Associació "Les guilles, junts pels camins" es una entitat sense ànim de lucre creada l’ any 2004 i legalment inscrita al registre de la Direcció General de Dret i d’ Entitats Jurídiques de la Generalitat de Catalunya, amb el nº 29269 i amb NIF G-63597538.\nEl domicili social de l’ entitat es:\nD’ acord amb l’ article 2 dels seus Estatuts, els fins de l’ associació son:\nA- Organitzar caminades, marxes, excursionisme, alpinisme, BTT i el foment i practica de tota activitat esportiva sense finalitat de lucre.\nB- salvaguarda, promoció i difusió del patrimoni natural\nC- Salvaguarda, promoció i difusió del benestar social de les persones, en especial de la gent Gran.\nD- Salvaguarda, promoció i difusió del patrimoni monumental i artístic català.\nE- Organitzar i difondre festes tradicionals locals o comarcals.\nF- Cooperar amb les institucions, publiques i privades\nG- Col•laborar i cooperar amb altres associacions amb fins similars\nH- Coneixement, promoció i difusió de la cultura catalana.\nI- Salvaguarda, promoció i difusió de tot el que estigui relacionat amb el municipi de Tagamanent.\nI en queda exclòs tot ànim de lucre.\nEn data de 26 de setembre de 2008 i per acord de la Junta Directiva , es crea la secció esportiva de l’ Entitat i s’ aprova el seu reglament, així com també sol•licitar l’ adscripció de la “Secció Esportiva de Les guilles, junts pels camins” al Consell Català de l’ Esport de La Generalitat de Catalunya. La secció facilita als seus membres la pràctica de l’esport/s següent/s: curses de muntanya, caminades, marxes, senderisme, excursionisme , alpinisme, BTT.\nInscrita en el Registre d’ Associacions de la Generalitat de Catalunya amb el n.º 29269\nInscrita en el Registre d’ Entitats Esportives de la Generalitat de Catalunya amb el n.º A01358\nMembres de la FEDERACIO D’ ENTITATS EXCURSIONISTES DE CATALUNYA (FEEC).\nMembres de la FEDERACION ESPAÑOLA DE DEPORTES DE MONTAÑA Y ESCALADA. (FEDME).\nL’ associació organitza al llarg de l’ any diverses activitats culturals i esportives per els seus associats, simpatitzants, esportistes i qualsevol altre persona que vulgui participar en els actes oberts a tothom . Destacant l’ organització de la Caminada de Tagamanent ( setembre). La caminada de les Dones, en celebració del dia Internacional de la Dona i exclusiva nomes per a dones ( març) . La Caminada Nocturna de Figaró ( juliol ).\nRealitzem diverses sortides ( caminades , travesses, etc. ) arreu del territori destacant algun cim de mes de 3.000 m..\nLa recuperació de camins i senders en especial per els municipis de Tagamanent , Figaró i el Parc Natural del Montseny, es una de les altres activitats que realitzem periòdicament i que normalment coincideixen en la preparació d' alguna caminada. En l’ aspecte mes cultural col•laborem amb altres entitats dels municipis, i tenim una especial sensibilització per la recuperació i preservació del patrimoni (cultural, natural, construït, etnològic etc..) existent en els nostres municipis.\nTambé tramitem les llicencies federatives ( assegurances ) de la FEEC com a membres associats.\nVersió juny 2014\n“Les Guilles, junts pels camins”\nPlaça de la Vila, s/n. - 08593 TAGAMANENT NIF: G-63597538


XELU.NET - RUTES - Cingles de Bertí - Albert Hueso\n:: Cingles de Bertí (91040 )\n:: Breithorn (90970 )\nxelu.net >> àgora 2.0 >> rutes (21 rutes disponibles - 2605 fotos en totes les rutes) >> Cingles de Bertí\nAquesta ruta ha rebut 91040 visites\nveure totes les fotos de la ruta (6)\nLa ruta s'ha dissenyat per fer la Caminada Popular de Centelles de l'any 2005.\nL’itinerari de la caminada 2005 consisteix en un recorregut de 21 km aproximadament, amb desnivells en general suaus que ens permetran pujar fins la Trona, resseguir els Cingles de Bertí i passejar per entre algunes de les finques més conegudes del terme de Centelles. El recorregut està marcat amb calç blanca i cintes de plàstic (vermelles i blanques) i passa pels municipis de Centelles i Sant Martí de Centelles. Els punts que cal destacar són els següents:\n1.Sortida des del Parc del Pla del Mestre.\n2.Marxarem pel camí de la Llavina i després de passar per sota del pont de la via trobarem la casa del Rossell.\n3.Urbanització de Sant Pau (km 3,6); un cop hem travessat la urbanització trobarem les runes de la casa de Ventallola.\n4.Ben aviat ens endinsarem pels Terrissos Vermells; després creuarem el Pla de l’Adorar i enfilarem els primers trams de pujada d’aquesta caminada.\n5.Seguim pujant (km 7,2), per corriols boscosos i alternant trams més suaus, per arribar a\n6.La Trona (km 11,5). Deixarem aquest magnífic mirador a l’esquerra (val la pena perdre uns minuts per acabar-hi d’arribar i observar les vistes dels Cingles de Bertí).\n7.El Pla de Can Rajadell (km 12,5) ens portarà ja cap a l'inici de la baixada cap a Centelles.\n8.\tEl Presseguer és la primera de les cases que cal destacar durant la tornada; des d’aquest punt també podrem observar enfilades a dalt del Pla de Sant Miquel les cases de Sant Miquel Sesperxes i Can Miqueló.\n9.\tCan Tresquarts (km 15,5) és la casa que ens dóna la benvinguda al terme de Centelles; a la vora hi tenim el Montpar i el Sunyer.\n10.Tot resseguint el Pla de la Garga passem a la vora del Cerdà.\n11.Ja de baixada, creuant la Riera Blanca arribarem al salt del Purgatori i Can Castellar (km 18,5; Control 4). Després ens enfilarem cap al Carrer del Mas Llavina fins arribar al Masat, casa que ens donarà la benvinguda al nucli urbà.\n12. L’arribada la trobarem al mateix lloc d’on hem sortit, al Parc del Pla del Mestre (20,5 km)\nPUNTS GPS: Pere Mora\nMAPA ALTA DEFINICIÓ: Xevi Vilardell Bascompte (muntatge) i Pere Garcia (explicacions prèvies al muntatge).\nAGRAÏMENTS: Centre Excursionista de Centelles\nAutor/a del comentari: Xevi - Data: 18/11/2007\nJo vaig tenir la sort de poder fer aquesta caminada un dia de boira. La imatge des de dalt dels Cingles de Bertí no se m'oblidarà mai: es podia veure gran part d'Osona Sud cobert per un mantell blanc, com de cotó fluix, mentre tots els cims de les muntanyes estaven il·luminats pel sol. Realment, l'esforç de pujar fins a dalt (perquè és un esforç!), va valdre la pena!


EUiA Sant Feliu de Llobregat: ICV-EUiA celebra que finalment es mantigui la mateixa oferta educativa del curs passat per a P3\nICV-EUiA celebra que finalment es mantigui la mateixa oferta educativa del curs passat per a P3\nPer a la coalició d’esquerres aquesta victòria s’ha d’atribuir a la mobilització de la comunitat educativa.\nPer a ICV-EUiA la decisió final del Govern de la Generalitat de mantenir la mateixa oferta educativa de l’any anterior, pel que fa a places de P3, és un èxit per a la ciutat que, en primera instància, s’ha d’atribuir a la mobilització de la comunitat educativa i de la ciutadania de Sant Feliu.\nAmb l’objectiu d’aconseguir revertir la decisió inicial de tancar una línia de P3 a Sant Feliu, durant tot aquest temps, pares i mares, personal docent, ciutadania, entitats i associacions, partits polítics i Ajuntament hem treballat plegats. I així, les mobilitzacions festives i reivindicatives de la ‘Plataforma Sant Feliu es mou’, la defensa clara i ferma dels interessos de la ciutat a les diferents reunions institucionals que s’han produït, la realització de la campanya de l’Ajuntament en favor de l’escola pública, amb un bon resultat de preinscripcions, han sumat per forçar el resultat positiu final, que s’ha obtingut.\nMalgrat tot, ICV-EUiA critica el desori d’un govern de la Generalitat que no és capaç de dibuixar un model d’escola pública per al país, i que manté una trajectòria erràtica en les seves decisions, fet que, fins i tot, ha provocat votacions contradictòries al Parlament de Catalunya per part de Junts pel Sí, grup polític que el sustenta al Govern, o que molts altres municipis hagin acabat patint supressions de línies de P3.\nPer a la formació d’esquerres l’aposta continua sent un model educatiu que es basi en l’Escola Pública de qualitat, i reclama el desenvolupament d’un debat, amb participació de tota la comunitat educativa que abordi les reformes necessàries, en temes com les ràtios per aules, els recursos dedicats a les escoles públiques o la supressió immediata dels concerts a les escoles que segreguen per raó de sexe i la revisió a fons del sistema de concerts, per ser una anomalia al context de la UE.\nAl mateix temps ICV-EUiA reitera que, des del govern de la ciutat i des de la seva acció política al carrer continuarà impulsant, d’una banda, tot allò que estigui a l’abast de l’acció municipal per reforçar l’escola pública de Sant Feliu, com ha estat la campanya pública, desenvolupada durant el període de matriculació, o el pla de xoc d’inversions a les escoles que s’iniciarà aquest estiu, i de l’altre, continuarà donant suport a les mobilitzacions ciutadanes.\nPublicat per euiasantfeliu a 7:35\nICV-EUiA celebra que finalment es mantigui la mate...


garrigues 09:56 27/10/15\nEn el marc de la X Trobada d’Estudiosos de les Garrigues de dissabte passat a Arbeca, Pau Capdevila s'emporta el primer premi valorat amb 400 euros\npremi guanya jove estudi emili pujol\nGuanyadors de l'edició d'enguany del premi comarcal\nL'estudi Viatge per l’univers d’Emili Pujol i Vilarrubí. La recerca de l’art suprem ha estat reconegut amb el VIII Premi Jove Investigador/a de les Garrigues, organitzat pel Consell Comarcal juntament amb el Centre d’Estudis de les Garrigues i l’Oficina Jove de les Garrigues, amb la col·laboració de la Direcció General de Joventut.\nEl primer premi, valorat amb 400 euros, ha estat per a Pau Capdevila, pel seu treball sobre el músic garriguenc Emili Pujol. El segon premi, valorat amb 200 euros, ha estat per a Júlia Quintillà, per un treball que fa referència al safrà titulat L’or vermell de les Garrigues.\nL’entrega del premi ha tingut lloc en el marc de la X Trobada d’Estudiosos de les Garrigues, celebrada aquest dissabte 24 d’octubre a Arbeca i ha comptat amb la intervenció de la coordinadora territorial de Joventut, Anna Feliu, el president del Consell Comarcal, Antoni Villas, i el president del Centre d’Estudis de les Garrigues, Josep Rubió.\nJúlia Quintillà guanya el segon premi amb el seu treball sobre el safrà 'L'or vermell de les Garrigues'\nEl Premi Jove Investigador/a de les Garrigues persegueix l’objectiu de fomentar la investigació a la comarca entre joves i estudiants, per tal de donar suport i potenciar l’esperit de recerca i creativitat científica sobre temes directament relacionats amb la comarca de les Garrigues o qualsevol dels seus municipis i, al mateix temps, fer veure la investigació com una opció més de sortida al món laboral.\nEl jurat del premi està integrat per dos membres del Centre d’Estudis de les Garrigues, dos membres designats pel Consell Comarcal (Joventut i Cultura), un membre designat pel Servei Educatiu de les Garrigues (SE), i un membre designat per la Generalitat de Catalunya a través de la Coordinació Territorial de Joventut a Lleida.\nLa benvinguda i inauguració de l’acte ha estat a càrrec de l’alcalde d’Arbeca, Joan Miquel Simó, acompanyat del president del Consell Comarcal de les Garrigues; el director dels Serveis Territorials de Cultura, Josep Borrell; el president del Centre d’Estudis de les Garrigues, i el diputat provincial, Enric Mir.\nDe les 9.30 a les 19.00 h, 21 estudiosos de les Garrigues s’han donat cita a la sala de la República d’Arbeca per realitzar les seves ponències sobre diversos aspectes històrics de la comarca. A migdia, s’ha fet una visita guiada pel centre històric de la localitat, el Castell i el Molí Argilés.\nDurant l'acte s'ha retut homenatge a Antoni Palau per la seva dedicació a l'estudi de la comarca\nLa cloenda acadèmica ha anat a càrrec de Xavier Perelló, regidor de l’Ajuntament d’Arbeca.\nSeguidament, s’ha retut homenatge al garriguenc Antoni Pau Sans, per la seva dedicació a l’estudi de la comarca i, en concret, d’Arbeca.\nMercè Arànega, es posarà a la pell de Neus Català amb l’obra Un cel de plom


