L'Escola Municipal d'Art del Vendrell inicia les inscripcions per al nou curs\nAquest dijous s'han obert les inscripcions per cursar alguna de les especialitats que ofereix l'Escola Municipal d'Art Apel·les Fenosa del Vendrell. Les inscripcions es poden formalitzar fins al proper dia 16 de setembre tant per a adults com per a infants i joves. Amb tot, al llarg del curs també es podran matricular aquelles persones que, per les circumstàncies que sigui, no ho hagin pogut fer en el període ordinari.\nL'Escola Municipal d'Art compta amb un ventall de cursos que permeten conèixer les disciplines artístiques més populars i aprofundir-hi. L'alumne pot adequar el nombre de classes que desitja cursar en funció de la seva disponibilitat i d'acord amb els horaris de l'Escola. Així, s'estableix un mínim de dues hores de classe setmanals, tot i que es pot ampliar l'horari en franges de dues hores fins a un màxim de deu hores setmanals.\nLes escoles del Vendrell unifiquen el seu horari a partir d'aquest nou curs\nLes escoles públiques d'infantil i primària del Vendrell han unificat l'horari escolar per al curs 2011-12. Així ho ha comunicat aquesta mateixa setmana la direcció dels Serveis Territorials d'Ensenyament de la Generalitat a Tarragona a la Regidoria d'Educació del Vendrell.\nS'obren les inscripcions per als cursos de català per a adults\nEl dia 19 de setembre començaran al Vendrell nous cursos de català per a adults organitzats pel Consorci per a la Normalització Lingüística i l'Àrea d'Educació (CPNL) de l'Ajuntament del Vendrell.\nS'ofereixen diferents modalitats de cursos: presencials, a distància i al Centre Obert de Català. Pel que fa als cursos presencials, es faran: Bàsic 1, Bàsic 2, Elemental 1, Intermedi 1 i Suficiència 1. A distància, també, es poden cursar tots els nivells d'intermedi i de suficiència.\nLa Xarxa Emprenedora del Vendrell prepara l'estand de la Fira de Santa Teresa\nEl passat divendres 26 d'agost, el regidor d'Ocupació i Educació de l'Ajuntament del Vendrell i el grup d'empresaris que conformen la Unitat de Gestió de la Xarxa Emprenedora es van trobar a L'Eina Espai Empresarial per començar a organitzar, per tercer any consecutiu, la presència de la Xarxa Emprenedora a la Fira de Santa Teresa del Vendrell, que enguany es celebrarà els propers 13, 14, 15 i 16 d'octubre.\nAigües de Tomoví canvia al Vendrell més de 3.000 comptadors d'aigua a l'any\nEn el marc de la millora contínua del Servei Municipal d'Aigües del Vendrell, Aigües de Tomoví, SA, empresa mixta municipal que gestiona el cicle integral de l'aigua al municipi, està portant a terme una campanya de canvi de comptadors, aparells de mesura que comptabilitzen l'aigua subministrada.\nS'inicia el període d'inscripcions de les activitats extraescolars de les escoles del Vendrell\nLa Ballaruga ha preparat, en la seva 8a edició, una programació renovada, amb activitats atractives que responen als interessos dels infants i de les famílies.\nLa proposta combina unes activitats més acadèmiques amb d'altres més lúdiques, però igualment pedagògiques: anglès, teatre, hip-hop, Aula Activa, Femtele i Construïm Contes.\nL'horari serà de 16,30 a 18,00 h i començaran el 26 de setembre.\nEls vendrellencs Marc Arbós i Carolina Palau exposen al Pardo les seves últimes creacions\nEls artistes del Vendrell, Carolina Palau i Marc Arbós exposaran un recull de les seves obres ceràmiques des d'aquest divendres fins al proper 25 de setembre a la Sala Portal del Pardo del Vendrell.\nLa inauguració de l'exposició es farà divendres 26 d'agost a les vuit del vespre, i a partir d'aleshores es podrà visitar en l'horari d'estiu de la sala: de dilluns a divendres de sis a dos quarts de nou i dissabtes d'onze a una i de sis a dos quarts de nou. Els diumenges i festius la sala romandrà tancada.\nLes escoles es posen a punt per a l'inici del curs escolar\nLes escoles del Vendrell han tingut molta activitat al llarg d'aquest estiu malgrat que no s'hi hagin fet classes. Aquests dies de vacances s'han estat posant al dia per arribar a principi de curs amb la cara neta i en plena forma. Com és habitual en aquestes dates, l'Ajuntament s'encarrega d'arribar allà on no arriba la Generalitat, titular dels centres, i assumeix petites obres de manteniment i reparacions diverses que s'han d'anar executant periòdicament com a conseqüència del desgast de les instal·lacions. Així mateix, es fan d'altres intervencions més significatives que contribueixen a millorar notablement les infraestructures escolars i fer més còmodes i pràctics els espais.\nEl grup Tazzuff tanca el 23è Música a la Vila\nEl cicle Música a la Vila, al Vendrell, tanca l'edició d'aquest any 2011 el dimecres 31 d'agost, a les 10 del vespre. Com que els concerts es fan cada dimecres, enguany hi ha hagut cinc concerts en un nou emplaçament, la plaça del Tívoli. Aquest cicle va començar a la plaça Vella del Vendrell, va continuar a la plaça Nova quan es necessitava més espai, i ara es fa a la plaça del Tívoli aprofitant les seves disposicions tècniques.\nEl grup present en el darrer del concerts és Tazzuff, grup guanyador de la darrera edició de la Fira Mediterrània, Concurs Sons de la Mediterrània.


Política de Privacitat i Cookies - Ilusion+ : Ilusion+\n1. Incorporació de dades personals als fitxers de ILUSIÓN+ SCP\nDe conformitat amb el que estableix la Llei Orgànica 15/1999, de 13 de desembre, de Protecció de Dades de Caràcter Personal (en endavant, “LOPD”), s’informa que totes les dades personals que l’Usuari faciliti a través del Lloc Web www.ilusionmas.com o www.ilusionmas.es (en endavant, “el Lloc Web”) seran incorporades i tractades als fitxers titularitat d’ILUSIÓN+ SCP (en endavant, ” ILUSIÓN+”) per a les següents finalitats: possibilitar la prestació dels serveis sol·licitats per l’Usuari, així com mantenir-lo informat, fins i tot per mitjans electrònics, sobre els productes i serveis d’ILUSIÓN+ qui, de la mateixa manera, podrà remetre a l’Usuari informació relativa als productes i serveis de terceres entitats exclusivament pertanyents als següents sectors d’activitat: alimentació i begudes, editorial, família i llar, entitats benèfiques, telecomunicacions, financer i assegurances, oci i viatges, formació, higiene personal i per la llar, cosmètica, automoció, energia i tèxtil.\nL’emplenament de totes les dades sol·licitades a través del Lloc Web és necessària per aconseguir una òptima prestació dels serveis posats a disposició de l’Usuari. De no facilitar totes les dades, ILUSIÓN+ no garanteix que la informació i serveis facilitats es puguin prestar, es prestin correctament o s’ajustin a les necessitats de l’Usuari.\nL’Usuari pot exercir els seus drets d’accés, rectificació, cancel·lació i oposició previstos a la LOPD, mitjançant una comunicació escrita dirigida a ILUSIÓN+ SCP , carrer Higini Angles 2, 1r 1a 43001 Tarragona, Espanya; o bé mitjançant correu electrònic dirigit a pau.torres@ilusionmas.com. En ambdós casos l’Usuari interessat haurà d’adjuntar una còpia del seu document nacional d’identitat, passaport o un altre document vàlid que l’identifiqui.\n3. Comunicacions de dades efectuades pel mateix Usuari\nL’Usuari és plenament conscient que en utilitzar les seccions de fòrums, amistat i recerca d’amics o en publicar o autoritzar la publicació d’un article, comentari o opinió en el Lloc Web, estarà permetent que terceres persones puguin accedir a dades personals seves o fins i tot de tercers. En aquest sentit, ILUSIÓN+ no es responsabilitza de les possibles conseqüències o perjudicis que l’Usuari o un tercer puguin ocasionar amb motiu de la seva lliure decisió de compartir les seves dades personals.\nAbans de facilitar al Lloc Web dades personals relatives a terceres persones, l’Usuari haurà d’obtenir el seu previ i exprés consentiment, havent-los informat dels termes continguts en aquesta Política de privacitat. L’Usuari s’obliga a mantenir indemne a ILUSIÓN+ davant qualsevol possible reclamació, multa o sanció que pugui venir obligada a suportar com a conseqüència de l’incompliment per part de l’Usuari del deure descrit en aquest paràgraf.\nAquest lloc web Ilusión+,, d’ara endavant lloc web, utilitza una tecnologia anomenada “cookies” amb la finalitat de recollir informació sobre l’ús del lloc web.\nAmb l’ús d’aquest lloc web vostè. consenteix i està d’acord que allotgem aquestes cookies al seu ordinador o dispositiu per als fins aquí expressats.\nSi decideix no acceptar les nostres cookies, podrà continuar utilitzant el nostre lloc web de la forma habitual, tot i que, és possible que la seva experiència d’Usuari es vegi lleugerament perjudicada.\nA continuació ILUSIÓN+ SCP exposa el tipus de cookies utilitzades en el lloc web, així com la seva finalitat i en el seu cas les cookies utilitzades de tercers (proveïdor del servei):\nCookies d’entrada d’Usuari: La finalitat és recordar l’última cistella de la compra de l’Usuari.\nCookies de personalització de la interfície d’Usuari: Recordar moneda i país d’enviament de l’Usuari. Recordar si està subscrit a la newsletter.\nCookies d’anàlisi: analitzen i mesuren la navegació dels Usuaris. Les aplicacions que utilitzem per obtenir informació de la navegació, mesurar i analitzar l’audiència són:\nCookies publicitàries. S’utilitzen per obtenir informació de l’Usuari\nCookies de publicitat comportamental: s’utilitzen per recopilar hàbits de navegació.\nLa publicitat basada en el comportament és una pràctica centrada en l’activitat de navegació per Internet que permet oferir als Usuaris anuncis o continguts que es corresponguin el màxim possible amb els seus interessos. Es tracta d’una pràctica segura, transparent i que pretén oferir més control a l’Usuari.\nPer obtenir més informació sobre publicitat comportamental pot consultar http://www.youronlinechoices.com/es/\nEl seu navegador, de vegades, pot generar un missatge instantani que li brindarà la possibilitat d’oposar-se a la instal·lació d’aquestes cookies. En el supòsit que el seu navegador no li faciliti aquesta possibilitat de forma automàtica, vostè, podrà inhibir la instal·lació de les mateixes seguint les instruccions del seu navegador.\nVostè pot trobar informació sobre com fer-ho en les adreces següents:\nEn qualsevol moment ILUSIÓN+ SCP pot modificar la política de cookies de manera que, li preguem que la consulti de manera periòdica ja que es poden produir canvis.\nSi vostè utilitza un altre navegador, pot obtenir més informació sobre com configurar la instal·lació de les cookies a través de la secció d’ajuda o assistència del navegador. Per obtenir ajuda per dur a terme la configuració de les cookies amb el seu navegador, si us plau, envieu-nos un correu electrònic a pau.torres@ilusionmas.com i ens posarem en contacte amb vostè, el més aviat possible, amb la informació necessària.


Dansàneu de Països Catalans\nActualitzada 04/07/2018 a les 12:10\nTaller de música d’arrel pirinenca amb el cant i la percussió de protagonistes || El festival arriba avui a l’equador amb ritmes també de Mallorca i València\n© El ballarí i coreògraf Quim Bigas va protagonitzar una 'acció participativa' dilluns a la nit a Espot.\nEls Països Catalans són més protagonistes que mai a la vint-i-setena edició del Dansàneu, Festival de Cultures del Pirineu, que avui arribarà al seu equador a Esterri d’Àneu. Així, l’església de Sant Vicenç de la capital aneuenca acollirà a les 20.30 un programa doble amb ritmes de Mallorca i de València: la companyia mallorquina UNAiUNA, de les ballarines Marina Fullana i Laura Lliteras, presentarà Galejar, un muntatge de dansa a partir de les tonades que es cantaven durant les tasques agrícoles a les Balears; i a continuació, el cantautor de Gandia Carles Dénia, amb Pau Figueres a la guitarra, oferirà el seu particular repertori de lletres recuperades del patrimoni popular valencià.\nDilluns a la nit, el festival va celebrar a Espot el primer dels maridatges de gastronomia, música i dansa amb Inxa Impro Quintet i el ballarí i coreògraf Quim Bigas, que va protagonitzar una acció participativa en ple centre de la població. Ahir va prosseguir també la formació amb un taller d’Arnau Obiols de música d’arrel pirinenca amb el cant i la percussió com a protagonistes. Ahir a la nit hi havia prevista l’estrena a l’església de Sorpe l’espectacle de dansa Nuà i la segona edició del Tastàneu de gastronomia i música.


