Joc Súper 21 Online. Jugar gratis\nJoc Súper 21\nJuga el joc Súper 21 En línia:\nDescripció del joc Súper 21\nSaps el que 21 punts? Aquest és un joc que va ser inventat a la Unió Soviètica com la substitució del Blackjack llavors popular a Estats Units. Provi avui realment sento que aquesta victòria, i per descomptat, la forma d'obtenir una quota molt substancial, amb només uns pocs apostes i prendre tres cartes. Intenta no rebentar massa targetes, perquè tan aviat com vostè anota més de vint punts - perdrà automàticament. Saber quan parar, ja que podria perdre tots els diners i tornar a casa sense res!. Juga el joc Súper 21 en línia.\nCaracterístiques tècniques del joc Súper 21\nJoc Súper 21 ha afegit: 27.10.2013\nEl joc es juga: 5298 vegades\nClassificació de joc: 2.91 terme 5 (44 estimacions)\nEls jocs com el joc Súper 21\nDescàrrega del joc Súper 21\nInsereix el joc Súper 21 a la seva pàgina web:\nPer inserir el joc Súper 21 a la seva pàgina web, copieu el codi i enganxeu-lo al codi HTML del vostre lloc. A més, si t'agrada el joc Súper 21, copiar i enviar l'enllaç a un amic o els teus amics, compartir el joc amb el món!\nAmb el joc Súper 21, també va jugar al joc:


El bloc d'en Ramon Bassas: Esperant Tots Sants - I\nPublicat per Ramon Bassas a 10/16/2006 10:43:00 p. m.\nés cert, sou el partit més antic de Mataró. Però pregunteu-li a en López Bulla qui hi era als alderulls de ABANDERADO al 66 i 68, qui va fer la primera manifestació, la de la construcció de Mataró, a principis dels 70's, qui va estar des de l'any 1959 fins al 72 al peu del canó a Mataró.. en López Bullas us ho dirà, cap socialista.\n16 d’octubre, 2006 22:59\nNo dic pas que siguem l'única tradició política de l'esquerra.\n16 d’octubre, 2006 23:12\nAixò de la puresa de sang ho dius per algú en concret o és pura demagògia?\n16 d’octubre, 2006 23:32\n16 d’octubre, 2006 23:43\nEnquestes de la SER, una altra de les cadenes socialistes que domineu indirectament...\nI tal el Racòmetre que diu que perdreu CLARAMENT i de llarg les eleccions?\nAh clar, ja ho entenc, RAC1 no mola perquè és una ràdio que no és progressista i d'esquerres com Catalunya Ràdio, i no val la pena ni escoltar-la.\nJa queda poc per evitar la reedició del tripartit.\n17 d’octubre, 2006 01:29\nEm sobta tot aquest soroll que ha generat aquest dvd. Realment la jugada li ha sortit rodona a CiU, perquè un cop l'has visionat penses: tanta història per això? No descobreix res que no sapiguem.\nNo entenc aquest escàndol. Serà que la política es torna naïf.\nJo recordo el vídeo del PSOE, on es comparava l'adversari polític amb dòbermans. Allò ho vaig trobar bastant més fort.\n17 d’octubre, 2006 12:55\natenció!!! amb el que s'estan gastant en publicitat i martingales, a partir de l'1 de novembre ens haurem de posar la mà a la cartera cada vegada que un nacional catòlica de CIU amb cara de mala llet i corbata Sala Martí ens passi pel darrera. Que t'ho dic perquè els conec, aquesta gent té mal perdre, sobretot quan perden diners (coses de la puresa).\nI per cert, no és per res, però com que surt en el famós DVD ho pregunto: la dona d'en Mas (l'Artur, és clar), tan catalana ella, té el nivell B? Perquè cordons, parla un català que ni l'admirat Ferran Adrià. Voleu dir que en la sagrada intimitat els Mas-Rakosnik practiquen gaire això de la llengua catalina? a mi, i perdoneu, em sembla que a l'Artur li va més el francès. Conclusió: això d'anar de PUR és mal negoci.\n17 d’octubre, 2006 15:48\nHo dic per aquests que es passen el dia mirant si els socialistes som prou catalans o no.\nJo només sé que la SER va ser l'emissora que va publicar l'enquesta més ajustada als anteriors resultats. No sabia que era dels socialistes.\nÉs pel cost excessiu, per la ridiculesa maniquea, per haver pres imatges sense permís, etcètera...\nEm sembla que entre ells parlen castellà, però vaja, a mi tant me fot. Tampoc sé exactament què més fan amb les llengües...\n17 d’octubre, 2006 18:17\nSegueixo sense saber qui ha fet anàl.lisis de sang per veure qui era més català.\n17 d’octubre, 2006 21:39\nEls que usen l'argument de la puresa de sang no acostumen a perdre temps fent anàlisis.\n17 d’octubre, 2006 22:27\nval val, però qui ha parlat de la puresa de sang? m'ho pots dir?\n17 d’octubre, 2006 23:23\nPoliticos hipócritas y falsos,\na vosotros quereis que os votemos????, Monti-JA,JA,JA,JA.\n17 d’octubre, 2006 23:56\nVostè i jo fa estona. Li he dit que és com em semblava que actuen aquests que van tot el dia mirant si els del PSC som o no prou catalans. Aquesta pràctica se'n diu "puresa de sang" i la feien els "castellanos viejos" que volien escarnir els conversos.\n18 d’octubre, 2006 16:34\nHo veu com el psc és l'únic partit que parla de la puresa de sang? si vostè ho admet...\n18 d’octubre, 2006 18:36\nVols dir l'únic que ho denuncia oi? Bé, no és ben bé el meu Partit, sóc jo. Em sembla una pràctica fastigosa.\n18 d’octubre, 2006 22:56\n19 d’octubre, 2006 00:11\n19 d’octubre, 2006 18:33


El projecte “Vine al Pallars, viu el Jussà” agafa embranzida i, per tercer any consecutiu, presenta les seves propostes per impulsar el turisme al Pallars Jussà, un autèntic paradís encara per descobr …\nLes Angles i esquí són dos conceptes que associem quasi sense voler, no en va és una de les millor estacions d’esquí del Capcir. Però no es pot perdre de vista que Les Angles també viu a l’estiu. Viu …\nCos actiu, saludable i dinàmic en un entorn privilegiat El projecte de dinamització turística Cerdanya Senderisme de Salut pretén convidar a les persones que es trobin a La Cerdanya aquest estiu a fer …\nEls Pirineus són, sens dubte, el terreny privilegiat per als aficionats a l’excursió amb bicicleta de muntanya o BTT. Grans espais, magnífics paisatges, puresa de l’aire… molts atractius per a gaudi …\nA la muntanya d’Alinyà, una dècada de pacients tasques de conservació han donat fruits: des de fa tres anys l’espai està obert al públic, en una aposta per l’ecoturisme que permet contemplar com s’ali …\nExplora el Parc Natural de l’Alt Pirineu!\nAltes muntanyes, refugi d’espècies amenaçades i uns paisatges modelats per segles d’activitat humana constitueixen el parc natural més gran de Catalunya. Amb gairebé 70.000 Ha, a cavall de les comarq …\nMagnífica i exigent ruta de la Vall de Boí i la Vall de Barrabés. L’itinerari surt del poble de Barruera pel camí de l’aigua en direcció sud. Farem aquest camí, amb trams tècnics i durs, fins al Pont …\nEl Port del Cantó és l’indret que separa, o més ben dit uneix, el Pallars Sobirà i l’Alt Urgell, dues comarques amb diversos elements en comú: són dues de les més grans de Catalunya i les més grans de …\nTens curiositat per saber com seguir rastres i petjades d’animals, descobrir papallones, confeccionar menjadores d’ocells o diferenciar-ne les seves veus gràcies a un taller? Aquestes són algunes de l …\n15 juliol del 2015\nQuaranta establiments d’allotjament turístic de les comarques de Lleida van rebre el passat mes de març el segell i les plaques acreditatives del projecte “Benvinguts! Senderistes i cicloturistes”, un …\nEl Parc Nacional d’Aigüestortes i l’Estany de Sant Maurici celebren enguany 60 anys d’història amb un seguit d’activitats que volen commemorar la seva declaració, el 21 d’octubre de l’any 1955. Amb un …\nRuta circular de 5.5km pel Santuari del Lord. L’Àlex Sales ens proposa aquesta ruta en un indret proper a la comarca, a la Vall de Lord que aquests dies està de Festa Major… Una bona excusa per fer aq …\nFent Camí amb el Russi… en companyia del llibre: “Arrels i trets del Berguedà: La nou i Malanyeu”. Autor: Rossend Mangot Casanoves. Justificació: Ja havíem coincidit amb en Rossend Mangot en una r …\nCàmpings de la Cerdanya per gaudir d’unes vacances en natura\nUna bona alternativa per gaudir d’unes vacances en plena natura, sense que això representi una gran despesa, és optar per l’allotjament en un càmping. Una tradició molt arrelada a Europa, i especialm …\nAquest estiu vine a gaudir del teu temps lliure en família a La Molina. Diversió assegurada! Aquest estiu vine a gaudir del teu temps lliure en família a La Molina. Diversió assegurada! La millor opci …\nBenvinguts al Parc Lúdic i d'Aventura de Port Ainé! El Parc Lúdic de Port Ainéés una zona lúdica pensada per a famílies i pels amants de la natura, situada a la cota 2000 de l'estació d'es …\nBateja't en el descens amb el nostre pack Forfet Bike Park La Molina + Lloguer de Bicicleta. No, no és un tot inclòs de polsereta, hamaca i còctel…Parlem d'un BATEIG EN DH amb un paquet a l …\nAquest estiu vine a La Molina amb la teva família… tenim les millors propostes d'oci per a vosaltres! Aquest estiu vine a La Molina amb la teva família…tenim les millors propostes d'oci pe …


Vot ocult cap a terceravia\nEl partit de Josep Pintat és el que puja més en la comparativa entre l'enquesta electoral del CRES i els resultats dels comicis\nComparativa entre l'enquesta del CRES i el resultat de les eleccions. / CRES\nAndorra la VellaEl Centre de Recerca Sociològica (CRES) ha fet públic aquest dimecres un informe comparatiu entre l'enquesta d'intenció de vot que va fer durant el març i els resultats de les eleccions generals del 7 d'abril. El CRES parla "d'encerts" del sondeig preelectoral, i exposa que l'anàlisi permet entendre millor cap a on bascula el vot ocult. En aquest sentit, el que surt més 'beneficiat' de la comparativa de la intenció de vot+simpatia i els resultats finals, és terceravia: passa d'un percentatge del 6,18 a un de 10,42.\nPer tant, aquest vot ocult provinent del gairebé 45% de la població que no va voler contestar a qui votaria a les eleccions, se l'endú en bona part el partit de Josep Pintat. També Andorra Sobirana va rebre més vots que les previsions, del 3,1% al 4,64%, i el Partit Socialdemòcrata, del 28,93% al 30,62%.\nEn canvi, Demòcrates per Andorra va rebre menys vots que el que deien les enquestes: del 38,76% ha passat al 35,13%. "Els resultats de DA donen menys de quatre punts per sobre de la realitat", informa el CRES.\nAmb tot, i pel que fa al vot ocult, l'organisme recorda que també s'han de tenir en compte factors com el que passa durant la campanya electoral i tota la informació que van rebent els electors.\nEl CRES fa una valoració positiva dels resultats de la seva enquesta, malgrat exposar que durant el treball de camp "es respirava cert cansament per part dels enquestats", per la saturació d'enquestes polítiques que es van dur a terme prèviament a l'inici de la campanya. "A les tres enquestes prelectorals que hem fet, encertem fins ara amb la tendència dels resultats de les eleccions", celebren.