SALVADOR ES POSA EN LA PELL DE LA CIGARRERA CARMEN\nLa soprano dirigeix i protagonitza la versió de l’òpera de Bizet\nLa cantant lírica Jonaina Salvador, en un assaig. Autor/a: TONY LARA\nLa soprano Jonaina Salvador (Sant Julià de Lòria, 1987) està convençuda que al país hi ha públic per a l’òpera i ha impulsat l’Associació Andorra Lírica, amb què vol programar, almenys, tres espectacles operístics cada any, de producció pròpia. Després del tast de vins líric en què va convidar Marcel Gorgori, Salvador s’atreveix amb l’adaptació de Carmen, de Bizet, una de les òperes més conegudes. La funció serà el 23 de gener a l’Auditori Claror del Centre Cultural i de Congressos Lauredià.\nLa intèrpret és la directora de l’espectacle, i també s’encarrega de la part artística. De la direcció escènica se n’ocupa Maria Voronkova i l’escenografia és a càrrec de l’artista Mònica Armengol, una de les participants al Land Art 2015. A més, la dissenyadora Mercedes Mestre ha creat uns vestits exclusius per al personatge de Carmen. L’encarregat de la il·luminació és Pep Bordas.\n«Les dues funcions de La Traviata que vam organitzar l’any passat van tenir èxit», recorda Salvador, «i hem decidit muntar una temporada lírica a Andorra, amb un mínim de tres títols l’any». La tercera cita ja té títol i data: La vídua alegre, una opereta en tres actes amb música de Franz Lehár, que es representarà el 4 de juny.\nCarmen serà una òpera en petit format en quatre actes, i escenificada, és a dir, no serà un concert sinó que serà una versió reduïda de l’original de Bizet. La representació no tindrà orquestra, però sí una pianista i un trompetista. De cantants, però, n’hi haurà fins a 80: a més dels sis personatges protagonistes, també actuaran el Cor de Cambra de les Valls d’Andorra i el Cor dels Petits Cantors d’Andorra.\nEl format reduït de l’òpera ha obligat a Salvador a prescindir dels personatges secundaris i, per tant, a suprimir algunes escenes. Amb tot, els papers principals hi són tots i no es perd l’esperit de Carmen. De fet, l’òpera de Bizet dura tres hores i la que es veurà el dia 23, un parell.\nPer seleccionar el càsting de Carmen, Salvador admet que «no hem fet audicions, però potser ho farem per a pròximes representacions». El paper de Carmen l’interpretarà Salvador, soprano; Don José, el tenor Eduardo Sandoval; Escamillo, el baríton Gerardo Bullón; Micaela, la soprano Patrícia Rojas; Zuniga, el baríton Andrés Jiménez i, finalment, Morales serà interpretat per l’andorrà Guillem Forné, també baríton. A més, l’actor Xavi Fernández tindrà un paper clau perquè serà el taverner Lilas Pastia.\nUNA TEMPORADA ESTABLE / Salvador recorda que «organitzar una òpera porta molta feina i, per tant, muntar-ne una cada quatre o cinc mesos és poc marge». Per tant, la temporada lírica programarà una mitjana de tres òperes anuals però «potser també podem oferir d’altres esdeveniments lírics», comenta la soprano. De fet, Salvador es va començar a donar a conèixer a principis del 2014 amb un recital líric amb Jordi Barceló. Uns mesos després va protagonitzar la versió de La Traviata, de Verdi.\nLa jove soprano va realitzar els estudis de piano (primer a l’Institut de Música i després al Liceu) i cantava per esplaiar-se. Quan va acabar la formació amb l’instrument va decidir aprofundir en el cant i se’n va anar a París a perfeccionar tècnica vocal amb la professora Marie Henriette Dejean.


Mirada crítica: La Generalitat porta a judici una dona amb dues menors per l'ocupació d'un habitatge\nLa PAH de Barberà del Vallès es pregunta per què l'han denunciat: "L'administració que hauria de representar-nos i protegir els nostres drets estan actuant amb total virulència contra aquesta família"\nSemblava que, per fi, Hanane Souiki, el seu marit i les dues criatures tindrien un pis en condicions quan el 13 de novembre del 2015 van signar amb el BBVA el contracte d'arres per valor de 5.000 euros. Havien aconseguit que l'entitat acceptés vendre'ls un habitatge a Barberà del Vallès per 50.000 euros, que pagarien a través d'una hipoteca. Però després de cinc mesos, el banc va comunicar a la família que, finalment, la Generalitat havia exercit el dret a tanteig i retracte, que estableix la Llei 1/2015, amb motiu del qual es quedava el pis. Poc després, Hanane es va separar, la seva situació econòmica va empitjorar i, davant les males condicions i humitats del pis de lloguer on residia, que afectaven la salut d'una de les seves filles, va decidir ocupar l'habitatge, que havia volgut comprar. Ara, afronta una demanda per part de l'Agència de l'Habitatge de Catalunya per ocupació d'un habitatge de titularitat pública.\nDes del maig del 2016, Hanane Souiki viu amb les dues filles, d'un i tres anys, al pis que, finament, ha comprat la Generalitat. El va ocupar, assegura, perquè no tenia "cap altra alternativa". "Va ser molt dur, m'havia fet il·lusions, i no podia continuar al pis de lloguer per les humitats". De fet, una de les seves filles pateix una bronquitis asmàtica, que, segons un informe mèdic, està "probablement influïda per les condicions d'humitat que existeixen en el domicili", on va viure quatre anys.\nLa Generalitat farà que Hanane s'assegui avui a la banqueta dels acusats, però reconeix que des del 12 de gener està inclosa dins la mesa d'emergència, a l'espera de ser reallotjada\nPer una banda, la Generalitat farà que avui Hanane hagi d'asseure's a la banqueta dels acusats i per l'altra, reconeix que des del 12 de gener està inclosa dins la mesa d'emergència i, per tant, a l'espera de ser reallotjada en un habitatge social. Des de l'Agència d'Habitatge han assegurat que no sortirà del pis que ocupa actualment fins que no hi hagi una alternativa, tal com estableix la llei. Per aquest motiu, la PAH de Barberà del Vallès es pregunta per què l'ha denunciat: "L'administració que hauria de representar-nos i protegir els nostres drets està actuant amb total virulència contra aquesta família".\nA la dreta de la fotografia, Hanane amb una de les criatures en braços / PAH Barberà del Vallès\nEn unes cartes intercanviades entre Sofia Soto de la PAH de Barberà del Vallès amb el Departament de Governació, Administracions Públiques i Habitatge, la consellera Meritxell Borràs reconeix que el temps transcorregut entre la signatura del contracte d'arres per part de la família – quan l'entitat hauria d'informar a la Generalitat- i el moment d'exercir el dret a tanteig "és imputable especialment al retard en la comunicació per part de l'entitat financera". Tot i que el termini d'exercici del dret de tanteig i retracte de la Generalitat és de 60 dies, en el cas de Hanane, en van transcórrer 150.\nA més, des de la Plataforma, denuncien que la Generalitat en un primer moment va presentar una denúncia penal, que va ser arxivada pel jutge, pel que va procedir a la denúncia civil, actualment en curs.


L´Esperit de la Dança arriba a València aquesta setmana | 7TeleValencia\nL´Esperit de la Dança arriba a València aquesta setmana\nLes obres d'art musicals de major repercussió de la història del nostre país a ritme de zapateos flamencs, claqué i bodi percussion\nL´esperit de la Dança arriba a l´ Olympia aquesta setmana amb l’espectacle Spirit of Spain. 15 ballarins multidisciplinaris, una enèrgica posada en escena i els temes més coneguts del repertori musical espanyol s’uneixen per a configurar un espectacle de dansa únic en el món.\nDel 31 de juliol al 4 d’agost la dansa envaeix i plena de ritme l’escenari amb la direcció musical de Jorge Ahijado i sota la direcció artística de Pascu Ortí Spirit of Spain és un espectacle diferent, nou i enèrgic que mostra un retrat de la cultura i l’art de la dansa heretat al llarg dels temps. Factors que converteixen a Espanya en una potència cultural reconeguda i admirada a tot el món. Spirit of Spain és dansa, tradicional i moderna, antiga i innovadora, un espectacle enfocat a tots els sectors i públics.\nUn xou internacional dinàmic de 90 minuts de duració que atraurà tant els més amants de la dansa com a aquells que cerquen una nova experiència. Música, dansa, cultura, poesia i passió en un espectacle ple de números emocionants i moments especials.\nCançons com Asturias d´Isaac Albeniz, El concierto de Aranjuez del Maestro Rodrigo, L’Òpera Carmen de Bizet o los Amantes de Teruel de Tirso de Molina entre altres, conformen un repertori actualitzat en els seus arranjaments i modernitzats per a poder ser fusionats amb els ritmes de zapateos flamencs, claqué i bodi percussion.\nEl preu de les entrades és hui Dijous pati i llotges de pati 25€ i pis i llotges de pis 20€ +Despeses de gestió: 2€ taquilla i 2€ online.\nI de divendres a diumenge pati i llotges de pati 30€ i pis i llotges de pis 25€ +Despeses de gestió: 2€ taquilla i 2€ online.\nAmb descomptes del 20% amb el Carnet Jove/Universitari i Jubilats/Carnet Popular i per a grups 10% dte. de 10 a 14 persones; 20% dte. de 15 a 19 persones; i 25% dte. a partir de 20 persones +1 invitació cada 20 (només en taquilla).


Qui som | Fertres Construcciones\nSom una empresa dedicada al sector de la construcció des de 1995 i consolidada a Catalunya, amb tres signes d’identitat que ens avalen: Qualitat, Fiabilitat i Eficacia.\nA CONSTRUCCIONES FERTRES realitzem tant obra municipal como obra privada oferint un servei integral dins la construcció. Disposem dels mitjans tècnics i humans necessaris per realitzar tots els nostres treballs amb la Qualitat, Fiabilidat i Eficacia d’una gran empresa. El nostre personal està compost per un ampli grup de professionals i especialistes amb una gran experiència en les diverses activitats que realitzem.\nEl nostre objectiu és realitzar els nostres serveis d’acord al requeriment del client, optimitzant el preu i complint amb el termini i els requisits de qualitat especificats i vetllar per la satisfacció de client.\nCERTIFICATS DE CLASSIFICACIÓ EMPRESARIAL\nDISPOSEM DELS CERTIFICATS DE CLASSIFICACIÓ EMPRESARIAL DE L’ESTAT I DE LA GENERALITAT DE CATALUNYA QUE ENS ACREDITEN COM A EMPRESA DE SERVEIS I COM A EMPRESA CONTRACTISTA D’OBRES.\nAcreditats amb la ISO 9001 de Qualitat, ISO 14001 de Mediambient i ISO 45001 de Seguretat i Salut per a la construcció d’obra civil (urbanitzacions més manteniment d’obres) i la construcció d’edificis. Tots ells certificats per Bureau Veritas.\n*Sol·licitins els certificats per conèixer l’abast\nCONSTRUCCIONS FERTRES SL és una empresa constructora especialitzada en l’execució d’obra civil, edificació i manteniment.\nMitjançant el nostre sistema de gestió de qualitat, medi ambient i prevenció de riscos laborals busquem els següents compromisos:\nObtenció de plena satisfacció dels nostres clients i parts interessades amb l'execució d'un projecte que compleixi les seves expectatives de qualitat i les condicions de seguretat requerides en el treball, sempre donant compliment al termini d'execució acordat.\nAssegurar la qualitat dels nostres processos i serveis mitjançant un esforç en innovació i utilitzant els millors recursos tecnològics disponibles.\nRecerca d'una millora contínua mitjançant l'optimització dels recursos humans i materials, sempre vetllant tant pel medi ambient com per la integritat de la salut de tots i cadascun dels nostres treballadors.\nCompliment de requisits:\nCompliment de tots els requisits de legislació i normativa exigible en processos de Qualitat, Medi Ambient, Seguretat i Salut i en matèria de Prevenció d'Accidents de Treball i Malalties Professionals.\nEliminació de perills:\nEliminar els perills i reduir els riscos de seguretat i salut del treballador proporcionant condicions de treball segures i saludables per a la prevenció de lesions i deteriorament de la salut, tenint en compte de manera permanent l'evolució de les millors tècniques disponibles.\nGestió mediambiental, seguretat i salut:\nL'empresa considera la gestió mediambiental i la seguretat i salut dels treballadors com un dels seus principals objectius, comparable amb la productivitat, la qualitat del servei i la rendibilitat.\nEficiència dels recursos:\nUtilització eficient dels recursos naturals i energètics.\nPrevenció, control i mitigació dels riscos ambientals amb la participació dels seus treballadors.\nSensibilització i capacitació:\nSensibilitzar i capacitar a tot personal en la millora de l'acompliment en Qualitat, Seguretat, Salut Ocupacional i Medi Ambient d'acord amb la seva funció i responsabilitat.\nObjectius i metes:\nEstablir objectius i metes de Qualitat, Seguretat i Salut i Medi Ambient que siguin acords amb el compromís de la millora contínua dels nostres processos i revisar- los periòdicament.\nCompromís per part de l'empresa, per facilitar la consulta i la participació dels treballadors.\nRevisar periòdicament aquesta política, verificant el compliment i els resultats de la seva aplicació, i assignar recursos perquè es pugui complir.\nAmb tot això pretenem que el nostre treball sigui reconegut pel seu alt nivell de qualitat i Prevenció, per al que hem desenvolupat un Sistema Integrat de Gestió segons les normes ISO 9001:2015, ISO 14001:2015 i ISO 45001:2018 que garanteixi la millora contínua de totes les activitats i l’obtenció de resultats òptims.


