Cada ponència va estar acompanyada de la degustació d’un plat elaborat amb productes i tècniques típics de cada període cronològic. Els plats van ser preparats per estudiants de la Fundació Alícia sota la supervisió del cuiner Jaume Biarnés.\nLa ponència dedicada al Paleolític va ser presentada per Francesc Burjachs i la degustació va consistir en una “amanida matxucada del Bages”. La cuina al Neolític va ser presentada per Ferran Antolín i vam poder degustar un plat de “bolets ofegats amb castanya, serpoll i menta d'aigua”. Silvia Albizuri es va centrar a l’Edat del Bronze i els cuiners van preparar “Ordi bullit amb panses, mató i mel”. Lluis Garcia, president de l’ACBA, ens va parlar del que es menjaria a l’època Ibèrica i vam poder tastar “pèsol negre sec amb sang de porc i cansalada”. De l’època de Roma es va ocupar Josep Maria Solias i de la cuina van treure “Libum amb epityrum”.\nLa inauguració i la cloenda de la jornada van anar a càrrec del director de la Fundació Alícia, Antoni Massanés, el Responsable del Servei d'Arqueologia i Paleontologia de la Direcció general del Patrimoni cultural, Ramon Ten i el President de l’ACBA, Lluis Garcia..\nenviat el 10/11/2014


Condicions de privacitat – Pire Mapu Cottage | Web Oficial | Hostals i pensions a Puerto Natales\nAquesta Política de privacitat s'aplica a www.piremapucottage.com, que és propietat i està operat per Pire Mapu Cottage. Aquesta Política de privacitat descriu com recopilem i fem servir la informació que deixes al nostre web (www.piremapucottage.com), com ara les teves dades personals. A més, descriu les opcions que tens pel que fa a l'ús que fem de les teves dades personals i com pots accedir-hi i actualitzar-les.\nSi vols que es deixin de processar les teves dades d'acord amb el que s'estipula als propòsits C-F i no trobes cap opció per donar-te de baixa directament (com per exemple, a la configuració del teu compte), posa't en contacte amb piremapucottage@hotmail.com .\nConfiem en tu per assegurar que les teves dades personals estan completes, són precises i estan actualitzades. Si hi ha cap imprecisió o canvi en les teves dades personals, cal que ens n'informis immediatament a piremapucottage@hotmail.com . Gestionarem la teva petició d'acord amb la llei vigent.\nSi tens cap pregunta o queixa sobre com processem les teves dades personals o vols exercir els drets que es descriuen en aquest avís, pots posar-te en contacte amb nosaltres a: piremapucottage@hotmail.com . També pots posar-te en contacte amb l'autoritat de protecció de dades local.


Nou anys a Vistaprint... però ja no a Barcelona - El Racó de Xavi\n“Tots som molt ignorants. El que ocorre és que no tots ignorem les mateixes coses.”\nPublicat el 7 de maig de 2021, 13:01 per xavi 10 minut(s) de lectura 1 comentari a Nou anys a Vistaprint… però ja no a Barcelona\nPareix que fóra l’altre dia quan vaig dir que me’n venia cap a Barcelona, a treballar a Vistaprint, i just avui fa tres mesos nou anys que vaig començar a treballar a 500 km de Benissa, el meu poble.\nTres anys després, i comence igual que fa tres, fa sis i fa quasi nou anys. Però en este cas sí que han canviat moltíssimes coses.\nCanvis a la feina\nEsta vegada començaré pels canvis a la feina. A més dels que ja vaig contar fa quasi dos anys, amb la nova organització i tot això, també hi ha hagut canvis pel que fa a les persones.\nDels més importants ha sigut la gent que ha deixat l’equip. Fa tres anys vaig dir que ja no formava part de l’equip anomenat Havana Club, i que Vincenzo havia marxat, però en els últims anys Heriberto i Vadym també han marxat de l’empresa. Però no només: tots els que van formar part, durant anys, del leadership team de Barcelona (Patrick, Brian, Pierre…) ja no estan a Vistaprint (la foto del leadership team la vam fer el 5 de març de l’any passat, pocs dies abans del confinament, quasi com un “Vistaprint viejas glorias”). Tres dies després, Vadym va tornar un cap de setmana d’Ucraïna i també ens vam veure.\nVistaprint BCN Leadership Team històric\nRetrobada parcial d’Havana Club\nPerò, sense dubte, la marxa que més em va afectar va ser la de Frank. Va ser dilluns de moros de 2018 quan vaig rebre una trucada per telèfon, precisament mentre els Califes havíem anat a veure a les Zairenyes, filà capitana (quan Belén va ser l’ambaixadora). Jo ja sabia que anava a anar-se’n, Alejandro ja m’ho havia dit, però crec que en el fons esperava que a última hora es quedara.\nFrank va ser la primera persona de Vistaprint amb qui vaig parlar: em va entrevistar per telèfon, i em va fer l’exercici de programació quan vaig arribar a l’empresa. Jo anava “mudat”, amb camisa, i ell va arribar a una dessuadora carabassa amb caputxa, i uns pantalons amples amb moltes butxaques… En eixe moment vaig saber que volia treballar amb ell. Durant els anys, Frank es va convertir en un mentor, i el millor manager que he tingut mai. Ell ja ho sap, però realment espere poder treballar alguna vegada amb ell.\nEl meu paper a l’empresa\nPerò els canvis han continuat. Després de la reorganització de fa un parell d’anys, he anat agafant més responsabilitat a l’equip. Mig any després, vaig deixar de ser el “squad lead” de l’equip de Barcelona, i vam partir l’equip en tres. En eixe moment, vaig passar a “controlar” els tres equips, i a ajudar també alguns equips dels Estats Units. Només començar la reorganització, Eugenia va començar a treballar al meu equip, i un any després, deixava el meu equip per a la migració de la nova plataforma als nous països, com a project manager. Era la tercera vegada que treballàvem junts, i totes les vegades m’ho he passat molt bé i he aprés moltíssim.\nEugenia, Dan, Rod i jo a Boston\nSopar a Boston amb Dee i Tim\nMerch Tech BCN 🤟\nFa vora un any, i més de tots els canvis que ha implicat la Covid per al treball en remot, vaig passar a fer de “Domain Lead” del tribe, liderant tota la part tècnica (amb 7 equips distribuïts per tot el món), i prenent decisions cada vegada més importants, dins del meu equip, i de tota l’empresa.\nScrum of Scrums a (l’antiga) oficina de Barcelona\nFa poques setmanes, Dee (la meua cap, ja vaig parlar d’ella), em va dir que se n’anava. I tocava decidir: agafe el relleu? O renuncie (i veig què passa)? Va ser una decisió difícil. Mai m’havia passat pel cap ser Tribe Lead. Es tracta d’una posició amb molta responsabilitat: passaria a gestionar completament tot l’equip, d’unes 45 persones, però no només tècnicament, sinó en tots els aspectes. Des de contractació i la gestió de la gent, el pressupost, l’estratègia tècnica… És com si fóra el CEO d’una (mini)empresa de 45 persones, que té un pressupost, i ha d’esprémer-lo per desenvolupar productes que siguen útils per a altres “empreses” (equips tècnics o de negoci) i que, per tant, continue tenint finançament. Ahir ho vam comunicar a tot el meu equip, i en les pròximes setmanes aniré definint més com serà el meu dia a dia a partir d’ara. Estic acollonat!\nLa vida a la ciutat… i al poble\nMolts canvis hem tingut en els últims tres anys, pel que fa a “la vida a la ciutat”.\nFa poc menys de dos anys vam començar a pensar a moure’ns del “nostre” pis al Born. Després de més de set anys, el pis començava a quedar-se menut. Cada vegada havíem anat acumulant més coses, i el que havia començat com a un pis per a una persona, era ja per a dos i un gos (que, a més, es creu que el sofà és seu).\nLa façana del nostre antic pis\nLa porta del nostre antic pis\nMercat al carrer!\nÉs per això que vam començar a mirar, sense pressa, algun pis que ens agradara. Fins que un dia vam trobar un pis del qual ens vam enamorar. Estava al barri de la Sagrera, just al costat dels pares de Sílvia, en una zona que jo ja coneixia una miqueta i m’agradava molt. La propietària, Ana, no volia gossos inicialment… però al final la vam convéncer, i quinze dies abans de la boda, estàvem de mudança amb l’ajuda de la meua germana. I quina bona decisió!\nBurret en el seu estat natural\nPassejant per Sant Andreu\nEl nostre passeig diari\nUn entorn més tranquil, molt més familiar, amb un pis molt més gran i una cuina en condicions… que va fer possible que passarem el confinament més dur sense massa problemes: tant Noelia com jo teníem la nostra habitació per a treballar, una terrasseta on desdejunar o dinar els dies que feia bon temps, un menjador gran amb un bon sofà nou, espai per a la Lidlmix,… però bé, moltes de les coses que vaig aprendre a fer en eixa cuina ja les vaig mostrar per Nadal.\nPerò també, com vaig contar fa unes setmanes, això s’acabava. La pandèmia ho ha canviat tot, per a bé i per a mal. I en este cas, ens “ha permés” deixar Barcelona i tornar a la nostra Benissa.\nNo estic segur d’haver assimilat totalment les implicacions de la nova feina: moure’m d’un rol principalment tècnic a un principalment de gestió no serà gens fàcil. Encara és molt aviat, i supose que en els pròxims mesos ho aniré aclarint.\nTampoc què significa encara haver deixat Barcelona, segurament pel fet que la pandèmia no ha acabat, i encara no fem “vida normal“. Però la veritat és que hem deixat moltes coses allí que trobaré a faltar.\nEn primer lloc, sense dubte, la gent. Tant la de la feina com també els companys de la segona millor banda del món. La veritat és que ja se’m fan les dents llargues quan veig que, algun dia, els companys de feina comencen a veure’s per dinar, o que hi ha assaig de la Valenciana…\nEn segon lloc, la gastronomia. A Barcelona he aprés el que era la cuina (i la cervesa) internacional. Restaurants japonesos, mexicans, tailandesos, vietnamites, argentins, armenis, sirians… I molts, simplement, especials. I el fet de poder tastar cada setmana menjar d’un lloc diferent (fins i tot, durant la pandèmia) és una cosa que trobaré a faltar, i molt.\nVos deixe un tastet d’estos últims anys!\nUn comentari a «Nou anys a Vistaprint… però ja no a Barcelona»\n10 de maig de 2021 a les 18:35\nMolt feliç de la teua trajectòria professional i encantada de la tornada a casa. ❤❤