garbí24: Pakistan del Mar\nPer què serà que Lloret sempre té mala fama en tot? No fan les coses bé de cara a la resta de la població, però no viuen tan malament, no? I què en pensen els seus habitants?\n26 de juliol de 2013, a les 0:47\nEs veritat que té mala fama,i suposo que tots en tenim una part de culpa, els que ho permetem i els que venen algo que no som. No sé com acabarà tot plegat.\nI pel nivell cultural només et cal fixar en alguns programes de TV que són els més vistos.\n26 de juliol de 2013, a les 0:59\nAhí le has dao, Garbí! Turisme de borratxera, ecs...\n26 de juliol de 2013, a les 7:39\nDiner fàcil, qualitat ínfima, espectacle sense cap atractiu.\n26 de juliol de 2013, a les 10:38\nParles de Lloret, però si baixes a Calella, Pineda, Barcelona... "más de lo mismo".\nNo és la nostra de cultura.\n26 de juliol de 2013, a les 10:42\nHome, caldria valorar quants diners aporta al país. Ara mateix, mal que ens pesi, el país viu del turisme i menys ingressos = més retallades.\nSi són molts diners i no ens podem permetre renunciar-hi, jo faria tot el possible per concentrar en dos o tres pobles de la costa tot aquest circ turístic i que a la resta s'hi pugui desenvolupar un turisme de qualitat, respectuós amb el territori.\nÉs una pena que Lloret hagi acabat com ha acabat i tenint la fama que te.\n26 de juliol de 2013, a les 13:49\nNo crec que Lloret sigui únic en aquest aspecte però sí que està clar que, quanta més fama o popularitat té un lloc, més mala fama acaba tenint. Això ho permetem nosaltres i els que venen. Afortunadament, crec que no tot és turisde de borratxeres i hi ha gent que s'informa.\nEn qualsevol cas, estem en uns moments que el que preval és allò que aporti diners.\nUs heu fixat que cada poble té un barri xinès? Doncs semblant.\n26 de juliol de 2013, a les 14:46\nEls lloretencs fa anys que intenten canviar aquesta imatge i costa... però ho aconseguiran perquè el poble s'ho val. Si hi passeges a l'hivern (si és que no ho has fet) descobriràs l'altra cara del poble, més amable, amb gent que encara parla "salat".\n26 de juliol de 2013, a les 17:04\nLloret és tot el que no s'ha de fer en un poble de costa.\nL'avarícia d'uns quants ha malmès un trosset de casa nostre.\nVal més anar-hi al hivern ¡¡¡\n26 de juliol de 2013, a les 18:18\nJa està tot dit! No crec que s'hi pugui afegir res més! És penós, però és el que hi ha...\n26 de juliol de 2013, a les 19:58\nLa britat es que cada dia m'agrada menys.\n26 de juliol de 2013, a les 21:08\nPotser facen un Lloret Shore com en Gandia.\n26 de juliol de 2013, a les 22:02\nJo per no veure-ho ja evito aquests llocs... mai m'han agradat!\n26 de juliol de 2013, a les 23:07\nCom l'Alba, no m'hi acosto gairebé mai a Lloret.\n26 de juliol de 2013, a les 23:14\nxò no estaven millorant la ciutat d'aquest turisme barat? o només eren paraules i la realitat és que aquest turisme barat ens continua donant diners?\n26 de juliol de 2013, a les 23:29\nEm sembla que passa a força més pobles del que seria desitjable...\nNo ho sé, però si la imatge que donem al món és d'aquest tipus de turisme, malament...\nQuan tinguem el nostre país petit, potser més d'un no el trobarem tan bonic, no crec amb el turisme a qualsevol preu...Penso que hauriem de ser més selectius!\n27 de juliol de 2013, a les 2:18\nara em ve al cap la senyora Tura que va voler acabar amb l'anomenat turisme de borratxera i se li van tirar al damunt....\n27 de juliol de 2013, a les 12:46\nspain is diferent.no?\n27 de juliol de 2013, a les 13:40\nNo sé si el comerç de la població aprecia aquesta mena de turisme perquè resulti rentable. Però no crec que la gent que viu allí, que educa allí als seus fills els compensi.\n28 de juliol de 2013, a les 11:47


Parròquia de l'Assumpció de Maria - LLARDECANS (CATALUNYA)\nAltitud: 397 metres.\nEsglésia barroca al frontis i neoclàssica a l'interior; fou aixecada entre el 1766 i el 1776. Consta de tres naus, la central de cinc trams, un d'ells fa de transsepte i un altre amb el cor; queda coberta amb una volta de llunetes sobre quatre arcs torals de mig punt; les laterals i el transsepte tenen voltes d'aresta; estan separades per robustos pilars quadrats amb pilastres adossades a cada cara amb doble capitell dòric i destacada cornisa; són rectes la capçalera i el presbiteri amb arc triomfal de mig punt. El cor amb barana metàl·lica descansa en un arc carpanell i una volta d'aresta.\nEl frontis té una portalada ricament decorada amb alts relleus de volutes i motllures que s'estenen de dalt a baix d'aquest mur; el portal en arc de mig punt damunt impostes i amb el marc motllurat està flanquejat per unes pilastres de capitells composts i un doble entaulament truncat; descansen sobre pedestals inflats; la cornisa motllurada i molt destacada al centre pren forma poligonal amb els costats còncaus i deixa un timpà amb una fornícula amb la imatge de la patrona; al seu damunt hi figura una finestra rectangular rodejada de tota mena d'elements barrocs (volutes, pinacles, cornises truncades, pilastres triplicades); i encara, al seu damunt, hi ha una gran imatge de l'arcàngel Sant Miquel amb un drac als peus. El frontis queda coronat per un frontó triangular amb pinacles als seus dos angles extrems i una espadanya amb campaneta i un pinacle amb creu metàl·lica al cim; als laterals la cornisa pren curvatura còncava. Unes pilastres que recorren el mur de dalt a baix el divideixen en tres zones. Tant el mur del frontis com els dels laterals mostren paraments de carreus ben escairats de pedra marronosa clara.\nDimensions: 35'00 x 7'91 x 13'35 metres de llargada, amplada i alçada respectivament; l'amplada total de les tres naus fa 14'55 metres i la del transsepte 7'50.\nArquitectes: mestres d'obres Josep Reyt i Miquel Batiste.\nGuarda retaules barrocs, un a l'altar major i altres als laterals.\nCampanar neoclàssic coetani del temple. El primer alt cos de planta quadrada (5'90 x 5'90 m) està capçat per una motllura composta; al damunt s'aixeca un segon cos vuitavat amb els caires ressaltats per pilastres i dividit en diversos pisos per motllures. La cel·la queda oberta amb finestres d'arc de mig punt i amb balustrades, una a cada cara, cegues i obertes alternades; hi pengen campanes. El conjunt està coronat amb una destacada cornisa i una torrella octagonal amb finestres rectangulars, una a cada cara, reforçats els caires per contraforts amb la base de volutes, i una motllura al capdamunt decorada amb petits pinacles als angles; està capçada per una agulla piramidal vuitavada de rajoles rogenques amb pinacle al cim. Els seus murs són de carreus ben escairats de pedra clara en el primer cos i més fosca en els de planta octagonal.\nSituació: damunt l'ala dreta del temple fent angle al sud-est del frontis orientat a migdia.\nAlçada: 37'24 metres.\nDALMAU i ARGEMIR, Delfí [Campanars Parroquials de Torre de Catalunya] (02-06-2002)\nDALMAU i ARGEMIR, Delfí [Campanars Parroquials de Torre de Catalunya] (09-09-2006)\nLLARDECANS: Campanes, campaners i tocs


“Si el gra de blat, quan cau a la terra, no mor, queda ell tot sol, però si mor, dóna molt de fruit” “Els qui estimen la pròpia vida, la perden, i els qui no l'estimen en aquest món, la guarden per a la vida eterna.” “Si algú es vol fer servidor meu, que em segueixi” (Jn 12,20-33) Que difícil es fa llegir un evangeli com el d’avui en aquests temps en que estem tan aferrats a la vida... i amb raó! Però potser el d’avui sigui un bon text per ajudar-nos a entendre quin és el val\nLa Xarxa de Suport Clot-Camp de l'Arpa ha organitzat una recollida solidària d'aliments. Es farà divendres 19 i dissabte 20 de març.\nQuaresma IV: Descobrir l'amor de Déu\nLa lectura de la carta de Sant Pau, aquest diumenge de Quaresma, ens parla d’un Déu ric en Amor, d’un Déu que ens estima tant que ens ha donat la vida... Un Déu d’Amor...? Ens ha donat la vida per ...? També Sant Pau ens parla de les bones obres que Déu ens ha preparat perquè visquem practicant-les. Quines són aquestes obres preparades...? Com podem viure-les...? En aquests temps de Quaresma, temps de reflexió i de camí transformador cap a la Pasqua , fora bo que aquestes pre\n'Viure el dol', primera jornada dels Dissabtes al Clot\nAquest proper dissabte 13 a les 17:00h de la tarda tindrà lloc la primera de les xerrades dels Dissabtes al Clot. Aquesta primera jornada que porta per títol 'Viure el dol' es centrarà en la vivència de la pèrdua i en com ens hi enfrontem com a cristians. La xerrada serà a càrrec de la metgessa i pediatra, Montse Esquerda, i serà en format online. Esquerda compagina la tasca assistencial a Sant Joan de Déu-Terres de Lleida amb la tasca acadèmica com a Directora de l'Institut\nEn el passatge de l’evangeli d’aquest tercer diumenge de Quaresma (Jn 2, 13-25) Jesús es mostra profundament indignat, una actitud que no trobem massa sovint recollida en els evangelis. Està tan tan remogut que fa una acció inesperada i força xocant: expulsar els venedors i canvistes del temple. Sembla que aquest gest -segons alguns estudiosos de la Bíblia- fou el que va fer acabar de decidir a les autoritats jueves que calia matar Jesús, crucificant-lo. Jesús es commou, Jesú\nTornen els Dissabtes al Clot!\nL’espai de formació espiritual de la Comunitat torna a engegar-se. “Dissabtes al Clot” un espai per a pensar, pregar i compartir. Enguany s’han programat tres xerrades en format en línia en l’horari de 17 a 18,45h, abans de la celebració de l’eucaristia. - "Viure el dol" per Montse Esquerda, dissabte 13 de març a les 17h - "La No-Violència activa: Ètica o estratègica?" per Toni Solé, dissabte 17 d'abril a les 17h - "La Fe i la vulgaritat de cada dia" per Oriol Quintana, dissa


Les Corts aproven reduir a 10.000 les firmes per a la ILP i als 16 anys l'edat de participació - Diari La Veu\nEscriba el número 758288\nLes Corts aproven reduir a 10.000 les firmes per a la ILP i als 16 anys l'edat de participació\nLa norma, impulsada pels partits del Govern del Botànic, ha tirat endavant amb els vots en contra de PP i Ciudadanos\nEl portaveu del comitè d'empresa de Ràdio Televisió Valenciana, Vicent Mifsud, intervé durant la presentació de la ILP per reclamar un servei de ràdio i televisió públiques en llengua pròpia.\nEl ple de les Corts Valencianes ha aprovat, aquest dimecres, la modificació de la Iniciativa Legislativa Popular (ILP) al País Valencià per reduir a 10.000 les firmes necessàries per portar a la cambra autonòmica una d'aquestes propostes i als 16 anys l’edat per poder concórrer-la legalment. Fins al moment, les ILP necessitaven almenys 50.000 firmes d'electors i sols es podien impulsar per persones que tingueren, com a mínim, 18 anys d'edat.\nLa modificació de la norma ha tirat endavant amb el suport dels seus impulsors, PSPV, Compromís i Podem, i amb el vot en contra del PP i Ciudadanos (C's), que s'han oposat a la reducció del nombre de signatures i del límit d'edat. A partir d'ara, per impulsar o signar una ILP només caldrà ser major de 16 anys i estar empadronat a qualsevol municipi del País Valencià.\n"Hi ha una demanda ciutadana de millora de la informació, transparència, publicitat de l'activitat legislativa i legitimitat de les lleis i decisions de les Corts", apunta el text, que modifica la normativa pel que fa a la impossibilitat d'abordar matèries legislatives a les ILP. A més, aquesta modificació només exclou la iniciativa legislativa pressupostària anual i totes aquelles matèries sobre les quals les Corts no tinguen competència per legislar.\nAixí, serà possible dur a terme iniciatives que aborden qüestions relatives al títol I de l'Estatut d'autonomia i a l'organització territorial del País Valencià, matèries de naturalesa tributària i pressupostària o que impliquen una reforma del mateix Estatut, qüestions que l'anterior norma no permetia.\nRespecte al canvi en l'edat mínima per poder participar, s'argumenta que es tracta d'un procediment d'iniciativa ciutadana i no de decisió final. És "un mecanisme òptim perquè la joventut forme part del debat polític i del procés d'adopció de decisions", sobretot a partir dels 16 anys, quan l'ordenament jurídic faculta les persones per emancipar-se i "tenir una vida independent".\nRosana Pastor, nova membre del Consell Valencià de Cultura\nL'actriu cobreix la vacant que hi havia a causa de la renúncia de Francesc Sanguino\nLes beques de la Generalitat, el sistema fiscal i els ERO d'Andalusia, entre les preguntes a Puig aquest dijous\nEl president de l'executiu valencià també haurà de respondre en la sessió de control sobre el preacord de govern a Espanya i dir "quina és la principal prioritat del Consell"\nEscriba el número 278333