La Generalitat determina que els contaminants atmosfèrics de l'Avinguda Sant Jordi d'Olot estan lluny dels màxims permesos - Garrotxa Digital\nComentaris tancats a La Generalitat determina que els contaminants atmosfèrics de l’Avinguda Sant Jordi d’Olot estan lluny dels màxims permesos\nEl Servei de Qualitat Ambiental de la Generalitat ha determinat que a l’Avinguda Sant Jordi d’Olot no se supera cap límit legislat a la normativa vigent pel que fa a contaminants de l’aire.\nPep Berga, alcalde d’Olot: No s’ha superat cap valor límit. És una bona notícia. No treu que continuen havent elements contaminants i segueix sent una prioritat per nosaltres aconseguir que tots aquests vehicles i camions passin per fora la ciutat.\nTan sols hi ha un contaminant, l’ozó, que arriba al 88% respecte del límit màxim establert. La seva causa, però, es troba en la radiació.\nPep Berga, alcalde d’Olot: El fet que el tinguéssim instal·lat als mesos de juliol i agost explica aquest resultat tant alt.\nLa Unitat Mòbil del Servei de Qualitat Ambiental va recollir dades del 29 de juny al 31 d’agost. El termini va ser criticat per la plataforma ‘No és un Vial, és un carrer’, en considerar que eren uns mesos de poca activitat. Tota manera, el grau de contaminació és tan baix que l’Ajuntament considera que en altres èpoques de l’any difícilment s’arribaria a superar el límit establert per a cap dels contaminants.\nPep Berga, alcalde d’Olot: Jo no dic que en un altre moment aquest 6 no es pugui convertir en un 12, en un 18 o un 20, però seguim allunyats d’aquests valors límits que són els preocupants.\nL’Ajuntament d’Olot ha compartit els resultats amb la plataforma ‘No és un Vial’ i l’Equip Pediàtric de la Garrotxa.\navinguda sant jordi d'olot\nLa Unió Esportiva Olot juga demà un amistós contra la selecció sub-23 del Japó. El partit començarà a les 6 de la tarda a l'Estadi Municipal i l'entrada és gratuïta; aquest enfrontament servirà per donar l'oportunitat a aquells jugadors que no han tingut…


Viladecans estrena dijous la nova oficina d'atenció al ciutadà\nL'alcalde Carles Ruiz i la tinenta d'alcalde de l'Àrea d'Economia i Gestió Interna, María Salmerón, presentaran, aquest proper dijous, la nova oficina d'atenció al ciutadà Viladecans Informació.\nL'equipament de nova creació, amb un equip de professionals especialitzats en atenció al públic, permet fer, de manera ràpida i eficient, totes les gestions amb l'Ajuntament centralitzades en una sola oficina, fet que contribueix a aconseguir una relació més còmoda, fàcil i propera amb l'administració local. Fins ara, els diversos tràmits municipals s'havien de realitzar en diferents equipaments de la localitat.\nL'indret escollit per a la instal?lació municipal ha estat l'edifici que alberga també el Mercat Municipal, un lloc cèntric, situat al costat d'un parc molt accessible. L'Ajuntament espera que el veïnatge entre ambdós equipaments -el comercial i l'administratiu- facilitarà "sinergies positives".\nEn la nova oficina Viladecans Informació, s'hi podran portar a terme gestions com presentar instàncies, abonar impostos, sol?licitar informació sobre permisos d'obres i tramitar qüestions relacionades amb el padró municipal, entre moltes altres. L'oficina disposa, a més, d'un quiosc digital que permetrà evitar cues per als tràmits que puguin ser autogestionats, i amb un servei de cita prèvia per a les gestions que no es puguin resoldre al moment.


M’agrada reivindicar el valor dels detalls, dels missatges i dels gestos quotidians. Podem imaginar i perseguir grans projectes, però, al final, les fites s’assoleixen pas a pas i el dia a dia avança amb les petites coses. Per això, vull agrair totes les aportacions, les crítiques i les mostres de suport i també de desacord que cada dia molts de vosaltres feu arribar al Col·legi i als membres de la Junta de Govern. Aquesta Junta acaba de complir el primer any de mandat i us asseguro que cadascun de nosaltres necessitem i valorem enormement la vostra participació i les vostres propostes i opinions sobre decisions, iniciatives i posicionaments que tirem endavant. No hi ha dubte que som una institució viva i plural i que, malgrat les dificultats evidents, els metges i metgesses mantenim ferm el compromís amb la professió i amb la societat. Bona mostra n’és que enguany el Col·legi commemori el 125è aniversari i que ho celebri amb una sèrie d’actes dels quals us anirem informant en els pròxims mesos.\nA la revista que teniu a les mans, hi ha diversos exemples de projectes i iniciatives que han vist la llum gràcies a la participació activa de molts companys i companyes. És el cas del Document de Posició Principis i Deures en l’exercici de la Direcció Mèdica, que hem impulsat amb l’objectiu de dotar-nos d’un instrument que, de ben segur (i així ho esperem), esdevindrà molt útil en el dia a dia dels nostres hospitals.\nTambé consolidem iniciatives, com la concessió de les Beques Bada per a metges que es volen formar en cooperació; millorem serveis, com el d’ocupació (cada cop més àgil i acurat, amb més de 1.500 ofertes laborals gestionades l’any 2018), i ens fem ressò de la darrera edició dels Premis a l’Excel·lència Professional, una celebració on reconeixem els valors i la vàlua dels nostres companys. Enhorabona a tots els guardonats!\nNo he volgut deixar passar l’oportunitat de recordar i reconèixer la implicació de tants i tants professionals, sobretot perquè la realitat també m’obliga a fer esment d’un context i d’unes circumstàncies que, a priori, no afavoreixen les actituds compromeses. Gairebé quatre mesos després de la vaga del novembre, acaba de ser desconvocada la que havia de ser la segona aturada dels metges i metgesses del sector concertat. Ens trobem ara a l’espera de veure com es materialitzen els acords pactats, mentre els pactes assolits el novembre passat per a la primària de l’Institut Català de la Salut (ICS) es comencen a aplicar, de moment, d’una manera massa tímida.\nSeguim sense que s’encarin els canvis d’arrel que requereix el sistema i sense definir quin model necessita Catalunya al segle xxi. En paral·lel, el debat públic fixa ara la seva atenció en la teòrica manca de metges a Catalunya i a tot l’Estat, sovint sense encertar-la gaire, tot sigui dit. Mentre es filtren dades alarmants i no sempre del tot acurades de la sortida de metges cap a l’estranger, deixem de parar atenció allà on cal: en la urgència de millorar les condicions laborals (no només econòmiques) per fidelitzar professionals (un bon exemple, el trobem en els pediatres d’atenció primària) i en la necessitat de planificar i, sobretot, de pensar maneres més eficients i raonables d’organitzar-nos i d’organitzar el funcionament dels centres sanitaris. Nosaltres no podem mirar-nos-ho com a simples espectadors de luxe. I no ho farem.


Futbol, humor i reivindicació - Diari de Girona\nFutbol, humor i reivindicació\nLa UE Siurana, de 4a Catalana, irromp a Twitter amb uns 4.300 seguidors en tres dies\nDesconeguts per a gairebé tothom fins fa quatre dies mal comptats, ara ja hi ha força gent que comença a identificar qui és qui a la Unió Esportiva Siurana. L'equip d'un poble de menys de 200 habitants, i que competeix al grup 30 de Quarta Catalana, està en boca de tothom. La seva irrupció a Twitter ha sigut sonada. El compte, estrenat el passat 25 d'abril, té només una quinzena de piulades. Suficient per haver superat els 4.300 seguidors en ben poc temps. La guspira que ha encès la metxa és una valoració plena d'ironia i sarcasme de la derrota contra el Fortià per 1-3. Amb l'humor per davant de tot, el fil presenta aquell jugador lesionat, el que necessita xutar quatre vegades per fer un gol, el que se'ls fa en pròpia o el que renega. La repercussió ha sigut tan gran que els mebres del vestidor, i sobretot els seus creadors, estan ben sorpresos.\n«Estem flipant. No ens ho esperàvem». Més sincer, impossible. Sergi Turró és jugador del Siurana i també membre de la seva junta directiva. Ell i tres companys més són els principals impulsors d'aquest compte. «Estem actualitzant el perfil cada dos per tres i no fem altra cosa que veure com creix el número de seguidors. És increïble. Ho vam estar parlant el dilluns, entrenant. Teníem clar que podia fer gràcia al nostre cercle més proper, però no que tindria tant d'èxit i ho compartira tanta gent». Persones del món de la comunicació com Òscar Dalmau (RAC1), Jair Domínguez (Catalunya Ràdio), Xavier Serrano (Ràdio Flaixbac) o Manel Vidal (La Sotana) en són un exemple.\nDebutem a twitter allargant la nostra ratxa de victòries a 0. Avui al municipal, Siurana 1-3 Fortià. Us deixem l’1x1 dels nostres jugadors:\n— UE Siurana (@uesiurana) 25 de abril de 2021\nLa idea neix de la barreja de l'humor amb la reivindicació del futbol més amateur. «Sempre hem rigut molt de nosaltres mateixos. Tenim clar que anem a entrenar i a jugar per competir però sobretot per passar-ho bé. Tenim un grup de WhatsApp ple de mems, però volíem fer un pas més». Entre quatre companys, inclòs Turró, decideixen crear el compte de Twitter i el fil, inspirat en el programa d'humor La Sotana, que també va començar així anys enrere valorant els partits del Barça, jugador per jugador. «També hem intentat defensar el futbol real. El de veritat. Volem mostrar quin és el futbol amateur. És un altre món en què cada jugador es paga la seva fitxa. El que té un tercer temps. Després dels partits, s'hagi guanyat o s'hagi perdut, ens agrada fer una cervesa i xerrar una estona. Hem de mirar per nosaltres mateixos perquè aquest esport va cap a una altra banda. Aquí n'hi ha del Barça, Madrid i Espanyol. Però tots defensem el nostre futbol. El que s'està perdent. El que cada cop té menys ajudes i menys facilitats, on s'han de pagar quotes més altes quan tenim menys diners per gastar». I posa com a exemple la Unió Esportiva Siurana. Un club sense base i ben pocs recursos. «Ens toca cobrir la despesa dels àrbitres cada setmana i ara no podem obrir el bar. És complicat i la gent no ho veu. Jugar a futbol val calés i és difícil, per això hem de riure una mica, sabent distingir sempre en quin és el moment de fer-ho i en quin toca competir».\nDe moment, diumenge toca partit contra l'Agullana a casa. Els més de 4.000 seguidors ja frisen per un nou fil a Twitter. «Ara tenim moltíssima pressió i estem nerviosos per tornar-ho a fer molt bé. Però tampoc volem forçar la màquina, escriurem el que creiem. Això sol passar. El primer disc sol ser un boom i després el segon és el que rep les crítiques. Però tenim encara molts jugadors que poden aportar molt i fer que la gent rigui una bona estona».