L'economia catalana avança un 2% interanual el segon trimestre del 2019\nquery_builder 31 juliol 2019 10:47\nEl PIB creix un 0,6% en termes intertrimestrals, una dècima més que el trimestre anterior\nLa construcció i els serveis presenten un creixement significatiu, alhora que la caiguda del VAB del sector industrial continua frenant-se i s’allunya del descens de finals del 2018\nL’ocupació continua augmentant i els indicadors salarials es recuperen progressivament\nSegons l’estimació d’avanç que elaboren conjuntament l’Idescat i el Departament de la Vicepresidència i d’Economia i Hisenda, el segon trimestre del 2019 el creixement del PIB català ha estat d’un 2 %, una mica més alt que el del quart trimestre del 2018 (d’un 1,8 %) i el del primer trimestre del 2019 (1,9 %). Així, el creixement de l’economia catalana s’estabilitza al voltant del 2 %, després de la desacceleració del 2018. Aquesta evolució s’emmarca en un context caracteritzat per la incertesa i l’afebliment del comerç mundial, que afecta especialment les economies de la zona euro.\nEn termes intertrimestrals, el creixement de l’economia catalana el segon trimestre del 2019 se situa en un 0,6 %, també una dècima més que en el trimestre anterior.\nCreixement significatiu del sector de serveis i la construcció\nEl sector de serveis -el més rellevant a l’economia catalana en termes del seu pes específic- modera lleugerament el seu avanç, que segueix sent notable (2,5 % interanual), el segon trimestre del 2019. Les activitats professionals, científiques i tècniques, així com les activitats de transport i emmagatzematge, són les branques amb un comportament més dinàmic. Els indicadors turístics mantenen resultats positius, tant per l’afluència de turisme estranger, que va augmentar un 2,6 % interanual fins al maig, com, sobretot, pel creixement de la seva despesa (d’un 5,6 %).\nLa construcció mostra un creixement robust, d’un 4,9 % interanual, per sobre de la resta de grans sectors. L’afiliació segueix mostrant el creixement relatiu més alt en aquest sector (d’un 4,2 % interanual el segon trimestre) però més lent que el ritme registrat durant el 2018 i el primer trimestre del 2019 (quan avançava per sobre del 5 %).\nEl sector agrari i pesquer es manté en nivells pràcticament iguals que els de l’any anterior.\nEs frena la caiguda de la indústria en la primera meitat de l’any\nL’activitat de la indústria en la primera meitat del 2019 frena el ritme de caiguda que va registrar el darrer trimestre del 2018, amb una disminució del 0,6 % interanual el segon trimestre del 2019. Cal tenir present que la producció industrial també presenta una evolució negativa a bona part dels països de la zona euro, com ara Alemanya o Itàlia. La indústria és el sector més exposat als mercats internacionals, i per tant és el sector més sensible a la moderació en el creixement de la zona euro, l’escalada del proteccionisme comercial i les incerteses geopolítiques. A més, convé afegir algunes problemàtiques sectorials, com la del sector de l’automòbil, amb els requeriments derivats de l’adaptació a la nova normativa europea d’emissions de vehicles.\nLa taxa d’atur cau lleument i se situa en l’11,2 %, en un context de recuperació progressiva dels indicadors salarials\nEn els darrers mesos l’ocupació a Catalunya, tot i que registra un increment significatiu, ha alentit lleugerament el seu avanç, d’acord amb el ritme més moderat que segueix l’activitat econòmica en els darrers trimestres. L’ocupació segons l’EPA ha crescut un 2,1 % interanual el segon trimestre, una mica per sota de l’afiliació (2,4 %). Aquest creixement més baix de l’ocupació i el fort dinamisme de la població activa (que ha augmentat un 1,8%) provoquen que la reducció de la població en atur sigui molt lleu (-0,2 % interanual). D’aquesta manera, la taxa d’atur disminueix el segon trimestre fins a l’11,2 %.\nUna altra nota destacada del mercat de treball és la recuperació progressiva dels indicadors salarials. Segons l’enquesta trimestral del cost laboral, els costos laborals per treballador i mes del primer trimestre del 2019 van avançar amb intensitat, amb un augment del 2,9 % interanual. Aquest increment és destacat en el sector de serveis i s’estén a gairebé a totes les branques d’activitat d’aquest sector, a diferència de la dinàmica mostrada al llarg del 2018.\nEl document sencer de la darrera Nota de Conjuntura Econòmica es pot consultar en aquest enllaç:\nNota de Conjuntura 106\nPDF | 33


Parlar per convèncer. La importància (o la manca) de la retòrica clàssica en l’actualitat | culturalment\n4 gener, 2015 7 Juliol, 2015 / Víctor Vila Padró\nPer reflexionar sobre els orígens de l’art de parlar en públic ens hem de remuntar -sí, una vegada més-, a l’època clàssica. És cert que a l’antiga Mesopotàmia i a l’Antic Egipte ja existia interès per l’art de parlar bé en públic -creien que la retòrica era un equilibri entre l’eloqüència i el silenci prudent-, però no és fins a l’Antiga Grècia que neix la retòrica tal com l’entenem avui dia. L’any 450a.C. Córax de Siracusa va elaborar el primer tractat amb consells sobre com parlar davant d’un tribunal i convèncer. Així van néixer dos dels tres grans gèneres de la retòrica: el judicial (genus iudiciale) i el deliberatiu (genus deliberativum). Poc després s’hi afegiria el tercer, l’elogi funerari (genus demonstrativum), que consisteix en alabar virtuts d’un difunt -més tard s’aplicaria també per alabar la figura dels vius-.\nPintura que ilustra la Retórica, una de las siete artes independientes, de Pieter Isaacsz\nEls sofistes també van donar molta importància a l’ús de l’argumentació. Creien que no hi havia cap veritat absoluta, i que amb la paraula es podia convèncer de gairebé tot. Aquesta postura, però, va ser molt criticada per Plató, qui creia que els sofistes no estaven interessats en la veritat, sinó en la manera de convèncer –i a vegades enganyar- a l’auditori. En canvi, ell defensava el mètode del seu mestre, Sòcrates: mitjançant la dialèctica, un mètode de pregunta-resposta que conduïa a unes conclusions certes, es podia arribar a conèixer la veritat.\nVeiem com la retòrica comença a ser molt important a l’Antiga Grècia, sobretot a partir que Aristòtil publiqués “Arte Retórica”, la primera obra de la Història considerada com a tractat teòric sobre retòrica -les obres anteriors només donaven consells al respecte-. Per Aristòtil la retòrica és el mètode d’observar tots els camins possibles per a la persuasió, i per això va fer una explicació lògica sobre tots els elements que hi intervenen. Cal destacar les tres eines principals de persuasió per a tot discurs: la credibilitat de l’orador–ethos-, les emocions i psicologia dels oients –pathos-, i els patrons de raonament d’allò que s’argumenta –logos-.\n“Demostenes ejercitandose para el uso de la retórica”, de Jean Jules-Antonie Lecomte du Nouy\nEn l’època romana la retòrica va passar a ser un dels aspectes més importants de la vida pública, i en aquest context va viure el que està considerat com l’orador més important de tots els temps: Marc Tuli Ciceró. Polític romà contrari a la dictadura de Cèsar, va dedicar gran part de la seva obra a l’estudi de la retòrica. A més, se’l reconeix per el seu estil depurat a l’hora d’escriure. Tant és així que va servir com a model de prosa als impulsors del Renaixement.\nComposició dels texts\nL’estudi dels elements d’un discurs van ser profundament estudiats pels filòsofs clàssics, i són molt importants en l’actualitat. Les diferents parts d’un discurs, així com els tipus d’arguments i de recursos utilitzats per convèncer a l’espectador són la base que fan servir polítics o empresaris avui en dia. I per això són importants de conèixer.\nSegons la retòrica clàssica el text està composat per cinc parts -les tres primeres fan referència a l’aspecte lingüístic i les dues últimes a l’aspecte oral-:\nInventio: consisteix en establir els continguts que es volen incloure en l’exposició.\nDispositio: estructurar els elements de la inventio, donant importància a les parts del discurs i a l’ordre d’aparició.\nElocutio: és el que coneixem actualment com a estil, és a dir, la manera adequada d’expressar les idees.\nMemoria: tracta diferents recursos de memorització del discurs\nActio: tracta específicament sobre la pronunciació del discurs, amb aspectes tan importants com la modulació de la veu o la comunicació no verbal.\nPel que fa a la Dipositio s’acostuma a utilitzar l’estructura tripartida:\nExordium: té la funció de donar el punt de partida al discurs i captar l’atenció dels oients. La proposició –explicació breu i clara del tema que es tractarà- i la divisió –enumeració de les parts del discurs- són dos dels recursos més utilitzats.\nNarratio: busca exposar tots els arguments que portaran a defensar la tesi final. L’argumentació consisteix en donar més pes als arguments que confirmen la teva postura i contraargumentar o obviar aquells que la contradiuen.\nPeroratio: és la part en la que es guanya el favor de l’oient mitjançant diferents recursos –compassió, indignació, motius ètics, etc.-. També resumeix els punts forts prèviament desenvolupats per facilitar el record a l’oient.\nI pel que fa als arguments, es poden classificar de la següent manera:\nArguments relacionats amb l’ethos: són aquells relacionats amb l’actitud de l’orador, que s’ha de mostrar fiable, sincer i simpàtic.\nArguments relacionats amb el pathos: són aquells que busquen un canvi en l’estat d’ànim de l’espectador: ira, calma, odi, por, amistat, etc.\nArguments relacionats amb el logos: són aquells arguments lligats al tema que es tracta.\nLa retòrica clàssica en la Història\nSón tants els grans discursos que s’han fet al llarg de la Història que es fa complicat destacar-ne un. Però es fa imprescindible parlar d’un que va tenir lloc a l’Antiga Roma. Juli Cèsar va ser assassinat l’any 44 aC. arrel de la conspiració entre els senadors Brutus, Bucilià i Gai Cassi per acabar amb la dictadura i iniciar l’etapa republicana. Marc Antoni, amic i mà dreta de Cèsar, va ser beneficiat com a nou membre de la República. Tot i així, no s’hi va conformar, i va utilitzar les seves dots com a orador per alçar el poble contra els assassins de Cèsar.\n“Mort de Cèsar”, de Jean-León Gérome (1867)\nShakespeare es va inspirar en aquests fets per escriure la seva obra “La tragèdia de Juli Cèsar” (1599). La trama gira al voltant de la lluita psicològica del conflicte entre honor, patriotisme i amistat. Aquesta obra s’entén com un reflex de l’ansietat de l’Anglaterra del segle XVI provocada pels temors i la incertesa de la successió de la Reina Isabel I, que encara no havia anomenat cap successor a la corona a la seva avançada edat. Aquesta situació podia desembocar en una guerra civil, situació similar a la que havia portat l’assassinat de Juli Cèsar.\nL’any 1953 Hollywood va estrenar “Julio Cesar”, pel·lícula dirigida per Joseph L. Mankiewicz i inspirada en l’obra de Shakespeare. Concretament, destaca l’escenificació del discurs de Marc Antoni –magníficament interpretat per Marlon Brando-. La grandesa d’aquest discurs recau en el canvi d’opinió radical que Marc Antoni aconsegueix en l’auditori. Brutus abandona l’escena amb el públic a la butxaca, ja que gràcies a que va assassinar a Cèsar va posar fi a la dictadura i donava inici a una etapa d’esperança per als ciutadans romans. Així doncs, Marc Antoni comença a parlar amb el públic en contra seu i del difunt Cèsar. Però gràcies a un discurs magistral aconsegueix convèncer-los de la grandiositat de Cèsar i de la traïció que han comés els assassins. Mitjançant recursos de persuasió clàssics –captació de l’atenció, guanyar l’aprovació del públic, argumentacions sentimentals, canvis d’entonació i modulació de la veu, etc-, Marc Antoni executa un dels discursos que fa canviar la història de Roma. (Podeu veure el video en el següent enllaç –la intervenció de Marc Antoni és a partir del minut 5-).\nFent un salt en el temps ens situem en el discurs que es va viure a Gettysburg (Pensilvania) el 19 de novembre de 1863, quatre mesos i mig després de la batalla de Gettysburg, considerada com el punt d’inflexió de la Guerra Civil d’Estats Units. Aquell dia hi ha va haver dos discursos: el principal era el del gran orador Edward Everett, diplomàtic i acadèmic de l’època, que va pronunciar un discurs de 13.609 paraules en més de dues hores. El segon discurs, programat com a secundari, era el del president Abraham Lincoln, que va fer un discurs de menys de 300 paraules, onze oracions i entre dos i tres minuts. La brevetat i capacitat de síntesi de Lincoln van permetre que aquest discurs es convertís en un dels més importants de l’era moderna.\n“Ara fa vuitanta-set anys, els nostres pares feren néixer en aquest continent una nova nació concebuda en Llibertat i consagrada al principi que tots els homes són creats iguals.\nAra ens trobem en una gran guerra civil, comprovant si aquesta nació, o qualsevol altra així concebuda i consagrada, pot romandre en el temps. Estem reunits en un gran camp de batalla d’aquesta guerra. Hem vingut per consagrar una part d’aquest camp com a últim lloc de repòs d’aquells que donaren la seva vida perquè aquesta nació pogués sobreviure. És completament just i apropiat que ho fem.\nPerò, en un sentit més ampli, no podem dedicar, no podem consagrar, no podem santificar aquesta terra. Els homes valents, vius i morts, que lluitaren aquí l’han consagrada molt més enllà del que les nostres pobres facultats podran afegir o detreure. El món no tindrà gran noticia ni recordarà per llarg temps el que aquí diem, però mai no podrà oblidar el que ells aquí hi van fer. Som més aviat nosaltres, els vius, els qui ara ens hem de consagrar a la tasca inconclusa que els que aquí lluitaren feren avançar tan noblement. Som més aviat nosaltres els qui ara ens hem de consagrar a la gran tasca que encara ens queda per concloure: que d’aquests difunts que honorem, en prenguem una devoció incrementada per la causa a la qual oferiren fins a l’última mesura de devoció possible; que aquí resolguem solemnement que aquests morts no han donat la seva vida en va. Que aquesta nació, amb l’ajuda de Déu, viurà un nou renaixement de la llibertat- i que el govern del poble, pel poble i per al poble, mai no desapareixerà de la Terra.”\nHi ha molts elements en aquest discurs que el fan tan important. Segurament els dos temes principals són la reunificació del poble –sense anomenar cap vegada la paraula “unió”, però pronunciant fins a cinc cops la paraula “nació”-, i transmetre la idea que cal continuar la tasca per la que lluitaven els soldats caiguts. D’altra banda, cal destacar que Lincoln no va fer cap referència a la Constitució dels Estats Units aprovada l’any 1789 i que, implícitament, reconeixia l’esclavitud.\nL’historiador James McPherson assenyala els paral·lelismes del discurs de Lincoln amb l’oració fúnebre de Pericles durant la Guerra del Peloponesi. Pericles comença alabant la figura dels avantpassats, així com Lincoln comença fent al·lusió a la Declaració d’Independència dels Estats Units:\n“Vull començar pels ancestres: és just i acurat que els fem l’honor de la primera menció en una ocasió com aquesta”\nPericles també fa referència a la democràcia, així com Lincoln acaba el seu discurs amb la frase de “el govern del poble, pel poble i per al poble”:\n“Si mirem les lleis, aquestes aporten justícia equitativa a totes les diferències privades”\nI, lògicament, honorifica el sacrifici dels caiguts en batalla:\n“Elegint morir lluitant en comptes de viure sotmesos, no sols fugiren del deshonor, també s’enfrontaren cara a cara amb el perill”\nI anima als vius a continuar amb la lluita:\n“Vosaltres, els supervivents, heu d’adquirir la inamovible determinació de lluitar al camp de batalla”\n(“Història de la Guerra del Peloponés”, Tucídides).\nSense continuar amb la llista interminable de grans oradors, només falta ressaltar la poca capacitat comunicativa dels polítics actuals. En els darrers anys a l’Estat espanyol hem vist desfilar presidents i ministres sense cap tipus de qualitat oradora, fet que no deixa de sorprendre.\nLa imatge que projecta un país, tan a nivell nacional com internacional, depèn en gran part de les capacitats comunicatives dels seus representants, i en aquest sentit estem en un clar desavantatge. Aquest, sens dubte, és un dels motius del desencant i la desvinculació que el poble sent respecte els seus governants –si més no, a Espanya-, i que es tradueix amb unes xifres de participació ridícules a les eleccions. Potser convindria, un cop més, fer un cop d’ull enrere i deixar-nos il·luminar pel llegat dels retòrics clàssics.\nCultura Clàssica, Filosofia, Miscelanea\nCultura Popular, Història, Retòrica\n← L’assaig final abans de l’Holocaust


