GOBLIN 77: Alguns efectes secundaris poden ser beneficiosos\nAlguns efectes secundaris poden ser beneficiosos\nQui no ha llegit, en els prospectes dels medicaments, tot aquell reguitzell de efectes secundaris adversos que fan esgarrifar, mentre empasses com pots la píndola màgica que et sanarà. I qui més qui menys ha patit algun mareig o vòmit per algun medicament.\nInvestigadors del Bork group (Heidelberg-EMBL) han publicat recentment un estudi en que revelen que en certs casos els efectes secundaris dels medicaments poden ser beneficiosos per altres malalties. Parteixen de la base de que els efectes secundaris són el reflex dels mecanismes moleculars a través dels quals actuen els medicaments. Els fàrmacs s'uneixen a més dianes de les que es poden preveure. Per tal d'estudiar-ho van dissenyar un model bioinformàtic a través del qual comparaven la similitud dels efectes secundaris en diversos medicaments. Quan aquests eren semblants això es reflectia amb similitud en el mecanisme d'acció. En altres paraules, dos molècules diferents és possible que tinguin una mateixa diana, i que aquesta diana es pressuposi per una de les dues molècules. Van provar en vint parelles de medicaments en assajos cel·lulars. En 13 d'elles es van confirmar les seves hipòtesis, o sigui, fàrmacs que poden tenir la mateixa diana. Ara haurien de testar la hipòtesi en models animals, per passar finalment a probar-ho en humans.\nAlguns exemples que descriuen molt bé això són per exemple el rabeprazol indicat per les úlceres d'estòmag i que comparteix una diana amb un fàrmac indicat per el Parkinson. Un altre pot ser un tractament contra els fongs que comparteix diana amb un medicament contra els vòmits. De fet com apunten els autors, el cas més conegut d'utilització dels efectes secundaris de un medicament és la Viagra. Aquest medicament estava indicat, inicialment, per les angines de pit i es va veure que podia ser adequat per la impotència, ja que tenia com efecte colateral la millora de l'erecció.\nAquest és un descobriment d'aquells que obre noves portes en la medicina i farmacologia. Ara mateix us podeu estar prenent un medicament per alguna cosa que sigui beneficiós o preventiu d'alguna altre dolència. Potser les empreses farmacèutiques han de canviar les seves inversions en descobrir nous fàrmacs i estudiar el possible reaprofitament dels que ja es coneixen. De fet, en aquests fàrmacs ja existents es té la ventatge de que la seguretat ja ha esta testada. Només caldria valorar si els efectes secundaris són tolerables o massa agressius. És a dir no aplicarem un medicament contra el càncer que és molt agressiu per a curar un refredat. Alhora és interessant que hi hagin estudis que puguin augmentar el control dels fàrmacs que ens estem prenent, o sigui, que se sàpiguen bé els mecanismes d'acció d'aquests un cop dins l'organisme.\nPublicat per Goblin77 a 11:06\nMolt interessant. Aquests models no es podrien utilitzar per predir els efectes de diferents substàncies sobre la salut?\n20 de novembre de 2008, a les 11:30\nMolt interessant. Es nota però que tens una certa debilitat pel Bork group.\n20 de novembre de 2008, a les 11:36\nDe fet per lo que he entès, ells lo que fan són xarxes de interaccions. O sigui molecules que poden interaccionar a la vegada amb diferents dianes. Així troben una llista de molecules que comparteixen diana. Aquests models es podrien utilitzar suposo en saber si una substància interacciona amb una diana específica i un altre molecula (potser d'una altre via metabòlica o zona cel·lular)també és capaç de reconéixer-la i produir el mateix efecte.\nL'autora principal era la meva veïna de despatx al EMBL, però crec que no se m'han contagiat les bones idees! :) La veritat és que ignorava totalment que estigués fent això. Però m'ha semblat una gran idea.\n20 de novembre de 2008, a les 12:25\nJo veig molt de piloteig per aquí... ara que ests acabant la tesi li fas la pilota al Bork per a que et torni a pillar o que? jejeje! Osti tu, la veritat és que el seu grup és increïblement divers, hi ha algun tema que no toquin?\n21 de novembre de 2008, a les 2:55\nJo, sóc addicta a les vitamines, no pas seguides, però la meitat de l'any em fotoun còctel que déu n'hi do...i duraré el que toqui...\n22 de novembre de 2008, a les 23:39\nDeu ni do Llindar, de fet, aquesta història em va sobtar doblement perque aquesta noia la veia cada dia i no sabia a que es dedicava. En una ocasió la vaig ajudar a baixar-se un modul de Perl. Però sense preguntar gaire més. I ara veig que ha fet un tros de treball. A les reunions erem 18 a vegades, imagina't tot lo que al llarg de l'any surt d'allà. I només hi havien 4 PhDs!\nO sigui que un còctel Zel...jejeje!! Home les vitamines poden estar bé en certes èpoques o per contrarestar certs estats. Ara jo crec que amb una alimentació equilibrada ja estem ingerint les dosis necessàries per viure.\n23 de novembre de 2008, a les 11:32


