setmana.\nL'avió va arribar puntual però algú es va descuidar la maleta de la compi amb la qual cosa ens van fer esperar una bona estona abans no vam poder tornar cap a casa sense les maletes on, tot sigui dit, hi venien alguns regals.\nUn cop a casa i després d'un temps de gaudi maternal que consdero apropiat, miro d'arrencar la descendència de les cames de sa mare perquè ella pugui descansar una mica. És un intent fallit.\nDesprés de dinar, això sí, tots tres dormen un parell d'hores. Jo aprofito per organitzar-me i fer alguna trucada. A la tarda sortim a comprar quatre coses urgents (blolquers del número cinc, perquè us en feu una idea) i juguem una bona estonada.\nEls deixo sopats i mig adormits per anar cap a la Nit de Poesia que es fa al Teatre-Auditori de Sant Cugat.\nArribo amb el temps just per fer un mos i una cervesa amb d'altres blogaires coneguts i apreciats (gràcies per la convidamenta, aprofito per dir).\nPasso ràpid cap al teatre on saludo una blogaire més i trobo la persona a qui havia convidat a l'espectacle. I dic espectacle perquè la Nit de Poesia ha canviat de format. En les seves sis o set edicions anteriors es tractava de reunir entre sis i viut poetes i/o poetesses que recitaven els seus poemes amb una mínima posada en escena. Enguany, tres actors professionals, un director del ram, un grup musical i l'autor homenatjat han posat en escena una mena d'antologia de l'obra de Feliu Formosa (molt ben triat l'autor si es tractava de teatralitzar la Nit de Poesia).\nFaig una valoració bastant positiva del resultat. Veure segons quins poetes recitant la seva obra no era d'allò més atractiu i, la veritat, és que no hi havia gaire fil conductor de l'espectacle. Això ha canviat radicalment ara. Em faltarà veure quins són els futurs poetes homenatjats pel Festival i, per tant, el joc teatral que donen i, des del meu punt de vista, també s'han de milorar els deu minuts finals amb els agraïments i l'entrega d'una escultura al poeta en qüestió.\nQuan sortim del teatre decidim anar a prendre una cervesa allà on, a mitjanit, ha de començar un after-hours poètic amb quatre joves poetes. Aquest és el segon any que es fa aquesta activitat. L'any passat, ho vaig explicar aquí mateix, l'activitat em va servir per redreçar un dia molt torçat que havia tingut i per congraciar-me amb la poesia que tenia bastant abandonada en aquell moment. No és que en aquest darrer any m'hi hagi pogut dedicar gaire, però alguna coseta hem anat fent. En canvi, l'espectacle d'aquest any, sense ser decebedor, no va ser tan potent com el de l'any passat. En bona mesura ho atribueixo a la sensació (crec que es més que una sensació només) de paràmetres estandarditzats sobre com s'han de llegir els poemes avui si vols estar a la page. Els textos interessants, potents; ja em va passar l'any passat: ser jove, en aquest sentit, no és sinònim de no tenir coses interessants a dir o a estar per sota d'altres propostes teòricament més madures i, ni molt menys, sobre la forma. Ja ho deia Jaume Cabré en el seu "Viatge d'hivern": "a l'estil, hi ha l'ànima" (cito de memòria, ho dic per la coma) i em sembla que l'ànima d'en Casassas plana excessivament damunt les noves generacions poètiques de casa nostra.\nA la mitja part, quan se suposa que ha de começar la part de lectures de poemes d'espontanis, per dir-ho d'alguna manera, marxem. M'acomiado dels darrers blogaires que han resistit fins aquí, i d'una exalumna del meu avi que en guarda un molt bon record. Quan arribo a casa, reorganitzo la disposició dels dorments, col·laboro en l'execució del pipí de mitjanit del grandolàs de casa i dormo, a batzegades, entre algun vòmit i neteges posteriors fins a les set del matí, quan n'hi ha que ja tenen ganes de gresca.\nReproduiré, sense permís, espero que ningú em castigui, alguns dels versos que considero més destacats de Feliu Formosa i que es van sentir ahir a la nit.\nDe "Capclaredat no dorm", i dedicat, jo diria que diafanament a Xurri i un dels seus darrers posts sobre la pluja, "Darrere el vidre".\nCom de sobre s'imposa\nDe la terassa immersa\nD'un deure no buscat.\nDe, "Cançoner", 1976.\nFullejaràs potser Virgina Woolf. Vindré darrere teu, amb el desig\nUna part de l'espectacle que va ser especialment interessant per a mi, va ser quan els tres actors anaven recitant alguns dels versos/poema del llibre "Immediacions" i Feliu Formosa els repetia amb la seva pròpia entonació. Evidentment, no recordo quins es van llegir i quins no, però en tinc uns quants seleccionats des de fa uns anys i us en deixo un tast (si heu arribat fins aquí, ara no us vindrà d'uns quants versos més...).