La fiscalia vol querellar-se ara contra Torra per delictes d'odi\nBarcelona. Dijous, 17 de maig de 2018. 08:56\nActualitzat Dijous, 17 de maig de 2018. 16:19\nNova ofensiva judicial contra qualsevol moviment dels dirigents sobiranistes, ara contra la investidura de Quim Torra, que, tot i haver-se disculpat en diverses ocasions pels seus tuits despectius cap als "espanyols", ni s'han acceptat per part d'alguns sectors de la societat i, el que és més, s'estan utilitzant com a amenaça per provar d'evitar qualsevol pas cap a l'independentisme que pugui realitzar el nou cap del Govern.\nLa fiscalia especial davant delictes d'odi i discriminació (que depèn de la fiscalia general de l'Estat), però també la fiscalia del Tribunal Superior de Justícia de Catalunya (TSJC) vol querellar-se ara contra el president investit per delictes d'odi arran dels articles que han anat sortint a la llum suposadament escrits per ell fa uns anys, segons publica El País, que destaca que el que vol el ministeri públic és obrir diligències a Torra per racisme i xenofòbia.\nEl diari citat acaba quasi aplaudint el que podria passar si finalment la fiscalia considera que els escrits del president investit contenen matèria delictiva per incitació a l'odi i a la violència, "podria complicar judicialment a mitjà termini el mandat titella del nou mandatari català", al mateix temps que subratlla que "aquest tipus de delictes comporten penes de presó i inhabilitació".\nCom ja és habitual, la fiscalia continua seguint els passos del partit d'extrema dreta Vox, que ahir es va querellar contra Torra per encobriment, odi i conspiració per la rebel·lió basant-se en les "manifestacions i intencions reconegudes pel querellat" i per la seva participació directa en el referèndum de l'1-O i en què demanaven la inhabilitació de Torra.\nEn alguns dels tuits publicats, s'hi podia llegir frases de l'estil: "Vergonya és una paraula que els espanyols han eliminat del seu vocabulari", "Escoltar parlar Albert Rivera de moralitat és com escoltar els espanyols parlar de democràcia", "Els espanyols només saben espoliar" o "Evidentment, vivim ocupats pels espanyols des del 1714".\nMalgrat que el compte de Twitter està eliminat des de fa anys, i que, altra vegada, Torra s'ha disculpat en diverses ocasions, busquen la manera d'acabar amb el Govern Torra sigui com sigui. Mentrestant, altres poden demanar que es bombardegi Barcelona, titllar el president investit de "puteta" i "psicòpata" o comparar un moviment pacífic amb terrorisme, però, això sí, sense cap tipus de conseqüència.\nCAS 1-O La carta en què Torra anuncia a Zoido que visitarà els presos aquest divendres Estefania Molina


Els contractes de comissió i la figura del comissionista mercantil | Grup Carles\nInici Bloc Actualitat legislativa Els contractes de comissió…\nEls contractes de comissió i la figura del comissionista mercantil\nEl contracte de comissió mercantil està previst per a regular operacions esporàdiques, no habituals, en les quals el comitent encarrega al comissionista la realització d’activitats puntuals a canvi d’una comissió. La principal diferència entre agent i comissionista és que l’activitat del primer és estable i la del segon no.\nPot ser que com a empresari o comerciant s’hagi vist necessitat en alguna ocasió d’envoltar-se o de comptar amb altres persones que l’auxiliïn en el desenvolupament de la seva activitat econòmica. En aquest àmbit, revesteix particular interès la problemàtica relativa als supòsits de col·laboració destinats a facilitar la promoció o la conclusió de contractes per compte d’un altre empresari. Són de destacar, entre aquests col·laboradors, figures clàssiques com els comissionistes, els agents i els corredors o mediadors.\nQuan una empresa vol augmentar les seves vendes és freqüent que contacti amb una altra perquè vengui els seus productes a canvi d’una comissió. Doncs bé, encara que no se signi cap contracte per escrit, en aquest cas pot existir un contracte d’agència o un de comissió; i segons es tracti de l’un o l’altre, les parts tindran drets i obligacions molt diferents.\nContracte de comissió\nEl contracte de comissió mercantil és un típic contracte de col·laboració entre dos comerciants, o entre un comerciant i una altra persona, pel qual una de les parts (comissionista) s’obliga a realitzar, per encàrrec i compte de l’altra (comitent) una o diverses operacions mercantils a canvi d’una comissió pactada prèviament.\nLa seva regulació general ve establerta en els articles 244 a 280 del Codi de comerç. En el no previst en el contracte o en la legislació mercantil, s’aplicaran les normes generals del mandat civil recollides en els articles 1709 a 1739 del Codi civil.\nTambé cal tenir en compte segons la matèria de què es tracti, l’eventual normativa especial existent per a banca, assegurances, mercat de valors i d’altres.\nCom a principals característiques del contracte de comissió podem assenyalar les següents:\nEl contracte de comissió és consensual i no necessita estar escrit per a ser vàlid. S’entén que el comissionista ha acceptat tàcitament la comissió si executa alguna gestió en l’acompliment de l’encàrrec que li va fer el comitent.\nEl contracte ha de ser executat amb bona fe i les obligacions i drets principals són els següents (excepte pacte en contrari):\nPagar la comissió.\nPagar les despeses.\nDret a revocar la comissió en qualsevol moment, quedant obligat només per les gestions practicades abans de comunicar la revocació.\nRespon dels danys i perjudicis que s’ocasionin per no executar el mandat.\nSi s’acorda aprovisionar fons, pot no iniciar l’encàrrec mentre no els hi ingressin.\nLes mercaderies en poder del comissionista estan especialment afectes al pagament de la comissió.\nRendir comptes econòmics.\nRespondre de la custòdia de les mercaderies que rebi.\nProhibició de procedir contra disposició expressa del comitent, desviar fons per a finalitats diferents, la demora en la cobrança o comprar a preus més onerosos que els de mercat.\nObligació de comunicar les notícies que afectin la negociació.\nProhibició de delegar excepte pacte en contrari.\nProhibició de fer de contrapartida en benefici propi del que el comitent vulgui comprar o vendre.\nProhibició de confusió de mercaderies de diferents amos.\nProhibició de vendre fiat o a terminis sense autorització del comitent.\nPot garantir el cobrament, si té una comissió anomenada de “garantia”.\nDiferències entre el contracte d’agència i el contracte de comissió\nA vegades es planteja la polèmica de si el contracte és de comissió mercantil o d’agència.\nUn comissionista realitza una o diverses operacions ocasionals en nom d’una altra empresa a canvi d’una comissió si la venda es materialitza.\nPer part seva, un agent comercial es dedica a buscar clients per a un tercer a canvi d’una remuneració (que generalment és una comissió per venda). I perquè existeixi una relació contractual d’agència, és necessari que aquesta labor de cerca de clients sigui continuada o estable en el temps.\nLa importància radica que en el segon cas s’aplica la Llei de contracte d’agència. Per a distingir-los, el criteri és la continuïtat: el contracte d’agència és continuat i té estabilitat en el temps. L’encàrrec puntual és contracte de comissió.\nPer tant, la principal diferència entre agent i comissionista és que l’activitat del primer és estable i la del segon no.\nAtenció. L’agent comercial està protegit per la llei, i en finalitzar la relació pot tenir dret a una indemnització per la clientela aportada i a una altra per danys i perjudicis. El comissionista, en canvi, no té dret a aquestes indemnitzacions.\nResumint, entre les diferències entre el contracte de comissió i agència, es poden destacar les següents:\na) Enfront de la comissió que és de tracte instantani i que respon a una relació ocasional o puntual dirigida a realitzar un negoci o operació mercantil concreta, l’agència té un caràcter durador, d’exclusivitat generalment en l’objecte de la seva activitat i en la determinació del territori, participant d’una estabilitat que obliga l’agent a promoure o contractar tants negocis com siguin possibles mentre duri l’encàrrec.\nb) D’altra banda, l’agent contracta o promou l’existència de relacions entre el seu comitent o mandant i els tercers en nom del principal. En la comissió, el comissionista pot exercir la seva labor representant directament o indirecta al comitent.\nc) La naturalesa de l’encàrrec també sol ser diferent. Així, mentre en la comissió l’encàrrec és concret i específic relatiu a un acte o operació de comerç, en l’agència és general referint-se a diversos actes o operacions.\nd) En l’agència les obligacions del principal consisteixen essencialment a pagar la retribució i facilitar a l’agent els mitjans necessaris per a exercir la seva activitat.\nQuan s’estableixi un pacte d’exclusiva a l’agent, normalment l’empresari es compromet a no designar altres agents en la mateixa zona o respecte d’un grup determinat de persones destinatàries. També es sol establir en el contracte d’agència el pacte de no competència per part de l’agent.\nEn la comissió, les obligacions del comitent solen ser pagar una provisió de la retribució pactada, reemborsar al comissionista les despeses justificades i assumir els efectes del contracte que hagués signat el comissionista amb tercers.\nEn la comissió, entre les fórmules més freqüents de fixar el preu o retribució pactada hi ha la de fixar un percentatge de l’import de l’operació, encara que hi ha altres fórmules. Normalment en els contractes es sol establir que aquest pagament s’efectuï una vegada complerta l’operació no naixent l’obligació si la gestió no es realitza.\nNormalment en la comissió no sol existir pacte d’exclusivitat.\ne) Extinció de contracte. En cas de mort del comissionista es rescindeix el contracte, però la mort o inhabilitació del comitent no el rescindeix, encara que poden revocar-lo els seus representants.\nEls treballadors tenen reconegut per llei el dret d'estar representats en l'empresa. D'aquesta forma, encara…\nLa recuperació del deute\nDur a terme una correcta gestió de cobraments és essencial per a totes les empreses.…\nEls autònoms poden deduir les despeses de subministraments del seu habitatge on exerceix l’activitat\nEls volem informar d'una bona notícia que beneficiarà a molt autònoms que treballen al seu…\nUn autònom pot ser gerent de la seva empresa i cobrar la jubilació?→\n←Mesures fiscals contingudes en el Projecte de Llei de Pressupostos Generals de l’Estat 2019