Benvinguda, M. Butler | Cultura | EL PAÍS Catalunya\n5 MAR 2022 - 23:20\tCET\nLa filòsofa americana Judith Butler. Joan Sanchez\nVaig sentir la paraula woke per primera vegada la tardor del 2018. Un professor afroamericà de la Universitat de Nova York explicava que un alumne, també afroamericà, li havia preguntat si era compatible ser woke amb tenir una nòvia blanca. Woke volia dir políticament desvetllat, en guàrdia perpètua davant les injustícies racials. El professor havia respost negativament: triar una companya caucàsica implicaria un cert grau de racisme interioritzat. Ningú no es va immutar pel veredicte del professor. El tarannà de l’intercanvi era l’habitual en un cercle progressista de l’era Trump. El terme woke feia dècades que estava en circulació dins l’activisme afroamericà, però feia poc que s’havia catapultat al mainstream i començava a abraçar altres opressions, com les de gènere i LGTBI. Era una etiqueta que es duia amb un cert orgull, que indicava un estar alerta i en oposició frontal a qualsevol cosa que fes tuf del vell ordre social. Al cap de poc, un periodista parlaria de “the Great Awokening”, el gran Despertar, per referir-se a la creixent preocupació del votant demòcrata per les identitats de gènere i la desigualtat racial —o, com s’havia posat de moda dir-ne, el racisme estructural.\nUna vegada em van explicar que els arbres de Nadal solen morir de camí cap a Jamaica. Les sales d’estar caribenyes passarien les festes adornades de cadàvers ressecs, amb les branques cobertes de garlandes per amagar la incongruència. Passa una cosa similar amb els debats de la guerra cultural nord-americana: travessen l’Atlàntic tard i estrafets. El wokeisme —com s’ha arribat a anomenar tot allò que sona vagament woke— n’és un cas paradigmàtic. Tres anys després de la conversa amb el professor, el terme ha estat tan trinxat que l’utilitzen gairebé exclusivament els seus detractors, sempre amb voluntat d’escarni i per desacreditar-ne els discursos i iniciatives. Dins del Partit Demòcrata, la política woke, entesa com una adopció institucional del llenguatge activista, perd adeptes acceleradament. Alguns mitjans ja culpen aquesta retòrica política de les pèrdues electorals del partit, a qui acusen de governar per a prescriptors urbans de Twitter i no per a un electorat ampli. Fins i tot la congressista demòcrata Alexandria Ocasio-Cortez piulava fa poc que “avui en dia només la gent gran utilitza el terme woke”.\n‘Woke’ era una etiqueta que indicava estar alerta i en oposició a qualsevol cosa que fes tuf del vell ordre\nA casa nostra, però, polítics i opinadors a banda i banda n’imiten les formes. És normal que el marc conceptual nord-americà es filtri a les converses d’arreu. Les seves ferides històriques estan ben explicades i en tenim els altaveus instal·lats a casa les 24 hores del dia. Ens resulta natural anomenar TERF a qui s’oposa a la legislació protrans, i referir-nos a les denúncies per assetjament a les universitats catalanes com el MeToo nostrat. El feminisme i la lluita LGTBI no són en si una importació nord-americana; al contrari, tenen arrels històriques locals i beuen d’influències regionals diverses. Avui en dia, però, s’articulen inevitablement amb el llenguatge de les batalles culturals nord-americanes.\nA Espanya vam veure com Vox provava d’imitar el populisme identitari desenfadat que va dur Trump a la presidència. Ara, el govern de la Generalitat abraça la mateixa política que el Partit Demòcrata prova de deixar enrere —la política entesa com a batalla per l’hegemonia cultural i del llenguatge—. Això últim sovint de forma literal: la consellera d’Igualtat i Feminismes, Tània Verge, va inaugurar l’activitat de la conselleria amb una polèmica per l’ús del mot totis, terme inclusiu per a persones no binàries provinent de l’activisme lingüístic. Entrevistada a TV3 al febrer, Verge va encetar la seva intervenció afirmant que “no hi ha cap estructura ni cap espai d’interacció social on el masclisme no estigui present”. La retòrica vaga de denúncia permanent ja és moneda corrent a les institucions. Quan al gener passat el ple del Parlament va aprovar una proposta de resolució per indultar les dones acusades per bruixeria a Catalunya, la diputada d’ERC Jenn Díaz va afirmar que “la nostra societat és el resultat” del fenomen medieval de la cacera de bruixes. El president Pere Aragonès va qualificar l’assassinat de dones als segles XVII-XVIII de “feminicidi institucionalitzat”.\nCaptura de pantalla del programa 'Bruixes', de TV3.\nEl govern català no ha estat l’únic a tenir un gest simbòlic envers les pròpies bruixes. El parlament d’Escòcia fa anys que prova de tirar endavant una mesura similar, i podria aprovar-la els propers mesos. El 2008, el cantó suís de Glarus va indultar Ana Göldi, una dona decapitada el 1782 després d’haver estat acusada d’embruixar un nen, considerada de les últimes víctimes de la cacera de bruixes a Europa. El referent primer, però, arriba dels Estats Units. L’any 2001, la Cambra de Representants de Massachusetts exonerava cinc de les dones executades per bruixeria als judicis de Salem de 1682. Aquell any, durant un episodi d’histèria puritana col·lectiva, les autoritats colonials de Nova Anglaterra van penjar catorze dones, cinc homes i dos gossos. Les bruixes de Salem van obtenir un lloc central a l’imaginari popular nord-americà, inspirant desenes de pel·lícules, sèries i productes culturals diversos.