Campanya 2015 contra el foc bacterià a Catalunya\nActualment algunes comarques de Catalunya ja estan obligades a ser zona de convivència, senzillament perquè les indemnitzacions per arrencada plantejades pel DAAM eren totalment insuficients per compensar als productors les actuacions obligades de lluita que calia fer.\nTenint en compte això, i que el DAAM ha reconegut que no ha aconseguit impedir que la malaltia avancés, l’organització agrària no entén com enguany encara dediquen menys recursos humans per a prospeccions.\nEl Departament d'Agricultura ha fet públic que enguany només dedicarà 13 prospectors a la feina de vigilància i control del foc bacterià a Catalunya. Aquests comptaran amb la col·laboració d’uns 25 tècnics d'Associacions de Defensa Vegetal (ADV), que no es dedicaran exclusivament a la lluita, ja que només se’ls encarregarà alguns treballs concrets.\nEl responsable de la sectorial de fruita dolça de JARC-COAG, David Borda, considera que la reducció és incomprensible i irresponsable: "No entenem que el DAAM reconegui, durant una reunió sectorial celebrada a finals de l’any passat, que no han pogut impedir que la malaltia hagi avançat, i enguany redueixin encara més els efectius". L’any passat dedicaren a la lluita contra el foc bacterià: 13 prospectors, 9 tècnics del Servei de Sanitat Vegetal del DAAM, que hi treballaven bona part de la seva jornada laboral, i també es comptà amb la col·laboració de 19 tècnics de les ADV.\nJARC-COAG reitera que caldria fer prospeccions a tota la superfície potencialment afectada de Catalunya. Consideren que fer-les aleatòriament en les zones on no s’han detectat focus anteriorment és un error, i que el DAAM està assumint un major risc de propagació de la malaltia. Indiquen que també cal tenir en compte que actualment hi ha comarques catalanes que s’han vist obligades a conviure amb el foc bacterià (Segrià, Noguera, el Plau d’Urgell, les Garrigues i l'Urgell), en les quals les mesures de lluita son menys contundents.\nFinalment, David Borda reitera que el DAAM hauria de prioritzar més aquest problema, i dedicar més recursos econòmics i humans per la lluita, ja que la proliferació d’aquesta malaltia tindrà nefastes conseqüències per als pagesos catalans, especialment els de fruita i flor i planta ornamental.


Augmenten un 13,86% els robatoris a l'interior de domicili durant el primer semestre de l'any\nEls Mossos posen en marxa un operatiu especial per combatre la problemàtica\nMARTA CATALÀ BARCELONA Actualitzada el 18/07/2011 13:57\nEls robatoris amb força a interior de domicili han augmentat un 13,86% en el primer semestre de l'any respecte a 2010, segons dades dels Mossos d'Esquadra.\nPer això, la policia de la Generalitat ha elaborat un programa operatiu específic (POE) per combatre aquesta problemàtica que afecta tant blocs d'habitatges i cases ubicades en zones urbanes i urbanitzacions com habitatges dispersos situats en zones rurals.\nSegons fonts dels Mossos "la lluita contra aquesta tipologia delictiva es converteix en una prioritat estratègica general pel 2011".\nDiuen que incrementaran l'eficiència i eficàcia de tots els serveis policials que treballen diàriament en la prevenció i resolució d'aquests casos: dotacions de seguretat ciutadana, de trànsit, de l'àrea de recursos operatius i dels serveis d'investigació.\nAquest pla, que es va posar en marxa el passat 1 de juliol i que s'aplica a tot Catalunya, pretén reduir i prevenir aquests fets delictius que durant l'any 2010 van experimentar un augment del 17,2% en el cas de robatoris amb força, i un 11,8% en els robatoris amb violència o intimidació.\nAquest augment es manifesta també durant el primer semestre d'enguany respecte al mateix període de l'any passat: els robatoris amb força pugen un 13 per cent i, en menor mesura, ho fan els robatoris amb violència o intimidació, que creixen un 3,9 per cent.\nSegons les dades policials, tot i l'increment registrat durant els darrers mesos en el nombre de fets, també es produeix un augment i millora dels resultats policials.\nEn aquest sentit, durant el primer semestre del 2011 respecte al mateix període de l'any anterior, la resolució en casos de robatoris amb força a interior de domicili passa d'un 15% a un 17%, i en els robatoris violents d'un 46% a un 58%. Precisament, cal destacar que els robatoris violents tenen uns nivells de resolució molt elevats.\nPel que fa al nombre de detencions, també es produeix un augment molt significatiu. Durant el primer semestre d'enguany, les detencions per robatori amb força van pujar un 39% i els robatoris violents, un 9%.\nPrecisament, una part dels robatoris violents o amb intimidació tenen l'origen en un robatori amb força, i la violència s'acaba exercint com a mitjà de fugida o en el moment en què els autors acaben sent sorpresos. Segons dades policials, alguns d'aquests fets estan relacionats amb l'àmbit de la salut pública i la resta estan comesos per grups poc especialitzats.


Diada Nacional de Catalunya – Catalunya Postal\nPublished by postals at 12 de setembre de 2012\nDes de l’ens privat Catalunya Postal ens hi adherim totalment a la manifestació cívica, pacífica i llegítimament reivindicativa celebrada ahir a Barcelona, com a eix central i multitudinari -al voltant d’un milió i mig de participants presents – dels actes de la Diada Nacional de Catalunya d’enguany.\nRepresentants en la seva immensa majoria de la societat civil d’aquest país, ciutadans de tota mena de sexe, edat, posició social i sensibilitat, molts d’ells de procedència no catalana però plenament integrats en aquesta beneïda terra que els ha rebut amb els braços oberts, han expressat de forma exemplar, plenament lliure i democràtica, llurs desitjos de ser respectats com a ciutadans d’una nació mil.lenària, de les més antigues que existeixen ara per ara arreu del món.\nCom a aficionats que som al col.leccionisme, a la història, i curiosos de l’etnografia molt especialment, de la trajectòria, els costums i la indiosincràcia dels pobles de l’orb sencer, volem reflectir des d’aquest blog el respecte que sentim, la realitat que coneixem, i els desitjos de que tothom sigui ben tractat, enmig d’una supremacia de l’ésser humà per sobre d’esclavituds i imperialismes, de races, de llengües, de religions, i fins i tot de banderes i fronteres. Primer de tot, el gènere humà, aixì, en dues paraules i sense majors subterfugis.\nTot i dedicar la nostra activitat d’uns 45 anys a temes enciclopèdics i universals, amb corresponsals als cinc continents, amb més de setanta medalles de competició guanyades a nivell estatal i internacional, i de mantenir-nos oberts i solidaris amb qualsevol idea i actuació sempre que aquestes siguin pacífiques i respectuoses, resulta evident que el Catalunya Postal (marca nº 2753589, i en aquest sentit més antiga que el mateix Museo Postal y Telegráfico de Madrid – nº 2773915-, una grandíssima institució per cert) ve prestant una atenció preferent als temes catalans, dins del context estatal espanyol, com així hom pot comprovar a la petita mostra de postals i de documents que apareixen a la presentació d’aquest web.\nTanmateix i degut a la manca de temps i de mitjans, continuarem publicant els articles del blog en castellà, per tenir la constància expressa de que són seguits per molts amics i aficionats de fora del Principat. Al respecte, en una propera ocasió possiblement tornarem a comentar aquest article, en llengua no catalana, perquè sigui entenedor per a la gran majoria dels nostres lectors.


Com actuar en cas de robatori?\n972 25 55 90\nAquesta setmana donarem uns quants consells sobre com actuar davant d'un robatori i com comunicar-lo a la vostra companyia asseguradora.\nSegurament el robatori és el sinistre que més afecta a la persona qui el rep. El saber que algun desconegut ha entrat a casa teva crea un sentiment de vulnerabilitat i emocionalment pot deixar seqüeles. Com que això és una pàgina d'assegurances començarem introduint les definicions dels diferents termes que utilitzen totes les asseguradores per diferenciar diferents tipus de robatori.\nRobatori: Apropiació indeguda d'algun objecte alié utilitzant violència física sobre algun element del continent per accedir a la vivenda. Per exemple, el trencament d'una finiestra o forçament de una porta. Aquest és el sinistre més comú i per regla general, si la pólissa està ben feta no hi ha problemes en quant a cobertura.\nExpoliació: Apropiació indeguda d'algun objecte aliè utilitzant algun tipus de violència sobre les persones. Expoliació és sinónim d'atracament. En aquest cas la violencia no s'utilitza sobre un element del edifici sinò directament sobre les persones que hi habiten.\nFurt: Apropiació indeguda d'algun objecte aliè sense ús de la violència. Aquest robatori és fruit de la propia distracció o per excés de confiança. Per exemple, si ens trobem al jardí de casa i ens entren per alguna porta que està oberta. Aquesta cobertura no es dóna en polisses de comerços per exemple, sovint la trobem en pólisses de casa però amb cobertures limitades ja que el propietari o inquilí es en part responsable del sinistre.\nUn cop definits els conceptes anem a donar una sèrie de consells per actuar correctament en cas de robatori.\nEl primer pas, com sempre, és mantenir la nostra propia seguretat, si detectem que poden haver entrat a casa nostra el primer a fer és avisar a la policia, ja que desconeixem si l'infractor pot ser a dins o no.\nSi ens trobessim amb els lladres o es tracta d'un atracament, evitar heroicitats, si tenim una bona assegurança i està ben feta ja ens cobrirà tots els danys materials que podem patir, evitem també patir danys personals.\nFer un llistat de les coses substretes, intentar recopilar factures ja que aquestes poden ajudar molt a les asseguradores ( tot i que molts cops sóm conscients que no es poden guardar totes, si és important guardar les dels objectes més costosos per tal de demostrar la seva existencia abans del robatori).\nDenunciar els fets és imprescindible per poder obrir el sinistre ja que es tracta de un delicte i l'asseguradora ens requerirà la denúncia. El llistat que hem fet anteriorment ens servirà per la policia també.\nRecomenem fer fotos de tots els objectes de valor com joies o rellotges tan bon punt els adquirim, ja que en cas de robatori la seva foto ens servirà per demostrar la seva preexistència i en cas de que la policia les recuperi ens les podrà entregar. Si no podem demostrar clarament que són nostres pot ser que no ens les donin.\nSi t'han substret alguna tarjeta de crèdit, avisa rapidament al teu banc.\nRevisa periòdicament la teva pólissa o contacta amb el teu mediador per assegurar-te que la pólissa té les cobertures correctes i els capitals assegurats actualitzats.\nEspero que us hagin servit els nostres consells, si voleu saber les condicions d'alguna assegurança només heu d'utilitzar els nostres tarificadors online. Si t'ha semblat útil el text recorda COMPARTIR, potser a algú altre també li ho semblarà!\nPl. Església, 9\nTel. 972 25 55 90\nWhatsapp +34 658 030 367\ninfo at collsguerra dot com