El 9 Esportiu - Notícia: El Polo i l'Atlètic, en el grup del títol.\n19/12/11 02:00\t-\nEl club barceloní i el terrassenc es van assegurar ahir la seva presència en el grup pel títol de la divisió d'honor femenina d'hoquei sobre herba. El Polo va sumar un punt contra el Júnior (1-1), un rival directe, mentre que l'Atlètic es va imposar a l'Egara (2-1) en el derbi i es va beneficiar de la derrota de l'Alcalá a Les Pedritxes contra el CD Terrassa (3-1). Amb l'empat contra el Polo, el Júnior s'ha vist abocat a jugar en el grup de la permanència. el 9\nDarrera actualització ( Dilluns, 19 de desembre del 2011 02:00 )\nEL 9 Esportiu 19-12-2011 Pàgina 42 DESA LA NOTÍCIA A:


Todos los libros del autor Oliver Ripoll Joan Miquel\nOliver Ripoll Joan Miquel\n3 títulos para "Oliver Ripoll Joan Miquel"\nOliver Ripoll, Joan Miquel / Palomar Capdevila, Francesc\nUn conocido escultor catalÃ¡n recibe el encargo de diseÃ±ar y construir una escultura paraconmemorar el dÃa de la mujer en la plaza de Sant Jaume en Barcelona. Una vulva de acero de mÃ¡s deseis metros de altura, se convierte en una absurda, divertida e inquietante excusa para ir enlazandohistorias...\nUn conocido escultor catalÃ¡n recibe el encargo de diseÃ±ar y construir una escultura paraconmemorar...\nEditorial Barrett Sociedad Cooperativa Andaluza / 978-84-945982-0-3\nLes pàgines d'aquest llibre són tres mesos d'apunts al natural. Joan Miquel Oliver es converteix en l'ombra de Miquel Riera escalador mallorquí i catalitzador d'una pràctica esportiva molt particular, el psicobloc amb la primera intenció de fer-li una biografia. Molt enfora d'assolir aquesta cota,...\nLes pàgines d'aquest llibre són tres mesos d'apunts al natural. Joan Miquel Oliver es converteix en...\nL'Altra Editorial / 978-84-942160-5-3\nEls alienígenes han envaït la Terra i tothom ha desaparegut. Només Alexandra Schneider, Albert Pinya...\nL'Altra Editorial / 978-84-947829-5-4


les cosetes del querol: El repte de Joan Herrera\nEl repte de Joan Herrera\nA la reunió que va celebrar el passat dissabte el Consell Nacional d'ICV el Joan Herrera va anunciar-nos el que era una secret a crits: la seva decisió d'optar a ser la persona que encapçali la candidatura d'ICV a les properes eleccions al Parlament de Catalunya. Tot seguit, el Joan ha expressat aquesta decisió al conjunt de les ciutadanes i ciutadans a través del seu bloc. No cal dir que aquesta decisió, que ja és prou trascendent per ella mateixa, suposa l'antesala d'una decisió encara més determinant: optar al lideratge d'Iniciativa, l'expressió política de l'esquerra catalana compromesa.\nAmb motiu de les darreres eleccions generals, ja vaig expressar en aquest bloc la meva opinió respecte en Joan Herrera en una carta oberta:\nDesprés de dissabte, el nostre "pregoner" ha fet un nou pas en aquest camí i som molts els que ens sentim il·lusionats amb la seva decisió, i amb el gran consens i il·lusió que genera entre la gent d'ICV que de ben segur donarà un fort suport a la seva candidatura, i més enllà. Ara però el Joan té un gran repte: transformar la il·lusió en compromís guanyant noves forces i noves veus pel projecte d'ICV. Trascendir "l'herrerisme", entès com una colla de polítics compromesos i esperançadors que comparteixen trajectòria, projecte, generació i lideratge.\nAmpliar les fronteres de l'esquerra transformadora a Catalunya, implica ampliar les fronteres de la renovació a ICV, articular un territori i un projecte compartit amb persones de trajectòries i generacions diferents.\nAquest repte personal del Joan, és el pas indefugible per a que ICV assoleixi el seu repte col·lectiu: posar ànima al projecte ecosocialista. La sofisticació pop dels nous valors ecosocialistes quedaria massa freda sense la contribució d'alguns cantautors de textures més càlides. I si algú està en disposició de bastir un conjunt harmònic és sens dubte en Joan Herrera. Com deia el poeta: que tinguem sort.\nPublicat per Andrés Querol Muñoz a 14:57\nEtiquetes de comentaris: esquerra, ICV, joan herrera, política\nAndrés, a veure si escrius, que no sé utilitzar l'rss i ja estic cansat d'entrar i veure l'Herrera On The Rocks\nRecomana una cançó, ni que sigui. El recurso fácil, que deia aquell.\nUna cançoneta i mo n'anem: se nos fue Mercedes\nUna cançoneta i mo n'anem: Dolores\nJaume Bosch sobre l'autodeterminació


El somni de l'Alqueria del Basket ja té els seus fonaments | Valencia Extra\nEl somni de l'Alqueria del Basket ja té els seus fonaments\nEl 30 aniversari del València Basket comença trepitjant fort. Aquest estiu s’aconseguia el vistiplau i l’acord per la part política pel que el somni de l’Alqueria del Basket ja és una realitat. Les obres del que serà la infraestructura més gran esportiva d’Europa dedicada al bàsquet ja estan en marxa i es preveu que dins d’un any (quart trimestre del 2017) es procedisca a la seua inauguració. Amb una inversió prevista de 18 milions d’euros, sufragats íntegrament i personalment per Juan Roig, l’empresari valencià compleix un dels seus anhels com és retornar a la societat allò que aquesta li dóna entre altres coses fomentant la pràctica de l’esport que estima: el bàsquet.\nActualmente, la pedrera del conjunt taronja compta amb més de 450 ‘xicotets’ i es preveu que una vegada engegada l’Alqueria del Basket el nombre vaja ascendint fins a arribar als 1.000 xiquets que aprendran els valors que van intrínsecament lligats a la pràctica d’un esport com el bàsquet. Esforç, desenvolupament personal, companyonia, treball en equip, disciplina… seran els pilars del treball amb els jugadors. No serà una fàbrica de promeses o estels, simplement la Alqueria del Basket cerca ser un referent en el bàsquet mundial, un lloc on els amants d’aquest esport puguen gaudir i créixer.\nUna vegada engegat, l’Alqueria del Basket, que es gestionarà amb els recursos propis que genere de la seua activitat, sense necessitat de diners públics, doncs naix amb l’objectiu de ser autosuficient i sostenible. Al llarg de la presentació, s’han anat mostrant imatges de com seran les instal·lacions així com el logo de l’Alqueria o un vídeo explicatiu.\nA l’acte celebrat ahir en la pista central de la Fonteta van acudir Maite Girau, regidora d’esports de l’Ajuntament de València, José Vicente Berlanga, director de la Fundació Esportiva Municipal, Vicente Solá, president de València Basket, el president de la Fundació València Bàsquet 2.000 i conseller delegat de València Basket, Paco Raga i directius i membres de la primera plantilla del València Basket i representants dels diferents sectors de la societat valenciana.\nDins dels parlaments que van tenir lloc en l’acte, Vicente Solá, president de València Basket, va voler agrair a “Generalitat, Conselleria i Ajuntament els esforços per a atorgar la llicència i agilitar els tràmits. A la Fundació Esportiva Municipal, Universitat de València i Patronat de Benimaclet l’ajuda perquè els nostres equips d’escola puguen entrenar. I als nostres veïns del barri de la Font de Sant Luis i a l’adreça del Col·legi Els Arts, perquè ens han donat l’oportunitat d’explicar-los el projecte esportiu i social”. A més Solá va recalcar que “L’Alqueria del Basket és l’actuació més important en infraestructures dels nostres 30 anys d’història, actuació que revertirà en la ciutat una vegada finalitzada la concessió”.\nPer la seua banda, el president de la Fundació València Bàsquet 2.000 i conseller delegat de València Basket, Paco Raga, va explicar que “El nostre objectiu és que aquesta iniciativa ens permeta duplicar la nostra pedrera i passar de tenir 45 equips i més de 450 xiquets i xiquetes, a 750 a mitjà termini i aconseguir els 1.000 xiquets a llarg termini”, afegint que “La nostra obligació és ser capaces de donar una resposta responsable i de futur per a seguir ensenyant i educant en els valors d’aquest esport del bàsquet que ens apassiona. Aqueixa resposta és L’Alqueria del Basket“. Igualment va indicar que “aquest projecte carregat d’il·lusió, pensat per i per a les presents i futures generacions, faran del nostre esport un motiu d’orgull per a València i per a Espanya. Perquè avui engeguem la universitat del bàsquet, i és l’objectiu de tots convertir-la, a través dels fets, en un referent esportiu nacional i europeu”. Per a concloure, Paco Raga va comentar que “L’Alqueria és un fet real més del projecte de futur del València Basket impulsat per Juan Roig, per a fer a través de l’exemple propi, que les coses poden canviar en el bàsquet espanyol i europeu, i fer del basket un esport de valors, de sana competència i obert a tots els que es volen implicar i aportar”.


Cavalcada de Reis a Blanes amb mesures preventives COVID | Blanesaldia\nPublicat el 05 de gener, 2022 - 16:37 CET\nDarrers arranjaments d’algunes de les carrosses que formaran part de la Cavalcada de Reis 2022 / Ajuntament de Blanes\nLa Cavalcada de Reis estarà formada per un total de 30 components. A banda de les sis carrosses, un any més no faltarà a la seva cita en Lilo, un gegantí gosset de peluix articular de 2’1/2 metres d’alçada que ha esdevingut un dels elements més apreciats pel públic.\nTambé hi haurà la música que tocaran en viu i en directe dues formacions: la Banda Musical de Blanes i Mossèn Joan Batlle, i la Banda i Cobla del Col·legi Santa Maria.\nJuntament amb les carrosses de Melcior , Gapar i Baltasar, altres ingredients que contribuiran a donar llum, color i el to festiu que ha de tenir aquest autèntic espectacle de carrer seran els Xanquers, els portadors de Fanalets i Salabrets per recollir les darreres cartes a peu de carrer, malabaristes, ciclistes i un llarg seguici on col·laboren diverses Associacions de Veïns de la vila. Tancarà la cavalcada un dels col·lectius més apreciats: la percussió i bufadors de la Colla de Diables Sa Forcanera.\nEls Reis Mags arribaran en vaixell al Port de Blanes a les 6 de la tarda, gràcies a la col·laboració del Club de Vela Blanes, i muntaran a les seves carrosses perquè comenci tot seguit la Cavalcada de Reis. El recorregut serà l’habitual: Passeig de Mar fins arribar a la cruïlla amb el Carrer Ample, que enfilaran cap a munt per girar a la Plaça Solidaritat.\nDes d’aquí seguiran per la Rambla Joaquim Ruyra sud, i s’aturaran breument a la cruïlla amb el Carrer Doctor Xavier Brunet. Allí baixaran els tres reis i els membres del seguici que hauran viatjat en carrossa per seguir a peu l’últim tram del recorregut pel Passeig de Dintre fins arribar davant el Pessebre Monumental, on els estaran esperant l’alcalde de Blanes, Àngel Canosa, acompanyat de regidors i regidores del consistori.\nUn cop immortalitzada la visita amb una fotografia oficial, els tres reis passaran a ocupar els trons que s’hauran alçat al Campament Reial de la Plaça dels Dies Feiners, on s’hi estaran perquè els infants puguin lliurar-los les cartes. Abans que comenci la recollida, l’alcalde entregarà als tres reis la ‘Clau de la Ciutat’ per facilitar-los la feina que els espera aquella nit: repartir els regals entre a la mainada.\nLògicament, donat l’actual context de la pandèmia, l’esdeveniment festiu comptarà amb totes les mesures preventives COVID. La principal és que tothom qui formarà part de la Cavalcada de Reis anirà amb la preceptiva mascareta, inclús ses majestats, i no es llençaran caramels ni durant la cavalcada ni en finalitzar, quan s’acostumava a fer l’habitual pluja de caramels des del balcó consistorial. També s’ha reduït el nombre de persones que formen part del seguici, de manera que enlloc de les 350 que solia haver, n’hi haurà unes 200.\nUna de les principals novetats de la Cavalcada de Reis de Blanes 2022 és que els qui no puguin sortir al carrer perquè estan confinats, el seu estat de salut ho impedeix o, senzillament, prefereixen quedar-se a casa, podrà seguir l’esdeveniment sense perdre’s cap ni un detall. I és que, per segona vegada en la història de les Cavalcades de Reis de Blanes, s’emetrà en directe per televisió.\nLa transmissió es podrà seguir en directe a través dels comptes oficials de Facebook i YouTube de l’Ajuntament.\nLa campanya ‘Regala Reis a Blanes’ amplia la franja d'edat dels 0 als 12 anys i…\n← Detenen dos persones a Sant Feliu de Guixols que portaven 22 paperines de cocaina En 2021 el número de parados descendió en Blanes en más de 900 personas →