Programari educatiu - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nKTurtle, una aplicació del KDE Education Project, dissenyada per ensenyar a programar.\nS'anomena programari educatiu el que està destinat a l'ensenyament i l'aprenentatge autònom i que, a més, permet el desenvolupament de certes habilitats cognitives.\nAixí com existeixen diferències entre les filosofies pedagògiques, també es troba una àmplia gamma d'enfocaments per a la creació de programari educatiu, atenent als diferents tipus d'interacció que s'origina entre els actors dels processos d'ensenyament i aprenentatge: ensenyant, aprenent, coneixement, computadora. Existeixen principalment dues tendències: enfocament d'instrucció assistida per computadora (Computer Assisted Instruction), i l'enfocament de programari educatiu obert.\nUn mestre facilitador, ha de buscar desenvolupar en si mateix competències (coneixements, habilitats i actituds) que l'ajudin a obtenir bons resultats amb els nens, els adolescents i els pares amb els quals treballa. Un facilitador ha de ser capaç de:\nAprendre de manera permanent; el facilitador sap que l'aprenentatge és un assumpte de tota la vida i de tots els dies. Reflexiona sobre la seva pràctica, manté una base de coneixements i s'actualitza en mètodes d'ensenyament.\nAliar-se amb altres persones i organitzacions que puguin aportar-li a la seva tasca; el facilitador estableix aliances estratègiques per trobar mitjans i recursos que li permetin aconseguir els seus objectius. El facilitador no treballa sol.\n1 Enfocament de la Instrucció americana\n2 Programes i Sistemes Operatius\n3 Entorns virtuals d'aprenentatge\n3.1 Aula virtual\n3.2 Campus virtual\nEnfocament de la Instrucció americana[modifica]\nAquest enfocament pretén facilitar la tasca de l'educador, substituint-lo parcialment en la seva labor docent. El programari educacional resultant presenta generalment una seqüència (de vegades establerta amb tècniques d'intel·ligència artificial) de lliçons, o mòduls d'aprenentatge. També sol incloure mètodes d'avaluació automàtica, utilitzant preguntes tancades. Les crítiques més comunes contra aquest tipus de programari són:\nEls aprenents perden l'interès ràpidament i intenten endevinar la resposta a l'atzar.\nLa computadora és convertida en una simple màquina de memorització costosa.\nEl programari desvaloritza, als ulls de l'aprenent, el coneixement que desitja transmetre mitjançant la inclusió d'artificials premis visuals.\nExemples típics d'aquest tipus de programari són: Clic, GCompris, PLAT, Applets de Descartis.\nEn un ambient on s'usi programari educacional obert, no tots els aprenents aprendran la mateixa cosa, i per tant els mètodes d'avaluació tradicionals són poc adequats.\nLa direcció d'aquests ambients d'aprenentatge requereix major habilitat per part de l'educador. Ja que en aquest cas el seu paper no serà el d'ensenyar continguts sinó de fer notar les estratègies d'aprenentatge que l'estudiant troba valuoses (en abordar un projecte concret) i ajudar-li a transferir-les a altres contextos.\nExemples típics d'aquest tipus de programari són: Logo, Etoys, Scratch, GeoGebra, etc.\nNo s'han de confondre els conceptes d'obertura del codi amb el qual és escrit el programari (codi obert), amb el concepte d'obertura de l'enfocament educatiu amb el qual el programari és creat. Existeix programari educatiu tancat (tutorial, instruccional, estrictament pautat) que té el seu codi obert.\nProgrames i Sistemes Operatius[modifica]\nPer mitjà d'un programari educatiu s'accedeix des de programes orientats a l'aprenentatge fins a sistemes operatius complets destinats a l'educació, com per exemple les distribucions GNU/Linux orientades a l'ensenyament.\nUn entorn virtual d'aprenentatge és un programari amb accessos restringits, concebut i dissenyat perquè les persones que accedeixen a ell desenvolupin processos d'incorporació d'habilitats i sabers. Els EVA són llocs que generalment estan protegits per contrasenyes, que utilitzen els serveis de la web 2.0; que s'adapten a les necessitats dels usuaris segons el rol d'aquest (administrador, professor, tutor i estudiant), permetent la interacció entre professor i estudiant i presentant activitats que poden realitzar-se en un determinat curs; així com l'avaluació d'aquesta activitat.\nConsta d'una plataforma o programari dins de l'entorn virtual d'aprenentatge, a través de la qual l'ordinador permet dictar les activitats de classe, d'igual forma permet el desenvolupament de les tasques d'ensenyament i aprenentatge habituals. Com afirma Turoff (1995) una «classe virtual és un mètode d'ensenyament i aprenentatge inserit en un sistema de comunicació mitjançant l'ordinador». A través d'aquest entorn l'alumne pot accedir i desenvolupar una sèrie d'accions que són les pròpies d'un procés d'ensenyament presencial tals com conversar, llegir documents, realitzar exercicis, formular preguntes al docent, treballar en equip, etc. Tot això de forma simulada sense que ningú utilitzi una interacció física entre docents i alumnes.\nÉs un espai organitzatiu de la docència oferta per una universitat a través d'Internet. D'aquesta manera, es pot accedir a l'oferta de formació, habilitada mitjançant la utilització d'ordinadors.\n↑ Punished by Rewards Arxivat 2011-11-09 a Wayback Machine. (en inglés).\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Programari_educatiu&oldid=26781030»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 27 març 2021 a les 10:25.


Paranoies RiKanna: La chica en la orilla del mar, Inio Asano (manga)\nTítol: La chica en la orilla del mar.\nTítol original: Umibe no Onnanoko\nExtensió: 2 volums (20 capítols)\nAltres obres de l'autor/a: Solanin, Nijigahara Hollograph\nT'agradarà si: vols alguna cosa dramàtica, has llegit alguna cosa de l'autor i t'agrada la seva forma de narrar històries, vols una història realista, sobre fets quotidians però amb un toc especial.\nNi ho intentis si: t'agrada llegir històries on l'argument sigui el principal, no t'atreu llegir mangues que se centrin en el desenvolupament dels personatges, sentiments i on la manera de dir sigui igual o més important que el que està passant, no toleres les escenes sexuals explícites.\nLa Sato i l'Isobe són dos adolescents que per un cúmul de circumstàncies decidiran tenir una relació purament sexual. Aquesta espècie de teràpia no serà la millor solució per als seus problemes, i enmig d'un cúmul de sentiments i frustracions es barrejarà una petita platja i una estranya noia a la vora del mar.\nUs aviso, després d'haver llegit i ressenyat Nijigahara Hollograph, Solanin, i ara La chica a la orilla del mar, no us podeu refiar de les meves opinions sobre Asano: el més probable és que qualsevol ressenya sobre les seves obres acabi sent exageració típica de "fangirl ". D'acord, suposo que intentaré dir alguna cosa coherent en les meves opinions, però us puc assegurar que la manera d'explicar històries d'aquest autor m'ha captivat per complet, deixat amb ganes de més i gairebé amb ganes de suplicar a qualsevol editorial que, si pot, llicenciï més obres seves, JA. De debò que em dóna la sensació que l'Asano et pot explicar la vida d'una pedra i enamorar-te...\nLa història no és massa complexa, crec gairebé la sinopsi resumeix tota la premissa de la qual parteix i encara que hi ha alguna cosa per descobrir no és pel que destacaria aquesta obra o qualsevol de les que de moment he llegit de l'autor. El cas és que segueix les vivències d'aquests dos adolescents que no acaben de trobar el seu lloc al món i que es dediquen a satisfer les seves frustracions en la sexualitat.\nNi la Sato ni l'Isobe es senten bé amb la vida que porten, i sembla que en aquest acte sexual és quan més a prop de la plenitud es troben. Cap dels dos troben tot el que busquen en l'altre, però alhora sembla que no paren d'intentar-ho.\nDesprés aquesta l'estranya figura de la noia a la vora del mar. El cas que per a mi gairebé era una metàfora de tot el que separava els dos personatges, que per molt que intentessin estar junts d'alguna manera, per molt que semblés que tenien tot per ser feliços, era impossible que ho aconseguissin. Tant el trauma de l'Isobe tan relacionat amb aquest mar, com la gelosia i potser l'egoisme de la Sato els veiem en relació a aquesta noia estranya que apareix de tant en tant i tan significativament.\nÉs per aquesta falta de comunicació que el manga desprèn un aire de tragèdia inevitable i que encara que el final deixi un munt de coses a la imaginació del lector, necessitis arribar-hi com més aviat millor, per assegurar-te d'on van a parar aquests dos personatges. Potser no quedis content amb el final, però va completament d'acord amb l'ambientació de tot el manga.\nEl ritme en tot moment és calmat, però no obstant això en la meva primera lectura em consumia l'ansietat per saber a on arribaria tanta incomprensió per part dels dos. A més de tenir moments de gran tensió dramàtica. Recordo particularment una escena on l'Isobe escrivia cert email que ens dóna a conèixer un munt de coses sobre ell que ignoràvem.\nA més m'encanta la manera que té Asano d'explicar la història. Una cosa que destacaria d'aquest manga és la superposició d'escenes protagonitzades per ell i ella, i com es relaciona el que està fent un i l'altre al mateix temps.\nTambé el dibuix és digne de menció per tots els fons tan bonics i aquestes imatges del mar tan ben fetes. A més transmet un munt de sensacions i sentiments fent molt expressius els personatges.\nL'ambientació que envolta aquest manga amb aquest mar de fons sempre present, a través d'un ritme pausat com et va ficant de ple en aquesta espiral d'incomunicació i de sentiments és increïble i ha fet que segueixi encantada amb tot el que llegeixo de l'autor .\nEls personatges són reals i imperfectes. La Sato i l'Isobe són l'exemple que un personatge no té perquè ser perfecte i no només hem de veure els aspectes positius perquè et caigui bé. La mateixa Sato és molt egoista, i no obstant això la podem compadir. I l'Isobe tampoc dubta en ser cruel moltes vegades i tot i així l'arribem a conèixer tant que al final és un personatge d'aquests que et donen ganes d'abraçar per tot el que ha passat (torno a la meva amiga exageració).\nResumint, segueixo encantada amb qualsevol obra d'Asano que llegeixo i després de llegir aquest manga vaig entrar en crisi existencial i amb ganes de seguir llegint més coses seves. Si voleu una història calmada però plena de sentiments i amb alguns simbolismes aquesta és la vostra obra.\nEl millor: l'estil de l'autor, la manera que et fa sentir la història.\nEl pitjor: que no hi hagi més obres de l'autor llicenciades (d'acord, sí, estic exagerant, però no em ve res concret al cap)\nEtiquetas: inioasano, lachicaenlaorilladelmar, manga, opinió