\n45. Hi haurà vent a les veles del que voldria dir-te?\n85. M'agarda que els fanals lluitincontra el capvespre.\n89. No em diguis que és mentida que el sol es banya al mar.\n111. Gest de buscar una mà. No sé afegir res més.\n115. Acumular finals fins al final final.\n124. Camino a la recerca del racó fet per mi.\n10. Em cansa viure dins de tants parèntesis.\n37. Que onegin els vestits, no les banderes.\n51. El teu silenci el guardo dintre meu.\n83. Neix el dia i m'esforço a recobrar-te.\n84. Tens dues vides: una dintre meu.\n110. Et sé a la vora, oblido l'espectacle.\nPremi per qui hagi arribat fins aquí.\nI m'he deixat tantes i tantes coses.\nTinc premi?? Ole ole ole!!!\nPer cert, jo també gasto el número 5.\nTu ets més de "Deliplus", de "Dodot" o de "Huggies"?\nEt convido a dinar un dia abans de Nadal, fa?\nPer a mi va ser tan grata la sorpresa del que vaig veure dissabte, que no m'en sabia avenir.\nNo coneixia Feliu Formosa, i arribava amb poques espectatives. I tot just arribant em va fascinar el text del poema que hi havia al programa: vaig sentir que era diafanament meu :o)\nEl muntatge a l'escenari em va semblar molt suggestiu, senzill i abstracte i a l'hora dens, com els poemes que sentia per primer cop i que tant m'agradaven. Especialment quan els tres actors els llegien amb unes paraules de diferència.\nFantàstic, de debó.\ntotal... que una altra vegada m'ho he perdut... ains...\nignorant del món dels bolquers, no sabia que anaven per números, vaja...\nxurri, a mi em va agradar molt que vinguessis. De Formosa, si de cas, ja te'n passaré alguna cosa més.\nnimue, els bolquera van per "talles". La 5 és per a xiquets i xiquetes d'entre 13 i 18 quilos. La nsotra princesa està ene ls dotze (quilos), però a la nit necessita bolquers més potents. D'això, es pot viure tranquilíssimament sense saber-ne res de bolquers, però una mica de cultura d'aquesta tampoc ha de fer nosa...\nM'hagués agradat anar-hi. Ja veus, després va resultar que em vaig quedar a casa per amenaça de pluja al sud.\nI a mi que haguéssis vingut! Segur que ens hauries ajudat a situar millor l'espectacle. Apunta-t'ho per l'any que ve.


Presentacions visuals eficaces by Josep Maria Zaragoza 1044 views\nLlibre d'estil treball de recerca by Josep Maria Zaragoza 12294 views\nLa planificació sociocultural by carlesmonclus 409 views\nPortafolis by Josep Maria Zaragoza 467 views\nMalgrat els avenços tecnològics experimentats, la paraula segueix sent un dels mitjans de comunicació més eficaços.\n1. Com fer una exposició oral: alguns suggeriments Malgrat els grans avenços tecnològics, la paraula,continua sent un dels mitjans de comunicació més eficaços que existeixen.\n2. Com fer una exposició oral: alguns suggerimentsLes persones, al llarg de la nostra vida, ens trobem en moltes situacions personals,acadèmiques i professionals en què hem de saber comunicar.En el cas de l’exposició oral, és una presentació, individual o col·lectiva, davantd’un auditori d’un tema sobre el qual s’ha fet la recerca i és té una informació útilque compartir.Per a la preparació d’una exposició oral pots fer servir la tècnica que es basa en donarrespostes a les vuit preguntes bàsiques: “ Vuit servidors honestos em van ensenyar quant sé, els seus nom són: qui, què, a qui, per a què, on, com, quant i amb què.” (Kipling)QUIÉs l’orador.És a dir, TU. Sí, TU en majúscules, ets el protagonista de l’exposició oral.Per aquest motiu, millor que en els primers instants de contacte amb l’audiència nohi hagi diapositives; els mitjans no han de tenir més protagonisme que tu!Pots tenir la presentació visual a punt; però si vols atreure l’atenció cap a tu, “apaga”la presentació: • Només has de pitjar la tecla N (es projectarà en negre, s’ ”apagarà”). Una presentació en negre fa que l’orador acapari l’atenció de l’audiència. Quan vulguis que es torni a veure la presentació torna a prémer la tecla N. • Si pitges la tecla B (es projectarà en blanc, s’amagarà). Per seguir amb la presentació torna a pitjar la tecla B.Evidentment, pots fer servir aquestes estratègies en qualsevol moment de l’exposició,no només al principi.QUÈEl missatge.L’important ets tu i el missatge que transmets, no la presentació.La clau per aconseguir comunicar de manera correcta i útil és fer–teun guió amb les idees i arguments i després donar-los unaestructura coherent.Recorda el què vam dir sobre l’estructura del guió en elssuggeriments de com dissenyar una presentació visual eficaç.Josep Ma Zaragoza i Raduà. 