Paidos - Pi d'en Xandri: Serveis Extraescolars Anglès P3 a 4t\nHome / Extraescolars / Anglès P3 a 4t\nActivitat vinculada a International Learning Scool\nEl nostre principal objectiu és fer que els nostres alumnes aprenguin anglès alhora que amplien els seus coneixements de diferents àrees. Es tracta d’utilitzar l’anglès com a llengua vehicular i de comunicació i, a través d’ella, l’alumnat adquireixi i consolidi nous continguts, habilitats i destreses (CLIL - Content and Language Integrated Learning).\nEl nostre objectiu és el d’optimitzar i millorar el nivell d’anglès i la competència comunicativa dels nostres alumnes.\nLearning S Cool organitza els seus cursos d’anglès extraescolar a través de tallers interdisciplinaris. Els alumnes realitzen un taller diferent cada trimestre, la temàtica dels quals és molt diversa; per exemple, tenim tallers de música, cuina, màgia, experiments... Per al disseny dels tallers hem tingut en compte els interessos, habilitats i gustos dels alumnes de cada edat. Intentem poder respondre als interessos de tots i cadascun dels nostres alumnes. El fet de combinar temàtiques molt diverses en un mateix any escolar ens ajuda a mantenir la motivació dels alumnes.\nDia: P3 (dilluns), P4 (dilluns), P5 (dimecres), 1r i 2n (dimarts) i 3r i 4t (dimecres)\nP3 a P5: 8 (mínim 8)\n1r a 4t: 10 (mínim 8)\nQuota mensual: 22,50€ (setembre) / 45€ (ocubre a juny)


Hem anat a veure els bombers i han hagut de sortir per una emergència. Hem aprofitat per esmorzar i després han tornat i ens han ensenyat un vídeo de prevenció i després la seva roba i equipament. També ens han deixat posar el casc de bomber i la màscara d'oxigen. Hem acabat donant una volta amb el camió i ruixant-nos amb les mànegues. Quina calor!\nDesprés hem anat a dinar al Parc forestal de Can Cases i hem fet una cabana.


El Mirall recorda Pere Casaldàliga i repassa l’acció de l’Hospital de Campanya de Barcelona - El Mirall - COPE\nEl Mirall recorda Pere Casaldàliga i repassa l’acció de l’Hospital de Campanya de Barcelona\nHi intervenen la periodista Carme Escales, que ha investigat sobre el bisbe català, i Peio Sánchez, rector de l’església de Santa Anna\nTiempo de lectura: 4' 08 ene 2021 - 13:33\nEl programa ‘El Mirall’ de COPE Catalunya (783 d’Ona Mitja) ha recordat aquest divendres, 8 de gener, la figura de Pere Casaldàliga, que ens va deixar el 8 d’agost i ha estat nom propi de l’actualitat eclesial durant el 2020, i ha repassat la feina caritativa i generosa de la Parròquia de Santa Anna-Hospital de Campanya de Barcelona. En la taula de testimonis d’aquesta primera edició de l’any 2021, hi han participat la periodista Carme Escales, que ha investigat sobre el bisbe català i el va visitar dues vegades (anys 1994 i 2002), i el rector de l’església de Santa Anna, Peio Sánchez. Carme Escales ha dit que “és difícil separar el vessant personal de Casaldàliga del seu àmbit professional, perquè és una sola cosa en una coherència total”. La periodista ha comentat que la vida del prelat ha estat un “fer costat als qui ho passen malament, per exemple amb una cuina oberta que tenien allà perquè hi passés tothom qui necessités menjar”. Ha recordat igualment que “la vida de Casaldàliga ha estat un ajudar a viure millor a gran escala, amb els seus pensaments, la seva poesia i els seus missatges en general, però sobretot en converses i les eucaristies, en tota una crida a eradicar la gran diferència entre pobres i rics”.\nCarme Escales ha destacat, sobre el també missioner claretià, “la simplicitat del seu fer i la contundència del seu pensament, per exemple quan analitzava les causes de la injustícia a nivell global”. Ha assegurat que “referent necessari” podria ser “un titular per resumir la vida de Pere Casaldàliga, que ha difós un missatge que no mor i que pot ser la llum de qualsevol far que orienta els vaixells”. La periodista ha fet seu un missatge que el bisbe català va transmetre, ja el 1988, sobre les eleccions. “Diu que un bon candidat és el qui està sempre al costat del poble, qui no és corrupte i no abusa dels treballadors, el qui sap respectar la pròpia família i dona valor a la sanitat, la fe i la cultura de la gent”, ha comentat. Escales ha explicat que “la condició de bisbe de Casaldàliga xoca molt amb la imatge que tenim de l’Església com a institució, encara que l’actual Papa expressa més empatia amb els vulnerables”. En aquesta línia, ha afegit que, “amb persones com Pere Casaldàliga, es demostra que el valor de la fe i la senzillesa apunten més coherència”.\nDe cara al futur per mantenir viva la figura de Casaldàliga, la periodista catalana ha subratllat que “es podrien fer moltes coses, entre elles instaurar un Premi Casaldàliga, des de l’Església i la societat, que fos\nparticipatiu i per ajudar a descobrir altres exemples com ell, cosa que dignificaria l’Església a partir de la senzillesa d’acord amb el missatge i el model de Jesucrist”. Igualment ha afegit que “es podria recuperar la seva candidatura a Nobel de la Pau i impulsar un procés de beatificació i canonització, com també una càtedra de Casaldàliga”. Carme Escales ha elogiat que “Casaldàliga parlava obertament de política com a engranatge necessari de canvi social, àmbit en què interpel·lava tothom”. De cara al futur, ha assegurat que voldria “seguir treballant sobre la figura de Pere Casaldàliga, amb els seus valors, i ajudar a difondre els seus missatges”.\nL’església de Santa Anna-Hospital de Campanya\nD’altra banda, el rector de la Parròquia de Santa Anna de Barcelona, Peio Sánchez, ha explicat que “aquest Nadal ha estat marcat fonamentalment per la pandèmia, que ha suposat, per al servei d’acollida a persones sense llar, una ampliació de les mesures fortes de seguretat sanitària”. El prevere ha afegit que “estem envoltats de moltes persones que fan les compres nadalenques al centre comercial de la ciutat”, i que “aquest paral·lelisme entre les cues del consum i les de la fam fa sentir la contradicció que predomina en la nostra societat, cada vegada més dual”. El rector de Santa Anna ha aclarit que “hem assistit a un escalfament de la societat, amb més voluntaris, més ajuts econòmics i materials, i a l’arribada del suport social de diverses entitats, fet que ha permès recuperar l’escalf i la força de la solidaritat”.\nPeio Sánchez ha destacat també que els qui gestionen l’obra solidària de l’Hospital de Campanya “han viscut a fons el Misteri de l’Encarnació de Déu, amb tres pessebres: el que hi ha al carrer, el que s’ha posat dintre de l’església, que representa l’acolliment, i un altre a la casa, on viuen 10 persones, que és el de cadascun dels cors”. En un altre moment, el sacerdot ha admès que “es viu ara un moment difícil per la crisi social, perquè s’han afegit, a les persones que ja s’acollien a Santa Anna, altres que passen a viure al carrer”. Igualment ha comentat que “es recullen persones i famílies que viuen al carrer i abans no s’hi estaven”. Sánchez ha assegurat que “aquest crit obrirà un període de dos anys en què es viurà una greu emergència social, un panorama que confirma l’opció de ser església en forma d’hospital de campanya per pal·liar tota la greu situació”.\nEl rector de Santa Anna ha apuntat que “les properes setmanes estaran marcades pel fred, una previsió que ha obligat a ampliar els esmorzars matinals que escalfen una mica les persones després d’una nit ben freda”. A més, ha explicat que “s’ha reforçat el servei d’atenció mèdica i salut mental, que suposa un seguiment més personalitzat de cadascuna de les 120 persones acompanyades habitualment”.\nFinalment, ha destacat que es posen en marxa ara “diverses iniciatives formatives sobre autonomia del treball i altres llums d’esperança”. I sobre els vincles de l’Hospital de Campanya, Peio Sánchez ha dit que “l’organització de tot l’equip es nodreix de la complicitat de moltes persones, entre ells els professionals, els 150 voluntaris, les famílies que acullen un total de 120 unitats familiars, els metges i infermeres, el grup d’acompanyament psicològic, els benefactors i les empreses que ajuden a sostenir econòmicament tot el que es fa i moltes institucions que donen suport en xarxa per a qüestions puntuals”.\nAquesta edició del programa ‘El Mirall’ ha començat amb una reflexió sobre el clar i senzill missatge de l'Església davant la pandèmia a Catalunya. Després de la taula de testimonis, el franciscà i periodista Luis-Esteban Larra ens ha explicat la història setmanal a 'La vida possible'. Hem compartit, ja en els instants finals, un fragment de la cançó ‘Un solo Señor’, de Lucien Deiss, tema que ens ambienta la celebració aquest diumenge de la festa del Baptisme del Senyor, amb la qual tanquem el temps litúrgic de Nadal: https://www.youtube.com/watch?v=s0F18LZV_o4.\nUns apunts d'actualitat, sobre la Missa en record de la qui va ser delegada de Joventut de Barcelona Rosa Deulofeu, celebrada aquest dijous 7 de gener, i sobre el IV curs per a nous formadors de Seminaris, que es va fer dilluns passat amb la participació de l'arquebisbe Joan-Enric Vives, han completat el programa en una nova edició, com sempre els divendres a les 13.33 hores a COPE Catalunya i Andorra (783 d’Ona Mitja).


La carmanyola madrilenya de Toni Cantó | Francesc Viadel Bloc\n← La Nova Cançó al País Valencià (En Guàrdia! Catalunya Ràdio)\nDeesses d’estiu →\nAyuso i Cantó en un acte de campanya. Foto/RTVE\n*Article de Francesc Viadel publicat a Nosaltres la Veu l’1 de juliol de 2021.\nA Toni Cantó li ha costat una miqueta, però vet ací que, a l’última, ha vist premiat el seu pusterolisme pobletà i histriònic amb una carmanyola de l’altura del Micalet de la Seu. Que què? El cas és que la molt generosa presidenta Ayuso li ha muntat per la cara una Oficina de l’Espanyol on poder guanyar-se la vida quasi quasi com un Borbó. Serà per paradetes… Madrid en té per a donar i vendre.\nDes d’aquest xiringuito l’actor-diputat assegura -amb faltes de sintaxi i urbe et orbi– que defensarà el castellà que l’esquerra i el nacionalisme ha arraconat. El castellà arraconat pels rojos i els separatistes? Buf… L’estupidesa és tan enorme com el càrrec mateix que li han assignat, però si bé es mira, alguna cosa havia de dir. Fet i fotut, o defensava amb la vehemència macarrònica d’habitud el seu saquet o bé es tancava en casa i no eixia només que per a dissimular que va a treballar, una postura del tot incompatible amb tenir el rostre de ciment armat.\nEl seu nomenament, com és lògic i decent, ha vingut precedit per una allau de protestes: el cantautor Ismael Serrano, el diputat Joan Baldoví… I? A l’agraciat no li deuen haver fet ni aire… Així, doncs, Cantó continuarà vivint com d’habitud de la Gusmana, és a dir, dels contribuents o de l’espanyol o d’insultar les víctimes de la violència de gènere o els rojos. Tot plegat, cobrant i renillant, a l’aguait sempre d’una nova oportunitat que li facilite pagar les seues factures. De cas vindrà el Tribunal de Comptes a revisar les despeses sumptuàries del separatisme madrileny? És clar que no.\nEl que no acabe d’entendre és què li poden veure a un tipus que sospite que és capaç d’emprenyar fins i tot als seus propis correligionaris. No crec que hi haja cap simulacre de polític a Espanya que haja posat la pota més vegades. Incontinent, maleducat, colèric… sense cap més habilitat que la de saber saltar de partit en partit de l’extrema dreta.\nHa insultat el valencià investit d’un supremacisme ridícul, pobletà, que avergonyiria Paco Martínez Soria. Ha dit bretolades sense aturador com ara que la majoria de denúncies de les víctimes de violència de gènere són falses o que els animals no tenen dret a la vida. Va comparar el sistema d’immersió lingüística amb la pederàstia i a Artur Mas amb Goebbels. Ha mentit a cor que vols a través de les xarxes socials sobre les escoles a Catalunya, sobre el requisit lingüístic a la funció pública al País Valencià, sobre l’existència de suposades campanyes institucionals de l’Ajuntament de València o, encara, s’ha inventat l’exclusió de les ajudes a les publicacions en castellà per part de la Generalitat Valenciana…