\nLa votació catalana, però, anava més enllà dels greuges històrics. La votació parlamentària va formar part d’una campanya més àmplia que va incloure l’estrena del documental Bruixes, la gran mentida, una coproducció de la revista Sàpiens i de TV3. Lluny de centrar-se exclusivament en la investigació duta a terme pels historiadors de Sàpiens, el documental estableix una continuïtat històrica entre la situació de la dona catalana al XVII amb l’actual. Les recreacions de víctimes patint tortures medievals s’alternen amb entrevistes a víctimes contemporànies d’abús sexual i amb dones que denuncien ser discriminades per dur hijab. La comparació es fa a l’engròs i sense parar atenció a diferències subtils pel que fa drets i condicions de vida. El missatge final és el mateix amb què Tània Verge va encetar la seva entrevista —“no hi ha cap estructura ni cap espai d’interacció social on el masclisme no estigui present”—, una premissa necessària per justificar l’existència de la seva conselleria.\nEls debats de la guerra cultural nord-americana travessen l’Atlàntic tard i estrafets\nPerò l’episodi més útil per il·lustrar aquesta dislocació espaitemps va tenir lloc el gener passat, quan el govern de Pere Aragonès va atorgar el Premi Internacional Catalunya a la filòsofa nord-americana Judith Butler. El guardó, dotat amb 80.000 euros, va ser creat el 1989 amb l’objectiu d’“oferir als catalans exemples de la més alta qualitat i exigència en tots els aspectes”. Butler, que s’identifica com a persona no binària, ha estat ponent habitual al Centre de Cultura Contemporània de Barcelona, on recentment ha promocionat el seu últim llibre, La força de la no-violència (Tigre de paper, trad. Lourdes Bigorra). La seva obra magna Gender Trouble, però, no va existir en català fins a l’any 2021. Traduït com a Problemes de gènere (Angle Editorial, trad. Bel Olid), aquest assaig acadèmic de 1990 va establir la base dels estudis de gènere contemporanis, qüestionant el binarisme home-dona i equiparant l’expressió de gènere a una performance que fem en el teatre social. La proposta més revolucionària de Butler va ser, potser, qüestionar la distinció clàssica entre sexe (biològic) i gènere (cultural), tot proposant que l’assignació d’un sexe en el moment de néixer és en si una construcció social i, com a tal, qüestionable i revisable al llarg de la vida.\nTrenta anys després de la publicació de Gender Trouble, les teories trencadores de Butler han esdevingut estàndard més enllà de l’acadèmia. El discurs de Butler domina les institucions culturals i periodístiques de l’elit liberal nord-americana, i es troba al nucli de legislacions tan properes com la projectada llei trans a Espanya. És un discurs que ha generat oposicions d’intensitat i motivacions diverses. Les menys interessants són les que hi busquen les contradiccions en nom de fòbies i intoleràncies antigues. És habitual veure opinòlegs i polítics menors criticant l’anomenat discurs woke pel broc gros, però de manera deshonesta, sense explicitar les conseqüències de la seva posició. Però també hi ha crítiques raonades, que no sorgeixen d’una pulsió retrògrada o d’una simple burla de l’obscur estil de Butler (Gender Trouble és farcit de frases com “la iterabilitat de la performativitat és una teoria de l’agència, que no pot rebutjar el poder com a condició de la seva pròpia possibilitat”; ja el 1999, el diari The Guardian li va atorgar el seu premi a la frase més mal escrita al món). El que s’obre camí és la intuïció que la dissolució de totes les categories pot ser interessant com a exercici teòric, però a la pràctica ens incapacita per parlar honestament i lliure de realitats que veiem amb els propis ulls.\nEl Ball de Bruixes de Viladrau. LUIS SALINAS\nPoc abans de rebre el guardó català, Butler va criticar al diari The Guardian les reaccions globals contra la infiltració d’una “ideologia de gènere” cuinada en departaments teòrics de les universitats nord-americanes. Butler hi agrupa fets, debats i notícies diverses d’arreu del món. Dins un mateix sac cauen la votació del parlament hongarès per eliminar l’ensenyament d’assumptes relacionats amb “l’homosexualitat i el canvi de sexe”, els exabruptes de Bolsonaro o les declaracions del president francès Macron, que va alertar que l’acadèmia del seu país es troba infestada de “ciències socials totalment importades dels Estats Units”. La conclusió de Butler és que qualsevol crítica a una adopció dels corrents de pensament nord-americans, i en particular del seu camp d’estudi, és feixisme. Només s’expliquen les reserves a les seves teories —culturalment dominants— en el cas de provinguin de l’homofòbia, la transfòbia i d’un impuls nacionalista i reaccionari “construït sobre la supremacia blanca, la família heteronormativa i la resistència a qualsevol qüestionament crític de les normes establertes”.