Les constructores asseguren al Govern que resoldran les deficiències del metro\n24 febrer 2021 19:30\nLa responsabilitat econòmica es decidirà als jutjats i no es descarta aixecar el Parc de les Estacions\nLluís Planas | 19 octubre 2007\nLes empreses que participaren en la construcció del metro i l'estació intermodal de Palma, vint en total, es comprometeren ahir amb el Govern a posar tots els mitjans tècnics i humans per resoldre el més aviat possible les deficiències generalitzades detectades a la xarxa suburbana. En una reunió mantinguda ahir horabaixa entre responsables de la Conselleria de Mobilitat i Ordenació del Territori i de les esmentades constructores, aquests darrers es comprometeren també a «acatar», segons asseguraren fonts del Govern, les solucions que plantegi la direcció d'obra dels Serveis Ferroviaris de Mallorca (SFM) a partit del resultat final de l'auditoria tècnica encarregada.En qualsevol cas, s'acordà treballar «amb la màxima celeritat» per resoldre els problemes sense que encara estigui determinada la responsabilitat del cost econòmic que suposaran totes les obres i actuacions a fer, que es decidirà, en principi, judicialment.\nRespecte al punt del metro que a dia d'avui representa més preocupació, el sostre de l'estació intermodal, les empreses que el construiren, Azri i Acciona, manifestaren la seva disposició a col·laborar per a resoldre la greu situació de permeabilitat que està afectant la seva estructura. Serà també la direcció d'obra qui decidirà si s'ha d'aixecar el terra del Parc de les Estacions. Des del Govern es manté que aquesta seria la darrera opció, si no hi ha més remei. Ara es començaran a fer prospeccions en el terreny per conèixer l'abast de l'afectació del sostre.\nEl «greu problema de drenatge» que pateixen de forma generalitzades les instal·lacions de la línia de metro de Palma i l'estació intermodal està provocada per la inexistència en el sostre d'un sistema d'impermeabilització amb diferents capes de materials superposats com estava previst en el projecte adjudicat. Una primera anàlisi de l'auditoria tècnica realitzada per l'empresa Ineco-Tifsa assenyala que s'ha comprovat que durant les obres es modificà el que s'havia projectat, deixant únicament com a capa impermeable «una làmina de PVC damunt la llosa de coberta sota 10 centímetres de picadís».\nEl document constructiu definia un sistema format per «dues làmines asfàltiques adherides, protegides amb geotèxtil i cinc centímetres de morter armat amb malla». A l'auditoria, s'hi explica que s'ha sol·licitat a les empreses constructores tota la documentació existent per comprovar si s'aprovaren modificats del projecte, en aquest sentit, o si els canvis s'introduiren mentre s'executaven les obres. Fonts del Govern han apuntat que no tenen constància que s'aprovàs una modificació del projecte i que són les empreses les que hauran d'explicar qui va ordenar aquests canvis.


Deu anys de presó per l'home que va abusar de la seva fillastra a Lleida durant quatre anys - Teleponent\nInici Tribunals Deu anys de presó per l’home que va abusar de la seva...\nDeu anys de presó per l’home que va abusar de la seva fillastra a Lleida durant quatre anys\nLa noia, que encara rep tractament psicològic, ho va denunciar amb 17 anys quan va sospitar que l'home feia el mateix amb la seva germana petita\nImatge de l'acusat d'abusar sexualment de la seva fillastra durant el judici a l'Audiència de Lleida\nL’Audiència de Lleida ha condemnat a deu anys de presó l’home que va abusar sexualment i a més de manera continuada de la seva fillastra a Lleida, des que la nena tenia 11 anys i fins als 15.\nLa fillastra ho va denunciar amb 17 anys, quan va sospitar que l’home feia el mateix amb la seva germana petita.\nAra en té 19 anys i segueix rebent tractament psicològic per a aquests fets. L’home, J. B., nascut al Camerun, que es trobava en llibertat provisional, ja ha entrat a la presó, a petició de la fiscalia.\nLa condemna també contempla sis anys de llibertat vigilada quan surti de la presó i, a més, l’home no es podrà comunicar ni acostar-se a menys de 200 metres de la noia durant onze anys. També haurà d’indemnitzar la víctima amb 9.000 euros pels danys morals.\nArticle anteriorCau entre 30 i un 40% la producció de panís a Ponent pels pics de calor i l’aranya roja\nArticle següentSospiten que el metall trobat a l’escenari del crim d’Acadèmia és part de l’arma homicida


Brussel·les demana a Itàlia que les seves mesures de creixement s'ajustin a l'objectiu de dèficit\nDurao Barroso ha instat Letta a finançar les mesures que ha anunciat per impulsar el creixement sempre que compleixi l'objectiu de dèficit fixat per a Itàlia el 2013, per sota del 3% del PIB. Li ha dit en la reunió que han mantingut tots dos a Brussel·les, on el nou primer ministre italià ha posta punt final a la seva gira europea de presentació.\nRedacció 02 Mai 2013 - 13.09\nEl primer ministre italià, Enrico Letta, i el president de CE, José Manuel Durao Barroso. (Foto: Reuters)\nEl nou primer ministre italià, Enrico Letta, posa punt final a la seva gira de presentació a Europa. Després de reunir-se amb la cancellera Angela Merkel i amb el president francès, François Hollande, ara ha estat el torn del president de la Comissió Europea (CE). José Manuel Durao Barroso ha instat Letta a finançar les mesures que ha anunciat per impulsar el creixement sempre que compleixi l'objectiu de dèficit fixat per a Itàlia el 2013, per sota del 3% del PIB. "Pel que fa a les noves mesures de creixement anunciades pel primer ministre, creiem que el govern les finançarà de manera creïble amb l'objectiu de mantenir el dèficit per sota del 3% del PIB el 2013, ha dit Barroso des de Brussel·les, després de reunir-s'hi.\nEl cap de l'executiu comunitari s'ha mostrat confiat que "és possible, tenint en compte que ara Itàlia ha detallat les mesures que vol prendre, que pugui sortir del dèficit excessiu". A més, ha dit que espera que Itàlia "aconsegueixi i mantingui una posició pressupostària equilibrada en termes estructurals, essencial per situar un deute alt en un camí de disminució constant".\nEs manté l'objectiu de dèficit\nEn qualsevol cas, Barroso creu que tot plegat "depèn dels plans del nou govern italià", tot i que "avui no hem pogut anar al detall". Ara bé, ha reconegut: "M'ha deixat clar que els objectius en els termes del camí financer i pressupostari es mantenen". I és que el nou "premier" italià descarta, ara per ara, demanar més temps per complir l'objectiu de dèficit: "La idea és mantenir els nostres compromisos i donar peu a la necessitat de fer que el nostre país creixi, que hi hagi mesures socials que facin front sobretot a l'atur juvenil".\nRespecte al procediment per dèficit excessiu que la CE va obrir a Itàlia, el primer ministre italià es va mostrar cautelós en afirmar que "cal esperar a la declaració oficial de la Comissió", tot i que augura "un resultat positiu i treballem perquè així sigui".\nLetta, que reconeix que el país té un gran deute públic, ha assegurat que se'n torna a Roma "més optimista que quan me'n vaig anar" i que "torno amb una sèrie d'idees".\nBarroso ha tornat a dir, en sintonia amb el que ha defensat Letta des del seu nomenament, que la UE necessita aplicar urgentment les mesures de creixement i de creació de treball anunciades i que ha qualificat d'"indispensables". En la seva gira europea, Letta ha apostat per promoure mesures a la Unió Europea que impulsin el creixement econòmic sense comprometre'n l'equilibri pressupostari.\nPreparant els bombos amb les boles de la Loteria de Nadal (Reuters)\nBaixen les reserves del sorteig de Nadal a Catalunya per la crisi política\nEl rostre anònim d'Anonymous\nAnonymous fa caure la pàgina web del CNI\nImatge d'arxiu del parc logístic que Bon Preu té a Balenyà, durant l'aturada del 3 d'octubre (ACN)\nBon Preu anuncia inversions de 200 milions i 1.300 llocs de treball nous en 2 anys\nPuigdemont s'inclina per explicar-se a la comissió i no el ple del Senat (Reuters)\nIceta descarta el trencament intern al PSC arran del suport socialista al 155\nGarcía Albiol: "JxSí i la CUP haurien d'estar molt contents que s'apliqui el 155"\nSáenz de Santamaría: "És una possibilitat que es nomeni un comandament únic per a Catalunya"


Andrea Lárez – Escola de Música Amics de la Unió\nNascuda a Mèrida, Veneçuela, Andrea Lárez va donar els seus primers passos musicals en el Sistema d’Orquestra Infantils i Juvenils de Veneçuela, durant la seva infància al nucli Mèrida i durant la seva adolescència a Caracas, la capital veneçolana. Gràcies a aquesta institució va adquirir una àmplia experiència orquestral, arribant a ser concertino de l’Orquestra Simfònica Juvenil de Chacao i després guanyant una plaça fixa en l’Orquestra Simfònica Simón Bolívar. Als 22 anys es va decidir mudar-se a Santa Bàrbara, Califòrnia, per a continuar formant-se musical i intel·lectualment, i va obtenir una llicenciatura en Arts Liberals en la institució Estatunidenca Westmont College. Allí va arribar a formar part de diverses agrupacions de música de cambra com ho són el quartet de cordes Kerrwood, i el trio de cordes Kairos.\nEn 2018 es va mudar a Barcelona a trobar noves aventures musicals, i en 2020 va obtenir un màster en interpretació musical sota les instruccions del professor Kai Gleusteen en l’Escola Superior de Música de Catalunya. Andrea ha participat en diversos festivals internacionals com ho són el Festival de Música de Aspen, Colorado, el Festival de Música de Cambra i Masterclasses en Lenk, Suïssa, i recentment en les trobades orquestrals de l’Orquestra Simfònica del segle XXI a Catalunya.\nAndrea ha treballat amb infants i joves de 5 a 18 anys de diversos contexts socioeconòmics a Veneçuela, Colòmbia, els Estats Units i Catalunya. Ha treballat en institucions com The Waldorf School, el programa de cordes de Santa Barbara Symphony, i Santa Barbara Strings, en California; amb the American School of Barcelona, Music American Kids, Música Racyn i l’Estudi de Música Franz Liszt en Catalunya.\nActualment, Andrea té compromisos professionals principalment amb la Camerata Internacional de Barcelona i l’orquestra Vivace Assai, i forma part del duo de violines SpicaDuo, al mateix temps que s’encarrega dels seus alumnes a l’Escola Abat Oliba en Barcelona i l’Escola de Música Amics de la Unió en Granollers.


València celebrarà un ple extraordinari sobre el frau de quatre milions de l'EMT\n3:53 am - Tuesday, 11 August 2020\nValència celebrarà un ple extraordinari sobre el frau de quatre milions de l’EMT\nEste se celebrarà el pròxim 17 d'octubre per a parlar i debatre sobre les responsabilitats polítiques que reclamen els grups de l'oposició en l'Ajuntament.\nL’alcalde de València, Joan Ribó, ha emplaçat este divendres al ple extraordinari sobre l’Empresa Municipal de Transports (EMT) que tindrà lloc el pròxim 17 d’octubre per a parlar i debatre sobre les responsabilitats polítiques que reclamen els grups de l’oposició en l’Ajuntament després del frau de 4 milions d’euros detectat en la companyia pública.\n“En el ple tractarem estes coses”, ha indicat el primer edil preguntat per les responsabilitats polítiques i el “cessament immediat” del regidor i president de l’Empresa Municipal de Transport (EMT), Giuseppe Grezzi, que es demanen des de l’oposició municipal després de conéixer-se el citat frau.\nRibó s’ha pronunciat d’esta manera després de presidir en l’Ajuntament de València l’acte d’entrega d’honors i distincions amb motiu del 9 d’Octubre. L’alcalde ha destacat que ha convocat per al 17 d’octubre la sessió plenària extraordinària sobre el succeït en l’EMT sol·licitada pel PP i recolzada pels altres dos grups de l’oposició, Cs i Vox.\n“El que he de dir és que em van demanar ahir un ple extraordinari. Eixe ple extraordinari ja ho he convocat i he comunicat que ho havia convocat per al dia 17”, ha exposat el responsable municipal.\nPrevious articleUn grup d’extrema dreta boicoteja la nova pel·lícula d’Amenábar a València\nNext articleJuan Roig amplia en més de 220 milions d’euros la inversió de Valencia Arena