Rosa López s'ha sincerat sobre qüestions personals. | GTRES\nRosa López ha parlat al programa 'Déjate Querer' de la seva maternitat i la seva vida sentimental\nper María Merino 14/05/2022 17:32h\nRosa López ha reaparegut a la televisió per tornar a demostrar, com sempre, no només la seva portentosa veu sinó també la seva qualitat humana i la seva naturalitat. Ho ha fet al programa 'Déjate Querer' de Telecinco on s'ha sincerat del tot. Tant és així que ha parlat dels plans de ser mare i fins i tot de la seva relació sentimental amb el policia Iñaki García.\nD'aquesta manera, hem pogut conèixer que tenir fills és un dels projectes que tenen present.\nRosa López, perdudament enamorada del seu noi\nLa guanyadora d''Operación Triunfo' ha acudit al programa de Toñi Moreno i, així, sorprendre els seus fans. També per parlar del bon moment professional i personal en què es troba. Ara està feliç amb el seu darrer single, 'Si no te vuelvo a ver', i amb la seva gira que la portarà a recórrer tota Espanya.\n▶ Manu Tenorio confiesa uno de los grandes secretos de Operación Triunfo 1\nSentimentalment parlant també està pletòrica, ja que ja té una relació consolidada amb Iñaki. Un policia local que va conèixer en un concert de Marta Sánchez, quan la va treure de l'enrenou de gent que s'amuntegava per veure-la. Des de llavors, estan junts, enamorats i molt feliços.\nLa presentadora, que coneix el xicot de Rosa, el va definir com «un home extraordinari». A més, Toñi Moreno, va aconseguir que Iñaki entrés a plató i es va viure un moment d'amor absolut entre la parella, la qual es van fondre en un preciós petó.\nAmb certa timidesa, ha explicat que s'ha enamorat de la cantant «pel que es veu. Per aquesta mirada, aquesta manera de parlar, per la seva manera de sentir. I és que és igual aquí, a la televisió, que quan som a casa, quan ens aixequem, quan passegem els gossos...».\nEn aquest punt, Moreno ha volgut saber si es casaran o si ell li ha demanat matrimoni. I la seva resposta ha estat molt clara: «Jo em casaria amb ell, però jo ja estic i em sento casada. A partir d'ara li diré el meu marit».\n«El seu interior és el més maco que té. I precisament el títol del meu proper single, que és una 'bachata' preciosa, es diu 'Esa belleza'. Aquesta bellesa és la que té Iñaki, la que té la teva filla Lola i la que tenen les mares i qualsevol persona que vulguis perquè la bellesa sempre està per dins».\nRosa López està molt feliç i enamorada d'Iñaki. | Mediaset\nRosa López parla del seu embaràs\nLa cantant granadina ha hagut de respondre una pregunta que se li fa habitualment i és si volen tenir fills. Bromejant ha dit: «Però si ja diuen que estic embarassada. Et respondré com si no hi hagués càmeres i estiguéssim prenent un cafè: cal ser molt valenta per ser mare».\n«Se m'està passant l'arròs, això sí, i els ovaris m'estan dient, ja que no estan bé perquè tinc 41 anys. Em diuen: «Si no t'afanyes, et donarem un ensurt». A mi m'encantaria que hi hagués descendència i la meva mare es tornaria boja».\n«Tinc l'home perfecte i la vida perfecta per tenir el fill o la filla de la meva vida», ha conclòs.\nRosa López ha reconegut que li agradaria tenir un fill amb el seu xicot. | Europa Press\nEn aquest punt, entre rialles, Toñi li ha preguntat si estaven practicant per ser pares. I Rosa amb la seva habitual naturalitat ha afirmat: «Estem practicant-ho tot i més». Comentari que ha provocat els riures i aplaudiments del públic.\nAnar a portada Última hora Cor Última hora Rosa López\nRafa Nadal confirma que pateix una malaltia incurable


About: Jordi Clos Llombart\nJordi Clos Llombart (Barcelona, 1950) és un empresari hoteler i mecenes especialitzat en egiptologia. President de la cadena hotelera Derby Hotels Collection, ha estat president del Gremi d'Hotelers de Barcelona, i de l'Associació Barcelona de Turisme. Ha destacat també en l'àmbit del mecenatge cultural i, singularment, en el de l'egiptologia: Va crear en 1992 la Fundació Arqueològica Clos per a la difusió de l'art i cultura antigues. En 1994 va inaugurar el Museu Egipci de Barcelona.\nPrograma Líquids, l'estiu de l'oracle amb Xavier Graset\nClos- Museu egipci- Diada de Sant Jordi 2014 a Barcelona .JPG\nEntrevista a Jordi Clos, president del Museu Egipci, emprenedor, mecenes i hoteler.\nJordi Clos Llombart (Barcelona, 1950) és un empresari hoteler i mecenes especialitzat en egiptologia. President de la cadena hotelera Derby Hotels Collection, ha estat president del Gremi d'Hotelers de Barcelona, i de l'Associació Barcelona de Turisme. Ha destacat també en l'àmbit del mecenatge cultural i, singularment, en el de l'egiptologia: Va crear en 1992 la Fundació Arqueològica Clos per a la difusió de l'art i cultura antigues. En 1994 va inaugurar el Museu Egipci de Barcelona. (ca)\nJordi Clos Llombart (ca)\nJordi Clos Llombart25px|Creu de Sant Jordi 1984|enllaç=Premi Creu de Sant Jordi (ca)


Disseny, estil, preu…. molts factors intervenen a l'hora de comprar un cotxe nou. Si a això li vam sumar que ha d'estar adaptat per a una persona amb discapacitat, és important tenir en compte elements que a priori no sempre es consideren. Per això, dediquem aquest post a abordar els principals punts a tenir en compte.\nCotxes adaptats nous: consells per a una bona inversió\nSi necessitem un cotxe adaptat, hem de tenir compte el grau de discapacitat i on anirà assegut l'usuari. Si ja disposem d'un vehicle propi, podem avaluar la possibilitat d'adaptar-ho, sempre sota consell d'un tècnic o enginyer especialitzat. En el cas d'optar per un cotxe nou, és aconsellable deixar-se assessorar pel concessionari o un taller especialitzat sobre quin model es pot ajustar millor al nostre grau de mobilitat i al lloc on volem anar assegut.\nSi l'usuari amb discapacitat li costa pujar o baixar del cotxe però no necessita una cadira de rodes, no té perquè instal·lar-se una rampa. Un graó abatible o un seient giratori són solucions totalment vàlides i més efectives. Per contra, si utilitza cadira de rodes optar per un sistema de rampa plegable o una plataforma elevadora ens permetrà millorar l'accessibilitat en el transport.\nNo hem de perdre de vista la forma i les dimensions del propi cotxe. Per espai i maniobrabilitat a l'interior, és més aconsellable un monovolumen o furgoneta que un esportiu. Una vegada més, el grau de mobilitat i el lloc on vulgui anar assegut l'usuari amb discapacitat serà determinant.\nSi ja tenim alguns models en ment, és aconsellable preguntar en el concessionari que opcions s'ajusten més a les nostres necessitats. Per exemple, si l'usuari amb discapacitat té voluntat de conduir, potser necessiti un canvi de marxes automàtic o un inversor de pedal. Com vam veure en un post anterior, el conductor amb discapacitat precisa diferents tipus de configuracions específiques.\nEn ADAPTCENTER estem especialitzats en l'adaptació de vehicles, nous o usats. Oferim servei a particulars i professionals, buscant solucions adaptades a les necessitats de cada usuari. Disposem de taller propi amb tècnics i enginyers amb una llarga experiència en l'adaptació de cotxes. Truca'ns i t'oferirem assessorament i pressupost sense compromís: 972 17 88 26


NOSALTRES | malaboig-espectacles\n© 2018 per MALABOIG®\nNosaltres som el grup Malaboig Espectacles & Animacions!\nL'any 2007 neix Malaboig Malabars a Sabadell per part de dos joves malabaristes, l'Eloi Creus i el Noel Estarellas. Interessats en l'art de la màgia i el món del malabarisme, decideixen unir-se per crear una petita companyia de malabars on poder desenvolupar tot el seu talent com a malabaristes i alhora divertir-se aprenent. Poc a poc, Malaboig ha anat creixent i ha anat abarcant cada cop més espectacles de malabars, incorporant elements com la llum i el foc.\nEn els darrers anys Malaboig també ha afegit als seus serveis la organització i gestió integrals de festes i celebracions singulars com són caps d'any, carnestoltes, festes temàtiques,...\nAcumulen ja una bona experiència en el món de l’espectacle i l'animació sense cap altre secret que la dedicació, tracte proper i professionalitat.\nEscoltem les teves idees i ens adaptem per encaixar-nos perfectament a allò que esperes a la teva celebració!\nAra ja ens coneixeu!\n"Malaboig són, després de 5 anys col·laborant, IMPRESCINDIBLES a Medievalia Sabadell. No només fan Malabars, sino que ofereixen un ESPECTACLE que també inclou emoció i molts riures per part de nens i adults! I a part ells són un encant, connecten de seguida amb el públic. Fiables i recomenables 100%.".\nLa junta d’Amics de Medievalia Sabadell\n“Un espectacle molt dinàmic, original i adreçat a tots els públics. Van ajustar la durada segons el programa. Súper puntuals i rigorosos. Repetiriem sens dubte, es van adaptar al que buscàvem i a sobre el públic va quedar més que content”.\nJuventut i Cultura - Ajuntament de Sant Andreu de Llavaneres\n“Hem contractat Malaboig Malabars fins a tres vegades. Qualitat -preu immillorable!! Recomanables 100%. Espectacle boníssim, s'adapten perfectament als diferents tipus de públics. Són molt polivalents i connecten amb la gent. Els alumnes de la meva escola encara recorden els vostres espectacles!”\nEscola General Prim - Barcelona\n“Van escoltar les idees que teniem per la Festa del Vi Novell i es van adaptar perfectament cumplint tots els requisits. Un tracte proper i professional, i el públic va quedar encantat. Totalment recomanable. De moment, ja hem comptat amb ells en les dues últimes edicions d'aquesta festa”\n“Amb el seu tracte proper i un espectacle d’allò més divertit, van aconseguir la millor de les rialles d’infants i famílies.\nAixí doncs, de ben segur que ens tornarem a veure!”\nGranja Aventura Park - Viladecavalls