\nMentre Butler, que es troba en el punt àlgid del seu poder, atribueix mala fe, ignorància o fanatisme a tothom qui critica els seus postulats, els pensadors més independents i audaços proven de matisar-los o superar-los. Aquest és només un exemple d’un mar de fons que indica que les batalles culturals que imagina la Generalitat han quedat endarrerides pel jet lagtransatlàntic. El problema no és premiar Butler, que al cap i a la fi ha canviat el món i ha obtingut tot el reconeixement merescut, sinó fer-ho en el moment en què significa una aposta segura pel cavall guanyador, més dirigida a congratular-se un mateix que no pas a premiar idees valentes i arriscades.\nA la pel·lícula Bienvenido Mr. Marshall (1953), el poble de Villar del Río es prepara per rebre un comboi d’emissaris del nord-americà Pla Marshall. Enlluernats per la promesa de progrés, els veïns esdevenen la versió d’ells mateixos que creuen que complaurà més els visitants. A la sàtira de Berlanga, almenys, els vilatans s’adaptaven a l’expectativa del poderós visitant amb l’esperança de treure’n quatre dòlars. Avui som nosaltres qui els paguem, donant-los les gràcies amb un somriure a la cara.\nDiccionari per a ‘boomers’\nJ. K. Rowlling, autora de Harry Potter, és considerada com a TERF. c. a. (reuters)\nCulture wars. Els nord-americans van manllevar aquest terme de l’alemany Kulturkampfa inicis del segle XX. Avui entenem les guerres culturals com la batalla pel discurs entre sensibilitats polítiques —dit a l’engròs, entre conservadors i progressistes, o tradicionalistes i liberals—. Als Estats Units, les qüestions candents han anat variant dècada a dècada. Algunes es mantenen perennement divisòries, com ara l’avortament, el dret a les armes i el rol social de la religió. Els últims anys han vist l’auge de la qüestió del gènere, la transsexualitat i l’anomenat racisme estructural. Aquestes qüestions han estat cabdals en els discursos polítics de la nova generació de demòcrates i han esdevingut temes de capçalera als mitjans liberals.\nCancel culture. Com el gat de Schrödinger, la cultura de la cancel·lació és alhora viva i morta. Mentre les seves suposades víctimes asseguren que els ha destrossat la vida, revistes de capçalera dediquen assajos a declarar-la inexistent. Els qui la neguen diuen que la cultura de la cancel·lació és la veu del poble fiscalitzant actituds abans intocables per hegemòniques. És a dir: quan una empresa acomiada un treballador per un tuit problemàtic, o una editorial es nega a publicar un llibre, es tracta d’una democratització del contingut. Sigui com sigui, la cultura de la cancel·lació és una vara útil per mesurar l’estat de les guerres culturals. Des de fa uns anys, i amb un pic a l’estiu de 2020, grans empreses generadores de contingut han tendit a cedir a la més lleu crítica online; és millor cancel·lar una sèrie abans que semblar desfassats. Pot ser que el cas recent de Spotify i Joe Rogan marqui un canvi de tendència. Davant la campanya que exigia a Spotify que eliminés el podcast de Rogan —el més escoltat del món—, pel seu escepticisme antivacunes, la plataforma ha donat un cop sobre la taula: els 200 milions de dòlars que van pagar per distribuir el podcast bé valen uns quants tuits enfadats.\nTERF. Terme nínxol dels moviments feministes primigenis, en circulació des dels anys setanta i que va reviure a l’internet dels 2000. Originalment, les feministes transexcloents (TERF per les inicials en anglès) eren aquelles feministes radicals que no creien en la inclusió de les dones trans en el moviment. Sovint en feien mofa i negaven la seva existència, al·legant que eren homes disfressats de dones. Avui, TERF és un terme paraigua que engloba un ventall d’actituds crítiques envers discursos i legislacions referents a les persones trans. Si bé l’etiqueta TERF pot ser una drecera útil per als qui estan molt ficats al safareig digital, sovint s’utilitza per desacreditar arguments ad hominem i limitar el debat a postures moralment acceptables. La TERF per excel·lència és J. K. Rowling, autora de la saga de Harry Potter, qui ha despertat un odi tal a les xarxes que fins i tot el New York Times l’ha capitalitzat finançant una campanya contra ella.\nCultural appropriation. Com tants altres termes de l’univers woke, el concepte d’apropiació cultural neix a l’acadèmia i s’infiltra al debat públic. Denomina qualsevol absorció, per part d’un grup majoritari, d’un tret cultural d’una minoria o d’una cultura que no li és pròpia. Alguns exemples clàssics: una persona caucàsica fent-se rastes o disfressant-se de mariachi per les festivitats del Cinco de Mayo. Una versió nostrada va ser acusar Rosalía d’haver adoptat l’estètica gitana i el cant andalús. A l’hora de repartir tiquets d’apropiacionisme cultural, és important no caure en l’absurd: vivim en un món globalitzat, i sovint costa determinar quina apropiació és fruit d’un intercanvi sa i inevitable i quina de la voluntat de burla.\nToxic masculinity. La idea que hi ha una sèrie de trets propis de la masculinitat que són inherentment nocius, tant per als homes com per a la societat. Es tractaria d’una versió exagerada de l’agressivitat, la possessivitat, la voluntat de competir. És la mateixa masculinitat que plany Eric Zemmour i que l’Ajuntament de Barcelona voldria erradicar amb el centre de noves masculinitats. La pregunta és què omplirà el buit un cop eliminada la noció de virilitat, i com evitar que sigui igualment tòxica per la banda de la passivoagressivitat.