2012 Pàgina 2 de 5\n3. Com fer una exposició oral: alguns suggerimentsA QUIEt dirigeixes a una audiència. Sense audiència no pots explicar res.Tingues present que el públic no és el teu enemic; li has de tenir respecte, no por. Unapregunta de l’audiència no és un atac personal.PER A QUÈÉs la finalitat que es persegueix amb una exposició oral o acte de comunicació en elque transmets informació sobre un tema que has treballat durant temps.Es busca informar i convèncer a l’auditori mitjançant un vocabulari adequat al temaque exposes i un registre d’acord amb l’ocasió.ONConèixer el lloc on faràs l’exposició oral et familiaritzarà amb les dimensions de lasala, la il·luminació, de quins recursos disposaràs... i tenir–les en compte a l’hora deprendre algunes decisions quan estiguis preparant l’exposició.COMCal tenir en compte que és molt important el què es diu (el contingut del missatge),però també és fonamental el com es diu: • Amb la veu, • amb el llenguatge oral, • amb el llenguatge corporal, • amb els mitjans de suport o recursos. • La veu: El volum: cal parlar amb un bon volum de veu. És un factor important per captar l’atenció de l’auditori. Modificar el volum és un bon sistema per fer més variat el discurs, de cridar l’atenció i de posar èmfasi. El ritme: és important trobar una velocitat adequada per a la xerrada. No és convenient entretenir–se ni ser lent, però tampoc s’ha d’anar ràpid fins al punt de ser confús. Vocalització i articulació: una dicció incorrecta fa que l’orador no sigui entès i que, l’auditori el valori menys i li resti credibilitat. L’actitud: cal adequar el discurs al context i la situació en què es pronuncia. L’actitud, el tractament, el registre del llenguatge, la manera de fer al·lusions personals, les anècdotes o l’humor fan que la veu s’adapti al context L’entonació: és la corba melòdica que descriu la veu en pronunciar les paraules, les frases i les oracions. Cal que entenguis el que dius per entonar bé. Has de variar en la utilització de frases i subratllar amb la veu les paraules clau.Josep Ma Zaragoza i Raduà. 2012 Pàgina 3 de 5\n4. Com fer una exposició oral: alguns suggeriments El silenci: permet a l’orador respirar millor. El silenci és un element més d’entonació, que et permet articular el discurs i remarcar les coses importants. • El llenguatge oral Claredat: has de parlar amb claredat perquè el públic entengui del que parles. Per parlar amb claredat s’han de construir frases curtes i utilitzar un ordre gramatical lògic. La precisió: és molt important anar directament als fets. Explicar amb exemples: s’entén millor una idea si s’exposa mitjançant una imatge o un exemple concret que si es deixa en abstracte. El que és concret, es capta i es recorda fàcilment. Es pot exemplificar mitjançant l’ús de diferents recursos: analogies, comparacions, paràboles, anècdotes, citacions, refranys... Parla bé el català: és important que dominis la llengua amb que t’expresses. Una persona que parla correctament, amb un llenguatge impecable, un registre ampli i gran varietat de lèxic, demostra tenir cultura. • El llenguatge corporal Un 65% de la informació que es transmet en una exposició oral prové del llenguatge no verbal. Molt útil per establir ponts de comunicació amb l’auditori. Quan l’orador s’expressa oralment, també fa servir el llenguatge no verbal, ja sigui per donar èmfasi, per matisar, per indicar, per enumerar o per a suggerir. Amb els gestos, l’orador emfasitza allò que vol dir amb les paraules. El somriure desperta simpatia i confiança. Si transmets amabilitat de bon principi, el públic ho agrairà. La posició del cos: hi ha posicions que transmeten seguretat i altres inseguretat. Algunes recomanacions són: ensenyar el cos sencer, moure’s de tant en tant, evitar els moviments cíclics, evitar els tics repetitius, no jugar amb objectes i no creuar els braços. La gesticulació: dona energia, convicció i sinceritat. La gesticulació trenca barreres. La gesticulació ha de ser natural i no exagerada. Evita els gestos i els tics que denoten inseguretat o nerviosisme. La mirada i el feedback: Els ulls són la part més expressiva del rostre. El contacte visual amb el públic és una qualitat essencial que has de tenir en compte. El bon contacte visual s’aconsegueix fent un escombrat d’esquerra a dreta, reparteix la mirada entre el públic, així aconseguiràs que tothom se senti mirat. Combina els diferents tipus de mirada: panoràmica, focalitzada –et concentres en una persona concreta de l’audiència– i mirall –amb la que reps resposta visual del públic–.Josep Ma Zaragoza i Raduà. 