Budapest: la perla del Danubi | Mutuam\nHomeBudapest: la perla del Danubi\nBudapest: la perla del Danubi\nAllunyada de l’artificiosa bellesa amb què treuen pit altres capitals turístiques, Budapest desprèn encant gràcies a l’autenticitat que transmeten el seus contrastos i la decadència dels seus edificis.\nVuit ponts enllacen una atractiva ciutat dividida en dos pel segon riu més llarg d’Europa. A banda i banda del Danubi, dues orografies i dues arquitectures amb un caràcter marcadament diferent recorden un passat separat i dibuixen la personalitat de la unificada capital hongaresa. Buda, a la riba oest, és l’accidentada zona on s’ubica la que havia estat la seu reial i l’actual elegant àrea residencial; Pest, a la riba est i situada sobre una gran esplanada, s’ha erigit com el cor econòmic i comercial. Repartits per tota l’urbs, edificis majestuosos, bonics parcs, balnearis plens d’història i racons sorprenents.\nUn bon punt d’inici per a qui vulgui descobrir els encants de la ciutat és el barri del Castell de Buda, declarat Patrimoni de la Humanitat per la Unesco. Es tracta de la zona més antiga i conserva edificis de vuit-cents anys que constitueixen el llegat més tangible dels orígens de Budapest. Un dels indrets més coneguts és l’imponent castell. Envoltat de carrerons medievals que conviden el visitant a perdre el rumb, la seva elevada ubicació ofereix unes vistes espectaculars.\nBen a prop del Palau Reial, hi ha l’emblemàtic pont d’Széchenyi, més conegut com a Pont de les Cadenes. Construït fa més de 150 anys, va ser el primer a connectar les dues vores del Danubi. El que veiem avui, però, data de 1949, ja que l’original va ser bombardejat durant la Segona Guerra Mundial. Sense creuar el riu, encara trobem indrets de gran interès, com el Bastió dels Pescadors, la plaça de la Trinitat o la Ciutadella.\nCarrers plens de vida i d’història\nJa a la banda de Pest i en paral·lel al Danubi, el carrer de Váci connecta el Gran Mercat Central amb la Plaça Vörösmarty, oferint als vianants un animat passeig entre botigues, centres comercials, bars i restaurants. Aquí, unes poques mansions del segle XVIII conviuen amb una majoria d’edificis dels segles XIX i XX. Amb aquest carrer, l’altra via més emblemàtica de Budapest és l’Avinguda Andrássy, declarada Patrimoni de la Humanitat. Va ser construïda el 1872 i conserva moltes belles façanes de cases i palaus del Renaixement. Un dels edificis més importants és la neorenaixentista Òpera de Budapest. Més enllà de les boutiques exclusives, a l’extrem del bulevard, es troba la plaça dels Herois i el Parc de la Ciutat, un antic recinte de caça convertit en un magnífic indret per al lleure.\nCiutat de Balnearis\n118 brolladors nodreixen amb aigües termals els nombrosos banys escampats per tota la ciutat de Budapest: la ciutat amb més balnearis del món. Alguns d’ells es conserven de l’època de la dominació romana, altres, de l’època de l’ocupació turca. N’hi ha de mítics com el Balneari Gellert, escenari en el que es movien els “cossos Danone”, del memorable anunci de iogurts descremats dels anys 90.\nEn aquesta riba del riu, hi ha diversos temples religiosos que val la pena descobrir, com la gran Basílica de Sant Esteve, finalitzada el 1905 després de mig segle d’obres i on es troba la mà del primer rei d’Hongria. D’altra banda, l’església Parroquial del Centre és la construcció més antiga de Pest. Edificada al segle XII i ocupada pels turcs al XVIII, és avui una barreja d’estils i un bon testimoni de la història de la ciutat. Budapest alberga la segona sinagoga més gran del món, al voltant de la qual els nazis van establir un gueto jueu que després convertirien en camp de concentració.\nEntre els edificis seculars, el més representatiu és el del Parlament. La construcció neogòtica és la tercera cambra parlamentària més gran del món i és una bona mostra del poder econòmic de la ciutat a principis del segle XX. Avui, la Perla del Danubi no és la potència que va ser en altres moments de la història, però aquests i altres atractius sí que han aconseguit elevar-la a les primeres posicions entre les ciutats més belles d’Europa.\nRecorda que del 6 al 10 de maig, Mutuam Activa (la secció de viatges i activitats per a sèniors actius de Mutuam), marxa a conèixer Budapest. No deixeu de consultar la programació de primavera que us tenim preparada i fer de cada dia sortida una ocasió única.\nAficions per a gent gran, Gent gran viatgera, Mutuam Activa, viatges


Ensenyament planteja retirar les ajudes a les escoles de música. Això ja no es retallar, és suprimir!. - Calaix de músic 2.0\n17 de nov. 2013, 3:14 publicada per Antoni Miralpeix Bosch [ actualitzat el 17 de nov. 2013, 3:17 ]\nARA- El Govern planteja retirar les ajudes a les escoles de música\nEl departament d’Ensenyament té previst retirar en els pressupostos del 2014 les subvencions que actualment reben les 160 escoles de música municipals que hi ha a Catalunya, on estudien uns 35.000 alumnes. Les últimes ajudes que va pressupostar el Govern per a aquests centres van ser el curs 2011-2012 i eren de poc més de 8 milions d’euros, uns 230 euros per estudiant. Fonts de la conselleria dirigida per Irene Rigau van confirmar ahir a l’ARA que la prioritat del departament són les llars d’infants, els conservatoris i els estudis artístics, i van reconèixer que difícilment hi haurà una partida per a les escoles de música. Tot i així, des d’Ensenyament es recorda que els pressupostos encara no estan aprovats.\nLa primera retallada que van patir les escoles de música va ser el curs 2010-2011, en què es va passar de 600 euros per alumne a 460 euros -tot i que inicialment el Govern havia comunicat que serien 300-. El curs següent aquesta quantitat ja es va veure reduïda a 230 euros, i per als exercicis 2012-2013 i 2013-2014 Ensenyament ja no ha pressupostat cap més partida per a aquestes escoles. “La Generalitat ens va dir que hi ha la voluntat de mantenir les ajudes, però també va reconèixer que actualment no hi ha pressupost”, va explicar Carles Farràs, el vicepresident de l’Associació Catalana d’Escoles de Música (ACEM), entitat on hi ha adherits 110 centres. “De moment, però, no ens han dit un no definitiu”, va insistir Farràs.\nLa retallada de les subvencions arribarà amb el curs començat i, per tant, un cop més hauran de ser els ajuntaments els que intentin encabir aquest sobrecost en els seus pressupostos de l’any que ve. Un exemple: per al consistori de Sant Feliu de Guíxols (Baix Empordà) l’eliminació de les ajudes li suposarà una despesa de 71.000 euros. La població baixempordanesa té actualment 310 alumnes que estudien música. “Plou sobre mullat perquè la Generalitat encara ens deu el curs 2011-2012, 2012-2013. En total, més de 140.000 euros”, va lamentar la regidora d’Ensenyament, Júlia Vendrell.\n“No tenim marge de maniobra”\nLa regidora va criticar que el Govern encara no els hagi anunciat què passarà amb les subvencions de l’any que ve tenint en compte que la matrícula ja està tancada, les classes van començar a l’octubre i els consistoris ja estan enllestint els pressupostos de l’any que ve. “El curs passat vam encarir les taxes de l’escola un 8% i enguany vam decidir congelar-les pensant que tindríem les ajudes econòmiques. Ara ja no tenim marge de maniobra”, va denunciar Vendrell. De moment, l’única solució que veu el consistori és fer un estudi de viabilitat del centre, retallar algunes de les seves despeses i intentar buscar una partida en el pressupost del 2014 per fer front a la falta de subvencions.\nSegons el vicepresident de l’Associació Catalana d’Escoles de Música, durant la primera retallada -que la conselleria d’Ensenyament va comunicar per carta- algunes escoles van optar per apujar les taxes als alumnes a mig curs per poder fer front al descens de les ajudes.


Comissions Obreres de les Illes Balears. Actes commemoratius del Dia Internacional de la Salut i la Seguretat en el Treball\nDimecres que ve 24 d'abril a les 10,30, amb motiu del Dia Internacional de la Salut i la Seguretat en el Treball, se celebrarà una conferència en Comissions Obreres sota el títol Envelliment de la població treballadora? Una mirada crítica. Comptarem amb la presència de Vicente López, director de ISTAS-CCOO.\nLópez ens comentarà els diversos factors que estan darrere de l'envelliment de la població treballadora, fent una especial referència al fet que la salut també és conseqüència de l'entorn en el qual vivim i, sobretot, de l'entorn en el qual treballem. La qualitat de l'ocupació o la creixent precarietat laboral defineixen en bona mesura el nivell de salut i, per tant, contribueixen i molt a l'envelliment.\nD'altra banda, el dia 26 d'abril als 13.00 h. hi haurà la Concentració "Recordatori víctimes d'accidents laborals" en el monument commemoratiu de l'explosió del Revellí de Sant Ferran. Carrer Cecili Metel, 9, en front Delegació d'Hisenda de Palma.\nÀrees - Acció Sindical - Actualitat


Més de 50 artistes portaran a les Terres de l'Ebre les millors propostes de l’avantguarda artística i musical a través del festival Eufònic — Ajuntament de Sant Carles de la Ràpita\nInici → Més de 50 artistes portaran a les Terres de l'Ebre les millors propostes de l’avantguarda artística i musical a través del festival Eufònic\nMés de 50 artistes portaran a les Terres de l'Ebre les millors propostes de l’avantguarda artística i musical a través del festival Eufònic\nLa sisena edició d’Eufònic, el festival d’arts sonores i visuals de les Terres de l’Ebre, se celebrarà entre el 31 d’agost i el 3 de setembre a Sant Carles de La Ràpita i altres poblacions de les Terres de l'Ebre, amb la doble vessant consolidada en les darreres edicions: una part dedicada a les noves tecnologies i l'experimentació creativa aplicades al món de l’art en forma d’instal·lacions artístiques i visuals en diversos espais del territori, i una eclosió musical el primer cap de setmana de setembre amb actuacions audiovisuals, concerts, dj’s, accions en diversos espais naturals i el campus formatiu i de trobada artística.\nAquest matí s’ha presentat en roda de premsa al bar La Pensió la programació d’aquesta sisena edició d’Eufònic. El director del festival, Vicent Fibla, i l’alcalde de la Ràpita, Josep Caparrós, han donat la benvinguda a un programa que s’encetarà el dia 31 d'agost a l'Auditori\nSixto Mir -nou equipament estrenat al juliol a la Ràpita-, amb l'actuació del pianista Carles Viarnès, presentant el seu darrer treball "Schematismus", acompanyat als visuals d'Alba G. Corral, en un diàleg entre so i imatge que reforça la profunditat i el valor dels silencis d'un dels millors compositors del país.\nEntre les novetats d’enguany cal destacar la incorporació d’un nou espai: el Pavelló Firal de la Ràpita, on es desenvoluparan les actuacions musicals audiovisuals de la nit, que se suma a espais ja consolidats com el Mercat Vell, per a les propostes més experimentals, i l’Església Nova per a les més intimistes. Un any més es consolida una gran presència d’artistes i músics internacionals. N’hi ha d’Itàlia, França, Canadà, Anglaterra, Alemanya, Txèquia o Zimbawe, per citar-ne alguns exemples, i això sense oblidar la forta relació de l’Eufònic amb el territori i el paisatge del delta. L’alcade Josep Caparrós destacava el fet que amb Eufònic exportem el nom de la Ràpita més enllà de les fronteres de Catalunya, amb una proposta molt interessant per encarar la recta final de l’estiu”.\nEl director del festival, Vicent Fibla, també ha subratllava l’increment de la presència internacional, tant pel que fa als artistes com a les col·laboracions en projectes en coordinació amb altres equipaments culturals o institucions d’altres països. Fibla també ha remarcat l’increment de les actuacions, tot destacant-ne la gran presència femenina, ja que “dels 48 artistes més de la meitat són dones i això ha sorgit d’una manera natural sense buscar quotes”\nEn total, s’han programat 23 actuacions musicals, hi ha 7 instal·lacions en diferents municipis de les Terres de l’Ebre (Alcanar, Amposta, Miravet, Tortosa, Ulldecona i Vinaròs) i vuit tallers i activitats formatives. La majoria són gratuïtes, excepte les actuacions al Pavelló Firal i a l’Església Nova.