Veu: Alvaro Malta\nGuitarres: Ruben Nogueira\nGuitarres: Miguel Rodríguez\nBaix: Juanma Viñas\nSuru sorgeix entre Guadalajara / Toledo en el ja passat 2008, format primer per Álvaro Malta i Rubén Noguiera. I després d'alguns canvis, la formació es va completar com actualment coneixem.\nSón una gran banda, que com passa a molts grups d'Espanya, segueixen lluitant per donar-se a conèixer, però aquest grup té qualitat sobrant per poder igualar a molts grups de l'escena de Death metal melòdic mundial. Fins i tot ha compartit cartell i taules amb grups de la fama de Dark Tranquility.\nSuru significa "tristesa" i diu molt del que escoltaràs. Això no és Power metall. La seva música es podria dir que beu d'una fusió entre el death metal nòrdic amb tocs de Black metall i el que li dóna aquest sabor a nou, un vessant més gòtica que relaxa una mica la seva força. Ells mateixos es defineixen com Brutal Goth i crec que no hi ha millor definició.\nEl passat 2012 ens va portar un disc debut anomenat "Catharsis" (Suspiria Records), els quals comentarem a continuació.\nLost Ilusión és un tema que comença donant cera, com són Suru, ple de guitarres pesades que et envolten en una foscor brutal. Els guturals són d'una gran qualitat, ben portats i en perfecta unió amb el tema, unit amb unes parts amb veus netes que recorda (almenys a mi) a In Flames.\nThe Emptiness: Un teclat dóna peu a una introducció eixordadora bé. Una fantàstica part vocal neta després dels guturals (enserio, la veu d'Álvaro Malta és una meravella). Moments més gòtics amb moments més death que no deixa de sorprendre a cada moment. La tornada simplement és magnífic.\nIn your face: tema de bellugar cabellera sense parar, guitarres afilades, bateria i doble bombo trencant nostres timpans. Aquí no hi ha descans, un tema més curt, intens i amb moments de tints més Black.\nWe are the fallin: un tema amb un començament molt atmosfèric. Aquí la guitarra neta va guiant per un tema que ens podrà recordar Amorphis en els canvis de parts més canyeres amb parts més melòdiques i molt melancòliques. M'ha encantat els moments en què el baix i bateria es dediquen a donar bones dosis de canya rítmica. Realment és el meu tema preferit, encara que em costi triar.\nDark passion: un tema més lent, amb guitarres netes i un baix que fa una delícia de línies en tot el tema i on el sentiment i qualitat van unides de la mà donant un autèntic temazo. El sol de guitarra és pura emoció sortint de cada corda i una vegada més, supèrbia la veu.\nSacrifice in Vain: tornen a pujar la velocitat amb aquest tema, que encara que té parts inicials on la veu melòdica i les guitarres acústiques ens guien per foscos camins, acabem en grans riff on Álvaro juga amb els seus dos vessants vocals. El final és demolidor.\nDeath Angel: Un altre tema que comença amb gran força i en el qual el teclat cobra gran importància (encara que està present en tot el disc). Una vegada més recalcar la gran mestratge d'aquest grup a l'hora de fer tornades elaborats, realment saben com jugar amb les seves influències i la seva qualitat musical.\nMy World: doble bombo sent tota una metralladora, és un tema que no deixa a ningú viu, si no és per trencament coll a seguir els peus de la Vane, serà per ser absorbits per la força vocal d'Álvaro. I digueu pesat, però tros tornada.\nIn life and death: és un tema molt més gòtic, que per moments ens recordarà Sentenced en una primera part, encara que després entre la veu i tot torni a ser poder i brutalitat. Una cançó amb moments genials on el teclat dóna peu a que els guitarristes es tornin a lluir com porten fent en tots els temes d'aquest gran disc.\nUn disc d'obligada escolta, fresc, contundent, malenconiós i ple de força. Si t'agrada Sentenced, Amorphis, Dark Tranquility o els espanyols Orion Child, no et perdis a aquests nois.\nSi sabeu d'algun concert d'ells per les vostres ciutats, no dubteu a anar a veure'ls.


DIA INTERNACIONAL PER L’ELIMINACIÓ DE LA DISCRIMINACIÓ RACIAL. Recursos didàctics | Servei Educatiu Ribera Ebre\n“La discriminació racial i ètnica és un fenomen quotidià que impedeix el progrés de milions de persones a tot el món. El racisme i la intolerància poden adoptar diverses formes i poden destruir vides i fraccionar comunitats. En la seva recent Resolució sobre l’eliminació del racisme, l’Assemblea General de les Nacions Unides reitera que tots els éssers humans neixen lliures i iguals en dignitat i drets i tenen la capacitat de contribuir de manera constructiva al desenvolupament i benestar de la societat i que totes les doctrines de superioritat racial són científicament falses, moralment condemnables, socialment injustes i perilloses i han de rebutjar-se, a l’igual que les teories amb què es pretén determinar l’existència de races humanes separades.”\nA l’XTEC disposem de recursos didàctics per treballar aquesta temàtica, organitzats en tres àmbits: alumnat, professorat i famílies. Entre tots, us destaquem:\nContes Una mà de contes: conte La forastera i l’avi Tot Orelles, tracta el tema de l’assetjament racista o xenòfob.\nLa maleta refugi: recurs que podeu trobar a l’ espai web de la Comissió Catalana d’Ajuda al Refugiat CEA(R). Material descarregable per treballar-lo en diferents etapes educatives. Un dels principals objectius de l’eina és combatre els principals rumors i estereotips envers la població refugiada i contribuir a afavorir la inclusió d’aquest col·lectiu a la nostra societat.\nUnitat didàctica Prevenció de conductes d’odi i discrimació: UD per treballar-la amb l’alumnat de secundària, integrada dins del Protocol de prevenció, detecció i intervenció davant conductes d’odi i discriminació publicat pel Departament d’Educació.\nÉs odi? Manual pràctic per reconèixer i actuar davant discursos i conductes d’odi: manual elaborat en el marc del projecte Això és odi, realitzat conjuntament per SOS Racisme Catalunya i l’Institut de Drets Humans de Catalunya, amb el finançament de l’Ajuntament de Barcelona. Un dels objectius del projecte és incrementar el coneixement de la societat civil sobre els delictes i discursos d’odi, impulsar l’activisme contra l’odi i la discriminació (especialment en línia) i afavorir l’intercanvi d’idees, experiències i bones pràctiques enfocades a la construcció de narratives alternatives.\nGuia Prevenció i detecció de conductes d’odi i discriminació: recull d’informació i recursos per conèixer la definició de les conductes d’odi i discriminació, com detectar -les si els fills/filles les pateixen aquestes conductes o és si són ells/elles qui les fan a un altre company, i com poder fer-hi front.\nA banda d’aquests recursos, us proposem la lectura del conte Un llarg viatge, de Daniel H.Chambers i il·lustrat per Federico Delicado. Conte que ens ofereix la possibilitat de reflexionar amb el nostre alumnat sobre el drama dels refugiats i que obre la porta a la solidaritat amb totes aquelles persones que han de marxar del seu país per poder viure en pau i llibertat.


Obres "intenses" a Meritxell per millorar la seguretat\nMarsol destaca que es vol aprofitar "molt bé abril, maig, juny, i fins i tot juliol" per fer els treballs i demana paciència als ciutadans i comerciants\n3 min. Andorra la Vella 29/10/2017 10:30\n651x366 L'avinguda Meritxell. / ARXIU ANA L'avinguda Meritxell. / ARXIU ANA\nEl passat més d'agost el director de la policia, Jordi Moreno, i les cònsols majors d'Andorra la Vella i Escaldes-Engordany, Trini Marín i Conxita Marsol, es van reunir per començar a treballar en com incrementar les mesures de seguretat a les principals vies comercials del país, les avingudes Meritxell i Carlemany. D'allà en va sorgir l'acord d'encarregar un projecte conjunt, que ja s'està ultimant, tal com ha informat Marsol. En el cas d'Andorra la Vella, Marsol ha reconegut que caldrà fer un treball "intens", perquè estan "molt pitjor" que a Escaldes. "Hi ha molta més feina" a fer, ha afegit.\nLes mesures de millora de la seguretat es van pactar arran de l'atemptat que es va produir a Barcelona, aquest mes d'agost, on un home va circular pel mig de les Rambles atropellant a la multitud. En el cas d'Andorra la Vella es volen començar les obres passat Pasqua, coincidint també amb el projecte d'embelliment de l'avinguda Meritxell. "Volem aprofitar molt bé abril, maig, juny, i fins i tot juliol", ha informat la cònsol, que ha demanat "molta paciència als ciutadans i comerciants de la zona". Però "és necessari perquè no tenim voravies i tot està enquitranat, mal enquitranat", ha lamentat. Per exemple, s'ha de rebaixar el nivell per poder posar les voravies.\nPel que fa al contingut del projecte, encara estan a l'espera del definitiu però la cònsol confia que es pugui arribar a un punt intermedi. "La seguretat és necessària però tampoc es tracta d'engabiar-nos". S'han estat estudiant projectes de diverses ciutats, com per exemple Washington. La idea és aconseguir uns dispositius "discrets, transparents i que només s'activin en moments de necessitat", però que no siguin un destorb físic ni per a la imatge. Poden ser mesures diferents a les que aplicarà Escaldes perquè cada comú té les seves necessitats, ha plantejat la mandatària comunal.\nD'altra banda, i preguntada per si s'ha avançat en l'obertura d'un accés al carrer Josep Rossell Calva per al supermercat E.Leclerc, Marsol ha assegurat que no té notícies dels propietaris, tot i que ja saben "fa més d'un any" que l'actual situació (entrada des de Meritxell) és provisional. Se'ls ha recordat que quan comencin les obres hauran de tenir solucionat l'accés, que "és molt fàcil de fer", al parer de la cònsol. De fet, quan es reprenguin les obres del 'The Cloud' (concretament l'enderrocament de l'edifici actual) "ja tindran problemes", ha alertat.


8M by bibrepublica on Genially\nOrigen i desenvolupament del Dia de la Dona\nParal·lelament a aquestes demandes, de caràcter obrer per estar relacionades amb el treball, les dones burgeses també s'organitzaven per exigir els mateixos drets que els seus marits: potestat per dirigir els seus propis negocis, mateix tractament davant la llei i el que ha quedat per la història com el més important: el dret a vot.\nAmb el capitalisme industrial, bona part de la població femenina es va anar incorporant al treball assalariat. Les precàries condicions van provocar l'aparició de moviments de dones per reivindicar millores salarials (molts sous estaven per sota del nivell de subsistència), reducció de la jornada laboral, limitació de l'edat de treball de les criatures, etc.\nEn començar el segle XX, el moviment sufragista dels Estats Units (existent des del 1848, quan per primera vegada es va reivindicar el dret al vot de la dona nordamericana), de marcat caràcter burgès, va veure la necessitat d'incorporar les obreres a la campanya, oblidant les classes socials. A partir d'aquí, obreres, sindicalistes i dones de negocis i de professions liberals van començar a col·laborar de cara a obtenir, des de punts de vista òbviament diferents, un dret comú: el dret al vot.\n“La dona proletària lluita colze a colze amb l’home de la seva classe contra la societat capitalista”\nUn any després (1910), la comunista alemanya dirigeix la Conferència Internacional de Dones Socialistes, on es proposa la internacionalització d’un dia dedicat a les reivindicacions de les dones treballadores.\nEl 28 de febrer de 1909, a iniciativa del Partit Socialista Nordamericà, se celebrava per primera vegada un dia dedicat a la reivindicació dels drets de les dones als Estats Units, el "Woman's Day".\nAmb aquests fets, les dones socialistes reivindicaven la importància de la lluita de classes dintre del moviment femení, i per tant el rebuig del feminisme burgès i l’abraçament del comunisme: era el dia de la Dona Treballadora.\nDes del 1911 (any en que més d’un milió de dones hi van participar) al 1913 el Dia Internacional de la Dona Treballadora es va celebrar en diferents dates segons els països.\nL’origen del definitiu dia 8 de març ve també del comunisme, de la màd’ , qui fou la primera ministra de la història a partir de 1917. El 23 de febrer (8 de març al calendari occidental) de 1913 se celebra el Dia de la Dona Treballadora, excloent explícitament les dones feudals i burgeses.\nEl consolidament de la data del 8 de març ve del 23 de febrer (8 de març del calendari occidental) de 1917, en que les obreres d’una fàbrica d’armament de Petrograd es van amotinar per la manca d’aliments i el seu elevat preu. Cal emmarcar aquest fet en el procés revolucionari que va culminar a l’octubre de 1917 amb la formació del govern soviètic.\n"Quin és l’objectiu de les feministes burgeses? Aconseguir les mateixes avantatges, el mateix poder, els mateixos drets que tenen els seus marits, pares i germans. Quin és l’objectiu de les obreres socialistes? Abolir tot tipus de privilegis que derivin del naixement o la riquesa."\nCom hem vist, el caràcter proletari del 8 de març era molt marcat, fet que no resultava còmode al feminisme burgès i a les institucions capitalistes. En el context de la Guerra Freda, treure-li el component de classe al 8 de març era una prioritat.\nLes Nacions Unides van adherir-se al primer acord internacional (carta de Sant Francisco) que defensava laigualtat de sexes com a dret fonamental i indiscutible l'any 1945 i trenta anys més tard, el 1975, va serdeclarat "Any Internacional de la Dona".\nLamentablement, encara avui a molts països les dones són legalment inferiors. A la resta, s’ha demostrat que la igualtat legal no és suficient per pal·liar la desigualtat de gènere que provoquen el seu sistema econòmic i polític.