2012 Pàgina 4 de 5\n5. Com fer una exposició oral: alguns suggeriments Amb el contacte visual, l’orador se n’adona de la reacció del públic davant del que diu. La influència d’aquesta reacció en l’orador s’anomena feedback. Per establir el feedback utilitza la mirada. És la via bàsica “d’intercanvi d’informació” i també serveix per provocar canvis en el discurs.QUANT de tempsHas d’ajustar la teva exposició al temps que tinguis assignat..En el cas del Treball de Recerca, disposaràs d’uns dotze a quinze minuts. Potsrepartir aquest temps entre les tres parts, que et proposem en el guió de com ferpresentacions visuals, de la següent manera: Introducció: 10% del temps. Nus o desenvolupament: 80% del temps. Desenllaç o conclusions: 10% del temps.El principi i el final són les claus d’una bona exposició.Aprofita el moment de novetat i curiositat del públic en el moment de la introduccióper cridar la seva atenció i convenç-se’ls de que allò que diràs realment elsinteressa.A mesura que es desenvolupa l’exposició, el nivell d’atenció pot baixar –pots utilitzarrecursos per a què no sigui així–; però un cop es percep que el discurs està a puntd’acabar, el nivell d’atenció torna a pujar, aprofita-ho.Assaja la teva exposició i adapta–la al temps disponible.AMB QUÈEls recursos o mitjans de suport: presentacions amb diapositives, vídeos, documentsimpresos ... Són només un suport que no substitueixen a l’orador ni tampoc han dedistreure a l’audiència.Et tornem a dir que l’essència de l’exposició oral ets tu i el teu guió. És la personaqui ha de convèncer, no els recursos multimèdia ni les “focs d’artifici” que surten perles pantalles. Dels recursos se’n pot fer un (bon) ús, (mal) ús o (ab) ús.Els recursos fan més efectiva l’exposició oral, però no són per llegir ni per serrepetits per l’orador. El públic espera més del que apareix per pantalla.L’audiència, o t’escoltarà, o llegirà el queprojectis; difícilment farà ambdues coses durantmolta estona. Si llegeixen, per a què hi ets tu? Sino arriben a llegir tot el que hi ha a la pantalla,per a què projectes?Si penses lliurar documentació relativa al’exposició, fes-ho a l’acabar; això permetrà seguirla presentació sense distraccions.Recorda, una vegada més, el que et vam suggerir per fer presentacions visualseficaces.Josep Ma Zaragoza i Raduà. 2012 Pàgina 5 de 5


Comença la segona fase del procés "ParticipaReina" | Valencia Extra\nComença la segona fase del procés "ParticipaReina"\n“Amb l’objectiu de recollir propostes de millora, debatre i consensuar estratègies, proposem sessions obertes, com espais més pròxims on poder treballar, discutir o reflexionar al voltant dels resultats de la primera fase”, ha explicat el regidor de Participació, Jordi Peris.\nEsta setmana comença la segona fase del procés participatiu sobre la futura remodelació de la plaça de la Reina amb dos tallers oberts als col·lectius interessats i localitzats durant el procés de diagnosi. “L’ha organitzat, a més, des d’una perspectiva inclusiva, perquè hi puguen participar també les persones i col·lectius que habitualment són exclosos d’estos procesos. També estan oberts a la participació individual”, segons Peris. La seu dels tallers serà el Mesón de Morella.\nEn el primer taller, que tindrà lloc hui dilluns, 17 d’octubre, entre les 18 h i les 20 h, es treballarà sobre “la plaça de la Reina des de les persones i per a les persones”, amb l’objectiu de “prendre consciència de la futura plaça de la Reina com un possible espai de la nostra vida quotidiana i, en eixe sentit, reconéixer les qualitats i elements que hauria d’incorporar el seu disseny i gestió. En este sentit, intentarem respondre a les preguntes “Podrà la futura plaça de la Reina formar part de la nostra vida quotidiana?, de quina manera?, quines necessitats tenim respecte a la plaça?, quins problemes hi detectem?, què proposem?”.\nEl segon taller, que es realitzarà dimecres, 19 d’octubre, d’11 a 13 h, se centrarà en “les mirades diverses sobre un mateix espai i el que busquem és treballar al voltant de les diverses propostes realitzades i poder passar d’una mirada individual a una mirada col·lectiva per a decidir entre tots i totes les possibles solucions per a millorar la plaça. En esta sessió es treballarà a l’entorn de qualitats urbanes inclusives que permeten incorporar la diversitat i la vida quotidiana al disseny i gestió de la plaça”.\nLes dinàmiques de cada sessió s’han organitzat de manera que es puga analitzar la proposta del projecte guanyador de 1999, la identificació d’altres necessitats més concretes en relació amb el col·lectiu participant i, finalment, formalitzar propostes col·lectives per a millorar la plaça de la Reina.\nL’aforament és limitat i per a poder assistir cal inscriure’s abans del primer taller a través de la web o del telèfon 962 082 602/537.