Jordicine (Paranoia 68): Tots els camins (Joan F. Mira)\nVaig conèixer Joan F. Mira (València, 1939) fa més de vint anys en uns Premis Octubre, organitzats per Edicions Tres i Quatre, i soc admirador de la seva obra. Em quedo amb "Borja Papa" i amb les traduccions de "La divina comèdia", de Dante Alighieri, i de "L'odissea", d'Homer. "Tots els camins", publicat per Proa, és el segon volum de les seves memòries, que va començar amb "El tramvia groc" (2013). Són 381 pàgines plenes d'anècdotes.\nMira, que està a punt de fer vuitanta anys, comença explicant que la mort del seu pare, quan ell en tenia 14, el va deixar "descol·locat". Va ser llavors quan va decidir que volia ser sant. Ho tenia claríssim. Per aconseguir-ho, primer va passar pel Monestir d'Iratxe i després per la Universitat Gregoriana de Roma. Va ser a la ciutat eterna on va descobrir que hi havia més coses, a banda de la religió, que fins llavors havia omplert la seva vida. Es comença a convertir en agnòstic i a mirar-se les dones com mai ho havia fet. La seva santedat es queda en una simple quimera. Mira, que passa moltes penúries econòmiques, està atent a tot allò que succeeix al seu voltant i aprèn un munt de coses. La seva curiositat no té aturador.\nL'escriptor, antropòleg i hel·lenista també ens explica les seves primeres experiències amoroses i el seu pas per Düsseldorf, París (al maig del 68), Oslo, Budapest i Oxford, on fa feines força diferents. Hi posa molta passió quan explica, per exemple, que va conèixer l'antropòleg francès Claude Lévi-Strauss, amb qui va col·laborar activament. També explica que ser candidat del Bloc Nacionalista Valencià, entre els anys 2000 i 2003, i opina que la política és participació i aplaudiment, però també crítica i protesta. El llibre acaba a la Guinea Equatorial, ja amb Franco Mort. Allà, Joan F. Mira, que es considera valencià i romà, hi va passar quinze dies, que donarien per escriure un altre llibre.\n"Passà l’estiu, i un dia de setembre ma mare em preparà una maleta petita amb la roba imprescindible, camises, roba interior i poques peces de mudar, ja que a primers de desembre hauria de començar el noviciat, i per tant a vestir-me amb l’hàbit dels escolapis. No sé si vaig anar jo mateix amb la maleta al col·legi del carrer de Carnissers o si em vingueren a recollir a casa, sé que el comiat per part meua va ser tranquil, eixut i gens traumàtic, poc afectat per les llàgrimes maternes, i que el cotxe amb què un dels pares m’acompanyà fins a Iecla era un vehicle negre, gros i antic, certament dels d’abans de la guerra, de morro llarg i gran caixa quadrada, molt més vell i atrotinat que els cotxes dels meus oncles d’Albacete, amb un motor que de tant en tant s’aturava i calia engegar-lo fent girar des de fora una enorme maneta de ferro, esforç que havia de fer cada vegada el pobre frare ensotanat, i això és el meu únic record d’aquell viatge cap a una nova vida".\nPublicat per Jordicine a 5/27/2020 11:51:00 a. m.


Maltractament infantil. Formació Mossos d'Esquadra - Hospital de Nens\nHome > Destacats > Formació sobre maltractament infantil als Mossos d’Esquadra\nEls dies 1 i 8 de juny hem realitzat una formació adreçada a diferents membres dels Mossos d’Esquadra sobre maltractament infantil. Van passar pel nostre centre en aquests 2 dies gairebé 80 persones del cos policial que van mostrar un gran interès en tot el que es va parlar.\nLa formació va estar liderada per la Dra. Amalia Arce i la Sergent Carme Barroso, i en ella es van abordar diferents temàtiques. Des de l’hospital la Dra. Arce va explicar la perspectiva del pediatre: com sospitem, diagnostiquem i tractem a un nen o una nena que ha estat maltractat o ha patit abús sexual. Des del Servei de Psicologia, la Sra. Rosa Domínguez va abordar les característiques psicològiques dels nens que són maltractats o que viuen una situació de maltractament a la llar, donant als professionals dels cossos policials eines per actuar amb els menors quan arriben als llocs on hi ha conflictes familiars.\nVan participar així mateix el Sergent Sergi Torres, responsable de la Unitat d’Investigació de Menors, que va parlar dels canvis de protocols en l’atenció a menors, la Sra. Rosa M. Aragonés, de l’Equip d’Assessorament Tècnic Penal de Barcelona, que va exposar com s’intenta protegir els nens i nenes en un ambient com els jutjats, evitant la victimització secundària i protegint el relat dels fets, i les Sres. M. Rosario Fernández i Verónica de Nicolau de l’Oficina d’Atenció a la víctima, sobre com qualsevol víctima de maltractament o abusos, pot acudir a aquesta organització per veure garantits els seus drets i rebre el suport necessari.\nL’experiència va ser molt satisfactòria per a tothom i esperem repetir col·laboracions aviat!\n« Seguim sumant suports!


Ja fa uns dies ha amarrat al Refugi número 1 del Moll Costa de Tarragona la super exposició "TITÀNIC, The Exhibition".\nAquesta magna exposició recrea parts interiors i exteriors d'aquest mític vaixell, alguns elements recuperats, testimonis i documents de l'època, projeccions, així com informació diversa que explica, en part, l'enfonsament d'un vaixell que fou el transatlàntic més gran del món en la seva època. No cal dir que, en aquells moments (1912), aquest fet trasbalsà totalment la societat i, com és ben sabut, una topada en ple oceà amb un iceberg fou la causa duns dels accidents més importants de la navegació moderna.\nEs possible que en les estones lliures dels mariners dediquéssin el seu temps a jugar a dards, potser és una llegenda o potser no, potser a l'exposició hi ha una imátge amb una diana, o un crecle pintat en una de les partes de fusta del vaixell per fer punteria...\nEs pot visitar fins el 31/10/2008 de dimarts a divendres de les 11h a les 14h matins - de les 17h a les 21h tardes. Dissabtes, diumenges i festius: del les 11h del matí fins les 21h de la nit, sense interrupció.\nWebgrafia: Titanic Centenary 2012 Ltd i Tinet.cat