Retrat de família: Combel Editorial\nAmb la intenció d’acompanyar els nens i nenes de 3 a 6 anys en les seves primeres lectures, els contes d’aquesta col·lecció els faran descobrir a poc a poc els mecanismes de la lectura per tal que, gràcies a la seva intuïció i coneixements previs, puguin seguir el fil de cada història. A tots ens sembla que la nostra família, en les coses bones i en les dolentes, és única. Potser sí, o potser no. Però segur que com aquesta, no n’hi ha dues!\nAutor: Lluís Farré\nBiografia: Va néixer a Barcelona l'any 1970. Tot i que s'havia passat mitja vida pensant que seria veterinari al Zoo de Barcelona, o bé pastor d'ovelles a Horta de Sant Joan, d'on vénen bona part dels de casa seva, en acabar els estudis de Belles Arts, va començar a treballar d'il·lustrador científic i infantil en contes i en llibres de text, en revistes i de tant en tant en publicitat. Amb el temps, a més, després de llegir contes i més contes, va començar a escriure les seves pròpies històries per a nens i nenes, que de vegades il·lustra ell mateix o alguns dels seus amics il·lustradors. D'aquestes incursions en la part escrita dels llibres, n'ha tret tres Premis de la Crítica Serra d'Or al millor conte il·lustrat: el primer, per Endrapallibres, de l'editorial Cruïlla, l'any 2002, il·lustrat per ell mateix. El segon, l'any 2007, per El Nen Gris, de Galera i Círculo de Lectores, amb il·lustracions de Gusti. I el tercer, el 2010, per la versió en Pop-up de L'arca de Noè, de Combel, amb il·lustracions de Mercè Canals.\nIl·lustrador: Lluís Farré\n24 pàgines. Tapa dura. 20,5 x 20,5 cm\nPreu: 5,90 €\nNo hi ha notícies recents per a mostrar.


El Patronat de Promoció Econòmica posa en marxa un projecte per promoure la innovació de les empreses de les comarques de Lleida – Xarxa de Centres d'Empreses Innovadores de Lleida\nEl Patronat de Promoció Econòmica posa en marxa un projecte per promoure la innovació de les empreses de les comarques de Lleida\n3 abr., 2009 | Notícies\nEl Patronat de Promoció Econòmica de la Diputació de Lleida ha presentat aquest divendres el projecte “Nous reptes en innovació per les comarques de Lleida”, un estudi elaborat per tal de promoure la innovació a les empreses de les comarques de Lleida.\nEl vicepresident segon de la Diputació de Lleida, Josep Presseguer; el director del Patronat de Promoció Econòmica, Gerard Guiu; el director del CEEILleida, Guillermo Hervera, i la sòcia directora de DNA Gestión de valor, Núria Betriu, han estat els encarregats de presentar el projecte “Nous reptes en innovació per les comarques de Lleida”.\nEl projecte se centrarà en tres grans sectors, escollits de forma objectiva i en relació al pes econòmic o el potencial que poden desenvolupar a la demarcació de Lleida. Es tracta del sector agroalimentari (que és la base de l’economia productiva de les comarques lleidatanes), el de les energies renovables (com a sector estratègic del desenvolupament econòmic, ja que el 50% de l’energia solar que es produeix a Catalunya procedeix de les comarques de Lleida) i el sector logístic.\nEl vicepresident segon de la Diputació de Lleida, Josep Presseguer, ha explicat que el projecte s’iniciarà amb un estudi exhaustiu que permeti conèixer la situació en la que es troben actualment les empreses del sector públic i privat pel que fa a l’aplicació d’innovació. Un cop s’obtinguin els resultats s’iniciaran les accions i actuacions necessàries per potenciar les polítiques d’innovació.\nEl primer pas és elaborar el Mapa de la innovació mitjançant la identificació dels agents que fan innovació i la metodologia que apliquen, conèixer les tendències d’innovació dels tres sectors escollits i fer una comparativa amb altres territoris de similars característiques a la demarcació de Lleida (tant a Catalunya, com a l’estat Espanyol i a Europa).\nUn cop es coneguin els resultats s’iniciarà la segona fase, en la que es definiran les polítiques d’innovació per donar suport al sector públic (ajuntaments, consells comarcals i administració) i per portar a terme polítiques pròpies. També es farà una estructuració i coordinació de xarxes per saber quins recursos humans, econòmics i tècnics són necessaris per portar a terme aquesta innovació i, per últim, s’elaboraran accions amb objectius i un calendari concret.\nLa previsió és que el projecte final estigui acabat a la tardor, quan es valora la possibilitat d’organitzar un seminari internacional per poder debatre el resultat del projecte.\nDades preliminars de l’estudi de la situació\nLa primera fase del projecte ja s’ha iniciat, raó per la qual s’han obtingut alguns resultats preliminars. No obstant això, aquests resultats poden variar en relació a la resta de dades que falten per recollir. Les primeres dades indiquen que el sector privat lidera la innovació amb un 81%, molt per davant del sector públic (amb un 19%).\nPel que fa als sectors s’ha detectat que l’agroalimentari és el que treballa més la innovació (amb un 59%), seguit del sector de les energies renovables (amb un 23%), el sector logístic (amb un 11%) i altres sectors (amb un 7%).\nTambé s’ha constatat que el 49% de les iniciatives en innovació tenen un caràcter internacional i que les comarques del Segrià, les Garrigues, el Pla d’Urgell i l’Urgell són les que presenten més projectes d’innovació.\nAquesta actuació del Patronat segueix la línia d’impulsar el desenvolupament del territori de les comarques de Lleida per tal de potenciar la projecció econòmica de les nostres terres tant a nivell local com a nivell nacional i internacional.