Un ferit greu al quedar atrapat al cotxe després d'un accident - El diari digital de Sabadell - iSabadell\nbarris, Can Llong\nUn conductor de 32 anys va ser traslladat a l’hospital Parc Taulí en estat greu després quedar atrapat en el seu vehicle a conseqüència d’un accident de trànsit aquest diumenge a la tarda. El conductor de l’altre vehicle va donar positiu en alcohol. Els fets van passar a la Ronda Europa, a Can Llong.\nSegons fonts policials, l’accident va passar poc després de les sis de la tarda davant el 316 de la Ronda d’Europa, al barri de Can Llong, entre dos turismes. El conductor d’un dels vehicles, de 32 anys, va quedar atrapat. Després de ser escarcerat, va ser traslladat a l’hospital Parc Taulí en estat greu. L’altre conductor, de 23 anys, va donar positiu en el control d’alcoholèmia, duplicant la taxa màxima permesa. Es va immobilitzar el seu vehicle i es van realitzar diligències judicials per conduir sota la influència de begudes alcohòliques.\nDues dotacions de bombers, dues ambulàncies del Servei d’Emergències Mèdiques i tres unitats de la Policia Municipal van intervenir en el succés.\nFoto portada: la Ronda Europa, a Can Llong. Autor: Google Street View.


El COS torna a recuperar la seva essència amb un festival de quatre dies | Canal Reus TV\nEl COS torna a recuperar la seva essència amb un festival de quatre dies\n19:54 - 27 setembre 2013\nReus acollirà una nova edició del Festival Internacional de Moviment i Teatre Gestual, que en aquesta ocasió mantindrà el projecte inicial del festival i es celebrarà a la ciutat durant quatre dies i no dos, com va succeir l’any passat. Als escenaris de tots els teatres de la ciutat representaran un total de 23 espectacles, entre els quals prenen força propostes europees de primer nivell. El COS recupera la seva essència.\nReus es tornarà a convertir del 17 al 20 d’octubre en l’aparador del mim, el teatre visual i gestual amb la celebració de la setzena edició del festival. Després que l’any passat es reduís a la mínima expressió, amb una reducció del 60% del pressupost i passés de cinc a dos dies, enguany recuperen el projecte i el mantenen en quatre dies i amb un pressupost de 83 mil euros. El festival ha pogut tirar endavant gràcies a l’aportació d’empreses privades.\n15 companyies nacionals i internacionals donaran forma als 23 espectacles que van des del teatre més tradicional a produccions que fusionen diferents llenguatges escènics. Enguany el festival es caracteritza per una important presència de propostes europees de primer nivell.\nEl COS també donarà veu al teatre popular amb la presentació, d’una nova associació, la Unió Europea del Nou Teatre Popular. La presentació de l’associació europea tindrà lloc el proper divendres 18 d’octubre, dia que els espectadors també podran gaudir de tres espectacles seleccionats en el projecte europeu Move Award. La Dansa també tornarà a tenir un paper important al COS, amb la participació de companyies de dansa contemporània i de Hip-hop com és el cas de Kulbik. Els espectacles es representaran en tots els teatres de la ciutat i a la plaça Evarist Fàbregas. El preu de les entrades oscil•la entre 1 i 10€


Curs Bàsic de Revit. (2a edició)\nEl 7, 14 i 21 de novembre de 2016,\nAquesta és una formació presencial dirigida a persones que vulguin intriduir-se en el disseny BIM. No es requereix cap coneixement previ d'aquest programari, encara que és aconsellable tenir experiència en el maneig d'eines CAD.\n1. L'alumnat ha de portar un ordinador portàtil en el qual s'hi pugui instal•lar el programa Revit.\nSistema operatiu: Windows®7 32-bit Enterprise, Ultimate, Professional o Home Premium.\n2. Aquestes son les característiques de la formació:\n- Tots els professors són Autodesk Revit Certified Instructors\n- Instruccions de descarrega, instal·lació.\n- Certificat oficial de Autodesk per a l'alumne en finalitzar el curs\n- Possibilitat per a l'alumne d'aconseguir el Revit Certified Professional després de completar els dos nivells (és necessari superar un examen presencial)


Marta Molist i la selecció femenina s'imposen a Tenerife - FEEC - Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya\nNotícies - 06/06/2021\nMarta Molist i la selecció femenina s’imposen a Tenerife\nCursespemuntanya , Sentlamuntanya , Sommuntanya , trailrunning\nLa selecció catalana de curses d’ultraresistència tornava a l’estatal de l’especialitat amb el cartell d’una de les favorites i el combinat nacional no va decebre a les espectatives creades.\nUn nom propi, el de Marta Molist (CE Penedès) que ha sobresortit i un cop més el col·lectiu que ha demostrat l’alt nivell de les corredores i els corredors per muntanya catalans.\nLa selecció dirigida per Fernado Rosa a la Tenerife Blue Trail, que exercia de Campionat d’Espanya de curses d’ultraresistència, ha tornat a a ensenyar una de les seves millors cares.\nEn categoria femenina, Catalunya no ha tingut rival i ha sumat la victòria absoluta per equips amb una selecció formada per Marta Molist, Montse Martínez (CEM la Cameta Coixa), Clàudia Tremps (AE Vidabona) i Marta Muixí (AE Diedre).\nLes quatre components de la selecció han entrat entre les quinze primeres a la general amb la victòria de Molist i un setè lloc de Montse Martínez, un novè lloc de Clàudia Tremps i el quinzè lloc de Marta Muixí, emportant-se d’aquesta manera una victòria còmode per al combinat català.\nMarta Molist campiona\nL’or de l’equip femení no ha vinvgut sol, ja que Marta Molist ha aconseguit també la victòria individual en categoria femenina. Molist ha aconseguit tancar els 74 quilòmetres i 8.674 m+ amb un temps de 7h i 35min.\nMarta Molist s’ha jugat la victòria durant bona part de la cursa amb i l’especialista en ultres, la manxega, Gema Arenas. Molist i Arenas han anat rotant en el primer lloc de la cursa fins a mitja cursa, fins que la catalana ha aconseguit fer un darrer atac per deixar enrera a Arenas i emportar-se la victòria final i treure deu minuts d’avantatge a l’arribada. El pòdium l’ha tancat La la gallega Aroa Sio amb un temps de 7:52:42.\nEn categoria masculina la victòria ha estat pel també català Andreu Simon (CEM la Cameta Coixa) que ha dominat la cursa i que s’ha acabat penjant l’or a la meta per davant de Borja Fernández i Miguel Ángel Heras.\nPel que fa als components de la selecció catalana cal destacar el setè lloc del tarragoní Victor del Águila (CE Trail Tarraco) i l’onze lloc de Lluís Ruiz (AE Mountain Runners del Berguedà). Gerard Morales (CEM la Cameta Coixà) i Isaac Salvat (ACE Vilaseca) han entrat entre els cinquanta primers classificats i han ajudat a puntuar a la selecció per acabar guanyant la medalla de bronze per equips.