Èxit de públic i vendes a la Fira del Torró d’Agramunt | Tàrrega Televisió\nÈxit de públic i vendes a la Fira del Torró d’Agramunt\nAgramunt ha tancat aquest diumenge la 29a edició de la Fira del Torró i la Xocolata a la Pedra amb un balanç molt positiu. Així ho indiquen les vendes que han obtingut els torronaires.\nDe cara al 30è aniversari des de la Fira ja apunten que tenen clar que el llaç entre la fira i la gastronomia ha de continuar sent tant o més estret que ara. Durant tot el cap de setmana per l’Aula del Gust hi han passat cuiners i xocolaters de renom com Marc Ribas, Joan Baixas o Joel Castanyé entre altres. Castanyé hi ha fet una demostració d’impressió de postres en 3D.\nL’Agramuntí Emili Vicens va ser guardonat amb el títol de Torronaire d’Honor que atorguen els menestrals torronaires a aquelles persones que han contribuït ha preservar la tradició torronaire de la vila. Els pavellons han acollit uns 80 expositors i per acabar s’han tallat dos torrons des 250 quilos de dues especialitats que presentava Torrons Vicens, el torró Història i el Torró de Mel i Llimona.\nEtiquetes AgramuntcuinersdemostracionsFira del Torró i la Xocolata a la PedraGastronomiatorronaire d'honor\nLa Fira de l’Ametlla agermana Vilagrassa amb Agramunt\n23 setembre 2018 - Comenta\nEl pintor Josep Guinovart d’Agramunt ja té el seu capgròs\n3 setembre 2018 - Comenta\nAgramunt recupera els safareigs municipals per un dia\n23 agost 2018 - Comenta\nSense resposta per “Èxit de públic i vendes a la Fira del Torró d’Agramunt”


Dissabte 28 de novembre del 2020\ni després...12:00 "Matí de ressaka"/ properes notícies 13:00 "Hora extra"\nLa formació aposta per reduir el límit de velocitat al carrer Sant Martirià.(F: Sumem)\nSumem Banyoles fa arribar a l’equip de govern un informe amb una desena d’incidències a la xarxa viària\nL’estudi detalla algunes errades en la senyalització on, segons la formació, caldria incidir.\nSumem Banyoles ha fet arribar a l’equip de govern de l’Ajuntament de Banyoles un informe amb més d’una desena d’incidències que ha localitzat a la xarxa viària de la ciutat. A partir de l'anàlisi i el treball de camp sobre zones i carrers escolars, l’estudi de la formació política ha detectat diverses incidències i anomalies, que ha lliurat a les regidories corresponents perquè hi posin solució.\nEntre d’altres, la formació banyolina ha detectat una manca de senyals de zona 20 als accessos de vianants al Barri Vell, alguns senyals verticals malmesos o poc visibles, o algunes incidències en la senyalització de carrers residencials.\nLa formació ha aprofitat l'enviament del document per reclamar que es canviï el límit de velocitat del carrer Sant Martirià de 50 a 30 km/h, que es faci una nova pavimentació del carril bici entre el CNB i la zona de la Caseta de fusta, i que no s'esperi a la remodelació de tot el passeig de la Indústria per realitzar-hi el carril bici.\nPropostes a la taula de mobilitat\nEn diverses ocasions la formació ha exposat en la taula de la mobilitat alguns d'aquests aspectes de millora de la xarxa viària, i encara no ha obtingut resposta. El portaveu de Sumem, Non Casadevall, ha posat èmfasi en la situació del carrer Sant Martirià, que consideren prioritària, ja que dona accés a una de les entrades de l’Escola La Vila.\nManteniment de la xarxa de mobilitat\nSumem Banyoles ha instat l’equip de govern a resoldre les més de deu incidències recollides a l’informe. La formació considera que cal avançar cap a una mobilitat més sostenible i segura. Per això, consideren important que se sigui especialment curós en mantenir una xarxa de mobilitat amb condicions per a tots els mitjans de transport.\nTAGS: Sumem, mobilitat\nSumem Banyoles demana “accions polítiques concretes” per a una mobilitat segura i sostenible 05/10/2020.\nSumem Banyoles proposa la creació de zones i carrers escolars per millorar la seguretat entorn dels centres 15/09/2020.


Hola sóc Lluna i aquest és el meu blog que es diu: Llunimusic. On us ensenyare moltes coses i ademes molts treballs de clase de Coneiximent del Medi, que estem treballant. En les entrades hi ha molts enllaços pera que vosaltres pugeu veure les cose que treballem i fem. També veureu molts dies especials com: Sant Valentí, dia de la Pau.... Feu molts comentaris, espere que us agrade el blog, un beset Llunimusic\nPublicat per Alexandra Moreno a 6:50 6 comentaris:\nHem acabat el col·legi:\nHola seguidors, el Dimecres 20 de Juny, va acabar el col·legi i tot el curs.\nEixe dia vam fer moltes coses:\n- De primer vam posar unes quantes taules per a fer una merendola, en tota la classe, amb creilles fregides, olives, coques....\n- Ens vam portar una samareta per a dedicar-ens frases, paraules.... Tots estaven amb un bolígraf en la ma, per a escriures totes les coses que teníem que diure a els nostres companys i com també hem estat amb els de l'altra classe, hem tingut confianza, companyia i hem estat tots junts.\n- Despres vam surtir al pati, per a jugar molt sol trenta minuts.\n- Despres va vindre Pablo i Alba i els vam donar als dos un bon regal.... dos samaretes, molt boniques!\n- Despres d'això com no sabien que fer, vam baixar a jugar més al pati.\nVa pasar un temps i ja quedaba poc, vam arreplegar tot i ens van donar les notes, tots estaben plorant, asta la nostra professora. També la nostra professora ens va donar un seprador.\nVam anar a la classe de sisé B ha acomiadar-nos i plorant molt, va ser un dia molt especial,perque era l'ultim dia per a nosaltres! Adéu col·legi, professors i prefessores, monitors, cuineres....\nUs trobare molt de falta! :(\nPublicat per Alexandra Moreno a 9:42 Cap comentari:


Oriol Soler, sobre la independència contra el 50%: "Em sembla una estafa" - El triangle\nOriol Soler, sobre la independència contra el 50%: “Em sembla una estafa”\n"Ens hauria de caure la cara de vergonya", diu l'ideòleg processista sobre el fet que TV3 no emeti per a "la meitat de la societat catalana"\nL’empresari Oriol Soler, un dels integrants del denominat estat major del procés, s’ha mostrat molt crític en una entrevista concedida a Vilaweb amb el tracte que ha donat l’independentisme a “la meitat de la societat catalana” que no és independentista. De fet, Soler considera que “aquest és el gran elefant” i que, en comparació amb aquest tema, el de la disposició a l’ús de “la violència” que l’independentisme atribueix a l’Estat, “em sembla infantil” i un tema “menor”.\n“El debat ha de ser com pot ser que acceptéssim de fer la independència amb el 50% del país en contra. Com pot ser que hàgim renunciat a parlar amb els no independentistes? Per mi la qüestió del 50% és obligatori. No vull la independència si no som molts més. Em sembla una estafa”, ha respost en clau autocrítica Soler abans d’afegir que ell no té “gens de pressa”. No obstant això, ha defensat que el 9-N, Junts pel Sí i l’1-O van funcionar.\nPer a l’empresari, que va organitzar la campanya electoral de Junts pel Sí, el “gran elefant és que no hem tingut en consideració la meitat de la societat catalana” i “que TV3 no emeti per a aquesta gent“, fet pel qual troba que “ens hauria de caure la cara de vergonya“.\nEn la mateixa entrevista, Soler s’ha mostrat disposat a parlar del Tsunami Democràtic, però no ha reconegut ni ha negat que fos impulsor de la iniciativa, per bé que l’ha defensat: “I no és terrorisme encara que ho digui Marlaska. El Tsunami és una cosa supernormal. Ens van fotre tots els líders a la presó per quatre manifestacions. Per tant, és normal que una altra vegada mirem que no passi. I ho vam fer de manera normal i pacífica. No ens podem posar sota la taula a la mínima de canvi”.\nSoler, així mateix, s’ha mostrat crític amb determinades posicions editorials crítiques del diari Ara, del qual és fundador, envers l’independentisme: “És normal que la gent s’hagi donat de baixa perquè la gent se’n sent part. Si tu l’ataques des de fora, grinyola”. Però també ha retret a aquest mitjà una manca d’ambició: “L’Ara han de ser 100.000 subscriptors. Han de pensar en gran. Amb 30.000 no es pot. Òmnium té 180.000 subscriptors perquè pensen en gran. Ambició. Pel catalanisme sempre ha estat una prioritat”.\nDe fet, ha advocat per una concentració de la propietat no només dels mitjans digitals, sinó també de les productores audiovisuals, mitjançant fusions, i de no atorgar subvencions a tots els projectes. “En indústria audiovisual hi ha 400 productores a Catalunya. Per la mateixa raó que hi ha 25 webs. Per què Dinamarca té Borgen i nosaltres no, si el danès és molt menys parlat que el català? Perquè nosaltres ho repartim entre 400. No donar subvencions a 400 productores i 25 webs és conflictiu. Ho sé, però cal centrar-se en grans projectes que canviïn l’ambició de tot. La idea de Tresserras: Barcelona ha de ser el Hollywood d’Europa, és molt bona. Però ja no ho diu ningú”, ha argumentat.\nSoler, que atribueix a les indústries culturals un paper fonamental en el camí cap a independència, ha indicat també Catalunya n’ha de tenir “que facturin més de dos-cents milions” i que Mediapro no compleix el perfil perquè “no té com a vocació servir la cultura catalana com Prisa la hispànica. O Random House la cultura anglesa”.\nPrevOriol Soler sobre la independencia contra el 50%: “Me parece una estafa”\nLa compañía eléctrica Endesa amenaza con dejar la Vall Fosca a oscuras


Turull deixa via lliure al tàndem Pascal-Bonvehí per coordinar el PDC ! directe!cat\nPolítica Última actualització Dimarts, 12 de juliol de 2016 14:55 h\nEl president del grup parlamentari de JxSí renuncia a ser candidat a coordinador general del PDC I Pascal anuncia a Twitter el tàndem amb Bomvehí per liderar la direcció executiva del partit\nACN.- El president del grup parlamentari de JxSí, Jordi Turull, ha anunciat aquest dimarts que ell renuncia a ser candidat a coordinador general del Partit Demòcrata Català. En declaracions al Parlament, Turull ha assegurat que ell no vol ser "part del problema", sinó de la solució, i ha explicat que pren aquesta decisió per evitar entrar en un debat i una dinàmica de "vella política, de la més antiga". En preguntar-li si estaria disposat a formar part de la direcció, ha remarcat que qui vulgui liderar l'executiva té ara les "mans lliures" per decidir, però ha apuntat que ell no ha demanat res a canvi de fer aquest "pas al costat". Sobre una possible candidatura de Marta Pascal i David Bonvehí, Turull ha dit que tenen la seva confiança, i ha situat també la figura de Miquel Buch. En tot cas, ha reclamat que la candidatura que es basteixi sigui "operativa", i que el fet de buscar el màxim consens no vagi en detriment de la seva operativitat.\nDavid Bonvehí, Jordi Turull, Llibergència, Marc Guerrero, Marta Pascal, pas al\n"Qui mana és la gent, això no va de sectors"\nTurull ha explicat que el congrés d'aquest cap de setmana ha demostrat que "qui mana és la gent, i que això no va de sectors". Precisament, el conclave ha estat un dels factors que ha fet reflexionar Turull sobre la conveniència de presentar-se o no al màxim càrrec executiu del partit. Ha indicat que ho ha comentat amb els dos presidents, Artur Mas i Carles Puigdemont, i comparteixen la determinació que ha pres. En aquest sentit, ha assenyalat que ha tingut moltes converses, i alguns li deien que no hi renunciés, però que també hi ha hagut reflexions, especialment amb Mas, que l'han portat a aquesta conclusió. "Has de saber interpretar cada moment, pensar en la gent. Al final són moments que en política que estàs sol, que et sents sols i que has de prendre una decisió", ha conclòs.\nLlibergència mostra el seu suport a la candidatura encapçalada per Pascal i Bonvehí\nD’altra banda, Llibergència ha volgut mostrar el seu suport a la candidatura de Marta Pascal i David Bonvehí com a tàndem per dirigir el Partit Demòcrata Català. En un comunicat, el líder del liberals, Marc Guerrero, ha valorat positivament la decisió del president del grup parlamentari de Junts pel Sí, Jordi Turull, de renunciar a ser candidat a coordinador general del nou partit. "Valorem que és una bona lectura d'allò manifestat pels associats del nou partit durant el congrés fundacional", ha argumentat Guerrero, per afegir que el seu corrent dóna el seu "total suport" a la llista que presentaran Pascal i Bonvehí. De fet, tot apunta que ell en formarà part.\nMarxem cap a casa, ja s'ho faran i a veure qui els votarà\n13 de juliol de 2016, 18.31 h\nT'equivoques totalment, Turull.\nPoca gent i tota de la banda social.democrata.\nMarxar del nou partit es un necessitat higiènica.\n12 de juliol de 2016, 18.17 h\n12 de juliol de 2016, 17.50 h\n#1 ARIAS CAÑETE COMPAREIX DAVANT L'EURO CAMBRA PEL CAS EUROMED I TAMBÉ PELS PAPERS DE PANAMA\n12 de juliol de 2016, 16.27 h