17.09.18 - Alemania - Krystyna Schreiber\nLa matinada del 15 d’octubre de 2016, en un bar d’Alsasua (en basc: Altsasu), al País Basc, en el nord d’Espanya, es va produir una batussa entre diversos adolescents i una parella de la Guàrdia Civil. Balanç de danys: un llavi inflat i un turmell trencat. Fins aquí en absolut inusual en un país com Espanya, en el qual només l’any 2016 es van produir 9.571 baralles entre policies i ciutadans, que se solen qualificar de resistència contra el poder públic. En el cas basc, també es va presentar denuncia davant les autoritats locals.\nPerò llavors va succeir quelcom inesperat: “Comencem a espantar-nos quan vam veure com determinats diaris espanyols, així com la televisió, tractaven el cas en què els nostres fills estaven involucrats. Deien que el nostre poble d’Alsasua està dividit, que els funcionaris de la Guàrdia Civil no es poden moure lliurement sense ser insultats per la gent. Parlaven d’una situació d’extrema violència que no té res a veure amb la realitat del lloc. La premsa va preparar el terreny per allò que va venir després”, aclareix Bel Bozueta, mare d’Adur -que a hores d’ara ja ha complert els 23 anys-, un dels vuit condemnats en aquest cas. L’advocada d’Adur, Jaione Karrera, descriu el curs dels fets: “Poques setmanes després de la baralla, una organització per a les víctimes del terrorisme va presentar denúncia davant l’Audiència Nacional a Madrid. Aquest tribunal nacional només és competent per a crims especialment greus, com el terrorisme, i les seves sentències imposen sempre penes elevades.” En realitat, s’intenta crear una relació dels adolescents bascos amb un moviment que demana la retirada de la Guàrdia Civil del País Basc i així indirectament també amb ETA.\n“Hem declarat diverses vegades que no hi ha hagut cap prova de què cap d’aquests nois formés part d’un moviment així. Baralles d’aquest tipus n’hi ha cada cap de setmana en tot el país, algunes amb armes com a pals de beisbol, sovint amb resultat de ferides més greus. Cap d’aquests casos ha estat portat davant un tribunal especial”, diu l’advocada. Els tribunals competents del País Basc també confirmen en els seus atestats que no hi ha cap indici de terrorisme i que el cas ha de ser jutjat pels tribunals locals. Però Madrid insisteix. El conflicte de competències és portat davant el Tribunal Suprem. Aquest no exclou que es pugui tractar de terrorisme i passa el cas a Carmen Lamela, de l’Audiència Nacional, la mateixa jutgessa que un any després dicta presó preventiva, acusant-los de “rebel·lió”, pel candidat a la presidència del Govern català, Jordi Sánchez, i pel president de l’organització catalana Òmnium Cultural, Jordi Cuixart.\nLes famílies d’Alsasua observen els esdeveniments amb incredulitat i amb por. “La Guàrdia Civil té molt pes i una història molt fosca. Hem viscut aquesta policia militar al País Basc en el temps d’ETA; va ser molt dur. I des del començament vam veure que hi havia un interès polític a fer del nostre cas un assumpte molt gros”, diu la mare d’Adur. El que més els va espantar va ser una piulada del llavors cap del Govern espanyol, Mariano Rajoy, en el qual assegurava que aquest atac a la Guàrdia Civil no quedaria impune. Al matí del 14 de novembre, es presenten agents a la casa seva i se’n porten el seu fill. També són detinguts altres set amics.\nL’acusació és de terrorisme. El fiscal general demana penes de presó d’entre 50 i 61 anys per a set dels acusats i dotze anys per a una noia. “Va haver-hi una fase d’instrucció molt curta. En l’Audiència Nacional, es va prendre declaració als nostres representats i, per aparent perill de fugida, se’ls va empresonar prop de Madrid. Tres d’ells van seguir a la presó fins que es va dictar sentència, 19 mesos més tard, i en les condicions especials que s’usen per als terroristes”, explica Jaione Karrera. La mare d’Adur descriu què va significar allò per a l’estudiant de magisteri i música que llavors tenia 21 anys: “Cada comunicació estava controlada. No podien participar en activitats dins del recinte de la presó. Eren sotmesos a severs controls per part del personal de seguretat. Vam sol·licitar una conversa amb un psicòleg perquè els primers mesos van ser molt durs pel nostre fill. Això fou l’agost del 2017; el psicòleg no el va poder veure fins a juny de 2018.”\nL’advocada d’Adur està convençuda que la justícia està predisposada en contra dels seus representats. “No hauríem arribat a aquesta acusació desproporcionada ni a la presó preventiva si els acusats no haguessin estat del País Basc. Tot el procés feia l’efecte de ser un anacronisme.” ETA va abandonar les armes el 2011 i, en aquell moment, els acusats encara eren menors d’edat. “Tots els nostres arguments van ser recusats. Només va valer l’informe dels agents de la Guàrdia Civil afectats. No vam poder presentar cap document, ni vídeos, ni tan sols proves objectives com un plànol del bar, per exposar almenys una altra versió que la de l’acusació”. Tampoc van ser admeses cap de les proves de la defensa que es referien a la situació política al poble, encara que una part de l’acusació precisament es basava en això.\nPerò tot va empitjorar encara més. El febrer de 2017, la defensa es va assabentar que una de les jutgesses és la dona d’un oficial de la Guàrdia Civil i té una medalla de la policia militar. Malgrat això, el recurs de parcialitat va ser denegat.\nLes sentències dictades l’1 de juny són conseqüentment molt dures. L’Audiència Nacional, en tema que el veredicte pugui ser després anul·lat, retira l’acusació de terrorisme. Tot i això, són condemnats per lesió corporal, pertorbació de l’ordre públic i atac al poder públic. Tres dels acusats reben la condemna màxima de 13 anys, els altres 9 anys i la noia 2 anys. La defensa demana revisió. No obstant això, pocs dies després de la sentència, són empresonats per la Guàrdia Civil.\nLes famílies protesten per les condemnes desmesurades i per les moltes irregularitats. Milers de persones de tot arreu d’Espanya van al País Basc per manifestar-se al seu costat. “No va haver-hi cap presumpció d’innocència. Des del primer moment, només va haver-hi la versió de l’acusació i no la de la defensa”, resumeix l’advocada Karrera. A més, ja durant la presó preventiva, van ser ingressats a gairebé 400 quilòmetres del seu poble. Aquesta tàctica de dispersió ja és practicada des de fa dècades amb els presos bascos; i, des de la passada tardor, també amb els separatistes catalans empresonats. Bel Bozueta, la mare d’Adur, veu sobretot motius polítics darrere de la sentència: “La Guàrdia Civil és un element important de la unitat d’Espanya, és considerada com una columna de suport de la nació espanyola. I, encara que l’acusació de terrorisme no pogués ser mantinguda, vam seguir veient per televisió com se seguia argumentant en aquesta direcció, per la qual cosa el ciutadà normal es creu que els nostres fills han de ser d’alguna manera terroristes. Hi ha un motiu molt clar darrere de les sentències i és la venjança.” Aquí Bel veu un paral·lelisme amb els activistes i polítics catalans empresonats. I en tots dos casos ella veu una clara mostra del fet que a Espanya no funciona cap tipus de separació de poders.\nEls familiars i els advocats catalans es queixen d’irregularitats tant pel que fa a la presó preventiva com pel que fa als defectes processals. L’exministre d’Afers exteriors del Govern Puigdemont, Raül Romeva, en el transcurs de pocs mesos ja ha estat empresonat per segona vegada. Durant el mes de juny, el Tribunal Suprem va confirmar l’acusació contra ell i catorze polítics catalans més per rebel·lió i sedició. Les penes corresponents són de 30 i 12 anys, respectivament. “Rebel·lió a Espanya significa ús de la violència, però el meu marit no ha tingut ni tan sols una pedra a la mà”, diu Diana Riba, la dona de Romeva. Retreu que els membres del Govern català acusats gairebé no han tingut temps de parlar adequadament amb els seus advocats. Txell Bonet, companya de Jordi Cuixart, que fa nou mesos que és a la presó, està convençuda que no hi haurà procés just. “És com el cas d’Alsasua: demanen les penes màximes per empresonar-los. Al final, pot ser que no els condemnin per rebel·lió, la condemna pot ser que sigui menor que la dels nois bascos. Però se’ls condemnarà malgrat que no va haver-hi cap violència.”\nJaume Alonso-Cuevillas representa a alguns dels polítics catalans en l’exili, entre ells Carles Puigdemont. Alonso-Cuevillas exerceix d’advocat des de fa 35 anys i és catedràtic de dret processal a la Universitat de Barcelona. “A Espanya, la presó preventiva és aplicada inadequadament com una espècie de càstig previ. En els nostres casos és ben clar que es tracta d’intimidació. Cap basc ni cap canari ha de tenir la idea d’emular als catalans.” Igual que l’advocada basca Jaione Karrera, Alonso-Cuevillas està convençut que els drets fonamentals dels seus representants han estat vulnerats. A més, se’ls ha dificultat la seva defensa: “Se’ns va avisar amb molt poc temps que els acusats, per una acusació de rebel·lió que els pot comportar una condemna de 30 anys de presó, ja havien de presentar-se l’endemà, a les nou, a Madrid, és a dir, a 600 km de distància. Jo vaig rebre documents d’una grossor de 150 pàgines, però no s’havia inclòs cap document de prova.” L’advocat català es queixa també de l’ús abusiu del dret penal: “Es podria dir que es tracta de desobediència, no de rebel·lió. Naturalment, la pertorbació de l’ordre públic amb violència armada és un crim a tot arreu. A Espanya, això va ocórrer el 23 de febrer de 1981 amb el cop d’estat de la Guàrdia Civil, o amb la revolta militar de Franco el 1936. Aquí, no obstant això, no va haver-hi cap violència sinó un procés democràtic. El problema és que tant la Fiscalia com el Tribunal Suprem es veuen ells mateixos com a víctimes. I per això no es jutja amb objectivitat”, opina Alonso-Cuevillas.\nJoaquín Urías, exjutge del Tribunal Constitucional espanyol i professor de dret constitucional a la Universitat de Sevilla, no creu que aquests processos contra bascos i catalans siguin un problema de falta de separació de poders. Però dóna la raó a l’advocat català pel que fa a la falta d’objectivitat: “A Espanya, no és que els jutges facin el que el Govern vulgui. Però el problema és que els mateixos jutges representen una ideologia determinada. No hi ha cap problema amb la independència de la justícia, sinó amb la seva neutralitat.” Això afecta sobretot als tribunals superiors d’Espanya, en els quals els jutges són nomenats per l’Estat. Aquí predominen les posicions conservadores. Per Urías, el cas d’Alsasua és un exemple típic: “Hi ha un conflicte entre un policia i un ciutadà. El jutge dóna la raó sempre, sempre, sempre al policia. Fa por.” En la seva opinió, en un estat democràtic, el jutge ha de protegir els ciutadans davant l’Estat, però a Espanya els jutges defensen el poder públic dels ciutadans. “Sempre que hi ha un conflicte entre un ciutadà i un policia, encara que sigui el policia el que hagi comès el delicte, els jutges sentencien en favor del policia”. Precisament en el cas d’una violació en grup, el de la denominada Manada, el juliol de 2016 a Pamplona, que va provocar protestes arreu del país perquè els jutges van reconèixer “abús sexual”, però no violació, i van deixar en llibertat els acusats durant el desenvolupament del procés, crida l’atenció que dos dels imputats siguin membres de l’exèrcit i de la policia, respectivament.\nPel constitucionalista la causa d’això rau en primer lloc en la “Transició”, nom que es dona a Espanya al pas a la democràcia a partir de 1978. “Al contrari que a Alemanya, després de la dictadura no es va realitzar cap canvi en l’àmbit de la justícia. Després de la mort de Franco, es vota una nova constitució, però els mateixos jutges que fins a 1975 havien aplicat les lleis franquistes, és a dir directament lleis feixistes, són els que han d’aplicar aquesta constitució. És per això que es triga tant a què els drets i valors de la constitució puguin arrelar en la justícia espanyola.” Un altre problema és la formació. “En altres països, els aprenents de jutge dediquen temps a casos reals, fan d’assistents, s’enfronten amb la vida real. A Espanya, s’ha d’estudiar almenys cinc anys i s’ha de poder pagar un tutor molt car”, explica Joaquín Urías. El rerefons social dels jutges és molt homogeni. Això contribueix també molt a la tendència majoritàriament conservadora del cos judicial espanyol.\nUn altre problema constatat per Urías rau en la legislació mateixa. El dret penal espanyol és cada vegada més ideològic. “És impossible aplicar certes lleis sense que el jutge les hagi d’interpretar ell mateix políticament; no hi ha una base objectiva”, avisa. Un exemple és la Llei de Seguretat Ciutadana, per exemple, en el cas de “delictes d’odi”: “Fa poc, va haver-hi un procés perquè el periodista Antonio Maestre havia estat amenaçat de mort per un policia a través de Twitter. Aquest policia va haver de pagar 200 euros de multa. Al mateix temps, el raper Valtònyc, que en una de les seves cançons havia amenaçat a un empresari de Mallorca, va ser condemnat a dos anys de presó, sobre la base de la mateixa llei. Aquí es veu ben clar: si un policia amenaça a una persona d’esquerres, el jutge diu: ‘Bé, no és tan greu …’, però si una persona d’esquerres amenaça a un empresari de dretes, hi ha penes de presó”, explica Urías.\nUn altre exemple és el cas de Luis Carrero Blanco, a qui Francisco Franco havia previst com el seu successor, que va ser assassinat per ETA en un atemptat el 1973. L’estudiant Cassandra Vera, després de publicar una piulada amb un acudit sobre la mort de Carrero Blanco, va ser condemnada a un any de presó. “El jutge va decidir, sobre la base de l’article 579 del Codi Penal (“glorificació del terrorisme”), que Carrero Blanco havia estat una víctima del terrorisme. Això és com si a Alemanya algú hagués matat en un atemptat a Hermann Göring i aquest hagués estat reconegut més tard com a víctima de terrorisme”, opina el jurista. Segurament pel temor que el “cas Cassandra” tingués consistència davant del Tribunal Europeu, el Tribunal Suprem va revocar la sentència el març d’aquest any.\nEn opinió d’Alonso-Cuevillas, els casos citats demostren que la justícia espanyola és imprevisible, la qual cosa fa perdre la confiança en les sentències judicials: “La justícia ha de ser previsible fins a un cert grau. Però a Espanya, per casos absolutament idèntics, les sentències poden ser completament diferents.” Ell veu un problema en el mateix Codi penal. “La definició vaga d’alguns tipus de delicte permet fer de casos petits un cas gran, com, per exemple, en el cas de la sedició.”\nParal·lelisme amb el cas d’ETA\nAlonso-Cuevillas posa en guàrdia davant una situació en la qual els ciutadans estan indefensos enfront de l’Estat. Si els polítics catalans que estan acusats per haver dut a terme un referèndum d’independència són condemnats, hi hauria un precedent i, en el futur, qualsevol manifestació contra un desallotjament en el qual la policia no pugui fer el seu treball es podrà interpretar com a sedició. També li sembla molt preocupant que Carlos Lesmes, president del Consell General del Poder Judicial, el màxim òrgan de la judicatura, digui que el manteniment de la unitat territorial de l’Estat és una de les tasques més importants de la justícia espanyola. “Amb això, s’ha intentat justificar la vulneració que estem vivint de molts drets fonamentals. La falta de garanties, l’abús de la presó preventiva, l’aplicació desproporcionada del dret penal. Aquí es veu un esquema similar al seguit en el passat al País Basc en el processament de l’ETA. Llavors deien els jutges que contra l’ETA valia tot, inclosa la vulneració de drets fonamentals. Però, en el nostre cas, no hi ha hagut cap víctima mortal”, explica l’advocat català.\nJoaquín Urías ho resumeix amb molta claredat: “Els tribunals espanyols defensen sempre el poder contra els ciutadans, en lloc de defensar els ciutadans. Cap jutge en actiu ho reconeixerà públicament. Els jutges haurien de defensar el dret i a les persones, no el poder de l’Estat. Però a Espanya ho fem exactament a l’inrevés.”\nAutora: Krystyna Schreiber (@KommunikaCat)\nCategories: Contingut original, Drets Humans, Europa, Opinions, Política\nEtiquetes: Alsasua, aske, Audiencia Nacional, Carmen Lamela, Guardia Civil, Jaione Karrera, País Basc, presó\nExclude ID: 721368