\t<Fonaments> ejecución\nfr mise en oeuvre\nQuarta etapa del procés infermer, en què s'inicien les intervencions infermeres previstes en el pla de cures infermeres perquè una persona atesa pugui assolir els objectius establerts.\nNota: L'execució comprèn la fase de preparació i la d'intervenció infermera.\n\t<Material> electrocardiógrafo\nelectrocardiògraf, n m\nAparell utilitzat per a obtenir electrocardiogrames.\nNota: Un electrocardiògraf consta bàsicament d'uns elèctrodes connectats a un amplificador i a un galvanòmetre, i d'un sistema d'enregistrament.\n\t<Infermeria medicoquirúrgica> electrocardiograma\n\t<Material> electrodo\n\t<Infermeria maternoinfantil> embarazo\n482004 embarazo ectópico\n\t<Infermeria maternoinfantil> embarazo ectópico\n482482 embarazo gemelar\n\t<Infermeria maternoinfantil> embarazo gemelar\n481793 embarazo múltiple\n\t<Infermeria maternoinfantil> embarazo múltiple\n\t<Infermeria maternoinfantil> embrión\nembrió, n m\nOrganisme en desenvolupament des de la fecundació de l'òvul fins a la fi del tercer mes.\nNota: En l'ésser humà, l'embrió ateny l'estat de fetus a partir de les 10 setmanes de gestació, comptades a partir de la data de l'última regla.\n\t<Infermeria medicoquirúrgica> emesis\nvòmit, n m\nèmesi, n f\tsin. compl.


entrevista a Joan Todó al Setmanari El Temps (abril 2016) - laBreu Edicions : laBreu Edicions entrevista a Joan Todó al Setmanari El Temps (abril 2016) - laBreu Edicions\nJoan Todó // Jordi Play\nJoan Todó: «M’han tret de sota dels peus la terra on xafava»\nCinc anys després del seu primer llibre de contes, A butxacades, que el va donar a conèixer en narrativa, amb una molt bona recepció, Joan Todó (la Sénia, 1977) publica un nou recull de relats, ‘Lladres’. Entremig, va publicar la novel·la L’horitzó primer, i abans, dos llibres de poemes.\nFets a partir d’encàrrecs per a diverses publicacions (“els encàrrecs em van bé perquè eliminen el full en blanc”, afirma), el llibre aplega contes molt diversos, amb alguns lladres inusuals i girs cap a allò inesperat. És el retorn després d’un llibre, L’horitzó primer (L’Avenç, 2013), que va concitar un important consens crític sobre el potencial del seu autor.\n-Per què ha titulat Lladres aquest recull de contes?\n-Hi havia una carpeta de Windows, que en principi havia de ser el segon llibre, després d’A butxacades. En el moment que hi havia tres o quatre contes, en dos o tres hi havia lladres o robatoris. Se’m va ocórrer que la resta que anés incorporant en aquella carpeta continuessin en la mateixa línia perquè fos un llibre més unitari que no pas A butxacades.\n-I troba que ho és?\n-No, al final, no. Sí que intentava dur l’aigua al meu molí, però després, si tens un bon conte que va de qualsevol cosa i un mal conte que va de lladres, sempre t’acabes quedant el bon conte. Un llibre de contes no és mai unitari per anar bé, perquè si no, és una cosa molt estúpida d’A, B, C, D, E…\n-Respecte als anteriors llibres, quines diferències hi veu?\n-Segurament són diferències no buscades. En els llibre de poemes o A butxacadeshavies de buscar la paraula. La dificultat per al lector era que hi havia paraules rares, que no necessàriament eren dialectals, però en principi hi havia una cosa lèxica. Aquí, en canvi, és sintàctica.\n-Hi ha contes que tenen com a motor directe el pretext formal…\n-Potser per la deformació professional de poeta, penso més en termes de forma. Si les frases seran curtes o llargues, si serà en primera persona o tercera… Però hi ha contes que són normals formalment, on hi ha un artifici més invisible.\n-Quina mena de lladres diria que retrata?\n-Com que no ho he fet sistemàtic, no m’he preocupat mai de saber-ho. Com a molt, arribo a diferenciar entre lladres pobres i rics. En un conte hi ha un lladre que és el sistema. Hi ha lladres pobres, com el tio que et roba la cartera una nit o t’entra a casa. Hi ha una frase de Balzac, que anava pel twitter, que és que l’origen de tota gran fortuna sempre és un delicte. I això és veritat. Tu en aquesta vida, per fer-te ric, n’hauries de treure a un altre perquè els recursos són finits.