Castelldefels. Ple Municipal 30 11 2017 (Dijous, 30 de novembre de 2017)\nLa sessió plenària es retransmet en directe per CastelldefelsTV.org i Ràdio Castelldefels 98.0 FM com a part de les mesures de transparència del Govern municipal\nEl Saló de Plens de l'Ajuntament de Castelldefels va acollir el passat 30 de novembre la sessió ordinària del Ple Municipal. Després de l'aprovació de l'esborrany de l'acta de la sessió ...\nCastelldefels. Ple Municipal 27 10 2017 (Dilluns, 30 d'octubre de 2017)\nEl Saló de Plens de l'Ajuntament de Castelldefels va acollir el passat 26 d'octubre la sessió ordinària del Ple Municipal. Després de l'aprovació de l'esborrany de l'acta de la sessió ...\nCastelldefels. Ple Municipal 05 10 2017 (Dimarts, 10 d'octubre de 2017)\nLa sessió plenària es retransmet íntegrament en directe per CastelldefelsTV.org i Ràdio Castelldefels 98.0 FM com a part de les mesures de transparència del Govern municipal\nEl Saló de Plens de l'Ajuntament de Castelldefels va acollir el passat 5 d'octubre la sessió ordinària del Ple Municipal. Després de l'aprovació de l'esborrany de l'acta de la sessió ...\nCastelldefels. Ple Municipal Extraordinari 28 09 2017 (Dijous, 28 de setembre de 2017)\nEl Saló de Plens de l'Ajuntament de Castelldefels ha acollit aquest 28 de setembre (16 h), una sessió extraordinària del Ple Municipal. Després de l'aprovació de l'esborrany de l'acta de la ...\nCastelldefels. Ple Municipal 20 07 2017 (Dimarts, 25 de juliol de 2017)\nEl Saló de Plens de l'Ajuntament de Castelldefels va acollir el passat 20 de juliol, la sessió ordinària del Ple Municipal. Després de l'aprovació de l'esborrany de l'acta de la sessió ...\nCastelldefels. Ple Municipal 29 06 2017 (Divendres, 30 de juny de 2017)\nLa sessió plenària es retransmet en directe per CastelldefelsTV.org i Ràdio Castelldefels 98.0 FM com a part de les mesures de transparència del govern municipal • El Ple es podrà seguir en directe a partir de les 19 h\nEl Saló de Plens de l'Ajuntament de Castelldefels va acollir el passat 29 de juny, la sessió ordinària del Ple Municipal. Després de l'aprovació de l'esborrany de l'acta de la sessió ...\nCastelldefels. Ple d'investidura de Maria Miranda com a nova alcaldessa (Dimarts, 13 de juny de 2017)\nVeure fotogaleria Aquest dissabte 10 de juny s'ha celebrat a l'Ajuntament de Castelldefels el ple d'elecció de l'alcaldessa de Castelldefels celebrat a causa de la renúncia de qui ha estat alcaldessa aquests darrers ...\nCastelldefels. Ple de renúncia de Candela López a l'alcaldia (Dilluns, 12 de juny de 2017)\nEl Saló de Plens de l'Ajuntament de Castelldefels va acolllir el passat 7 de juny una sessió extraordinària del Ple Municipal amb un únic punt a l'ordre del dia: Prendre coneixement de la renúncia ...


És una mica tard per posar la recepta de les Coques típiques de Sant Joan, però bé, encara queda Sant Pere o qualsevol altre dia, sempre hi ha un bon moment per menjar un dolç....no?\nAquesta és la primera vegada que faig una coca d'aquest tipus, pensava, en realitat, que era mes dificl, us animo a que les feu perquè és molt fàcil i el resultat és perfecte, i ja veureu quina olor ....\nPrimer prepararem la massa mare, barrejant els tres ingredients, la farina, el llevat i la llet,la tapem i la deixarem reposar tota la nit o unes 12 hores, a temperatura ambient, no ficar a la nevera.\nBarregeu la massa mare, amb la resta d'ingredients per fer la coca i ho pastem bé, la massa queda enganxosa.\nPosar un paper per al forn i col · locar la massa amb la forma de la coca, amb el gruix que vulguem, li posem la crema, la decorem amb els pinyons, les cireres o la fruita i la deixem reposar una hora, creix bastant.\nSi no li voleu posar crema la recepta és exacta, si voleu fer una recepta més "barata" doncs en lloc de pinyons hi posem ametlla filetejada, que també queda molt bé.\nJa veieu que és una recepta fàcil i amb ingredients que tenim a casa ... animeu-vos! Jo no sé a vosaltres però als meus fills els encanta veure com cuino ... i ho agraeixen molt.\nl’Amor que havia fet una coca de llardons i que li havia quedat molt bé, o sigui que m'he animat fer una com a prova.\nHa quedat molt bé, ja he pensat fer-la també per Sant Joan, les de Pastisseria són boníssimes!, Però aquest any les farem a casa.\n-100 de Grams llardons\nposem els pinyons amb una mica d'aigua, perquè així no se'ns cremen quan els fiquem al forn.\nTriturem els llardons.\nEstenem la massa de full,la partim en dues i posem els llardons ben repartits en un costat i empolvorem amb sucre,després poseu l'altre sobre.La estenem bé perquè els llardons quedin fusionats amb la pasta de full.\nPunxem la massa per sobre, la pintem amb ou batut, empolvorem amb sucre i posem els pinyons.\nAquesta coca de llardons és més fina que l'anterior. Simplement he estirat molt més la massa i l'he punxat abans de posar-la al forn


Els paradistes agraeixen la 1a Fira de Setembre després de molts mesos sota mínims - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nEls paradistes agraeixen la 1a Fira de Setembre després de molts mesos sota mínims\nDemanen coratge a les institucions per organitzar més esdeveniments\ngemma camps 19.09.2020 | 21:21\nAhir no va fer un dia ideal a Manresa per muntar una fira però a la trentena de paradistes que van participar en la 1a edició de la Fira de Setembre de Manresa se'ls veia satisfets. No va ser el dia ideal perquè va ploure de manera intermitent. No obstant això, estaven contents. Per a alguns suposava la primera sortida que feien d'ençà que va començar la pandèmia que ho va capgirar tot.\nLa 1a Fira de Setembre, organitzada per Fira Manresa en coordinació amb la UBIC, continuarà avui a la plaça de Crist Rei i al tram del passeig de Pere III entre la cafeteria Piper i la plaça d'Espanya. Hi ha tanques per delimitar l'espai, on es demana mantenir la distància de seguretat de dos metres, i a cada parada, un cartellet recomana mantenir «les mesures de seguretat i higiene de la covid».\nBernat Cebrià, de Terrassa, hi és amb la food-truck Woody, on ofereix una gran varietat de dònuts. Explicava que era la seva primera sortida a una fira d'ençà que va començar la crisi per la pandèmia. «Fa mig any, però nosaltres hem d'anar pagant els autònoms». Posava en relleu que la seguretat en una fira és exactament la mateixa que en un bar. En el seu cas, i en el de les altres parades de menjar, com una de coques que hi havia, tenien unes pantalles de plàstic per protegir els productes.\nEn la mateixa línia que el terrassenc es va expressar Montse Bargalló, del Priorat, i que té lligams amb Santpedor i Sallent. Deia que «estem creuant els dits perquè la pandèmia no avanci més» i es puguin celebrar més fires. Ella reclamava «als responsables de tirar endavant actes com aquest que tinguin coratge i que no els anul·lin», com ha passat amb la majoria. Assegurava que la feina «ha baixat moltíssim perquè totes les fires del cap de setmana s'han deixat de fer». Bargalló ven nines i altres articles, com fundes amb el nom personalizat. Com Cebrià remarcava que, tot i que baixi la feina, ells han de continuar pagant els autònoms i els impostos.\nSílvia Bartolini, de Florència i resident a Castellar del Vallès, ven marroquineria. Assegurava que la proporció de les fires ha baixat de 20 a 2. Un company firaire que també és a Manresa –ell ven tasses– li va dir que hi havia la Fira de Setembre i s'hi va apuntar. Insistia que «si es va amb compte, la fira es pot fer», i declarava que «aprecio molt que s'hagi fet aquesta».\nSegons els organitzadors, a la nova fira, on participen alguns paradistes que tenien previst ser a l'ExpoBages anul·lada per la covid, hi ha de tot: samarretes, Thermomix, barrets, bijuteria, pizzes, creps, pa, garapinyades, mandales, sabó natural de Marsella, formatges, olis, embotits...\nAvui, la Fira de Setembre conviurà amb la 7a Firastiu de la UBIC, que ocuparà el tram del Passeig després de la plaça d'Espanya fins a la plaça de l'Onze de Setembre amb 25 parades. També amb totes les mesures anticovid, s'hi podran trobar parades de roba, marroquineria, joieria i bijuteria, concessionaris d'ocasió i empreses de serveis.