El presoner que va entrar voluntàriament a Auschwitz | Des de la Mediterrània\nPàgina d'inici › Cultura i Societat › El presoner que va entrar voluntàriament a Auschwitz\nPosted on 16/06/2011 by Jaume Mas\nResulta difícil pensar que una persona entri voluntàriament a una presó (com a pres clar), però això va succeir durant la Segona Guerra Mundial.\nTota la història va començar el 19 de setembre de 1940, quan Witold Pilecki, un oficial de la resistència polonesa es va afegir voluntàriament a un grup de presoners, els qual varen ser enviats al camp de concentració nazi d’Auschwitz. Sota el nom fals de Tomasz Serafiski, el seu objectiu era subministrar informació a les tropes aliades dels camps de concentració i organitzar grups de resistència dins el propi camp.\nPilecki va néixer el 13 de maig de 1901 a Rússia, dins una família amb unes arrels revolucionaries. Es va allistar a l’exercit i va lluitar contra els nazis durant la invasió de Polònia. Va ser un dels fundadors de l’Exèrcit Secret Polonès. Quan Pilecki va entrar a Auschwitz com a presoner, va muntar junt amb altres oficials i presoners la Unió Clandestina d’Organitzacions Militars (Związek Organizacji Wojskowych, ZOW).\nEl ZOW tenia com objectiu proporcionar notícies del que passava fora del camp, distribuir aliment i roba addicionals als membres, instal·lar xarxes de intel·ligència i entrenar a grups per assumir el control del camp, en cas d’atacs de les tropes aliades. A partir de 1941, Pilecki va començar a enviar el seus informes a l’exercit britànic, via la resistència polonesa. Aquests informes varen ser de gran importància ja que el món pensava que Auschwitz era simplement un camp d’internament. Pilecki esperava que davant el seus informes, que parlaven de la tortura i mort de milions de presoners, les tropes poloneses i aliades iniciassin un pla d’atac dels camps. Però abans de 1943, Pilecki va ser conscient que no existia cap pla d’atac per part de les tropes aliades.\nMentre tant, la Gestapo intentava descobrir les identitats de les persones que formaven aquesta organització secreta de Pilecki i i fins i tot va arribar a matar alguns dels seus membres. Davant el poc ressò dels seus informes, Pilecki va decidir escapar del camp amb l’esperança de convèncer personalment als líders de la resistència polonesa de la necessitat d’emprendre un atac contra els camps de concentració. Pilecki i dos membres de la seva organització varen escapar d’Auschwitz.\nEl 25 d’agost de 1943, Pilecki va arribar a Varsòvia amb la intenció de promoure un atac a Auschwitz, però l’exercit polonès no tenia força suficient per atacar el camp, sense l’ajuda aliada. Els informes de Pilecki (on les atrocitats que s’explicaven eren considerades una exageració per part dels anglesos) i el fet que l’atac del camp de concentració era molt arriscat, varen fer que el anhelat atac no es portés a terme. Una vegada acabada la guerra, amb Polònia sota el control de la Unió Soviètica, Pilecki va començar a recollir informació de les atrocitats soviètiques, les execucions i empresonament del dissidents. Va ser acusat de diferents delictes i finalment el 25 de maig de1948 l’executaren Varsòvia.\nUna trista història d’una persona que és assassinada per dir la veritat. Per desgràcia actualment, encara que en ambients diferents, es produeixen històries com la de Witold Pilecki.\nJaume Mas – http://lesfinestresdeltemps.balearweb.net/\n‹ Qüestió de desproporcions i despropòsits\nEls horitzons de l’univers (VI): més enllà de l’horitzó cosmològic, una infinitud de volums de Hubble, a partir un Big Bang comú ›\nTagged with: Auschwitz, Nazis, Segona Guerra Mundial\n2 comments on “El presoner que va entrar voluntàriament a Auschwitz”\n17/06/2011 a les 17:52\nGràcies, Jaume, per portar-nos aquesta interessant història, que desconeixia.\n21/06/2011 a les 11:06\nUn oncle de la meva sogre va participar a la guerra civil , després a la segona guerra mundial a la URSS. Va evacuar nens de la seva escola -era mestre- a través dels Urals, fugint del avanç de les tropes nazis. Va estar a Moscou entrenant-se con a paracaigudista, per després saltar darrere les linees alemanyes, i sabotejar les vies de comunicació.\nUn cop acabada la guerra mundial, és traslladat a França com agent del PC, i de retruc enviat a Espanya a fer d’enllaç amb els espies locals.\nAquí hi ha part de la seva biogfrafía:\nCrec que mai agrairem prou aquells que lluitaren i és dexaren la pell per la llibertat. En Ricardo encara és viu i té 94 anys.


El debat de la moció de censura presentada per C’s es farà dilluns a les 10.00 al parlament. No té possibilitats de prosperar, però Lorena Roldán intentarà erigir-se igualment com a alternativa a Quim Torra en plena precampanya electoral del 10-N, en un moment en què els sondatges pronostiquen la caiguda de C’s, i en espera de la imminent publicació de la sentència del Tribunal Suprem contra l’1-O. La mesa de la cambra ha admès aquest matí a tràmit la moció, que C’s va presentar ahir. El PSC ha aclarit que s’abstindrà en la votació, els comuns tampoc no li donaran suport i la CUP ja s’hi va desmarcar. C’s només compta, per tant, amb el suport del PP. Després que el ple esclatés la setmana passada amb l’empresonament dels set independentistes dels CDR, s’espera un nou debat d’alt voltatge, enmig de les filtracions de les interlocutòries dels empresonaments i parts del sumari, que és secret, i que intenten vincular el president de la Generalitat amb un suposat intent de fer una acció al Parlament.\nLa portaveu dels socialistes catalans, Eva Granados, ha argumentat avui que la moció de censura és una ‘maniobra electoral’ de C’s en un moment de mals pronòstics per a Albert Rivera i Inés Arrimadas. El PSC intenta emergir com a alternativa a un govern independentista ara que les urnes semblen somriure al PSOE, i ha advertit que no farà el joc a Roldán com a cap de l’oposició. Rivera, però, ha reclamat a Pedro Sánchez que intervingui perquè el PSC voti a favor de Roldán, que només podria esdevenir presidenta si obtingués majoria absoluta, i n’està molt lluny. En concret, el líder de C’s ha demanat al president espanyol en funcions el que ha anomenat com a ‘reunió d’estat’. Rivera s’ha desplaçat al parlament coincidint amb l’1-O per revestir de transcendència el moviment de C’s, que des del principi del mandat va refusar intentar investir Arrimadas per falta de suports. Rivera s’ha reunit amb el grup parlamentari i després s’han fotografiat a l’hemicicle amb una doble bandera espanyola i catalana.\nEls comuns i la CUP han marcat una clara distància amb C’s. En una roda de premsa al parlament, la presidenta de Catalunya en Comú Podem ha insistit que, malgrat que són molt crítics amb l’executiu de Torra, no contribuiran a ‘posar el llop a guardar les ovelles’. Per als comuns, el problema no és la moció de censura sinó qui l’ha presentada. ‘La setmana passada va intentar convertir el parlament en un circ i ara pretén que sigui un plató de televisió’, ha rematat Jéssica Albiach. La CUP ja va aclarir ahir que refusen la moció de censura, que també veuen com una ‘maniobra electoralista’ sense recorregut real.