\n-Hi ha empipada en alguns contes…\n-Sí, perquè estic molt emprenyat. Passa que el món és molt puta i jo sempre he sigut molt ingenu. Quan era xiquet, em deien que estudiés, i jo estudiava. Després, em deien que no em drogués i no em vaig drogar. Fumo i menjo carn, però ja està. En principi, el contracte és que tu ets bon noi i les coses et surten bé. He estudiat una carrera i una sèrie de passos per arribar a algun lloc. Després arribes als 40 anys i et trobes a l’atur, sense possibilitat de tenir fills. Jo ja tinc parella però no puc tenir un fill perquè no podria alimentar-lo. M’han tret de sota dels peus la terra on xafava per construir qualsevol projecte. És com el conte de la veïna modèlica, que tot li va malament per ser modèlica. En canvi, les altres són les normals, que van a la farmàcia, al casino…\n-L’estil de Joan Todó és condensat…\n-Diguéssim que em cansa més l’acte físic d’escriure que no pensar la manera d’escriure curt. Sóc així, d’escriure en poques paraules. Hi ha un aforisme de l’Andreu Vidal que diu que una novel·la és un llibre que li sobren 200 pàgines. En certa manera, és així.\nAnna Ballbona, Setmanari El Temps (22.04.16)\nCategoria: Cicuta, Col·leccions, Premsa, Revistes | Etiquetes: Anna Ballbona, cicuta, contes, contística, entrevista, Joan Todó, labreu edicions, lladres, setmanari el temps


Francesc Puigpelat – Eduard Ribera\nTag: Francesc Puigpelat\nOnze recomanacions de sant Jordi\n22/04/2015 / Eduard Ribera / 0 Comments\nAvui us parlaré d’onze novetats literàries que poden ser una bona referència per a aquest sant Jordi. Tenen en comú que totes elles són d’autor ponentí, en el sentit generós de l’atribut.\nComençarem amb dues novel·les negres. Puta pasta, d’Emili Bayo, que va merèixer el Premi Crims de Tinta 2015, una història que transcorre a cavall entre Lleida i Barcelona i que, a partir de l’argument d’un robatori, aprofita per parlar de la corrupció, la crisi i la impunitat. Temes, per desgràcia col·lectiva, ben actuals; la segona és Cristall de roca, de Francesc Pané, una història policíaca que arrenca el 1049 amb Arnau Mir de Tost i ens transporta fins a l’actualitat amb un robatori al Museu de Lleida. Continue reading


Els intents de robatori de cablejat de coure a l’enllumenat públic de PLF ha deixat a les fosques algunes zones del barri de Sant Lluís durant uns dies. Segons informa l’ajuntament, els culpables de tot plegat són els intents de robatori del cablejat de coure que contenen les faroles de la xarxa d’enllumenat públic, tal i com ha explicat el regidor d’Urbanisme de l’ajuntament de PLF, Josep Rueda.\nL’àrea més afectada ha estat la del camí peatonal de la passera, ja que els punts més vulnerables són sempre els que estan més aviat aïllats del nucli urbà. On també han estat uns quants dies sense llum la plaça Joan Huix, entre d’altres.\nPer tal de prevenir aquest robatoris, l’ajuntament de PLF va decidir recobrir d’espuma l’interior de les faroles, una espuma que impedia l’accés als cables i que volia evitar que els lladres se l’enduguessin. Veient que no se’l podien endur, van decidir tallar, un per un, els cables de cadascuna de les faroles, fet que finalment ha provocat que aquesta zona hagi estat uns dies sense llum. Segons l’ajuntament, eren aquests talls els que feien saltar la xarxa elèctrica.\nEls treballs per tornar a unir aquests cables són molt laboriosos, ja que suposen treballar-los un per un, però segons ha explicat Rueda, avui ja haurien d’estar totes les faroles en funcionament.\nEl mes de març va ser Malgrat de Mar qui va haver de reposar més de 1.000 metres de cablejat de coure, ja que van robar en diferents zones del municipi, com ara el parc infantil Francesc Macià, la rotonda de Mas Bages, el parc dle Castell i el Passeig de Mar.\nArticle anteriorMalgrat acull dues competicions d’esport adaptat aquest diumenge\nArticle següentLa Generalitat respondrà els dubtes sobre la prolongació de l’autopista en un acte obert a Lloret