LES ALZINES - bastondeoro\nAl cor de Tarragona, a l’antic Hospital de la Creu Roja un cop remodelat, es troba la nostra Residència i Centre de Dia Les Alzines.\nÉs un edifici exclusiu de 6.200 m2, dissenyat per al confort i servei de la Tercera Edat.\nEl centre té habitacions individuals i dobles, existint places col.laboradores finançades per l’administració.\nINSTALACIONS LES ALZINES:\nA més de les plantes residencials habituals, disposem de dues plantes dedicades exclusivament a Demència Senil i Alzheimer, així com una altra planta sociosanitària dedicada a cures específiques per a les persones més delicades.\nEts de Tarragona? Veuen a conèixer la nostra Residència i Centre de Dia Les Alzines.\nUn edifici exclusiu de 6.200 m², de 7 plantes i dissenyat per al confort i servei de la Tercera Edat.\nAmb vista a la Muralla de Tarragona i una localització privilegiada.\nTots els residents passen per podologia per a estar bé i còmodes per als passejos i sortides.\nÉs de gran importància tant per higiene com per salut física i mental mental, sentir-se i veure’s bé.\nA la nostra perruqueria els residents no tindran la necessitat de traslladar-se a altres llocs per a ocupar-se del seu estat personal.\nComptem diàriament amb perruqueres professionals que s’encarreguen d’oferir un servei que resolgui les necessitats dels residents en un espai còmode i amb totes les facilitats a l’abast de la mà sense necessitat de sortir del centre i amb personal de confiança.\nPerquè cadascun som únics, diferents i meravellosos, estimulem de forma personalitzada als nostres residents i oferim activitats i entreteniment a cada persona segons els seus gustos, aficions i habilitats.\n977 251 338


Treballa amb Filipe Morato Gomes | Alma de Viajante\nTreballa amb Filipe Morato Gomes\nTot i que no tinc una cartera de periodista, sempre vaig tenir molta cura de no barrejar la producció de contingut amb la publicitat, guiant-me, mentre que blogger, sobre principis editorials similars als de periodistes (i de vegades més restrictius que molts periodistes). En aquest document, intentaré explicar algunes de les directrius que jo Alma de Viajante, així com el tipus d’associacions que accepto fer.\nSi esteu pensant a treballar amb mi, us recomano llegir aquestes directrius. Vegeu també el meu kit de mitjans per a estadístiques i altres detalls, i no ho dubtis posa't en contacte amb mi per correu electrònic - Serà feliç de discutir les associacions i enviar-vos les meves tarifes.\nPer ser sincers, ignoro la majoria de les sol·licituds d’associacions que vénen a la mà. De vegades, perquè no són veritables associacions (només marques que intenten aconseguir-les) links o publicitat gratuïta), altres perquè ni tan sols es molesten a llegir aquestes línies.\nSi realment voleu treballar amb mi, sàpiga això Agraeixo molt la meva independència editorial. i que no sacrifico la meva credibilitat per uns quants centenars o milers d’euros. Guanyo menys, però dormo millor. Anem a continuació per parts:\n#1 Viatges de premsa vs campanyes individuals\nFins fa poc he acceptat integrar grups de viatges de premsa amb l’objectiu de produir contingut sobre destinacions. Resulta que és un manera de viatjar amb la qual no em identifique, així que vaig prendre la decisió de, amb poques excepcions, ja no ho faig viatges de premsa grup.\nLa veritat és que no tinc paciència per viatjar amb grans grups de periodistes o blocaires, per molt interessants que siguin, o per dinar amb entitats oficials i altres robes. És jo mateix que visc les experiències més riques, que es combinen amb les poblacions locals, que conec millor els destins; I amb això, tinc millors matèries primeres per escriure i compartir amb lectors com vosaltres! Sí, La millor manera de produir continguts de qualitat que reflecteix les meves experiències és viatjar de manera independent.\nSi formeu part d’un DMO (Organització del gestor de destinació) o una companyia aèria, per exemple, no dubteu a posar-vos en contacte amb mi. Però fes això per convidar-me a participar en un press trip amb tres o quatre mitjans (no participo en viatges amb grups grans) o, fins i tot millor, per formem una campanya ben estructurada que em porti a conèixer la destinació - de manera independent i en el meu propi estil - i, per tant, inspirar els molts lectors de la Alma de Viajante visitar-los també.\nEl contingut serà més original i autèntic, i el vostre ROI segurament serà molt més gran. Tingueu en compte, però, que no funciona de forma gratuïta - veure el kit de mitjans i després escriu-me per compartir les vostres idees i conèixer les meves tarifes. Normalment, una campanya inclou diversos Missatges no bloc i promocionar-los a les xarxes socials i al motor de cerca de Pinterest.\nNota: aquesta posició no reflecteix cap tipus de convicció ni sentit dels viatges de premsa en grup. És només la meva elecció pel meu estil de viatge i el que crec que és millor per als lectors.\n#2 Missatges patrocinats\nCom en el cas de viatges de premsa, és molt rar Alma de Viajante Accepteu fer-ho Missatges patrocinat, com ara crítiques de productes o serveis. Sou muito criterioso na hora de aceitar trabalhos desse género mas, em casos excecionais, posso aceitar fazer Missatges com o apoio de marcas, desde que fique claro que não permito interferências no conteúdo.