Guerra Civil – Llibres gencat\nLa primera secció té tres parts (L’adéu al soldat, El front i La mort del soldat) i aplega vint-i-un poemes, la major part escrits per combatents. La segona conté sobretot poemes d’autors consagrats (Pere Quart, Carles Riba, Clementina Arderiu, Josep Janés i Olivé) i ens parla del clima de la rereguarda, dels bombardeigs o dels refugiats. La tercera és un homenatge d’un historiador (Ferran Soldevila) i un combatent del Front de l’Est (Joaquim Grífol) als brigadistes, que van ser acomiadats a Barcelona a la tardor del 1938.Llegeix més »\n31 maig 2019 30 maig 2019 LLIBRESGENCATDeixa un comentari\nUna bonica ciutat, Barcelona. Plena de llum i colors. Riures d’infants que es barregen amb el sotragueig dels carros travessant les llambordes dels carrers. Brogit de jocs, safareig de veïns. Però a mitjan 1936 la claror es torna fosca, i els colors esdevenen tonalitats de gris. El fum, la trencadissa de vidres, la por i el silenci es fan presents. La guerra ha començat i els avions deixen anar quilos i més quilos d’explosius sobre les ciutats. La gent espaordida buscarà refugi sota terra.\nL’organització dels veïns i les veïnes fou un fet cabdal en aquest moment. Reclamaren a les autoritats públiques materials, recursos i ajut de professionals a fi de construir refugis. Les administracions, desbordades per la situació, varen actuar creant les juntes de defensa passiva amb l’objecte de protegir i defensar. La major part de refugis varen ser construïts per la ciutadania.\nEn Josep Roig al llibre de la Judit Pujadó, Oblits de rereguarda: els refugis antiaeris a Barcelona (1936-1939), explicava ‘No sé com va començar, però, de sobte, tots érem arquitectes’.Llegeix més »


Toni Cotolí presenta el seu nou treball Rock Road - AU Agenda\nJueves 26/4 de 2018 19.00\nDijous, 26 d’abril, a les 19 hores el reconegut guitarrista Toni Cotolí presentarà el seu nou disc, Rock Road, a la Capella de la Sapiència del Centre Cultural La Nau, amb motiu del desè aniversari d’Amics de la Nau Gran.\nEn el seu nou treball, el guitarrista valencià versiona els temes més mítics de la història del rock i del heavy-metal, que han sigut part fonamental de la banda sonora de la seua vida. Reconegut com a màxim exponent de la guitarra mediterrània en el panorama internacional, l’artista Toni Cotolí ofereix en el seu nou àlbum una selecta recopilació dels grans temes de la història del rock, adaptats a la guitarra clàssica.\nRock Road inclou versions de bandes com Queen, Scorpions, Guns N’Roses o Metallica, fins a més actuals com Passenger, Imagine Dragons, Keane o Hoobastank. Aquest nou treball suposa per a Cotolí un retorn als seus orígens, ja que la seua carrera musical va començar tocant en bandes locals de rock.\nCotolí té sis CD editats: Toni Cotolí (2003), Entre Amigos (2007), Puesta de sol (2010), Sueños (2014), Aromas de Guitarra – Oda’ (2015) i Rock Road (2018), que ha presentat en països com França, Suïssa, Alemanya, Itàlia, Portugal, Anglaterra, Estats Units, Japó, Xina i Unió dels Emirats Àrabs.\nAquest concert s’integra dins del cicle d’activitats que l’associació Amics de la Nau Gran ha organitzat per celebrar el seu desè aniversari. Del gener al juny, l’associació integrada per més d’1.500 persones ha organitzat una àmplia programació oberta a tot el públic que inclou taules redones, exposicions, conferències, concerts i teatre en diferents espais de la ciutat.


‘Félix’, el del Villamagna - Altaveu el diari digital d'Andorra\n‘Félix’, el del Villamagna\nNoves revelacions no deixen dubte de la participació en l’‘Operació Catalunya’ de l’excomissari de policia espanyol Marcelino Martín Blas, un dels artífexs de l’extorsió als dirigents de BPA\n23/11/2020 (20:40 CET)\nFins i tot davant el Parlament de Catalunya (al centre, en la foto superior) l’excomissari de policia espanyol Marcelino Martín Blas va arribar a negar la seva pertinença a la policia patriòtica en tan que ‘grup organitzat’ que pretenia frenar l’auge de l’independentisme català. Martín Blas va ser un dels artífexs de l’extorsió als dirigents de BPA. I noves revelacions no deixen lloc a cap mena de dubte de la participació de qui en altres èpoques va ser acèrrim company d’aventures i més que això de José Villarejo en la denominada ‘Operació Catalunya’.\nA Madrid els draps bruts de les mil-i-una ‘malifetes’ articulades durant el pas de l’equip de Mariano Rajoy per la Moncloa salten pels aires cada dia que passa. No ja entre els polítics d’aquell moment, no és sols l’enfrontament entre Francisco Martínez i el seu llavors superior Jorge Fernández Díaz. Les divergències, els enfrontaments mediàtics i judicials, els plets, els retrets sobretot entre aquells que van integrar les cloaques de l’Estat espanyol són constants. Martín Blas és un dels querellats en les diferents accions judicials endegades al Principat ja sigui pels suposats atacs a la sobirania andorrana com per les coaccions exercides sobre dirigents, executius, de BPA.\nMartín Blas és un dels querellats en les diferents accions judicials endegades al Principat ja sigui pels suposats atacs a la sobirania andorrana com per les coaccions exercides sobre dirigents, executius, de BPA\n‘Félix’, que aquest era un dels noms de guerra més usats per qui durant molt temps va liderar la Unitat d’Afers Interns (UAI) de la policia espanyola, el grup que suposadament es dedica a investigar les anomalies dins el prop cos, és un dels homes clau que lliguen l’atac a BPA amb l’operació política i policial que volia noquejar el procés sobiranista català. ‘Félix’ va ser l’home que el llavors CEO de BPA havia d’anar a veure en un majestuós hotel madrileny, el Villamagna. ‘Fèlix’ era qui havia de donar les directrius a Joan Pau Miquel a tenor d’aquell missatge eloqüent de Celestino Barroso. Calia escoltar ‘Félix’ si no es volia que Banco Madrid se n’anés a l’aigua. ‘Félix’ va resultar ser un Marcelino Martín Blas que com els seus col·legues, José Villarejo i Eugenio Pino inclosos, anaven desesperats per recopilar elements que servissin per tombar Catalunya. I estaven convençuts, Martín Blas més que ningú, que a BPA hi havien de trobar com si d’una legió es tractés una filera de clients lligats al procés català.\nMarcelino Martín Blas en la seva aparició en un documental.\nMartín Blas va negar en una comissió d’investigació al Parlament català que tingués res a veure amb l’‘Operació Catalunya’. Però un seguit d’àudios que ha reproduït aquest dilluns la premsa digital madrilenya i que estan en mans de la pròpia Unitat d’Afers Interns de la policia i del centre d’intel·ligència espanyol (CNI) deixen clar que ‘Félix’ es movia entre Madrid i Barcelona com un dels líders del moviment policial que havia de frenar els Pujol, Artur Mas, Oriol Junqueras i companyia. De fet, a Martín Blas se li va encomanar, segons aquells àudios enregistrats pel propi Villarejo, el seguiment dels Pujol.\nI és que ‘Félix’, a partir d’un moment donat, i quan la tensió amb Villarejo era ja més que evident en el marc d’una relació d’amor-odi que va durar anys i va acabar apartat pels seus superiors, va assumir suposadament el rol de ‘líder’ de la ‘banda’. En tot cas, com evidencia també el llibre ‘La España Inventada’ (Edicions Indicios) escrit pel detectiu i jurista Francisco Marco, director de l’agència d’espies ‘Método3’ i que també va acabar ben malament per les pressions de la policia patriòtica, Martín Blas era peça cabdal d’aquella operació que pretenia tombar Catalunya. I que, de ben segur, va engegar a rodar amb unes quantes connivències pel mig, Banco Madrid i BPA.


Roses, solidària amb els refugiats del camp d’Idomeni, Grècia ·\nRoses, solidària amb els refugiats del camp d’Idomeni, Grècia\nUna nena al camp de refugiats d'Idomeni, Grècia / Arxiu\nRoses col·labora amb la campanya humanitària que està portant a terme els Bombers de Figueres per portar ajuda als refugiats del camp d’Idomeni, que viuen de manera molt precària\nUna nena que viu al camp de refugiats d’Idomeni, Grècia\nAquests dimecres 23, i dijous 24, de 9 del matí a les 9 del vespre, l’Ajuntament de Roses, la Policia Local i els Bombers de la Vila col·laboraran en la campanya dels Bombers de Figueres, amb col·laboració amb l’Associació HESED, per recollir material d’ajuda humanitària pels milers de persones concentrades al camp de refugiats grec d’Idomeni, a la frontera amb Macedònia.\nAixí, aquest dimecres i dijous d’aquesta setmana, des de les 9 del matí a les 9 de la nit, tothom qui vulgui col·laborar pot portar material a la seu de la Policia Municipal de Roses, que després es donarà als bombers.\nMaterial que es necessita de manera urgent:\nSabó i bolquers.\nTot el material ha d’anar en caixes\nEl material s’ha de portar dins de caixes de cartró per a facilitar-ne el seu transport.\nAixí, també es demana l’ajuda dels comerços de Roses que puguin facilitar caixes grans de cartró per a emmagatzemar-hi el material.\nEs difícil calcular exactament quanta gent es troba actualment al camp de refugiats (la majoria sirians) que habiten a Idomeni, però es calcula que superen els 10.000. Les condicions de vida d’aquestes persones, empitjorades per les pluges, són molt precàries.\nTags: Ajuntament de Roses, Bombers de Figueres, Bombers de Roses, Camp de refugiats d'Idomeni, Campanya, Campanya humanitària, Grècia\nPrevious Viatge a Beas de Segura per gaudir de la Festa de San Marcos\nNext Les visites al patrimoni rosinc augmenten un 15,34% en un any