Vuit intoxicats en un incendi en la cuina d'un pis a Cervera - Teleponent\nInici Succesos Vuit intoxicats en un incendi en la cuina d’un pis a Cervera\nVuit intoxicats en un incendi en la cuina d’un pis a Cervera\nEl foc es va originar en un habitatge de l'avinguda Prat de la Riba\nVuit persones van resultar intoxicades lleus aquest diumenge a la nit en un incendi a la cuina d’un pis a Cervera, segons han informat els Bombers de la Generalitat.\nEl cos d’emergències va rebre l’avís cap a les 21.10 hores per un foc en un habitatge de l’avinguda Prat de la Riba. El Sistema d’Emergències Mèdiques (SEM) va atendre els vuit intoxicats. Els Bombers hi van treballar amb tres dotacions, que a les 21.56 hores ja finalitzaven les tasques d’extinció i ventilació del pis. ACN\nArticle anteriorEl Foraster visita Miralcamp, “un mirador privilegiat”\nArticle següentDetenen un home i una dona quan intentaven entrar per la frontera d’Andorra amb diverses drogues al vehicle


Arxius de Lingüística - FISC\nPer admin, Fa 8 anys desembre 8, 2014 ,\nPer admin, Fa 8 anys desembre 4, 2014 ,\nPer admin, Fa 8 anys desembre 1, 2014 ,\nPer admin, Fa 8 anys novembre 30, 2014 ,\nPer admin, Fa 8 anys novembre 22, 2014 ,\nPer admin, Fa 8 anys octubre 25, 2014 ,\nPer admin, Fa 8 anys setembre 13, 2014 ,\nPer admin, Fa 8 anys febrer 9, 2014 ,\nCol·la (febrer 2014) La paraula del mes.\nTots hem utilitzat la cola (blanca) per a fer manualitats en algun moment de la nostra vida. Però… què és col·la? Doncs, simplement, la conjugació de la tercera persona del singular de l’indicatiu del verbcol·lar, que significa: donar una col·lació o conferir un càrrec o benefici.\nPer admin, Fa 8 anys febrer 4, 2014 ,\nZigi (gener 2014) la paraula del mes\nAquesta paraula, que gairebé sona a broma, en realitat és un terme anatòmic força complex, ja que el zigi o zígion és el punt cranomètric lateral situat al punt més sortint de l’arc format per l’apòfisi de l’os temporal i el pòmul. Per a facilitar-vos la feina de trobar aquest lloc, us deixo una imatge on s’assenyala:


El Club de lectura s’acaba comentant l’última novel·la de Jordi Llavina - Notícies - Consorci per a la Normalització Lingüística - CPNL\nEl Club de lectura s’acaba comentant l’última novel·la de Jordi Llavina\nParlem de llibres, Club de lectura fàcil, una activitat relacionada amb el Voluntariat per la llengua i el cursos de català, va acabar el curs el 22 de maig, comentant l’última obra de Jordi Llavina Ningú ha escombrat les fulles, amb la presència de l’autor mateix. L’acte es va fer a la Biblioteca Torras i Bages.\nDes del mes de desembre passat, un grup de dotze persones que participen en el programa Voluntariat per la llengua o bé són alumnes dels cursos de català s’han trobat regularment per comentar diverses obres literàries, que havien llegit prèviament. Concretament, el grup ha llegit una obra de cada un dels cinc autors següents: Mercè Rodoreda, Manuel de Pedrolo, Pere Calders, Alessandro Baricco i Jordi Llavina. L’última lectura ha estat Ningú ha escombrat les fulles, de l’escriptor penedesenc Jordi Llavina, i en aquest cas va ser l’autor mateix qui va comentar la seva obra, en general, i sobretot aquest darrer llibre. La coordinació i dinamització del Club de lectura ha anat a càrrec d’Ester Capafons, membre de la Comissió d’Activitats del programa Voluntariat per la Llengua.\nLes persones que han participat en aquesta activitat procedeixen de països ben diversos com , per exemple, Catalunya, l’Estat espanyol, Holanda, el Marroc, Bolívia i Equador.\nEl Club de lectura i la xerrada amb Jordi Llavina van ser organitzats pel Centre de Normalització Lingüística de l’Alt Penedès i el Garraf i la Comissió d’Activitats del Voluntariat per la llengua i hi va col·laborar la Biblioteca Torras i Bages.\n22.05.2009 PARLEM DE LLIBRES


Pla Paulson: Lehman Brothers - Jornal.cat - Blogs de Jornal.cat\nDissabte, 18.10.2008 01:20h\nHi ha moltes coses que m’han sorprès d’aquesta crisi i, als pas que anem, més que em sorprendran: la venda a preu de saldo de Bearn Stears, la venda de Merrill Lynch, el no inicial del Congrés al Pla Paulson, la quasi-nacionalització de AIG... N'hi ha hagut però una em va deixar en estat de xoc: la fallida de Lehman Brothers.\nLehman no és només un banc estranger que ha petat. És (era) un dels principals bancs d’inversió, on treballaven amics i companys del MBA, i pel que sento simpatia, entre d'altres raons perquè em va fer una oferta per treballar amb ells fa uns anys. La vaig rebutjar, tot i que pensava que era un bon lloc on anar: participació gran dels empleats en el capital, petit dintre dels grans bancs, cultura forta, creixement agressiu... Lehman ha tingut una història interessant que el va portar, entre d'altres, a formar part del grup American Express durant 10 anys. També va ser un dels bancs més afectats pels atacs de l’11 de setembre, ja que tenia la seva seu al World Financial Center i ocupava vàries plantes del World Trade Center.\nLa pregunta és, tenint en compte que es va nacionalitzar Fredie Mac, Fannie Mae i AIG, si es va permetre la venda de Bearn Stearns amb un aval de l’estat sobre el seu deute, per què es va deixar caure a Lehman? Doncs perquè calia enviar el missatge que els errors es paguen, i que si s’assumeix riscos, hi pot haver fallida, ja que l’estat no pot intervenir sempre (és més, ha d’intentar no intervenir mai). Lògica la no-intervenció, sempre que els costos de no fer-ho siguin més baixos que els beneficis de fer-ho. Però veient les conseqüències de la fallida de Lehman, afectant no només inversors que tenien posicions de Lehman sinó a tot el sector financer en general, segurament hauria estat millor nacionalitzar-lo o intervenir-hi de manera diferent. Segurament es va prendre la decisió correcta però en el moment o amb l’empresa equivocada.\nDit això, decisió complicada: si no s’hagués permès la fallida s’hagués enviat el missatge que els bancs, a pesar dels errors que cometin, tenen “bula”. Moral hazard. Es va deixar caure i ha anat pitjor. Ara, tampoc no ens confonem: el culpable no és qui va deixar permetre la fallida de Lehman, sinó qui va conduir a Lehman a un camí sense sortida. I del regulador que ho va permetre, també.


Un assaig clínic proporciona resultats encoratjadors sobre l'ús de la ivermectina per reduir la transmissió viral en pacients amb COVID-19 lleu - Notícia - ISGLOBAL\nL'equip científic va observar una tendència a la reducció en la càrrega viral i en la durada d'alguns símptomes en pacients tractats, comparat amb el grup placebo.\nUn petit estudi pilot suggereix que l’administració primerenca d’ivermectina pot disminuir la càrrega viral i la durada dels símptomes en pacients amb COVID-19 moderada, la qual cosa alhora podria ajudar a reduir la transmissió del virus. L’estudi, que forma part del projecte SAINT i ha estat liderat per la Clínica Universidad de Navarra i l’Institut de Salut Global de Barcelona (ISGlobal), centre impulsat per la Fundació ”la Caixa”, justifiquen que es duguin a terme assajos clínics a major escala. Els resultats de l’estudi pilot s’han publicat a la revista científica EClinicalMedicine, del grup The Lancet.\nJa hi ha dues vacunes aprovades contra la COVID-19 a la Unió Europea, però faran falta com a mínim dos anys per immunitzar un percentatge prou alt de la població mundial i aturar la propagació del virus. Mentrestant, cal trobar fàrmacs capaços de tractar o prevenir les infeccions. “S’estan fent esforços notables per desenvolupar tractaments contra la COVID-19, però s’ha posat menys atenció a trobar fàrmacs que redueixin la transmissió del virus”, afirma Carlos Chaccour, investigador d’ISGlobal i metge de la Clínica Universidad de Navarra que ha coordinat l’estudi.\nEn aquest estudi pilot, desenvolupat amb pacients de la Clínica i a instal·lacions de la Universitat de Navarra, l’equip de Chaccour va voler avaluar si la dosi màxima d’ivermectina aprovada a Europa pot tenir un impacte sobre la transmissió del virus quan s’administra ràpidament tan bon punt apareixen els símptomes.\nLa ivermectina és un fàrmac antiparasitari que, segons s’ha demostrat in vitro (en línies cel·lulars), pot reduir la replicació del SARS-CoV-2, tot i que en concentracions molt més elevades que les recomanades per a ús humà. Això, juntament amb els resultats d’un estudi preliminar en humans, que va usar dades d’origen dubtós i que mai no es va publicar en una revista científica, va fer que la ivermectina comencés a usar-se a molts països d’Amèrica Llatina malgrat la falta d’evidència fiable sobre la seva eficàcia per prevenir o tractar la infecció.\nL’equip investigador va administrar una sola dosi d’ivermectina o placebo a 24 pacients amb infecció confirmada i símptomes moderats, en les 72 hores després dels primers símptomes. Es van prendre frotis nasofaringis i mostres de sang en el moment del reclutament i passades una, dues i/o tres setmanes del tractament.\nEls resultats obtinguts no mostren cap diferència en el percentatge de pacients positius per PCR al cap de 7 dies després del tractament (el 100% dels pacients era positiu en ambdós grups). Tot i així, la càrrega viral mitjana en el grup tractat amb ivermectina va ser menor (unes 3 vegades menor passats quatre dies i fins a 18 vegades menor als 7 dies del tractament), tot i que no es va assolir una diferència estadísticament significativa. Els pacients en el grup tractat també van mostrar una reducció en la durada d’alguns símptomes (del 50% en la pèrdua de l’olfacte i el gust, i del 30% en la tos). Tots els pacients van desenvolupar anticossos IgG davant del virus però, de nou, el valor mitjà d’aquests anticossos en el grup tractat va ser menor que en el grup placebo. “Això podria ser el reflex d’una menor càrrega viral en aquests pacients,” considera Chaccour.\nEl fet que no hi ha va haver diferències en la durada dels símptomes o els marcadors associats a la inflamació suggereix que la ivermectina pot estar actuant per mitjà d’un altre mecanisme que no té a veure amb un possible efecte antiinflamatori. Les autores i els autors proposen que podria estar interferint amb l’entrada del virus a les cèlul·les, com suggereix un estudi en hàmsters dut a terme per l’Institut Pasteur.\n“Aquests resultats van en la mateixa línia que els d’assajos recents fets a Bangladesh i Argentina”, assenyala Chaccour. “Tot i que és un estudi petit i encara és aviat per establir conclusions, les tendències observades en la reducció de càrrega viral, durada de símptomes i nivells d’anticossos resulten encoratjadores i justifiquen que es facin estudis clínics controlats a major escala i amb més diversitat de pacients”, afegeix.\nEstudi pilot per avaluar el potencial de la ivermectina per reduir la transmissió de COVID-19


Oferta de treball de Mecànic de Manteniment - Les Masies de Roda - Borsa de Treball d'Osona\nFeina de Mecànic de Manteniment\nOferta de treball d'Osona nº 83300\nTècnic mecànic amb experiència mínima de 3 anys\nDiferents opcions d´horaris intensius de dilluns a divendres o 4rt torn.\nA convenir segons vàlua professional\nParticipar activament en la construcció i muntatge de noves instal·lacions i coordinar i efectuar el manteniment preventiu i correctiu de les ja existents.\nRealitzar les activitats o ajustaments oportuns en la maquinària, peces o eines necessàries per a adaptar-les a les necessitats de producció i garantitzar-ne el correcte funcionament.\nIdentificar i solucionar els problemes que sugeixin en el curs de la jornada i que tinguin a veure amb aspectes mecànics.\nSeguir els plans de manteniment dissenyats a curt, mitjà i llarg termini.\nConeixements de soldadura y caldereria.\nMuntatge i manteniment de sistemes hidràulics i pneumàtics.\nMuntatge i desmuntatge de components mecànics, peces i elements, a partir de plans i especificacions tècniques donades.\nFer un bon ús i conservació dels utillatges, maquinària i instal·lacions.\nSeguir rigurosament totes les especificacions de seguretat en el treball, així com utilitzar totes les proteccions individuals i col·lectives disponibles. Alertar el seu supervisor de possibles riscos o mancances que detecti en el lloc de treball.\nSeguir rigurosament totes les especificacions, recomanacions i normes de qualitat del producte. Alertar al seu supervisor de possibles desviacions en aquest àmbit\nEs valorarà formació mínima a nivell de FP1, CFGM o similars\nDisponibilitat horària per a treballar en alguna de les següents opcions:\n- Torn nocturn de dilluns a divendres. 22.00 a 06.00.\n- 4rt torn (dissabtes, diumenges i festius) de 06.00 a 18.00.\n- 4rt torn (dissabtes, diumenges i festius) de 18.00 a 06.00.\n- 4rt torn (dissabtes, diumenges, festius i un 3er dia entre setmana): matí o tarda-vespre.\nExperiència professional contrastada com a mecànic de manteniment.\nExperiència professional mínima en indústria de procés continu.\nCompetències requerides: Capacitat de treball en equip, capacitat de treballar de forma segura i mantenint la seva zona neta i ordenada, habilitat per a operar eines i maquinària, rigurositat a l’hora de seguir mètodes de treball i de seguretat.\nVacant de Mecànic de Manteniment a Les Masies de Roda que publica l'empresa Iqap Masterbatch