Primer itinerari per Rubí, municipi del Vallès Occidental.\nBrowse: Home / 2020 / novembre / 16 / Riu vermell (1)\nrondaller / 20 novembre 2020 / Leave a comment / Itineraris urbans, Vallès Occidental\nPrimer itinerari per Rubí (Vallès Occidental).\nRubí ja existia abans que la sopa d’all. La història d’aquesta ciutat es remunta al segle IV, quan la riera encara no era contaminada. Tot seguit van passar els romans, que la van batejar com a Rivo Rubeo, que vol dir riu vermell, probablement per les argiles arrossegades per l’aigua.\nMés tard, també tindria color vermell, però seria pels vessaments industrials. No obstant això, aviat veuràs que d’aquests avantpassats no queda ni el record. En tot cas, la primera menció escrita data del 986. Així doncs, Rubí té més de mil anys.\nGràcies a l’especulació, la industrialització i el mal fer de diversos batlles, Rubí quedaria a la cua en un concurs de poblacions atractives, juntament amb altres del Vallès i de l’àrea metropolitana de Barcelona.\nTot i que probablement mai triaràs aquesta ciutat com a destí turístic, el cert és que ha tingut -i encara conserva- un destacat patrimoni del seu esplendorós passat.\nAquest article és un deute moral que tenia cap a la ciutat on vaig passar la meva infantesa, envoltat de vinyes i ametllers que les urbanitzacions i els polígons industrials han fet desaparèixer.\nL’itinerari, dividit en dues parts per no cansar, passa per alguns dels indrets que personalment considero més especials del centre històric de Rubí.\nPer tal de no fer-te donar voltes innecessàries, seguiré un ordre poc ortodox.\nLa riera que va donar nom a una ciutat.\nL’escola de la reina\nComencem aquest primer itinerari per Rubí a l’escola Regina Carmeli, del carrer de Sant Sebastià. El nom ‘Reina del Carmel’ fa esment a la -suposada- aparició que la Verge va fer en un indret del mont Carmel, a Israel.\nAquesta institució va començar a Rubí fa més de cent anys, per tal d’atendre els infants de les persones que treballaven a les fàbriques tèxtils. A partir del 1962 s’amplià l’edat escolar i poc després es remodelà l’edifici per donar més cabuda. Són especialment interessants els vitralls que pots veure tant en aquest carrer com en el paral·lel de sota (carrer d’Espoz i Mina).\nEnsenyament de nivell\nContinuant amb temes escolars, a pocs metres tens la façana de les antigues escoles evangèliques. El centre s’instal·là aquí el 1881, però l’edifici d’obra vista data del 1908. Es deu a un projecte del prolífic Francesc Portillo que va ser arquitecte municipal d’aquesta vila, i també de Blanes i de Lloret de Mar. Va deixar nombroses obres d’estil entre modernista i noucentista.\nLes escoles varen ser molt populars atesa la gran qualitat d’ensenyament, de tal manera que fins i tot famílies republicanes i d’esquerres no vinculades a la comunitat evangèlica, inscrivien els seus fills en aquest centre.\nModernisme a la porta de l’escola.\nReculem uns metres i pugem pel carrer de Llobateres, cognom de la família de Sant Cugat del Vallès propietària dels terrenys on al segle XIX s’obrí aquest carrer i els adjacents.\nArribem a la plaça d’Anselm Clavé, amb una escultura en record del fundador del grup de cant coral que porta el seu nom. Molt popular i implicat políticament, Clavé creà al segle XIX la primera societat coral de Catalunya.\nEl monument va ser patrocinat el 1951 per diverses entitats musicals rubinenques amb motiu d’una gran trobada de corals. L’obra es deu a l’escultor local Miquel Gomita, de qui només he trobat que va ajudar a refer l’església de Sant Pere, que veurem més tard.\nAl fundador del cant coral.\nDes de la plaça ja pots veure l’interessant edifici de l’església evangèlica. Segons consta a les fonts consultades, també es deu a la mà de Francesc Portillo. Pel que sembla, aquest arquitecte era molt versàtil a l’hora d’aplicar estils. Si veus altres construccions seves, trobaràs que cadascuna té una aparença ben diferent.\nLa part del balcó correspon a l’habitatge on vivia el pastor. Com he dit abans, l’obra evangèlica començà a Rubí el 1881, de la mà de l’incombustible Francisco Albricias, qui a més va crear una societat mútua per a treballadors, el Casino i un diari.\nL’edifici s’inaugurà el 1930. La majoria de temples evangèlics no semblen temples. Però aquest si i a més d’estil neogòtic. Com que el conjunt s’havia aixecat amb capital britànic, durant la Guerra Civil es va penjar una bandera d’aquest país i es deslliurà de les destrosses.\nPerò la dictadura no permetia altra forma de pensar i la celebració de cultes va passar a la clandestinitat fins al 1945, quan va ser possible la -relativa- llibertat de culte.\nA diferència dels temples catòlics, a l’interior no trobaràs imatges ni sofisticació. Però si t’acostes un diumenge al matí, dona una ullada al diàfan espai. Observa la bonica làmpada de forja i les peculiars rajoles hidràuliques que recorden un tall de fusta.\nSeguim amb aquest primer itinerari per Rubí i al final del carrer Colom trobem l’antiga estació de trens, un edifici simètric d’estil neoclàssic. El 1918 arribava el ferrocarril a Rubí, setanta anys després que s’inaugurés la primera línia estatal fins a Mataró.\nLa connexió amb Barcelona va suposar un nou impuls pel municipi, però la història es remunta a set anys abans de l’esdeveniment. En aquell temps l’enginyer nord-americà Frederick Stark Pearson, impulsor d’importants empreses elèctriques i de transport, posà el peu a Barcelona.\nGràcies a la seva participació es creà una important companyia elèctrica que inclou la central hidroelèctrica de Talarn i s’impulsà la creació d’aquesta línia ferroviària. Pearson no va veure acabat el projecte, ja que va morir tres anys abans, quan el vaixell Lusitània en què viatjava va ser enfonsat per un submarí alemany. Com a record li va ser dedicada la plaça que s’obre a l’altre costat del carrer.\nLa llum del tren.\nNo cal que et belluguis d’on ets, ja que des d’aquí pots veure l’espantós perfil d’uns blocs que es coneixen com Les Torres. Els anys seixanta i setanta va tenir lloc una onada d’immigració, atreta per la bona situació econòmica. Els terrenys agrícoles que hi havia es requalificaren ràpidament i es construí un nombre d’habitatges que triplicava el permès.\nDavant la manca de serveis i d’equipaments, els residents van reivindicar la construcció d’escoles i centres sanitaris entre altres. Però tant aquestes “torres” com altres que enfosqueixen la població, van venir per quedar-se.\nUna plaça amb dos noms\nPer continuar aquest primer itinerari per Rubí, travessa l’avinguda de Barcelona i situa’t al mig de la plaça Pearson. Amb diversos bars, una xurreria i un cinema, va ser durant molt de temps, un lloc neuràlgic de la vida social de Rubí. Aquest espai és conegut popularment com a plaça del Domènech, ja que a finals del segle XIX, el propietari d’aquests terrenys va fer edificar un teatre i un cafè amb el seu nom.\nEl 1978 s’instal·là un peculiar elefant blau que les ha passat de tots colors patint tota mena de vandalismes. A partir del dibuix de l’il·lustrador Francesc Mateu, aquesta escultura va ser creada el 1978 per Pep Borràs, artista nascut a Rubí i que actualment executa la seva obra amb materials reciclats. Va ser batejat com a Bòdum, capgirant les lletres del mític Dumbo. Avui, els tristos ulls d’aquest personatge blau -en un principi era gris-, encara veuen passar la mainada.\nEnric, Enric, Enric\nA pocs metres, fent cantonada amb el carrer del General Prim destaca la Casa Imbert, amb un aire entre neogòtic i modernista. El 1890 el baró Enric d’Imbert va adquirir un immoble que va fer reformar fins a deixar l’aspecte actual, amb un garatge pel carruatge.\nDecoració modernista a la Casa Imbert.\nEl senyor Imbert va ser regidor de Barcelona i el seu fill -amb el mateix nom- era propietari a Barcelona dels coneguts magatzems Alemanys que després es van dir El Capitolio. En ser confiscat durant la Guerra Civil, l’edifici es transformà en taller de confecció per abastir el bàndol republicà. Recentment va morir el besnét del primer propietari qui, no cal dir-ho, duia el mateix nom que els seus avantpassats.\nObserva la profusió decorativa que inclou motius escultòrics, vitralls i forja, i on Sant Jordi i el drac són els protagonistes. Una llàstima la barbaritat arquitectònica aixecada al costat, una ofensa a la vista.\nJugant amb el drac a fet i amagar.\nLa casa de la soprano\nA la part alta de la plaça perdura com pot una renglera de cases projectades per Lluís Muncunil i Parellada, que un dia només eren de planta baixa. Es bastiren el 1922 per iniciativa d’Àngela Gilabert, que no he pogut esbrinar qui era.\nNascut en un poblet del Bages, Muncunill va desenvolupar majorment la seva labor a Terrassa on va ser arquitecte municipal. Probablement et sonarà la Masia Freixa d’aquesta ciutat.\nDe totes maneres, aquestes cases són de quan Muncunill va ser arquitecte municipal a Rubí i poc li quedava de la seva particular visió del modernisme. Només cal comprovar que la decoració es limita a elements prefabricats. Anava per feina.\nEn una d’aquestes cases va viure Mercè Plantada Vicente. Era filla d’un rubinenc i nascuda el 1892 a Sant Gervasi de Cassoles -quan encara era una vila independent-. Plantada va ser una soprano de renom que es disputaven els grans directors i compositors com Falla, Stravinski o Pau Casals. En separar-se del seu marit, va venir aquí a viure amb el seu fill.\nContinuem aquest primer itinerari per Rubí i pugem pel carrer del General Prim on podràs evocar l’ambient de principis del segle XX. L’arribada del ferrocarril va afavorir l’expansió del municipi així com la creació d’aquesta peculiar barriada.\nAquest conjunt de casetes van ser construïdes el 1918 per Pau Rigo. Aquest paleta que havia fet fortuna a Argentina, va tornar amb ganes de fer uns habitatges per a la seva família i d’altres per llogar, és clar. L’home, que venia influenciat de l’arquitectura d’ultramar, va imitar l’estil incorporant els deliciosos porxos.\nOblidades per tots els plans de protecció, aquestes cases es troben actualment abandonades, ‘okupades‘ i ferides de mort per un projecte immobiliari que les esborrarà. Sempre dic que el patrimoni a casa nostra és una assignatura pendent de resoldre.\nCarrer de Cal Príncep, 37.\nMillor sort ha tingut el restaurat celler modernista, que s’aixeca a pocs metres i que limita amb quatre carrers. La nau principal va ser projectada el 1921 per Cèsar Martinell i Brunet qui va utilitzar únicament el maó vist a l’exterior. El més característic són les finestres i les gelosies que permeten la ventilació del local.\nTres anys abans, més d’un centenar de pagesos van decidir agrupar-se i fundar una cooperativa per tal de ser més competitius. La fórmula va demostrar ser tot un èxit quan van haver d’ampliar la capacitat del celler i el vi elaborat obtingué diversos premis.\nEl cooperativisme va ser la solució popular a la depressió econòmica soferta a Catalunya al primer terç del segle XIX. A més de minimitzar els riscos, reduïa les despeses de la petita pagesia, centralitzant les compres, organitzant la venda conjunta i reduint intermediaris.\nLa decadència va començar els anys seixanta fins que el 1989 la cooperativa va tancar portes.\nNascut a Valls, Martinell és un dels darrers testimonis del noucentisme, un corrent de curta durada, però que va deixar una empremta memorable en totes les arts. Com a ajudant de Gaudí, es nota la influència del darrer modernisme en les seves construccions. Dels 40 cellers que va projectar, els de Gandesa i Pinell de Brai han merescut el qualificatiu de ‘catedrals del vi’.\nFang de qualitat\nDes d’aquí anem a buscar el carrer de Cervantes. Aquí hi ha un humil establiment que cal destacar més que res pel seu valor simbòlic. Es tracta de Cal Gerrer, una antiga terrisseria que sembla feta a trossos, amb un cobert i un petit edifici fent la cantonada per on antigament passava un torrent.\nLa producció rajolera a Rubí data del segle XVIII, però aquest obrador es va establir el 1881 i va arribar a tenir una considerable producció. Pel que sembla, en aquest taller es va utilitzar per primer cop al país, un torn impulsat per un motor elèctric.\nLa casa del fang.\nEn el primer itinerari per Rubí seguim carrer Cervantes amunt i aviat trobem la magnífica tanca modernista de les Escoles Ribas, inaugurades el 1916. Però la història d’aquest centre cal buscar-la molt abans, quan els tres germans Ribas eren propietaris d’una important indústria tèxtil als afores de la població.\nEn un rampell d’altruisme, en Frederic, que era el director, va sentir la necessitat de proporcionar un ensenyament de qualitat als fills dels qui treballaven a la seva fàbrica. Probablement el que volia era netejar la seva mala popularitat entre el personal. Fos com fos, va estipular que en morir, la seva fortuna havia de servir per crear un centre escolar.\nQuan això va passar, el seu germà Lluís va ser l’encarregat de dur a terme el projecte. Però en Lluís també va morir i l’herència va ser administrada pel Patronat Ribas creat amb aquesta finalitat.\nEl projecte s’encarregà a Emili Sala Cortés, arquitecte barceloní qui ja tenia la mà trencada amb la realització d’edificis de tota mena per a mecenes del món tèxtil, com Josep Batlló (la primera Casa Batlló, que després Gaudí va reformar), o la família Toldrà per a qui va deixar una estesa d’obres a Castellar del Vallès.\nPerò amb les Escoles Ribas, l’Emili se’n va lluir de debò. L’edifici d’una planta, comptava amb una secció per a nens i una altra per a nenes. La profusió així com la gran qualitat de la decoració, entre modernista i noucentista, inclou elements de forja, vidrieres i teules vidriades.\nPotser podem destacar l’obra escultòrica dels timpans de les entrades. Es deuen a la mà dels germans Llimona. Josep Llimona és considerat un dels millors representants de l’escultura modernista catalana. Segurament et sona l’obra Desconsol al Parc de la Ciutadella. El seu germà Joan en canvi, era un eminent i prolífic pintor amb una sòlida formació en arquitectura.\nA l’entrada del pavelló central, sota l’antic escut espanyol, el de Catalunya i el de Barcelona, un relleu sembla representar la cultura, a qui infants i grans i reten homenatge. Al timpà d’un costat, trobem símbols corresponents a les arts, com la literatura i la música, però també s’inclou la costura i les puntes al coixí. L’altre timpà està dedicat a les ciències més habituals.\nLa música, el dibuix i l’escultura es presenten a l’entrada de les nenes. A la dels nens s’hi representa el comerç, la indústria i la navegació, entre altres. Cadascú interpreti el que li sembli.\nPerò ara fixa’t amb un petit detall: hi ha tres flors que es repeteixen obsessivament, tant a l’edifici com a la tanca que l’envolta. Com que no he trobat cap referència, jo dic la meva. D’una banda, pot representar la flor del cotó, símbol de la indústria familiar. També pot tenir a veure alguna cosa amb la Verge Maria a qui es relaciona amb diverses flors.\nEl que no sembla és que tingui a veure amb cap escut familiar. Tot i això, he trobat que presenta una gran similitud amb els escuts de la vila de Gràcia i de La Floresta. O bé, ja posats a fer conjectures, pot representar els tres germans Ribas. Però ho deixo per resoldre a alguna persona historiadora. Curiosament, la font d’en Ribas de Collserola també presenta les tres flors. Casualitat?\nA la segona va la bona\nPer finalitzar aquest primer itinerari per Rubí, pugem pel carrer Lluís Ribas, mecenes de l’escola que acabem de veure. Al capdamunt hi ha una altra escola que també té la seva història.\nLa comunitat Marista va arribar a Rubí a finals del segle XIX, però la seva primera escola va tenir una curta durada. Causes com l’empobriment de la població per la fil·loxera, el bisbat que va tancar l’aixeta econòmica o la creació de l’escola Ribas van van motivar el tancament del centre.\nD’altra banda, el 1936 durant el govern de la II República, es començà a bastir un edifici escolar al turó que tens al davant. Del projecte de l’ambiciós centre s’ocupava l’arquitecte municipal Francesc Portillo, de qui ja he parlat abans. Et pots imaginar que les obres s’aturaren al cap de poc pel conflicte bèl·lic i l’indret va quedar abandonat.\nEl 1967 els germans Maristes van tornar a Rubí, van adquirir la finca i continuaren les obres de l’antiga escola, aprofitant l’estructura. Ignoro qui va ser l’arquitecte responsable d’acabar el projecte, però cal destacar les grans obertures de les aules que garantien llum i ventilació, així com els amplis patis. Les característiques torres centrals combinen diversos tipus de finestres.\nA més de les aules i les habitacions pels germans, l’asimètric edifici aixoplugava també una lluminosa i moderna capella que les darreres obres han mutilat. El pati central exhibeix uns interessants esgrafiats dels quals tampoc ningú en parla.\nAquí donem per acabat aquest primer itinerari per Rubí, però no et perdis la segona part per conèixer l’interessant patrimoni d’aquesta ciutat.\nHistòria de Rubí: enciclopedia.cat\nCatàleg i pla especial de protecció del patrimoni… de Rubí\nRegina Carmeli: totrubi.cat – diariderubi.com\nEscoles evangèliques: totrubi.cat – historiaygrupomuseorubi.blogspot.com\nAnselm Clavé: lluitadors.cat\nMonument a Clavé: monuments.iec.cat\nEsglésia evangèlica: esglesiarubi.org\nFrederick Stark Pearson: wikiwand.com\nEstació: elmon.cat – wikiwand.com\nLes Torres: rubi.cat\nPlaça del Domènech: historiaygrupomuseorubi.blogspot.com – totrubi.cat\nPep Borràs: pepborras.com\nElefant Bòdum: .totrubi.cat\nEnric Imbert: diariderubi.com\nÉs Rubí una ciutat lletja?, per C. Carrasco\nLluís Muncunill: terrassa.cat\nMercè Plantada: wikiwand.com\nCases d’Àngela Gilabert: totrubi.cat\nCases d’en Rigol: totrubi.cat\nCeller Cooperatiu: invarquit.cultura.gencat.cat\nCèsar Martinell: enciclopedia.cat\nEmili Sala: dbe.rah.es\nEls germans Ribas: totrubi.cat\nEscoles Ribas: invarquit.cultura.gencat.cat\nMaristes: totrubi.cat – historiaygrupomuseorubi.blogspot.com – totsantcugat.cat\nSegon itinerari per Rubí\nEtiquetes: Anselm Clavé, Celler Cooperatiu, Cèsar Martinell, Escola Maristes, Escoles evangèliques, Escoles Ribas, Església Evangèlica, itinerari urbà, Lluís Muncunill, Mercè Plantada, modernisme, patrimoni, Pearson, Regina Carmeli, Rubí, ruta, Vallès Occidental\n← Ruïna hospitalària\nRiu vermell (2) →