Martí Ayats i l'emotiu retorn de la Montesa de Cal Ros de Cabanelles - Empordà\nMartí Ayats i l'emotiu retorn de la Montesa de Cal Ros de Cabanelles\nDesprés d'haver-la venut i recuperat, la va tornar restaurada al seu pare quan va fer 88 anys\nMARTÍ DACOSTA 02.03.2020 | 19:41\nMartí Ayats amb el seu pare Josep i la Montesa Brio a Cabanelles. MARTÍ DACOSTA\nMartí Ayats amb el seu pare Josep i la Montesa Brio a Cabanelles.\nMartí Ayats, mecànic de professió actualment jubilat, va ser l'encarregat del concessionari figuerenc Autofisa –després Autopodium– durant vint-i-un anys. Actualment, alliberat de la pressió de la feina del dia a dia, gaudeix de la mecànica per plaer. El nostre protagonista es dedica a restaurar petites motos clàssiques. El convidem a El Retrovisor del Setmanari de l'Alt EMPORDÀ perquè ens parli de la seva vida lligada a les marques del grup Audi-Volkswagen, també parlem de la seva afició de restaurar motos clàssiques i de la seva peça més estimada, una moto Montesa Brio 81 del seu pare, en Josep Ayats de Cal Ros de Cabanelles. Ens citem a la casa familiar anomenada amb aquest motiu perquè un avi tenia el cabell molt ros.\nAl baix de la casa, on hi havia hagut les corts dels animals, ara hi ha vehicles. Martí Ayats hi guarda algun cotxe clàssic com ara un Jeep Viasa que ell mateix va restaurar i el fa servir per anar a cacera. També hi ha moltes motos i bicicletes antigues. La Montesa 81 del seu pare i una Vespa estan impecables. D'altres vehicles estan esperant el seu torn per algun dia poder ser restaurades.\nEns podeu explicar com van ser els vostres inicis professionals.\nQuan jo tenia setze anys, ja m'agradava molt de remenar pel garatge de casa. Els dissabtes anava al taller de Josep Casadevall al 'Poste' de Cabanelles. Allà vaig començar l'afició per la mecànica. Un bon dia, sortint del col·legi La Salle de Figueres, vaig passar per davant del taller Autofisa a l'avinguda Vilallonga i vaig veure un cartell on deia «falta aprenent». Jo no era pas dels més bons de la classe, vaig pensar que era una bona idea presentar-m'hi. I així ho vaig fer, l'endemà em varen agafar. Hi vaig entrar el 1972 i en vaig sortir l'any 2014, encara no tenia l'edat de jubilació, però vaig plegar anticipadament per motius de salut.\nAmb tants anys i dins un grup de primera línia com és Volkswagen, segur que heu viscut amb interès tots els canvis que hi ha hagut en el sector de l'automòbil.\nI tant! Jo he viscut tota l'evolució del cotxe en primera persona. Vaig començar a treballar quan els cotxes portaven condensador i els fèiem el reglatge dels 'platinos', i ho vaig deixar per jubilar-me quan la marca va començar a comercialitzar el cotxe que aparcava sol. Mireu si n'he viscut de canvis i evolució de la mecànica.\nNo vàreu pensar pas mai a canviar de marca?\nNo, jo, en veure que anava treballant i pujant, ja estava content. En traslladar les instal·lacions al recinte firal l'any 1995, varen proposar-me que jo en fos l'encarregat. Ho vaig acceptar i vaig treballar de valent, vaig passar a tenir molta més responsabilitat, era encarregat dels mecànics i també del tracte amb els clients. Això em va fer ser molt conegut, tota la gent que tenia cotxe bo, passava per allà.\nQuè voleu dir amb això de «cotxe bo», són dolents els altres?\nTota la vida he sigut provador d'Autofisa. Vaig fer molts cursets, alguns els feien a Madrid. Penseu que tots els cotxes nous que presentaven jo era l'encarregat de provar-los. I us confesso que quan has provat un Audi o Volkswagen i agafes una altra marca, que no sigui una de les altres alemanyes (Mercedes, BMW), trobes una diferència abismal. Temes com el soroll dins l'interior o la seguretat, penso que estan a un altre nivell. Algun cop he provat altres cotxes d'altres marques i em semblen tartanes.\nEns queda clar que encara ara sou un enamorat de la marca Volkswagen, en teniu algun de Volkswagen clàssic?\nVaig tenir un Escarabat de l'any 1973 i també tinc una furgoneta Volkswagen T-3 de color taronja que vaig restaurar de dalt a baix.\nEns podeu parlar de l'escarabat? De ben segur que per un mecànic que ha treballat part de la seva vida a la Volkswagen, restaurar un escarabat segur que va ser un projecte especial.\nDe l'Escarabat (somriu) en tinc un molt bon record. Era matrícula de Tenerife, el vaig comprar amb el motor trencat, era d'un client del taller. Vaig comprar moltes peces al senyor Baltasar Nadal del desguàs de la Jonquera. El vaig comprar molt barat, vaig arreglar el motor, i després de fer-lo servir uns anys el vaig tornar a vendre per quatre-centes mil pessetes. Amb aquests diners ens en vàrem anar la meva dona i jo una setmana de vacances. Vàrem gaudir d'un bon hotel i vam recórrer tota l'illa de Tenerife amb un cotxe de lloguer, gràcies a l'escarabat de Tenerife.\nLa furgoneta Volkswagen encara la teniu? Quin ús en feu?\nUs ho explico. La faig servir per trastejar, anar a buscar o portar les motos que restauro. Feia tres anys que estava fora a tocar la carretera de Cabanelles, s'estava podrint i jo pensava que, si la pogués comprar, la podria restaurar, finalment ho vaig poder fer i la vaig arreglar. Tinc uns veïns que tenen una caravana, i vaig pensar que potser aquesta història també em podria agradar. La vaig restaurar, hi vaig posar de tot, un avancé amb un llit, un vàter químic, etcètera. Vàrem anar la dona i jo un cap de setmana 'por ahí', i no ens va agradar. Varen ser les vacances més cares de la meva vida.\nHeu parlat de la restauració de cotxes, però es veu que amb les motos gaudiu molt.\nJa de jove vaig tenir molt clar que el dia que em jubilés voldria dedicar-me a restaurar motos. Principalment, la moto petita fins a 150 centímetres cúbics, per diverses raons: són més manejables perquè pesen menys, el factor econòmic, són més accessibles i, per últim, són menys complicades de reparar.\nParlem de la Montesa del pare.\nAquesta és una història molt maca, amb final feliç. Quan vaig començar a fer d'encarregat, l'any 1995, vaig veure que tindria més feina i més responsabilitat, i menys temps per mi. En aquell moment tenia tantes motos per restaurar, que vaig decidir treure-me-les de sobre. Vaig trucar un conegut que n'estava interessat i li vaig fer una oferta. Li venia les motos però se les havia d'endur totes. Bones i dolentes. Hi va estar d'acord. Quan marxava li vaig dir: «Mira, com que me les has comprat totes, ara jo te'n regalaré una altra». Li vaig regalar una Montesa Brio 81, que estava molt malament, havia estat del meu pare.\nQuin ús en feia ell?\nCom us he dit som de Cabanelles. El meu pare la va comprar de segona mà a un senyor de Barcelona, per 10.500 pessetes. El pare va ser, quaranta anys, alguatzil del poble, però de jove va treballar a Figueres en una serradora, Can Macau, a la plaça del Gra. Ell baixava a treballar a Figueres cada dia amb la seva Montesa. Anys més tard, quan va poder, es va comprar un Citroën 2CV per no mullar-se. Penseu que abans plovia i nevava més que no pas ara.\nLa família de Cal Ros amb Martí Ayats sobre la Montesa Brio.\nEl pare us va recriminar que l'haguéssiu venuda?\nUn bon dia –parlem de l'any 2018–, el pare, a qui li agrada guardar-ho tot, em ve amb una carpeta amb tots els papers de la moto, factures, instruccions, i m'etziba: «Veus, si no te l'haguessis venut, ara la podries arreglar». Li vaig contestar que tenia raó i el que em va dir em va quedar clavat. Vaig estar rumiant i vaig pensar: «Per què no truques a aquell senyor que em va comprar les meves motos?». Li vaig explicar el cas, i em va dir: «Vine, les tinc totes». Vint-i-tres anys més tard, li'n vaig comprar algunes i ell, de forma molt noble, em va regalar la Montesa que havia estat del meu pare.\nEns heu dit que estava molt malament aquesta Montesa.\nSí, la veritat, el comprador no les havia tocades. La Montesa estava feta malbé, jo en vaig ser el culpable. Quan era adolescent i el pare ja no la feia servir, la vaig transformar per fer-la de cros, ja us podeu imaginar... Sense que el pare ho sabés la vaig anar restaurant. En vaig comprar una altra per poder tenir peces i de dues fer-ne una. El dia 21 de desembre del 2019, el pare feia 88 anys. Li vaig regalar la seva Montesa completament restaurada. Va ser molt emotiu, ens vàrem abraçar i posar a plorar tots dos al costat de la moto.\nRetroMoto Barcelona homenatja el campió de trial Toni Gorgot, de Darnius.


L’Ajuntament no admet a tràmit la proposta de consulta sobre Cal Negre en no ser conforme a la llei — Ajuntament d'Alpicat\nSou a: Inici / Notícies / L’Ajuntament no admet a tràmit la proposta de consulta sobre Cal Negre en no ser conforme a la llei\nL’Ajuntament no admet a tràmit la proposta de consulta sobre Cal Negre en no ser conforme a la llei\nEs tracta d’una actuació inclosa en pressupostos ja aprovats, motiu pel qual no pot ser objecte d’una consulta.\nL'Ajuntament d'Alpicat no ha admès a tràmit la proposta presentada per una comissió promotora d'una consulta popular sobre el destí de l’edifici de Cal Negre per no ser conforme a la Llei 10/2014 de Consultes populars no referendàries de Catalunya, segons la qual no poden ser objecte de consulta actuacions incloses en pressupostos ja aprovats, com és el cas del projecte de Cal Negre.\nLa iniciativa va ser presentada per sis persones el passat mes de novembre i pretenia que l'Ajuntament autoritzés la recollida de signatures per promoure una futura consulta sobre el destí de l'edifici Cal Negre, on l'Ajuntament preveu instal·lar-hi les futures dependències municipals.\nCal recordar, en aquest sentit, que l'Ajuntament ja va rebutjar per majoria absoluta una moció sobre la idoneïtat de dur a terme una consulta sobre el futur de l'edifici Cal Negre presentada pels grups de l’oposició en un ple extraordinari el mes de setembre. A més, al ple de novembre passat va ser aprovat per majoria absoluta el projecte per encabir les dependències municipals a Cal Negre i, després de presentar-se 21 al·legacions, el projecte va ser aprovat definitivament el passat 27 de gener en rebre els informes favorables dels tècnics competents. Així doncs, es tracta d’una actuació inclosa en pressupostos ja aprovats, motiu pel qual la consulta no seria conforme a la llei.\nL’alcalde Joan Gilart ha reiterat, per tot plegat, que “és un projecte necessari, pressupostat i aprovat per majoria absoluta dels membres del ple municipal” i que “per tant està legitimat per tirar-se endavant”. Sobre la proposta de consulta, Gilart ha manifestat que “és una iniciativa que es promou per sis persones la gran majoria d’elles vinculades a ERC i CUP després del fracàs dels grups de l'oposició de paralitzar un projecte de govern que vol millorar una de les infraestructures més deficients que tenim actualment”.


Maritza Paz: «Vaig treballar 6 hores en les ungles de Rosalía per als Grammy»\nNathy Peluso i Antonella Messi també han posat les seves mans en les d'aquesta 'nail artist' peruana\nDissabte, 08/06/2019 | Actualitzada 09/06/2019 - 20:02\nLes delirants ungles que Rosalía va aletejar als Grammy eren obra de Maritza Paz (Chiclayo, Perú, 1993). La seva és la història d’una obsessió infantil que va cristal·litzar fa vuit anys (té salons Dvine Nails a Cerdanyola i Barcelona). Després de més de 5.000 parells de mans, s’ha convertit en la ‘nail artist’ cobejada per la tribu de les influents.\n–Tuneig seriós, el de les ungles de Rosalía, ¿oi?\n–Vaig treballar sis hores en les que va portar als Grammy.\n–Uns 150 euros.\n–¿Com va arribar ella a posar les mans en les seves?\n–Després d’un any que obrís el local de Cerdanyola, em va contactar ella. “Estic començant com a cantant, ¿t’interessa que fem una col·laboració? –em va dir–. Em fas les ungles i jo les trec a Instagram”. Vaig veure que tenia 19.000 seguidors [avui en té més de tres milions], em van semblar molts i vaig acceptar. A les primeres que li vaig fer els vaig posar purpurina difuminada a la punta.\n–A ella li agradaven molt ‘nude’, però es va anar atrevint.\n–Vam riure molt. M’explica coses de la seva vida i em pregunta sobre la meva, perquè recorda molt les coses. Em va fer escoltar ‘Malamente’ a través del ‘bluetooth’ del local abans que sortís. Vaig veure el vídeo de ‘Con altura’. Sempre li vaig dir que arribaria molt lluny. La col·laboració va seguir. Li vaig fer les vermelles amb una Cleòpatra dins, i les últimes van ser per a aquest Primavera Sound.\nMaritza Paz, a Dvine Nails del carrer de Vallhonrat, a Barcelona. / danny caminal\n–¿Com s’arriba a ser una artista de referència?\n–De petita ja em tornaven boja les ungles. En el casament d’una tia, al Perú, els hi vaig pintar a totes les convidades. Vaig venir amb els meus pares i germà a Barcelona quan no havia complert els 15 i vaig deixar l’ESO a tercer per fer ungles.\n–Un dia vaig anar a un lloc de Cerdanyola a fer-me unes acríliques que em van costar 50 euros. A les 24 hores em van caure totes les de la mà dreta i em vaig dir: “He d’aconseguir que no caiguin”. Vaig fer un curs d’acrílic, encara que vaig anar experimentant sola. Em vaig comprar un maleta i vaig treballar en gairebé tots els centres d’estètica de Cerdanyola. I mentre el meu nòvio es quedava jugant a la Play fins a les quatre de la matinada, jo no parava de veure vídeos a Youtube. Vaig devorar tots els de la mexicana Laura Vargas, d’Organic, de qui vaig ho aprendre absolutament tot.\n–Això es diu passió.\n–Vaig començar a fer domicilis, cinc clientes al dia, dues hores per cada una. Va funcionar el boca-orella de clientes que les mostraven al mercat de Cerdanyola. Amb els estalvis, i 500 euros que em va deixar el cosí del meu nòvio, vaig muntar fa quatre anys el primer saló Dvine Nails.\n–¿Rosalía va ser la primera clienta famosa?\n–La primera va ser Paula González, la guanyadora de ‘Gran hermano 15’. Fa quatre anys jo també venia roba. Un dia li vaig dir a una fotògrafa que li cedia roba per a una sessió a canvi de publicar-la a Instagram. Ella en tenia una amb la Paula i em vaig oferir a maquillar-la. Vaig anar a una casa supermaca i, a l’acabar, la fotògrafa em va dir si podia portar la Paula a casa. “Aquesta és la meva”, vaig pensar. Al cotxe, li vaig ensenyar fotos del que feia i li vaig dir que feia domicilis. Als dos dies em va trucar. Des d’aleshores, no he parat.\nUngles amb sentit religiós. / dvine nails\n–¿Així de fàcil?\n–L’Instagram obre finestres d’oportunitat. La Paula va publicar la meva pàgina i van arribar peticions d’altres concursants de ‘Gran hermano’, després Karol G i Nathy Peluso, que també ens va contactar a través de l’Insta i ens va demanar col·laboració. He fet moltes ballarines i dones de jugadors del Barça.\n–¡Com! ¿La senyora Messi també?\n–A casa seva, a Castelldefels. Vaig començar amb Raquel [Mauri], la dona de Rakitic a través d’Instagram, i vaig seguir amb Aine [de Sousa], la de Coutinho; Romarey [Ventura], la de Jordi Alba; Sofia [Balbi], la de Suárez, i al final, Antonella. He deixat d’anar-hi perquè elles només poden entre setmana i jo, els caps de setmana.\n–[riu] Encara no.\n–¿Què és el més ‘heavy’ que li han demanat mai?\n–Incrustar fulles de marihuana de veritat. M’encanta suspendre coses a l’acrílic. Sempre investigo què ficar-hi. L’altre dia vaig trossejar un vestit sexi que no em cabia i vaig ficar-hi el brodat.\n–Escolti, ¿com es fa per anar al lavabo?\n–¡Es pot fer de tot! És qüestió d’acostumar-s’hi.\n–Vostè, amiga, les porta curtes.\n–Ai, jo me les mossego. I com que porto ‘braquets’, me les espatllo encara més.\nTemes: Rosalía Antonella Roccuzzo\nCoronavirus: El Congrés aprova l'última pròrroga de l'estat d'alarma | Últimes notícies en DIRECTE