Carles Mulet: d’octubre 2006\npublicat ahir per Levante de Castelló\nQuan hom perd l’oremus, i es creu un nou i infalible Neró, sense veure que té els peus de fang, actuar en injustícia, venjança i rancúnia li pot sembla la millor manera. I és que avui en dia l’urbanisme sembla estar per sobre de les amistats, del companyerisme i de la ideologia política. I si no, que li ho pregunten a Teresa Gual\nEn una modificació del Pla parcial del PAI Torre la Sal feta en el 2004, amb els vots del PP, i sense passar per cap comissió d’urbanisme, s’aprova incloure la vivenda de l’exregidora del PP, extinent d’alcalde, exdiputada provincial, i excandidata a l’alcaldia de Cabanes, Teresa Gual, dins del PAI per a ser enderrocada, sense cap justificació\nAquesta vivenda de quasi un segle d’antiguitat, es troba dins del poblat de Torre la Sal, però és la única no afectada per l’afecció del domini marítim de Costes ( és a dir, la única que hipotèticament no pot tirar el Ministeri). Cal recordar com mesos abans, quan s’aprova el PAI Torre la Sal, aquesta regidora, aleshores diputada provincial del PP, no vota a favor del PAI impulsat per Marina d’Or. Aixó provoca una crisi interna en el PP, que fa renovar tota la candidatura municipal a excepció de l’alcalde.\nEs veu que aquest desmarcament de l’antiga dona forta del PP a Cabanes, li ha de costar molt car, i és el nou ajuntament qui aprova incloure la seua vivenda dins del PAI per mitjà una modificació del Pla Parcial del PAI, que proposa únicament enderrocar la seua casa, totalment legal i a primera línia de costa, per a fer sobre ella una zona verda, una ironia quan el PAI estava aprovat i s’havia intentant mantenir en peu les vivendes afectades dins del PAI.\nTot i que a meitats del 2004, l’afectada presenta les al·legacions argüint que es tracta d’una vivenda legal, i assentada en el poblat marítim de Torre la Sal, l’ajuntament no li respon. Després de mesos, i esforços per part de l’afectada, l’alcalde afirma desconèixer aquesta circumstancia, al·legant que ell vota en els plens moltes coses que desconeix, entre ella aquesta, però no dóna cap resposta a l’afectada, deixant com a única porta la via legal.\nEl PP, quan la seua antiga companya els demana que porten l’assumpte al Ple per a que s’aprove una modificació del pla parcial i es respecte la vivenda, es nega dient que la resta del grups no estaríem d’acord, quan la majoria de barbaritats urbanístiques s’aproven en exclusiva amb els vots del PP ( i del PSOE quan es tracta de Marina d’Or).\nAquesta venjança de l’alcalde de Cabanes, ha fet que el PAI torre la Sal estiga en un contenciós administratiu per la ser la única via legal que se li deixa a l’alcalde.\nQuan el nostre grup va portar el tema al Ple, demanant, tal i com reflexava la petició de l’Associació de veïns de Torre la Sal, es defensara el poblat en la seua integritat, i aixó significava òbviament també respectar la vivenda de Gual, la resta de grups es van descol.locar.\nÉs sospitós que la polèmica sobre l’afecció al domini marítim de Torre la Sal apareguera justament quan comencen les obres del PAI Torre la Sal a pocs metres, com si fora una més de les pràctiques d’assetjament que estan patint tots els veïns. I també és sospitós que la única casa que anava a salvar-se de la primera línia, per no estar afectada pel desllindament, se li fera una modificació del Pla Parcial per a tombar-la; en dos jugades el PAI Torre la Sal “despeja” de davant seu les casetes de pescadors, i es queda en primera línia de mar.\nLi hem demanat reiteradament a l’alcalde que explique el motiu pel qual el PP es nega a buscar una solució a l’enderroc d’aquesta vivenda, que expliquen el perquè de la modificació per incloure-la dins del PAI, i en cap moment l’alcalde ha gosat respondre, com a molt, ha dit alguna mentira\nDefensar la vivenda d’una persona, encara que siga una destacada militant d’un altre partit, és l’obligació de tots i cadascuns dels regidors, que ens hem de moure per la racionalitat i el servei al poble i no per emprar el nostre càrrec per perseguir i atacar a qui no pensa com nosaltres, com ha demostrat fa el PP a Cabanes. Si el PP creia que l’enderroc està justificat, hauria d’haver contestar i argumentar el perquè, ací s’han limitat a callar.\nTot i aixó, per la pròpia incapacitat de reacció del PP, la moció en defensa de la vivenda va ser aprovada a l’obtindre un vot positiu i cap negatiu; 5 regidors del PP es van abstindre ( el sisè va haver d’eixir per estar treballant per a Marina d’Or, i estar inhabilitat a votar en aquest tema que afecta a la seua empresa), dos regidors del PSOE es van abstindre, un altra no va acudir, i un altra s’en va eixir del ple, donant de nou mostra de com porta al terreny personal la discrepància política ) .\nÉs molt trist veure la tàctica de la “punyalada trapera( ara PPepera), la venjança personal del PP i és una avís a navegants, quan un regidor del PP se li ocurrisca votar en contra de Ger, l’acte següent pot ser quedar-se sense casa\nL’altra interpretació és que si aquesta era la única casa que Costes no pot tirar, i la tira l’ajuntament, donen per fet que la resta correrà la mateixa sort , eixa és la realitat d’un ajuntament en mans d’una empresa, i d’un PP i PSOE com a instruments seu.\n“Tordo loco” o musclo zebra.\nDijous torna la Guàrdia Civil a posar-se el tricorni de gala per celebrar la pilarica, i s’obri de nou, oficiosament ara, la temporada del tord, que, com l’any passat, estarà baix el perill del contagi del virus que afecta a totes les aus tots els plomatges; eixa bogeria que els costipa, es veu. I pobre de l’humà o mig humà a qui li encomane el catarro, perquè li queden dos telediaris ( no de canal 9, que aixó són NO-DOS). Sort que a banda del paranys de la gent del carrer, del paranyero de a peu, hi ha “paranys científics”, que sortosament els toquen als dirigents de les associacions de caçadors d’aquesta modalitat, i ací es trobarà vacuna, per estalviar-se ells ( els caps) les multes que la resta han de pagar, i aplicar la seua sabudíssima ciència en trobar el frenadol adient per curar al tord gripós.\nRecordeu com als 80, estàvem tots en la mosca darrere l’orella pel perill que suposava el tord que venia de refrescar-se a les boniques terres de Xernòbil, i de moment, ningú s’ha vist afectat.\nPerò, els savis estudi d’un assessor de la Ciudad de las Lenguas, m’ha mostrat com hi ha aus que estan realment tocades per la grip aviària, concretament el pardalot pepero, la popular gavina/transgènere/albatros, perquè mira que hi ha coses grosses dins d’ells, i ningun dels dirigent s’immuta per lluitar contra la corrupció.\nI en aquests temps que còrren, les mutacions no afecten només al nostre estimat tord, ara una nova amenaça recorre Europa (...tranquils, carlins conversos, que no és el fantasma del comunisme), la del musclo-zebra; coneixíem i ens havíem familiaritzat amb animals mitològics com la gamba de Miravet, el Xupacabras de secà, les tortugues-ninja, la satsuma mecànica ( tant de fitosanitari descontrolat en porta “estos lodos”), i ara hem de fer un nou lloc al musclo aquest, o la nova espècie invertebrada trobada a Miravet i província. Aquest món està molt remalet.\nLa maledicció cossiera\nVictorino Fabra, alias “el pantorrilles”, aprofitant-se de la seua bona relació amb el general O’Donnell, va fent-se l’home fort de la Unió Lliberal a Castelló, i és així com a meitats del segle XIX aterra a la Diputació Provincial, i escampa el poder caciquil, provincià i corrupte, arrelant bé els tentacles perquè durant els segles, continuen en el mateix llocs la seua nissaga; els Fabra, cacics i senyors de la província, el seu liberalisme aparent esdevé en la pràctica conservadorisme a ultrança.\nA l’estructura de poder dels Fabra se li anomerà el Cossi, i l’apel·latiu cossiero continuarà estan en el lèxic de molts dels nostres majors, com a sinònim de polític corrupte, xanxullero i vividor. Fills, néts, nebots, han vingut ocupant generació rere generació l’ajuntament de Castelló de la Plana i la seua Diputació provincial, exercint el poder de manera absolutista i caciquil. Els cossieros han tingut especialitat habilitat per adaptar la seua estructura a la realitat política de cada moment històric; tenim Fbra governant alegrement durant la dictadura o en els períodes emocràtics.\nPer tant, la corrupció sembla vindre-li en els gens a Carlos Fabra; imputat en múltiples delictes de tot tipus, per presumptament, haver emprat el seu poder com a President de la Diputació de Castelló per negocis a costa de la salut de la gent ( autoritzant fitosanitaris fraudulents, entre altres).\nEl nostre Fabra estava fent els passos per a com si es tractara d’un sistema monàrquic, anar donant-li protagonisme a una de les seues filles, i que la maledicció cossiera continuarà planant generació rere generació en les nostres comarques.\nPer sort, els instruments de control que tenim avui els ciutadans no són els mateixos que durant la decimonònica Diputació del Pantorilles, i Don Carlos té els dies comptats; però fins que la justícia el pose en la presó, ell continua amarrat a la cadira, sent l’amo i senyor del PP i de la província, emprant els recursos públics per atacar a la premsa o als adversari contraris, i carregant-se políticament a qui no pegue cabotades al seu pas. El PP valencià és còmplice de la corrupció de Fabra, ja que prefereix que el sinistre personatge continue manant impunement, abans que obrir un nou front dins d’un PP amb crisi.\nPer tant, a esperes de la lentitud de la justícia, el millor antídot per traure’ns de damunt l’eterna maledicció cossiera que patim a les comarques de Castelló, és fent fora al PP de tots els ajuntaments; votar al PP en un poble, és un vot directe per a que Fabra continue en la Diputació. Cal dons, l’alternativa de l’esquerra transformadora, verda i valencianista d’EU .


La proposta del govern espanyol que ha agradat molt als presos\nMontero explica que volen «clarificar» una sèrie de delictes per adaptar-los a la «realitat»\nper Redacció dimarts, 21 de gener 2020 - 16:06h\nEl govern espanyol podria revisar el Codi Penal i abaixar les penes per sedició. | GTRES\nLa portaveu del govern espanyol, María Jesús Montero, ha explicat que l'executiu portarà la revisió del Codi Penal al Congrés amb l'objectiu de «clarificar» delictes com el de sedició, entre d'altres. «Hi anem amb un plantejament obert», ha dit Montero, amb la intenció de mantenir un «diàleg» que generi «consens» entre els grups parlamentaris. Només fa uns dies, el Síndic de Greuges plantejava «revisar» el delicte de sedició i fer-ho «amb caràcter retroactiu». Montero no ha arribat tan lluny, però tampoc no hi ha tancat la porta i, per tant, obre un bri d'esperança per als presos.\nEl govern espanyol vol revisar el Codi Penal\nL'objectiu de la reforma del Codi Penal és «clarificar» i adaptar certs tipus delictius a la «realitat» i a «l'època» actual i Montero ha citat el consentiment sexual, delictes contra el medi ambient i també els que tenen «relació amb els esdeveniments que van passar a Catalunya». Segons fonts de Moncloa, una possibilitat podria ser endurir el delicte de rebel·lió i rebaixar les penes del de sedició.\nEn roda de premsa després del Consell de Ministres, Montero ha afirmat que serà una qüestió en la qual PSOE i Unides Podem podrien no tenir el mateix posicionament perquè no està inclòs en l'acord programàtic. Tampoc ha concretat quina serà la proposta del PSOE però ha assegurat que anirà en línia amb el programa electoral dels socialistes.\nMontero ha insistit que la reforma es vol fer des de «l'amplitud de mires» per assolir el «consens» al Congrés. Montero també ha explicat que tots els ministres del govern espanyol han sol·licitat comparèixer al Congrés a petició pròpia.\nLa dràstica decisió de Sánchez amb Felip i Letícia que ha aixecat polseguera\nJustícia Govern Espanyol Procés Català