La Galàxia Learning: 07/02/2011\nSurfejar per la vida\nBon dia a totes i tots i bon començament de setmana!!.\nAvui parofitaré les meves experiències del cap de setmana per escriure el post.\nHe estat a la Illa de Vancouver, tal com us vaig dir. Aquesta illa es troba a 1,30 h en Ferry des de Nanaimo que és una ciutat que té una part a cada costat de la bahia perquè es surt i s'arriba a una ciutat amb el mateix nom :-).\nA aquesta illa està Victòria qué és la capital de la regió de British Columbia encara que finalment vam anar a Tofino. Tofino és per a molta gent del món un dels paradisos del surf.\nAquesta ciutat porta el nom de l'explorador espanyol que va descobrir aquest territori ple de natius a l'any 1792. L'explorador es deia Vicente Tofiño un destacat marí i cartògraf de la seva època.\nLa veritat és que no hem tingut gens bon temps. No feia fred però ha plogut els dos dies, especialment avui. Tot i així la pluja no ens ha impedit fer-nos una idea de la grandiositat de la natura en les seves diverses manifestacions. Uns llacs que pareixien veitablement miralls, uns rius grans i impetuosos, unes platges immeses i llarguíssimes, i un mar ben enfadat avui, i uns boscos, oh!! quins arbres tan grans i alts i frondosos. La veritat és que quan et poses al costat d'un dels seus troncs et sents veritablement menuda. Com si fossis un gnomo!!. Aquest és també un paradís per als amants de la pesca i dels animals. A l'època adequada es poden veure foques, lleons marins, bal·lenes, etc ... Tota la natura amb la seva immensitat.\nAquest matí hem visitat el Carmanah Walbran Park (conjuntament amb d'altres espais naturals de la zona declarat a l'any 2000 Reserva de la Biosfera per la UNESCO).\nJo sóc aficionada a anar a la muntanya i sempre estic orgullosa d'esenyar a la gent les muntanyes que hi ha dalt de La Sénia i que formen part del Parc Natural dels Ports. A aquest Parc Natural hi ha dos arbres que destaquen especialment que són el "Pare Faig" i el "Pi Gros" però des de la primera vegada que vaig xafar el continent americà que quan els comparo amb els que hi ha per aquí els dels ports pareixen, ben bé, una miniatura.\nAquesta zona i aquesta ciutat a l'estiu estan realment plenes de gent però la veritat és que aquest cap de setmana no n'hi havia massa. El que em crida l'atenió és que a aquests llocs et trobes gent de parts del món diferents i amb perfils ben diversos. Evidentment tots arriben aquí atrets per la natura o pel surf. Per a que us feu una idea al lloc on vam dormir hi havia un xic de Bilbao que en realitat està estudiant a Alaska especialista en el salmó. Realment n'havia pescat un i estava boníssim. Per exemple, a part del bilbaí, hi havia un italià, 3 persones de Nova Zelanda, 3 canadenques, 1 brasilera, 1 filipí, ... com podeu veure de llocs del món ben diferents. Ah!! i quatre catalanes, clar!!.\nQue teniem en comú totes les persones que estavem allí?. Que ens havia atret un indret geogràfic, per diferentes raons, però ahir a l'hora de sopar, vam acabar tenint una taula llarga on compartir no només un àpat, sinó també les experiències de cadascú. Molt enriquidor i una forma d'aprendre com n'hi ha poques. Vivències d'altres llocs del món explicades en primera persona.\nAhir quan vam arribar ens van oferir anar a un concert d'un grup que actuava a la nit a l'únic local que hi havia a la ciutat. L'espai en si era una mescla entre sala de festes dels anys 50 i discoteca dels 70, però bé, allí es va concentrar tota la gent. La sorpresa va ser que el grup que actuava era un grup australià que es diu Oka que fan una mena de música fussió entre l'electrònica i els instruments tradicionals Maorís, em va encantar!!. A part de que els músics ho feien molt bé el projecte musical en si em va semblar molt interessant. Una bona forma de preservar la seva història sense renunciar a la modernitat.\nFet aquest petit resum del meu cap de setmana m'agradaria compartir amb vosaltres algunes reflexions.\nAhir a la nit sopant mentre els que haviem fet surf explicaven el seu dia em venia a la ment que la vida no és tan diferent a aquest esport. En realitat per a poder avançar en el teu projecte, personal i professional, has de poder pujar damunt de la taula i poder anar en la mateixa direcció que les onades per a no caure. Si aquestes són molt grans i tu eres poc experimentat difícilment et matindràs damunt de la taula però si tens totes les estratègies necessàries ni els dies amb més mal temps constituiran un problema. Els qui practiquen aquest esport, a més, necessiten un equipament adequat sinó es poden lessionar i passen molt de fred, més a l'hivern. També necessiten tenir molta paciència i molta constància fins que s'aguaten damunt de la taula de surf i aquesta damunt de les onades de l'aigua.\nPer què us sembla que som capaços de poder fer tot aquest procès per un esport i igual en la nostra vida diària qualsevol petit entrabanc es converteix en una barrera difícil de superar?. Pot ser no estem motivats?, pot ser no tenim les estratègies adequades?, pot ser no estem ben preparats?. Segurament en alguns casos hi pot haver una mica de tot però jo crec que la diferència fonamental deu estar en la motivació. Quan tenim una predilecció forta per un esport, per exemple, res ens atura per a poder-lo practicar. I si apliquéssim el mateix a la vida?. Ho intentem?!!.\nD'altra banda, aquesta vida que ens costa tant de recórrer, a vegades, ens dona la sensació de que s'ha quedat antiquada i que les coses passases no tenen ja massa sentit i les noves ens han desplaçat totalment. La música que vaig sentir ahir és una prova més que evident de que sobre unes arrels sòlides i podem construir, en nom de la modernitat, tot allò que vulguem. És només qüestió d'estimar-nos aquestes arrels i està satisfets de qui som i d'on venim.\nAquestes tres coses juntes: motivació, empenta i saber qui som i d'on venim estic segura que són una de les claus per aconseguir sentir-nos millor amb nosaltres mateixos i poder fer realitat els noestres somnis. Us animo a intentar-ho!!.\nAvui no acabaré amb música, ho faré amb una frase de C. Cohelo "Es justamente la posibilidad de realizar un sueño lo que hace que la vida sea interesante" (de la seva obra El Alquimista).\nPublicat per Mercè a 6:04 2 comentaris: Enllaços a aquest missatge


Es tracta d´una masia de pedra vista amb terreny rústic de prop de 3,5 hectàrees plantat amb oliveres arbequines en producció. Està situada a uns 3 quilòmetres de la població de Cervià de les Garrigues, en lloc alt amb bones vistes al bosc i prop de carretera asfaltada. L´estructura de la casa està renovada, tant la planta central com la teulada són noves, conservant tot l´encant de les parets de pedra originals antigues. La casa principal té dues plantes de 48 m2 cadascuna i annex a ella hi ha un garatge per guardar cotxes o tractor, la qual seria fàcilment recuperable per ampliar l´habitatge, ja que interiorment estan comunicades. A sobre del garatge hi ha el sostre pla, que obrint una porta des de la primera planta de l´habitatge on estan ubicades les dues habitacions, es podria fer una bonica terrassa des de la qual es veu tota la finca i el seu entorn. Actualment disposa d´aigua de pou propi, amb bon cabal tant per la casa com per poder fer-hi hort o tenir animals, cal posar unes plaques solars per a la llum. Finca bonica, amb molt potencial, ideal per gaudir del camp en família els caps de setmana o fins i tot tot l´any.\nTerreny M2: 34.376


SOM DONES Taradell: de maig 2010\nAquest dissabte dia 22 hi ha la reunió mensual de Som Dones a les 5 de la tarda al Centre Cultural Costa i Font, serà a una de les sales de dalt, aquest cop no hi ha xerrada ja que tenim preparat un taller pel dijous dia 27 a les 7 de la tarda.\nAquest és un taller que el farem en motiu del dia Internacional de la Salud de les Dones: SOC DONA I ESTIC BÉ AMB EL MEU COS, és un taller de l'Institut Català de les Dones, el tema creiem que és molt interessant.\nTindrà una durada aproximada de dues hores i el farà la psicòloga CLAUDIA TRUZZOLI.\nÉs un taller gratuït i demanem màxima puntualitat, més que res perque la persona que el fa ve de Barcelona i després hi ha de tornar.\nResumin: Dissabte 22 de maig a les 5 de la tarda reunió de SOM DONES a Can Costa.\nDijous 27 de maig a les 7 de la tarda taller SOC DONO I ESTIC BË AMB EL MEU COS a càrrec de la psicòloga Claudia Truzzoli a la BIBLIOTECA Antoni Pladevall i Font.\na de maig 21, 2010


bloc de notes: Qui finança a IC de Castellar\nDesprés d’una llarga temporada de silenci, IC surt a la palestra, i ho fa amb una gran virulència contra el primer equip de govern d’esquerres que ha tingut Castellar.\nHan editat un pamflet que ens agradaria saber qui paga i, fins i tot, qui l’ha escrit (ja que l’estil ens resulta familiar), dedicat a l’acTUAL en què, a part de difamacions i mentides (que ni el Mundo faria servir), defensa els mateixos arguments ressentits d’una determinada pseudo premsa local.\nMenteixen absolutament (i ho saben) en tot el que afecta a l’acTUAL: el disseny i la maquetació la fan treballadors municipals, la impressió i la gestió de la publicitat s’ha fet per concurs públic i la distribució la fa una coneguda empresa local que contracta personal amb discapacitats.\nLa comparació amb Barberà també és falsa (i ho saben), ja que allà Gràfiques Canigó es fa càrrec de la publicitat, concepte pel qual l’Ajuntament, al contrari que a Castellar, no cobra res.\nDisseny&Rauxa (i també ho saben) no té cap relació contractual amb l’Ajuntament, i l’Ajuntament no controla el que fan els treballadors fora de l’horari laboral, i menys si no tenen dedicació exclusiva.\nSorprèn el discurs d'IC. Estaria bé que parlessin amb el seu regidor de l’anterior mandat, el més crític amb el model de comunicació que l’IC actual intenta recuperar.\nDarrere de tanta agressivitat i tant ressentiment, hi ha la defensa d’interessos privats? Que probablement són molt legítims, però que tenen poc a veure amb el dret a la informació i amb els postulats propis d’un partit que es diu d’esquerres.\nAh, per cert, aquesta defensa la fan gratis? Es limita només a una confluència d’interessos?\nSense ingressos municipals i sense militants, qui finança IC de Castellar?\nPublicat per Pepe González a dimecres, d’abril 29, 2009


botigues d'Esplugues de Llobregat que has de visitar - El Gourmet Català botigues d'Esplugues de Llobregat que has de visitar - El Gourmet Català\nEsplugues de Llobregat és el municipi més petit en extensió de la comarca del Baix Llobregat, tot i que fins al 1990 va pertànyer al Barcelonès. Posseeix una gran riquesa d’establiments i comerç de proximitat en vins, pastissos i xarcuteria. Per això, us fem un recull de botigues d’Esplugues de Llobregat que has de visitar.\nVinoteca Esplugues de Llobregat\nVins i Licors dels Germans Vidal és un celler de tota la vida situat al municipi on s’hi poden trobar vins, caves i licors de gran qualitat. A més, compten amb un equip professional en el món enòleg que ofereix un bon assessorament sobre els productes a preus molt competitius.\nEl restaurant Méskvins és una alternativa de lloc on anar a dinar o sopar amb el protagonisme en el món enòleg. A més d’oferir una àmplia gama de productes a la carta per a menjar en carns, peixos, arrossos, etc.,\nXarcuteria Esplugues de Llobregat\nLa Xarcuteria Izquierdo d’Esplugues del Llobregat és sinònim de qualitat i proximitat que conclou amb una xarxa completa i de molt valor al municipi per als seus ciutadans.\nSituats al carrer Àngel Guimerà, 35, la xarcuteria Dgusta ofereix una selecta carta de productes ibèrics de gran qualitat en diferents formats, a domicili o a peu de botiga. Ofereixen des de bacallà i salmó, pernils i tot tipus de productes ibèrics que seleccionen des de l’origen i reserven les millors peces que consideren en bones condicions i verificades.\nTast Xarcuteria Degustació és la millor opció per a fer un bon esmorzar de forquilla amb embotits d’alta qualitat o fer una petita però deliciosa comanda dels millors productes delicatessen.\nPastisseria Esplugues de Llobregat\nPlanet Fondant és una pastisseria especialitzada en l’elaboració de pastissos fets a base de fondant, una pasta de plastilina però comestible que se sol usar per a cobrir productes de rebosteria. En els darrers temps, ha esdevingut una nova moda entre els pastissos d’aniversari o festivitats importants per a la seva originalitat.\nLa Pastisseria Fíguls és d’aquelles que es vol anar reinventant amb els anys amb la incorporació de nous pastissos però mantenint els tradicionals.\nAl carrer Anselm Clavé, Dolça Barcelona elabora productes de rebosteria i pastisseria de qualitat, de proximitat amb una mirada vegetariana i ecològica. Tenen un ferm compromís municipal amb l’elaboració de productes propis com la mà d’esplugues en galeta.\nAgrobotiga Esplugues de Llobregat\nEl Celler del Formatge és una agrobotiga de productes artesants, especialitzada en formatges de tot tipus i amb diferents denominacions. També trobem una gran amplia de vins, especialment del Penedès.\nFins aquí, les botigues d’Esplugues de Llobregat que has de visitar.