Consells per a la cria d'adolescent (Adiantum) Falgueres a la llar\nLes falgueres són herbes delicades amb frondes molt petites i una aparença enceses. Aquestes són considerades falgueres resistents, en lloc de falgueres tropicals, però no deixen que la descripció us enganyi: aquestes poden ser plantes difícils de mantenir saludables a l'interior i són bastant particulars sobre les seves condicions de creixement.\nSobre aquesta planta\nLa falzia es forma part del gènere Adiantum que inclou més de 200 varietats de falgueres que creixen al voltant del món.\nEl nom del gènere es deriva de la paraula grega "adiantos", que significa "no posat", i és una descripció apta ja que les fulles de la falguera no repelen l'aigua. Aquesta planta té delicats segments de fulles en forma de vent que solen agrupar-se en tiges negres. Es coneix que les falgueres creixen en llocs on altres plantes no solen trobar-se naturalment a les parets de la roca i entre les fissures de roques on la humitat de la filtració d'aigua els manté vives.\nCondicions ideals de creixement interior\nAquestes plantes requereixen un entorn específic per desenvolupar-se en interiors. Les falgueres de Maidenhair necessiten configuracions ombrívoles. No els exposeu a cap llum directa del sol i eviteu especialment la llum brillant. Aquesta planta requereix aire càlid humit. Es morirà o s'esquerda amb aire sec i calent. Per aconseguir les condicions de reg adequades, nebla la planta amb aigua tèbia un parell de vegades al dia. Això mantindrà la humitat a les fulles. A més, mantingueu humit el sòl, però no s'emporta.\nUn humidificador o safata de grava pot mantenir unes condicions òptimes de creixement interior. Molts productors tenen èxit mantenint aquestes plantes en un racó ombrívol o sota un banc de plantes en solàrium o sunrooms.\nAtès que les falgueres majestuoses prosperen en la humitat, es recomana plantar-lo en una olla amb forats de drenatge.\nIdealment, mantingui la falguera en una olla de plàstic amb forats i després posi l'olla de plàstic en una olla exterior més atractiva. Això us permetrà comprovar fàcilment els nivells d'humitat a l'olla de plàstic. Els forats de drenatge haurien d'evitar que el sòl s'engegui. Aquestes plantes es mantenen millor per sobre de 70 F. No les exposeu a esborranys en fred ni a temperatures inferiors a 60 F. Si trieu fertilitzar la falguera, feu-ho amb un fertilitzant líquid feble dues vegades per setmana, només durant la temporada de creixement i no a l'hivern mesos.\nRepostatge de Falgueres de Maidenhair\nAquestes plantes es poden repotenciar anualment o bianualment, depenent de la grandària de l'envàs i la seva taxa de creixement. No els importa que estigui una mica amuntegat. Repartiu-los quan les arrels omplin l'olla. Per repot amb èxit, utilitzeu un ganivet o pala per dividir les arrels. Manteniu un mínim de dues a tres fulles sanes dins de cada divisió. Planta cada secció a la seva pròpia olla i assegureu-vos de regar-les bé. No fertilitzeu les falgueres repel·lides immediatament, ja que això pot cremar les arrels.\nSolució de problemes de la falzia del maidenhair\nLes falgueres de Maidenhair són plantes una mica finoses per mantenir-se a l'interior. Si les fulles de falguera s'estan acorralant, els consells de les fulles estan secs o les fulles cauen freqüentment, aquests indicis poden indicar que l'aire està massa sec i la planta necessita més humitat i humitat.\nSi les fulles verdes s'estan convertint en marró, això podria indicar que la planta s'està regant amb aigua dura o que rebés massa llum solar directa. Es recomana que les fulles seques o groguenques es tallin suaument. La guarnició regular ajudarà a la falguera a fer un fullatge més dens.\nCom es cultiva Agapanthus - Creixent lliris africans a l'interior\nTolmiea menziesii-Creixent la planta Piggy-back\nFicus elastica-Planta de goma creixent Ficus Interior\nCreixent cactus de bola\nConquerir el desordre en el teu pati: desfer-se d'aquestes coses ara\nEscolliu Compost amb atenció quan topeu la gespa\n9 varietats suculentes més populars\n2017 Desafiant les àrees de Feng Shui a casa o a l'oficina\nCom desfer-se de Garden Slugs\nCom pintar un mur Ombre en 5 senzills passos\nCreixent i cuidant en miniatura de Cyclamen\nFeu el vostre propi difusor d'habitació\nCom rentar i calçar els mitjons de llana\nIdees per a sopar: grec modern


Llarga vida a les festes de Gràcia | Actualidad | EL PAÍS Catalunya\nLlarga vida a les festes de Gràcia\nDimarts farà 200 anys de la primera celebració, que va ser de caràcter religiós i que ha superat tot tipus d’etapes i problemes\nBarcelona 9 AGO 2017 - 21:41\tCEST\nUn gran dimoni es va aixecar a la portalada del carrer Ramon y Cajal el 1935.\nLa Guerra del Francès. Aquest és l’insospitat origen de les festes de Gràcia, que enguany celebren el bicentenari. El convent dels franciscans que hi havia entre la Gran Via i el carrer d’Aragó va quedar arrasat. El 1813, l’orde va decidir construir el nou convent ben lluny de la muralla de la ciutat, als terrenys on avui perviu l’església de Santa María i Jesús. Mentre es construïa, el 1817, el propietari de la masia de Can Trilla —encara se’n conserva una part— els va cedir la capella i va ser aquell any quan els franciscans van celebrar, per primera vegada, la festa del 15 d’agost, la de l’Assumpció. D’aquell dia farà 200 anys dimarts que ve.\nDos segles en què s’ha aconseguit mantenir una celebració popular que, això sí, ha tingut els seus alts i baixos, en paral·lel al transcurs de la història i el creixement del que ha estat la Vila i de Barcelona. Festes de la Gràcia independent —ho ha estat en dos períodes, entre el 1821 i el 1823 i des del 1850 fins al 1897— i del districte barceloní, que només s’han suspès en comptades ocasions. La primera, l’any 1854 i el següent, pel brot de còlera que va afectar Barcelona; el 1896 van ser boicotejades pels veïns arran de la voluntat del llavors alcalde de la Gràcia independent, Francesc Derch, que les va imposar. “La raó era lògica, perquè molts graciencs eren a la Guerra de Cuba”, explica Josep Maria Contel, historiador i expert en tot el que té a veure amb Gràcia. El 1909, els fets de la Setmana Tràgica van impedir la festa, i l’últim parèntesi va ser el que va imposar la Guerra Civil.\nLa primera notícia d’un carrer guarnit va ser l’agost del 1862, al carrer Ample, ara Verdi\nDesprés d’uns inicis molt vinculats a la celebració religiosa i amb una ornamentació purament floral, la primera notícia d’un carrer guarnit és del 15 d’agost del 1862: “Va ser al carrer Ample o dels Monges —actual Verdi—, que es va començar a urbanitzar en aquella època”, apunta Contel. La nota parlava de jocs, decorats i música al carrer. Tres dels elements que, amb totes les seves variants, són els que han definit les festes al llarg dels seus dos segles d’història.\nL’altre element que ha marcat les celebracions ha estat el desenvolupament urbanístic del barri. A mesura que es parcel·lava i naixien carrers i places, la celebració s’estenia. Això va passar amb la desamortització de Mendizábal, que va donar pas a la compra d’una gran extensió, i això va generar, entre d’altres, l’aparició de la plaça de la Vila, al voltant del 1835. “A finals d’aquella dècada els diaris ja anunciaven les festes de Gràcia, temps en què el barri va rebre molta gent”, explica Contel. Els primers envelats se situen més o menys al voltant del 1840, època en què es guarnien també algunes places i cases amb molta senzillesa. Del 1850, el primer any de la Gràcia independent, Contel ha localitzat un ban que instava els veïns a guarnir portals i balcons “per crear sensació de festa”. Va ser en aquella època quan es va urbanitzar la plaça del Diamant i el seu entorn. Aquesta parcel·lació va suposar més residents per al barri i, en conseqüència, més persones que s’apuntaven a decorar l’entorn. Les referències a les festes de Gràcia eren constants als diaris de l’època, especialment al Diari de Barcelona. Curiosament, és en una nota d’aquest diari del 1872 que es fa referència a la “massificació” i al fet que la gent “assalta els tramvies per arribar a la festa”.\nL’envelat que es va instal·lar a la Via Augusta al voltant de 1930, després de la cobertura de les vies dels FGC.\nLa proliferació d'artesans i oficis —guixaires, fusters, ferrers— entre els veïns, a més dels preparatius de l’exposició del 1888, va marcar el canvi d’una decoració bàsicament floral a una altra de més complexa, amb elements sòlids. “El 1892, el carrer de la Lleialtat —ara Fraternitat— va arribar a utilitzar peces autèntiques de les guerres carlines”, apunta Contel. Mentre que els carrers eren un lloc de reunió, els envelats tenien una altra funció: eren el lloc on es podien lluir les agrupacions de ball. Els veïns, com documenta una pel·lícula de les festes del 1935 que s’ha pogut veure en els actes de la celebració del bicentenari, veien els espectacles i després es convertia en espai de ball popular. Els primers envelats es remunten a mitjan segle XIX, a la cruïlla del passeig de Gràcia amb la Diagonal, a més de la plaça de la Constitució —ara plaça de la Vila— i la plaça de la Revolució.\nL’aparició del Seat 600 i les vacances a l’agost van posar en perill la continuïtat de la tradició\nGràcia va recuperar les festes el 1939, mesos després de la fi de la Guerra Civil, amb una insòlita imatge del balcó de l’Ajuntament amb els braços alçats. Van ser uns anys complicats, amb només quatre carrers guarnits i en els quals es van produir incidents i visites a la comissaria. N’hi va haver, per exemple, el 1946 amb un guarnit al carrer de la Llibertat amb una gàbia que tancava un colom amb el títol La llibertat engabiada. O prop del 1950, quan el carrer de Sant Joaquim va posar el nom de Trastos viejos, pocos y lejos a la decoració feta amb camises blaves i boines vermelles.\nUn decorat amb un gran buda al carrer de Santa Eugènia va guanyar el primer premi en 1935\nPerò, curiosament, el que va estar a punt d’extingir la festa va ser la popularització del Seat 600. La possibilitat d’agafar el cotxe i anar a la platja en un pont com el del 15 d’agost va reduir dràsticament la predisposició a organitzar les festes. Aquella dècada i la següent no van ser de les millors per als festers, fins als vuitanta, quan l’esperit es va tornar a encendre entre els graciencs.\n“Gràcia va estar de moda, ho va deixar d'estar, i ara torna a estar-ho i aquesta evolució és la que ha marcat les últimes dècades de les festes. Es parla de massificació, però és la mateixa que està patint la ciutat’, comenta Carla Carbonell, presidenta de la Fundació de la Festa Major. Malgrat tots els canvis, l’essència de la festa segueix sent la mateixa: “Els valors i la manera de treballar són els mateixos, veïns que es posen d’acord en un projecte i surten al carrer a transformar el que és un espai urbà durant tot l’any per fer que sigui un espai humà”.\nLlarga vida a les festes de Gràcia.\nGeneracions de festers i altres nous de trinca\nAquest any es guarniran durant les festes 22 carrers del barri. Una feina que s’aprecia una setmana, però en la qual treballen tot l’any. A la tardor es defineix el projecte, es comença a fer el primer esbós. Després cal recollir el material —actualment solen ser elements reciclats—, tot i que el gruix de la feina és a partir de la primavera. Hi ha famílies que generació rere generació han estat festers. “Especialment les de carrers amb més tradició, com Verdi, Fraternitat, Progrés o Llibertat”, explica Carla Carbonell, que, a més de presidenta de la Fundació, és festera del carrer Joan Blanques, de baix de tot. En d’altres, en canvi, els que s’animen a treballar són nous de trinca. Està convençuda que el secret per mantenir una festa tan singular és la unió intergeneracional dels veïns: “És molt important que hi hagi gent de totes les edats, des dels més grans —que tenen més temps, per exemple, per tallar mil ampolles de plàstic— fins a la canalla, perquè d’ells depèn el futur”. Tothom ha d’aprendre a fer servir materials per construir els guarnits des de zero: “No tenim aquells artesans que feien meravelles amb la fusta, així que cal espavilar-se”.\nEl bicentenari de les festes de Gràcia recupera els guarnits al carrer Gran