Els enigmes d’en Ziol: 18: En català i màgic\nFixem-nos en la figura següent:\nL’únic quadrat màgic de 3×3\nÉs el que s’anomena un quadrat màgic, una disposició quadrada de números, en aquest cas 3×3, en la qual totes les files columnes o diagonals sumen el mateix, en aquest cas 15.\nAquest és l’únic quadrat màgic perfecte d’ordre 3, en el sentit que dos quadrats que es poden transformar l’un en l’altre mitjançant girs o simetries els considerem el mateix. Perfecte vol dir format pels nombres naturals consecutius a partir de l’1 i fins a l’ordre al quadrat, en aquest cas 9. Si augmentem l’ordre augmenta molt el nombre de quadrats màgics perfectes, d’orde 4 n’hi ha 880, i de 5×5 exactament 275.305.224.\nÉs fàcil veure que no n’hi pot haver d’ordre 2, i d’ordre 6 es calcula que n’hi ha uns 1,77·10¹⁹\nSi suprimim la condició que els nombres siguin consecutius, òbviament, encara n’hi ha més. Per exemple es poden construir quadrats màgics formats per nombres primers, o també que tots els nombres siguin quadrats, encara que això no se n’ha aconseguit amb quadrats d’ordre 3, però tampoc s’ha demostrat que sigui impossible.\nUn quadrat màgic famós és troba a la façana de la passió de la Sagrada Família de Barcelona, obra de Josep Maria Subirachs:\nQuadrat màgic de 4×4 a la Sagrada Família\nÉs de 4×4 i no està format per números consecutius, ja que repeteix 10 i el 14 i hi manca el 12, el motiu és que Subirachs volia que la seva suma fos 33.\nAra, fixem-nos en el quadre de la següent il·lustració:\nQuadrat alfamàgic en anglès\nAquí, si mirem els números grans en vermell, veurem que formen un quadrat màgic amb suma 45.\nPerò n’hi ha molt més, si escrivim aquests números en anglès, i comptem les lletres que té cadascun d’ells —són les que surten en groc a cada quadre— veurem que també formen un quadrat màgic —sí, amb repeticions però aquí no ens importa gaire— amb suma 21.\nÉs el que s’anomena un quadrat doblement màgic o alfamàgic.\nNaturalment que és dependent de la llengua en la que escrivim els números.\nEl problema que proposo és construir un quadrat alfamàgic en català.\nPer no complicar la recerca, emprarem només la forma un enlloc de u, i dos en lloc del femení dues. Tampoc —de la mateixa manera que es fa en anglès— no comptarem com a lletra el guionet.\nPer ajudar una mica incloc una taula amb les llargades dels números fins al 100.\nTaula de llargada dels números en català fins al 100\nTrobar un quadrat així té una certa dificultat, però hi ha un problema més difícil que és trobar el quadrat alfamàgic en català que tingui la menor constant possible. Puc dir aquí que la dificultat rau en que és molt fàcil partir d’una hipòtesi infundada però que sembla evident, que fa que no trobem precisament el quadrat mínim.\nNo hi ha trampa, la solució és un quadrat format per números enters diferents més grans que zero.\nAcabem amb una pregunta fàcil no relacionada amb quadrats màgics: quin és el número català, inferior al milió, amb més lletres?\nPublicat per Jordi Domènech a les 15:04\nEtiquetes de comentaris: * PROBLEMES *, català, números


fitxes de lectura: Laura a la ciutat dels sants, Miquel Llor\nA la introducció ens mostren la part més trista, solitària i marginal de Llor: ens diuen que és un home tímid, reclòs, amb una malaltia visible (quina és no se’ns indica, però la seva visibilitat implica la marginació social). I clar, és inevitable traçar paral·lelismes amb els personatges marginats que poblen les seves narracions.\nDescrivint els origens de la Laura: “barcelonina òrfena d’un no ningú mal pianista, mal pintor, bon fabricant de castells a l’aire.” (pàg. 21) I és important el fet dels “castells a l’aire” pel contrast amb la realitat ferrenya d’uns vilatans que només toquen de peus a terra.\nDescrivint Barcelona: “Passar un quant temps sense veure la Barcelona amarga per a una noia pobra i malavinguda amb la mediocritat de la vida quotidiana; no veure l’esclat dels rics, no petjar més la pols oliosa de greix de motors d’automòbil, d’automòbils dels altres! No veure passejar la gent ben vestida, mentre que ella duu a contracor la roba aprofitada, al costat de la cosina i de la tia, amb les quals visqué des que se li va morir el pare.” (22) La Barcelona classista, la Barcelona vista amb ulls de pobra, de ràbia, d’enveja… no trigarà en canviar i esdevenir la Barcelona somiada i enyorada d’aquell que no se sent bé allà on està.\nAmb poques pàgines, Llor ja mostra la diferència camp/ciutat, home/dona. I ja veiem que la Laura, a Comarquinal (Vic), no hi estarà bé, que se li farà petita.\nDiferències entre Barcelona i Comarquinal: “els camps de patates renegrides per la tardor que comença, els turons nus, calcinats, el doble rengle de xiprers que duen al cementiri i les teluries roges. Quatre capellans amb el baix dels pantalons de vellut blanc de pols, passegen per la carretera del pont, sota el tel de boira de la tarda provinciana, en aquella hora fina que a Barcelona comencen a resplendir els aparadors, mentre els salons de te encenen els llums i els músics eixorden el públic amb els esgarips d’unes cançons de negres que a tothom agraden i ningú no entén.” (24) I sobresurt la crítica als amants de la cultura com a quelcom elitista, fatxenda, que es preocupen més per estar al dia que no pas per saber què significa allò que asseguren que els agrada. Tants anys després, i ben poques coses han canviat…\nDescrivint la primera impressió de la família: “La Laura s’adona d’un rengle d’ulls, iguals, que la fixen insistentment, una mica esparverats. La família. Són ulls rodons, de color d’acer, que fiblen; miren terriblament tristos, seriosos, mentre la cara somriu amb falagueria.” (25) Genial descripció de la hipocresia de poble, de la que et mira de dalt a baix i se’t menja amb la mirada però que manté una rialla clavada als llavis perquè això és el que pertoca.\nDescrivint a la Teresa, la cunyada: “L’abric de la Teresa, recte, sever, desprèn una bona olor de pomes guardades a la calaixera, olor de fadrina assenyada.” (25)\nEls primers neguits de la Laura: “Sols dues coses m’han fet mala impressió d’ençà que sóc casada, i totes dues d’avui: la boira d’aquesta terra, una boira humida que sol venir cada vespre i cobreix tot el Pla vuit mesos de l’any, l’altra ha estat la rebuda que m’ha fet la germana d’en Tomàs. Té quaranta anys, però és com si en tingués quatre-cents.” (30) I, amb ells, nosaltres també comencem a intuïr des d’on sorgiran els problemes, comencem a veure, també, el valor simbòlic d’aquesta boira espessa que tot ho cobreix, que tanca els ulls, que priva de veure més enllà, que manté al poble allunyat de la resta de món, que té engabiada a la Laura.\nDescrivint a la Teresa: “Em sembla que, tret de la mica dels deures religiosos, els seus delers no van pas més enllà dels fogons al cove de la roba.” (30)\nDescrivint la boira: “la boira, amb les seves flonjors humides, preserva la ciutat d’influències estranyes, perquè vegeti entre els seus sants morts i vius; perquè dormiti recollida en ella mateixa i no se li escapin els bons ni els mals pensaments. Els campanars, malgrat l’aparent deler d’alliberar-se, regalimen oprimits dins la boira subtil com els somriures dels habitants de Comarquinal.” (38)\nDescrivint els desitjos amagats dels homes de Comarquinal: “A dins les alcoves amargues algun marit, quan torna, encara evoca la il·lusió de les sedes acolorides, les mitges impalpables i les turgències de la forastera, tot contemplant amb ulls enyorats el posat de la muller adormida.” (39) Elles, les dones de Comarquinal, no es poden comparar amb la bellesa insinuant i sensual de la Laura!\nLa primera trobada d’en Tomàs amb la Laura: “tanmateix, així com en Tomàs havia sabut trobar al mercat una euga, una parella de bous i un cavall modèlics, aquell dia va semblar-li que es trobava al davant d’un exemplar de dona, d’aquella mena de dones que ell no estava acostumat a tractar ni a Comarquinal ni a les festes majors per tal com les aristòcrates estiuejants eren inaccessibles, guardades rera una xarxa de minyons clenxinats, de parla sud-americana aigualida per un llevat de barcelonisme acusador.” (42)\nDescrivint el primer acte sexual un cop arribats a Comarquinal: “Aviat senten que en Tomàs baixa amb cops de peu triomfals. La Laura es queda acotxada una altra estona. Les llàgrimes li pugen als ulls, sense més ni més, per un sentiment d’humiliació, com una persona que ha estat ofesa sense haver-ho merescut.” (44)\nI comencen a créixer les diferències entre la parella. Se’ns mostra com ell vol presumir de dona, la vol lluir a la vista de tots per provocar enveges i fer que la gent parli, mentre ella només desitja estar amb ell i que ell la estimi.\nDescrivint el model de dona ideal de l’època: “la teva mare sabia més de comptes que d’anar a passeig.” (62) La mestressa de casa, resignada, que tira endavant la masia, que manté l’economia familiar i la casa neta i que no es regala ni un sol segon per a ella mateixa.\nLa gent de Barcelona: “La gent desconeguda que topeu no té interès a saber qui sou, ni on aneu, ni quants diners teniu a la butxaca.” (63) És a dir, que es pot gaudir de l’anonimat, sense crítiques ni mirades de retret.\nComarquinal és el retrat d’una burgesia revellida, mal pensada, crítica amb els veïns, interessada en el safareig i l’escàndol. D’aparença pulcra i refinada, religiosos, bondadosos, però en el fons sent mal carats, mal educats i uns reprimits sexuals (com mostra el fet que l’oncle d’en Tomàs s’ajup a espiar les cuixes de la Laura per sota la taula).\nDe consells en tenen molts. Però tots són per preservar la decència de la família. Per tenir la dona tancada a casa cuidant el mas i per no gastar un sol cèntim.\nDescripció de la Teresa: “La Teresa ha heretat els elements autèntics de les virtuts pairals de la raça i el seny de les bones mestresses de Muntanyola: paciència i abnegació per a sofrir les vel·leitats dels marits i dels hereus, seny ordenador, capacitat per a saber-se imposar al servei sense crits, bona memòria per a recordar les coses que hi ha a cada pam quadrat de la casa.” (72) Por. Por que aquests siguin els valors, que les dones hagin de ser “abnegades” i aguantar tot el que facin els marits i els hereus. Però no s’acaba aquí, continua la descripció de la Teresa dient: “no podent esmerçar la seva virtut de resignació i de respecte a la divinitat d’un marit o d’un hereu, la Teresa va aplicar-la en una adoració muda, a una obediència passiva a la voluntat del germà. Perquè li plaïa de sotmetre’s, amb una mena de terror deliciosa, a la tirania o al capritx d’en Tomàs per cal com era el germà, l’hereu i un home. Ella s’anul·lava, es feia fonedissa davant qualsevol manament d’ell, per despòtic que fos.” (72) Increïble. I més increïble com intenta adoctrinar a la Laura en aquests hàbits alienadors.\nManeres de pensar d’en Tomàs: “Les dones, se us ha de tenir acotades amb la regna, si no, feu com els cavalls i…” (80)\nDescripció de com la Laura veu a en Tomàs un cop caigut el vel de la novetat: “un home que beu i menja de gust, barrejant-ho tot, sense percebre la diferència de sabor i de matisos d’allò que s’empassa. Obre la boca per rosegar com si remugués. La Laura li veu el menjar a dintre, informe, li veu les cavitats del nas, els porus entresuats. Amb la sabata ferrada ha arraconat la catifa i la trepitja sense adonar-se’n; li veu el front, magnífic, llis de cap senyal de pensament, els dits untosos de greix del gallet de l’escopeta amb què ha entretingut el seu oci de senyor // rural, matar per la diversió de matar ocells innocents que, un cop morts, l’amo reagala a les masoveres, agraïdes.” (80-81)\nI és en aquest punt que la Laura s’adona que no estima aquest home i que tampoc ho ha fet mai, “que ell i ella han sofert l’embriaguesa dels sentits.” (81) I és precisament ara que el seu embaràs dóna els primers senyals.\nDescripció de com s’estén la xafarderia que la Laura s’entén amb en Pere: “la xarxa es nuà, subtil, de tertúlia a tertúlia, del cafè al casino. Els llums del saló de la vídua del notari Torroella van ser vistos encesos fins tard de moltes nits. El venerable doctor Grau se senyà tres vegades, horripilat. La nova es va estendre pel capítol catedralici, arribà fins als graons del tron episcopal.” (135) Com una riuada imparable, la notícia, falsa, s’escampa per tot Comarquinal.\nDescripció de la vetlla de la difunta madrona: mostra de les xafarderies a cau d’orella, dels mals pensaments, de l’estancament i l’ofec d’aquesta gent que tot ho miren i tot ho critiquen. L’aire és tan carregat, que la Laura se sent defallir i fuig al carrer a intentar respirar. I, en comptes, es troba amb en Pere vora el riu i ell se li declara i li besa la galta.\nCrítica de la Teresa al comportament de la Laura: “Ja veus on ens ha dut el teu modernisme, aquelles rialles!, els vestits!, el desvergonyiment de lluir els braços i les cames per fer l’estrangera! Gràcies a Déu, fins ara no ens hi havíem trobat mai a casa nostra. Ni la mare ni l’àvia no llegien gaire de pressa, però els hauria caigut la cara de vergonya si haguessin pogut pensar que, anys a venir, una de les mestresses de Muntanyola es passaria la vida ajaguda amb flors al pit i un llibre a les mans, com una dona de món.” (155) On vas a parar! Això mai! Una dona que llegeix a casa! Quin pecat més gran! Perquè es veu que a ulls de la Teresa no hi ha res pitjor que intentar ser feliç, gaudir dels petits plaers, de la lectura, del temps, dels somnis. Ella que havia estat educada per a ser una esclava, per a obeir i no tenir ni un segon pels seus plaers, no ho pot concebre. Ella que es mor de gelosia perquè és ella qui voldria estar amb en Pere, però no sap com fer-ho perquè malgrat tenir 40 anys de l’amor no en sap res.\nEls mals vénen de Barcelona, perquè allí els nens neixen menys sans, amb la pell groga i empiocats, diu la filla de l’enterramorts. La moral a Barcelona és molt més laxa, el comportament més arrauxat.\nDescripció del buit creat entorn de la Laura quan torna a Comarquinal després de l’exili estiuenc a les Aulines: “la vídua del notari Torroella li oferí un somriure molt distret quan va passar-li pel costat; les seves filles varen saludar-la amb cara d’espantades. La família Vilella li girà francament la cara, puix que des que tenien un sant a la família no els era possible relacionar-se amb persones de vida escandalosa. La Ventura, la mitja senyora recollida a casa de l’oncle Llibori, cada vegada que la veia li manifestava un menyspreu tan ple de dignitat que hauria fet riure la Laura si hagués tingut prou bon humor.” (170)\nDescripció de la vida que li espera a la Laura a Comarquinal: “Esperar Tots Sants, menjar les llaminadures que li posen al plat, com la mainada, boira i més boira, Nadal, la Quaresma, Pasqua, la festa major estantissa, sentir els roncs d’en Tomàs les nits que es queda a casa, el seu alè de tabac negre quan l’abraça, acompanyar el rosari de Teresa, sentir contar anècdotes obscenes més o menys dissimulades de vicaris i majordones, sofrir les vexacions d’un grup de santedat formal; revellir-se, morir…” (171)\nEl pecat no comès per la Laura la condueix al purgatori, a l’aïllament i, mentrestant, les males veus de Comarquinal fan la seva feina i escampen i multipliquen allò que no ha fet. Però les crítiques també acaben per ser avorrides, insulses, un cop passada la novetat i convè trobar-ne de noves, per això els veïns dels Muntanyola canvien la crítica a la Laura per la crítica al senyor Tomàs i a la Teresa per mantenir-la tancada i fer-li passar misèries. De sobte, els butxins de la Laura esdevenen víctimes de les crítiques i això sí que no ho pot tolerar el senyor Tomàs, ell que és una persona tan orgullosa. Així que força a la Laura a posar-se el millor i més sensual vestit i a anar amb la Teresa i ell al casino a lluïr-se. Conscient que això vol dir retrobar en Pere de cal notari. Però l’orgull ferit pot més que la gelosia.\nDescripció de l’origen dels mals de Comarquinal (segons el pare Ferro Vell): “Prou sé que és difícil frenar les males llengües. I no és que la gent d’aquí sigui pitjor que l’altre; la repressió ens fa com un llevat d’hipocresia i ens fa ser més amables i dissimulats. Ens ve d’aquest fons de sexualisme mal reprimit…” (202) Per a ell, la culpa de tot, com també havia dit Freud anys abans, ens ve del sexe i, més concretament, de la manca de sexe. La mala gent de Comarquinal ho són per les seves mancances sexuals, com demostra la Teresa que si ja era seca d’entrada, esdevé dolenta a mesura que creix el seu desig sexual no correspost vers en Pere.\nDescripció d’en Pere quan deixa de ser un ideal i esdevé home: “Aquest home és en Pere, el Pere de carn i ossos, no el Pere de les Aulines. I el veu, enardit per la passió, que no és pas aquell que venia cada tarda a la sala i li parlava dels núvols, dels estels i dels marges florits amb veu simple, que acaronava l’ibis brodat de la cortina i li recollia els papers de música amb unció. S’ha transformat en un ésser instintiu, enrogit, anhelós, la boca cruel com un conquistador al punt que va a assaborir la venjança, un amo que venç. Sent el gest egoista, veu el rostre de prop, la roentor de l’alè contra la seva boca, uns // punts negres, minúsculs, als porus del nas, la lleu suor del front, un emboirament animal als ulls, com els ulls d’en Tomàs, en moments com aquell, els ulls inflamats de l’oncle darrera les ulleres verdes, el reflex d’ulls de la Teresa quan avui parlava del Pere adolescent…” (212-213) Mostra del caràcter idealista de la Laura, del fet que ella s’enamora de la idea de l’amor, de la llibertat, de la felicitat, però acaba topant-se amb la feréstega realitat.\nDescripció de la imatge que té el poble de la Laura: “és la forastera indesitjable, la barcelonina sarnosa, una pobra, una perduda, una carn mísera! Carn mísera, que els ullets dels homes de les Aulines valoraven amb mirades de ramader al mercat, carn venuda a canvi de vestits i de brillants a un amo voluble, que ho pot comprar tot amb els seus diners; carn que ha sentit l’escalfor de les mans impúdiques d’un mig sant amb les ulleres verdes, que maleí el fill i ha deixat morir la filla per conveniències mercantils; carn que ha sofert la pressió de les mans d’un home amb egoisme d’amat, carn que conté una ànima abandonada de Déu…” (214)\nI la Laura aconsegueix fugir de la presó que és Comarquinal, de les males llengües, de la boira opressora, i es tanca en un convent per a intentar ser feliç.\nI creu que s’hi apropa, a la felicitat, fins que comença a mirar més enllà de les parets, fins que comença a dubtar de la bondat de les seves companyes, fins que s’adona que mai podrà ser feliç perquè ella sempre desitjarà molta més llibertat i felicitat de la que podrà obtenir en aquest món.\nMiquel Llor, Laura a la ciutat dels sants (Edicions 62)\ncomençat_ 7/07/11 / acabat_ 19/07/11\nPublicat per Roger Simeon a 14:54\nEtiquetes de comentaris: Freud, Laura a la ciutat dels sants, Miquel Llor, Teresa, Tomàs