La Mare de Déu del Carme, patrona del mar i del Raval | Blog de Barcelona. Tenim punts en comú\nLa Mare de Déu del Carme, patrona del mar i del Raval\n16 juliol, 2014\t| Barcelonins, Insòlit\nÉs ben sabut que la Mare de Déu del Carme és la patrona dels mariners i que amb aquest motiu, a l’entorn del 16 de juliol, moltes poblacions marítimes i marineres celebren processons molt vistoses que comencen en terra ferma i acaben al mar, amb la imatge de la Mare de Déu damunt una barca engalanada envoltada d’embarcacions de tota mena que fan sonar les sirenes. Barcelona no n’és una excepció, però a la ciutat la festa del Carme s’ha celebrat d’altres maneres, perquè, a més de la gent del mar, hi ha altres col·lectius que la tenen o l’han tingut com a patrona. I és, també, la Festa Major dels barris del Raval i del Carmel.\nExplica el folklorista Joan Amades al seu Costumari català que la Festa Major del Raval era molt lluïda i que al carrer del Carme s’hi celebrava una fira molt freqüentada pels barcelonins i una de les més importants de la ciutat, entre altres coses, perquè era la primera de l’estiu. Una de les tradicions típiques tenia per protagonistes els nuvis i les parelles acabades de casar. I és que els nois compraven un ventall a la parella. També explica Amades que la Festa Major del Raval era un moment de relació dels seus habitants amb els veïns del proper barri de la Ribera. D’una banda, les fadrines dels dos barris anaven a pregar a la Mare de Déu del Carme per trobar parella i ho feien amb l’oració següent: “Mare de Déu del Carme, / doneu-me un bon marit, / sia pobre, sia ric, / mentre vingui de seguit.” En acabat, sortien a passejar per la fira, on també es passejaven els joves casadors. Sembla que d’aquesta fira, que ja se celebrava el 1790, n’havien sortit força parelles i per això l’anomenaven la “fira dels marits”.\nD’altra banda, la gent del Raval acostumava a convidar a dinar els coneguts del veí barri de la Ribera. El plat típic era el pollastre amb samfaina, i és que calia quedar bé i demostrar que a casa hi havia bona posició econòmica. Cal tenir en compte que aleshores el pollastre no era precisament un plat de diari. A la tarda, després de l’àpat, les joves sortien a lluir els vestits nous.\nEntre els col·lectius que tenien la Mare de Déu del Carme com a patrona hi havia els rajolers i els teulers de Barcelona, els pinxos del Raval, els trinquetaires (jugadors de pilota) i els sarauistes (els que freqüentaven els saraus). Segons explica el folklorista, molts pinxos havien sortit d’entre els treballadors de rajoleries i teuleries i, d’altra banda, freqüentaven els trinquets, motiu pel qual el patronatge hauria passat d’un col·lectiu a l’altre. El dia de la Mare de Déu, els trinquets, la majoria dels quals eren al Raval, no obrien les portes.\nUn altre col·lectiu que també tenia la Mare de Déu del Carme com a patrona era el cos de serenos, els vigilants nocturns que havia creat l’Ajuntament de Barcelona l’any 1785. El servei es va inaugurar el dia del Carme i per això van agafar-ne el patronatge. Segons Joan Amades, el dia de la seva festa anaven en corporació a oir missa a l’església de Betlem i ho feien amb vestit de gala. En sortir de missa, es dedicaven a ramblejar i a passejar per la fira del carrer del Carme, que s’estenia entre la Rambla i el Pedró. També explica el folklorista que els serenos tenien el costum de trobar-se al punt de les deu del vespre a la plaça de Sant Jaume, on cantaven l’hora a cor abans de dirigir-se cadascun cap al barri que tenia assignat.\nSegons sembla va ser l’almirall mallorquí Antoni Barceló Pont de la Terra qui va popularitzar, al segle XVIII, la tradició marinera de la Mare de Déu del Carme entre la gent de mar de Catalunya. Diu la llegenda que la veneració d’aquesta advocació de la Mare de Déu entre els mariners hauria començat amb la salvació miraculosa d’un vaixell anglès perdut a la deriva enmig d’un gran huracà gràcies a l’escapulari del Carme.\nexposicions Gaudí Barceloneta Ajuntament música Sant Andreu Mobile World Congress jardins montjuïc Sant Andreu de Palomar raval art memòria històrica ciutat vella sants cultura metro Google Maps rutes Arxiu Històric fotografia Sant Gervasi festa major Horta història guerra civil Muhba Tibidabo Poblenou Gràcia eixample sant martí Born Arquitectura llibres TMB barri gòtic tradicions call Les Corts modernisme rambla itineraris MNAC Pedralbes