El CE Mataró busca la quarta victòria seguida al camp del Júpiter\nL'equip femení rep el Sant Quirze i el juvenil el Girona B\nDivendres, 04 Octubre 2019 20:25\nEl CE Mataró, que ha marcat en tots els partits, també vol celebrar gols al camp del Júpiter\nEl cap de setmana es presenta molt interessant per als tres equips principals del CE Mataró.\nL'equip masculí de 1a Catalana juga el diumenge a les 12 hores al camp del Júpiter a La Verneda. L'equip barceloní és tot un històric del futbol català i els enfrontaments entre els dos equips han estat molt nombrosos al llarg de la història, 13 dels quals van produir-se a la 3a Divisió. L'últim va ser la temporada 1997-98 i la victòria va ser per a l'equip groc-i-negre per 0 a 1. Eren els temps de Miguel Álvarez a la banqueta i el gol el va marcar Monti.\nAra l'equip de Raul Monroy, imbatut i situat en tercer lloc i sense res a perdre, va a buscar la quarta victòria seguida davant un equip que ha perdut els dos partits al seu camp (contra L'Escala i Palamós) i es pot posar nerviós si les coses no li comencen bé. De tota manera no serà fàcil perquè deuen haver-se carregat de moral amb la victòria per 0-2 al camp de La Jonquera.\nL'equip femení rep el Sant Quirze\nPer la seva part l'equip femení, també a 1a Catalana, vol retrobar-se amb el triomf després de la mínima derrota al camp del Martinenc (1-0). Rep el Sant Quirze un equip que esà en quart lloc amb 4 punts, amb una victòria i un empat en els dos partits jugats.\nEl partit es jugarà al Municipal del Centenari el diumenge a les 17 hores.\nEl juvenil rep el Girona B\nPartit també molt interessant per al juvenil A, que rep el Girona B en partit de la Lliga Nacional el dissabte a les 18 hores. Els dos equips estan igualats en el quart lloc amb 8 punts.


27 Juny, 2018 27 Juny, 2018 obealimentària 2 comentaris\n2 pensaments sobre “Cinc minuts amb en Miquel Galvarriato: Segarra-Garrigues, situació actual i futur.”\n15 gener, 2020 a les 23:34\nEn els temps que transcorren es necessari donar el valor que es mereix l’ aigua i fer un ús adequat optimitzant al màxim aquest recurs tan necessari per a la vida. Estem en un moment de canvi important en la societat i cal crear consciència davant d’ un canvi climàtic que es mol evident. Hem d’ estar en alerta continua i asegurar amb la mallor efectivitat i eficiència aquest recurs cada dia més escàs del qual depèn la societat, la fauna i el medi ambient. Sense aigua no som res, ni disposaríem de res. Cal crear coneixement i avançar en tots els aspectes per a fer que es valori i utilitçi com cal aquest recurs tan preciat que ens done tot i mes. L’ aigua és vida!!!


IB3 | ESTRENA COPRODUCCIÓ: Cabrera la Mediterrània ancestral\nCabrera la Mediterrània ancestral\nIB3 Televisió estrena dissabte a la nit aquest documental que ens farà viatjar a un vertader paradís amb imatges mai vistes de l’illa de Cabrera\nDissabte vespre la televisió pública de les Illes Balears estrenarà la coproducció d’IB3 Cabrera: la Mediterrània Ancestral. Una producció dirigida per Toni Escandell i produïda per Paleàrtica Films i que té el suport de l’Institut d’Indústries Culturals de les Illes Balears, de la Mallorca Film Commission, del Ministeri per a la Transformació Ecològica, la Conselleria de Medi Ambient i Territori i l’Ajuntament de Palma.\nLa televisió pública de les Illes Balears estrenarà aquest documental el pròxim dissabte, a les 22 hores, amb un objectiu primordial: portar-nos al paradís de Cabrera. Coneixerem com és la vida d’una fauna que es va resistir d’abandonar la seva llar i que avui dia té una biodiversitat de peixos, aus, rèptils i mamífers marins, que són difícils d’observar fora d’aquest arxipèlag. Algunes d’elles endèmiques de Balears.\nCabrera és un arxipèlag del sud de Mallorca format per l’illa principal de Cabrera Gran, l’illa dels Conills i una quinzena d’illots més petits. Situada a 4,82 milles del cap Salines. Té una superfície de 1.836 ha, de les quals 1.569, pertanyen a Cabrera. És l’arxipèlag més ben conservat de tota la mediterrània. Deshabitada la major part de la seva història, ha mantingut fins a l’actualitat la major part dels valors naturals. Declarat Parc Nacional Marítim Terrestre el 29 d’abril de 1991, el primer de l’estat en aquells moments. Des d’aleshores s’han dut a terme actuacions per recuperar tant els hàbitats terrestres com marins, retirant de tota la fauna al·lòctona, ramat domèstic i qualsevol activitat humana potencialment lesiva per a la seva conservació. És la llar de moltes espècies úniques d’animals i plantes i acull poblacions molt importants de les dues espècies d’aus endèmiques de les Balears: el virot petit i el busqueret coallarg. Gràcies als esforços per limitar-hi la pesca i declarar zones de reserva on no es pot executar cap activitat extractiva, la biodiversitat marina ha experimentat una explosió de vida i es troben invertebrats, peixos, rèptils i mamífers marins molt difícils d’observar fora d’aquestes illes. Però Cabrera no ho posa fàcil als seus habitants i constantment els sotmet a reptes que han de superar per sobreviure. La sequera, la forta insolació, els vents constants i les galernes han fet dels animals i les plantes de l’arxipèlag uns autèntics atletes.\nEl documental ens portarà al paradís de l’illa de Cabrera que el passat 30 d’abril va celebrar els 30 anys com a primer parc nacional d’Espanya. Les gravacions han durat un any i es van haver d’aturar per causa de la pandèmia. Les primeres imatges aèries es varen enregistrar abans de la pandèmia, però fins al mes de maig del 2020, no es varen poder reprendre.\nA més, dia 15 de maig, tot seguit, s’emetrà el capítol de Félix Rodríguez de la Fuente, El hombre y la tierra, Cabrera paraíso insular. Recordem que Rodríguez de la Fuente va ser impulsor principal de la protecció de Cabrera. Els espectadors podran gaudir de les imatges d’aquest paradís abans de ser declarat parc nacional.


Direccio | Escola Bressol Municipal Els Ninots | Pàgina 2\nAvui la Cristina i la Pilar ens expliquen el conte de Sant jordi.\nAquesta entrada s'ha publicat en Inici el Abril 23, 2020 per Direccio.\nDurant aquests dies, alguns dels nens i nenes de l’escola bressol han fet o estan a punt de fer anys. Com que de moment no ho podem celebrar com ho faríem a l’escola, la Montse us ha preparat aquest vídeo.\nMoltes felicitats de part de tot l’equip!!!\nBufem les espelmes???\nAquesta entrada s'ha publicat en Inici el Abril 22, 2020 per Direccio.\nTeniu ganes de ballar?\nAvui la Juani ens ensenya la dansa del Patatuf. Preparats? Som-hi!\nAquesta entrada s'ha publicat en Inici el Abril 20, 2020 per Direccio.\nProposta de joc amb farina\nAvui us presentem una proposta d’experimentació com les que fem habitualment a l’escola. Segur que a casa també us ho passeu molt bé!\nAquesta entrada s'ha publicat en Inici el Abril 17, 2020 per Direccio.\nQuina cançó ens cantarà avui la Pilar?\nAquesta entrada s'ha publicat en Inici el Abril 15, 2020 per Direccio.\nAvui divendres 3 d’abril, a les 18h, podeu gaudir de la retransmissió en streaming del concert “10 anys amb El Pot Petit”.\nAquesta entrada s'ha publicat en Inici el Abril 3, 2020 per Direccio.\nAvui la Montse ens explica que la Pepa, de la classe de les Tortugues, també passa un dies a casa.\nAquesta entrada s'ha publicat en Inici el Abril 1, 2020 per Direccio.\nCom mantenir els hàbits de son\nUs adjuntem l’enllaç d’un vídeo, publicat per la Societat Espanyola del Son (SES), en què diferents professionals de l’àmbit sanitari ofereixen consells i recomanacions per mitigar els efectes del confinament en el son dels més petits.\nAquesta entrada s'ha publicat en Inici el Març 31, 2020 per Direccio.


• Atesa aquesta intenssíssima dialèctica centre/perifèria que tant influeix sobre les relacions socials, econòmiques i culturals que caracteritzen el nostre esdevenidor, la nostra ciutat vol constituir-se en referent en tots els àmbits que li escaiguin.\n• En aquesta pàgina hi trobareu tots aquells elements que configuren espais de centralitat per a les Borges. Així, hi podreu identificar informació sobre el nostre passat i el nostre present, però no us costarà besllumar-hi el nostre futur en tant que projecte col·lectiu.\n• Les referències al patrimoni monumental, als trets històrics i a la cultura de l’oli volen evidenciar que la nostra ambició com a ciutat és a llarg termini. I aquest llarg termini recolza en el passat per tal d’impulsar-nos amb energia i confiança envers l’avenir.\n• Sabem que sense una potent centralitat en la vessant de l’economia, les comunicacions o la cultura, estem condemnats a ser subalterns i a moure’ns al so d’altres interessos. Per tant, hem apostat fort per tal de poder gaudir dels nostres propis centres de decisió i dels nostres referents. En aquesta pàgina s’hi expressa com volem fer-ho i amb què comptem. Si en voleu ser partícips, encara que sigui ocasionalment, sereu benvinguts.