80 grams | Comunicació literària: 80grams de ràdio, 12 de març de 2012\n80grams de ràdio, 12 de març de 2012\n66è 80grams de ràdio,\nCom cada setmana, coneix tota l'actualitat literària de la setmana al principi del programa. Conversem amb Albert Mestres de la seva darrera novel·la 'Els colors dels dies'. Un cop el mes descobrim un nou 'Espai literaria' amb Marga Borrego. Aquest dilluns descobrim totes les possibilitats que ens ofereixen Fòrums de l'FNAC, on es programen una gran quantitat d'activitats literàries. I recuperem una de les entrevistes més emotives del 2011, la que li vàrem fer a Nàdia Ghulam arran la de publicació del seu primer llibre 'El secret del meu turbant'. I com sempre us proposem un nou concurs per trobar el Personatge Literari de la setmana. Trobareu totes les pistes dins el programa i les vostres respostes les podeu enviar a info@80grams.com. Escolteu i concurseu. Entre totes les respostes correctes sorteigem el llibre de la setmana, 'El quadern de les vides perdudes'.\nJoel Artigas 14 de març de 2012, a les 9:14


Canals realitza millores als col·legis públics | L'Informador\nCanals realitza millores als col·legis públics\nPublicat a 31 d'agost de 2016 el 6:30. Escrit per Juan Antonio Cloquell\nDes de la Regidoria d’Educació de l’Ajuntament de Canals, amb la inestimable col·laboració de la Brigada d’Obres i Serveis Municipals depenent de la Regidoria de Serveis, s’han dut a terme durant els mesos de juliol i agost diferents intervencions als centres educatius públics per a subsanar i adequar les deficiències existents.\nDurant el mes de juny, el Regidor d’Educació, Ricardo Requena, acompanyat del capatàs de la Brigada d’Obres i pel departament tècnic municipal d’urbanisme, va visitar totes i cadascuna de les escoles públiques de la localitat amb la intenció posada en elaborar un llistat de necessitats a poder subsanar durant l’estiu. Aquesta visita, coordinada amb els directors d’aquests centres educatius, va ser fructífera doncs es van observar xicotetes necessitats que calia escometre, dintre de les possibilitats de recursos existents, durans el temps en què no hi ha ni alumnat ni professorat.\nCol·locació de taulells als corredors, eliminació d’espais innecessaris, adequació de tanques perimetrals, realització de solera de formigó i substitució de gespa artificial en zona de jocs infantils, reparació de cornisa en mal estat, etc., han sigut algunes de les reparacions realitzades i de les quals podem adjuntar imatges.


Maison Vittoria Desenzano Del Garda Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 286 allotjaments a Desenzano Del Garda.\nVia Grezze 26/D, Altres, Desenzano Del Garda, Itàlia, 25015 - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Maison Vittoria\nConvenientment situat a Desenzano Del Garda, Maison Vittoria és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Maison Vittoria asseguren una estada plaentera als seus clients. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen instal.lacions per a minusvàl.lids, magatzem d'equipatge, servei de llançadora, àrea de fumadors, àrea de TV/saló compartit.\nL'ambient de Maison Vittoria es reflexa en cada habitació. calefacció, escriptori, llits extrallargs (> 2 metres), ventilador, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Maison Vittoria és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Desenzano Del Garda.\nEls clients han de presentar un document d’identitat amb fotografia i una targeta de crèdit durant el registre d’entrada. Les peticions especials són segons disponibilitat i poden comportar suplements. Cal que informeu el Maison Vittoria de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.\nDescompte a Maison Vittoria


Apartments Family Marina Croàcia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nGustirna II, 15, Gustirna, Marina, Croàcia, 21222 - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Apartments Family\nDissenyat tant per oci com per negoci, Apartments Family està situat idealment a Marina; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Apartments Family és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de transport hotel/aeroport, habitació familiar, instal.lacions de barbacoa.\nL'ambient de Apartments Family es reflexa en cada habitació. aire condicionat, calefacció, balcó/terrassa, insonorització, ventilador són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Apartments Family la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Marina.\nDescompte a Apartments Family