\nPer la transparència amb els lectors, tots Missatges estan patrocinats.\nXarxa social #3\nO Alma de Viajante accepta publicacions Missatges a les seves xarxes socials: Facebook, Twitter i Instagram, en col·laboració amb marques o destinacions.\n#4 Infografies / editors\nSiguem clars. O Alma de Viajante no publica - i mai s'ha publicat. - infografies o publicacions escrites per tercers, per regla general, les agències de comunicació i mercadeig en nom dels seus clients. Tan bo com sigui, és fora de dubte. Per obtenir més qualitat de l’article, no l’enviï. No estan exempts ni desinteressats. I gairebé sempre pretenen "plantar" a enllaç per al client. No ho faig. Assenyala-ho!\nPer tot això, no posis en contacte amb mi oferint aquest article: no respondré.\n#5 Altres associacions\nSi administreu una marca ideal i respectuosa amb el medi ambient i tingueu idees concretes per treballar amb mi, escriviu-me. Hi ha moltes coses interessants que es poden fer sense pessigar la meva independència i credibilitat editorial, entre les quals destaquen la dinamització de les xarxes socials de la marca amb contingut únic o la figura d '"ambaixador" de la marca. Prefereixo les relacions prolongades amb accions esporàdiques. Sigui creatiu i presenteu les vostres idees. Però no escriviu-me per proposar associacions a canvi de "divulgació".\n#6 Anuncis i enllaços\nPer al benefici dels lectors i anunciants, Alma de Viajante espais publicitaris (excepte potser en els primers dies, on lloc tenia diversos anuncis de Google Adsense). Ara he decidit elevar aquestes restriccions al límit:\na Alma de Viajante és avui um lloc sense banners publicitat.\nb) O Alma de Viajante no participa en "esquemes d’enllaços", tal com es defineix a Directrius de Google sobre esquemes d’enllaços. És a dir, no veure ni intercanviar enllaços, entre altres sistemes.\nc) O Alma de Viajante no participa xarxes publicitàries.\nCom sempre, el meu major compromís és per als lectors i no estic disponible per comprimir la confiança i la credibilitat establerta en els darrers anys de 16.\n#7 Publicitat butlletí de notícies\nO Alma de Viajante té una base de més de subscriptors de 20.000 mitjançant correu electrònic 100% optar a - ser, doncs, un públic altament qualificat. De mitjana, només envio dos o tres missatges al mes als subscriptors, sense publicitat. És a dir, actualment No accepto posar banners en missatges.\nConferències #8 i altres esdeveniments\nPel que fa a la participació en conferències:\na Alma de Viajante pot participar en la qualitat de la premsa (cada vegada és més comú) blocaires ser convidat juntament amb els mitjans de comunicació tradicionals) en alguns esdeveniments promoguts per socis o altres empreses, sense rebre cap pagament.\nb) O Filipe Morato Gomes accepta invitacions per participar en conferències, fires o reunions blocaires / bloggers. Ser convidat a fer una conferència, taller o participeu en una taula o un panell (o qualsevol altre tipus de treball a l’esdeveniment), accepteu que les vostres despeses de viatge i allotjament siguin a càrrec de l’organització i que accepteu ser remunerat per la vostra participació. El pagament final es refereix a l'obra que es produeix en l'esdeveniment, sense cap compromís d'articles posteriors per produir-se en el mateix esdeveniment o en la destinació on es produeix.\nPerò llavors, com funciona el Alma de Viajante guanyar diners?\nAmb tantes restriccions, és normal preguntar-se com es fa Alma de Viajante sobreviu. La resposta és senzilla: amb la complicitat dels lectors.\nSi un lector es beneficia de la inspiració que us transmet, aprofiteu els consells i ajudeu a planificar el vostre viatge: tot en pàgines gratuïtes i sense anuncis: és natural que estigueu disponibles per correspondre usant el links d’afiliats a reserveu els serveis que necessiteu per completar els vostres viatges, utilitzant empreses que jo faig servir (i recomanem) jo mateix.\nEn totes aquestes associacions, el lector no paga més d 'un cèntim per utilitzar el links disponible al bloc per fer les vostres reserves, i Alma de Viajante rep una petita comissió cada vegada que passa. No hi ha molt, però el prefereixo en lloc d’inundar-lo bloc amb anuncis comercials i Missatges pagaments.\nFinalment, també organitzo tallers Eines d’escriptura de viatges.\nRepeteixo el que vaig escriure al principi: guanyo menys, però dormo millor. E Els lectors poden confiar que tot el que escric sigui sincer i sincer., no perquè em paguin per escriure-la.\nPer a qualsevol contacte professional, utilitzeu el correu electrònic següent:


4 p, 101.3 KB Història Contemporània de Catalunya II, el Franquisme i la Recuperació de l'Autonomia  / Serrallonga Urquidi, Joan ; Vilanova Vila-Abadal, Francesc ; Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Filosofia i Lletres\nL'objectiu de l'assignatura "Història Contemporània de Catalunya II, el franquisme i la recuperació de l'Autonomia" és formar les i els estudiants en aquesta matèria. Per a assolir aquest objectiu hom els subministrarà els instruments i els recursos necessaris per tal que adquireixin un coneixement sòlid dels processos i dels fenòmens polítics, socials, econòmics i culturals desenvolupats a la Catalunya del període que va de 1939 a la recuperació de l'autogovern fins els primers passos del seu desenvolupament. [...]\nEl objeto de la assignatura "Història Contemporània de Catalunya II, el franquisme i la recuperació de l'autonomia" es formar al alumnado en esta materia. Para llegar a este objetivo se suministrarán los instrumentos y recursos necesarios para adquirir un conocimiento sólido de los procesos y fenómenos políticos, sociales, económicos y culturales desarrollados en Cataluña en el período que va de 1939 hasta la recuperación del autogobierno y los primeros pasos de su nuevo planteamiento. [...]\n5 p, 107.7 KB Ones i Òptica  / Pi Vila, Francesc ; Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Ciències\nL'assignatura d'Ones i Òptica s'emmarca dins el conjunt d'assignatures de Física General de primer curs del títol de Grau de Física. En aquest conjunt d'assignatures es pretén: Donar una visió de conjunt de les diferents disciplines que formen part de la Física. [...]\nLa asignatura de Ondas y Óptica se enmarca dentro del conjunto de asignaturas de Física General de primer curso del título de Grado de Física. En este conjunto de asignaturas se pretende: Dar una visión de conjunto de las diferentes disciplinas que forman parte de la Física. [...]\n2 p, 865.0 KB Història de Catalunya s. XX -II  / Vilanova i Vila-Abadal, Francesc ; Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Ciències Polítiques i de Sociologia\n4 p, 101.2 KB Història Contemporània de Catalunya II, el Franquisme i la Recuperació de l'Autonomia  / Serrallonga Urquidi, Joan ; Vilanova Vila-Abadal, Francesc ; Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Filosofia i Lletres\n5 p, 107.2 KB Ones i Òptica  / Mompart Penina, Jordi ; Pi Vila, Francesc ; Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Ciències


Bonig enceta la campanya electoral en el Debat de Política General presentant el seu "programa de govern" - Diari La Veu\nEscriba el número 109344\nLa presidenta del PPCV, Isabel Bonig, durant la seua intervenció en el Debat de Política General aquest dimarts a les Corts.\nEl PPCV ha encetat aquest dimarts la seua pròpia campanya electoral. La presidenta dels populars, Isabel Bonig, ha aprofitat la seua intervenció en el Debat de Política General per a presentar el programa de govern l'objectiu del qual és "recuperar l'orgull valencià" que el Botànic ha arrabassat".\nBonig, una vegada més, ha demanat a Puig que siga "valent" i que convoque eleccions, atés que "el seu temps i les seues imposicions s'han acabat".\nLa líder dels populars valencians s'ha mostrat convençuda que en els propers comicis l'actual Consell passarà a la història de la política valenciana com "l'intent fracassat del nacionalisme valencià per a canviar sociològicament una Comunitat que mai es va deixar".\nBonig ha enumerat els nou "fracassos" del Consell en aquesta legislatura i ha detallat les mesures del seu programa electoral, la primera de les quals seria derogar tots els plans que suposen una "catalanització" del País Valencià, atés que, a parer seu, en l'esquerra valenciana prefereixen ser "catalans de segona a valencians de primera".\nLes polítiques que el PPCV proposa\nSón diverses les mesures que Bonig pretén dur a terme al País Valencià si en les pròximes eleccions conquista el Palau. En matèria educativa, ha mantingut el discurs "de la llibertat educativa" que durant tota la legislatura ha realitzat. Així, ha assegurat que les famílies tornaran a recuperar el districte únic perquè les famílies puguen elegir el centre educatiu on volen portar els seus fills. També ha avançat que la immersió lingüística serà en anglés en un de cada cinc centres educatius i que el valencià no serà un requisit per a accedir a la funció pública sinó un mèrit.\nPel que respecta a l'àmbit sanitari, Bonig ha assegurat que tornarien a engegar el model concessional i la col·laboració publicoprivada tal com estava implantat en l'Hospital la Ribera d'Alzira (la Ribera Alta) que a hores d'ara té una gestió totalment pública.\nEn el sector del treball, la diputada popular ha explicat que una de les primeres lleis que aprovaran serà la Llei d'Autònoms perquè la seua formació sempre ha donat suport a aquest tipus de treballadors. La norma que proposen recull l'ampliació a dos anys la tarifa plana a emprenedors i una quota de zero per a joves menors de 30 anys.\nAltres mesures que es recullen en el programa del PPCV són la defensa d'un Pacte Nacional de l'Aigua que dote al territori de l'aigua que necessita.\nL'últim apartat del programa titulat "l'orgull valencià" té per objectiu que la societat valenciana es torne a sentir orgullosa de "ser valencians i espanyols", tal com ha subratllat Bonig.\nEl text recull en aquest apartat: "En aquest espai necessitem governants orgullosos de ser valencians i que treballen i s'esforcen, i que no es limiten a la confrontació".\nEscriba el número 100438


Laboratoris de lectura | Biblioteca Municipal L'Ateneu d'Esparreguera\nHome Sala Infantil Laboratoris de lectura\nLaboratoris curs 2020-2021\nDissabte 23 d’octubre 2021, a les 11 del matí, realitzarem el laboratori creatiu de lletres i imatges “Quadrats, rodons i acordions!“ per a nens i nenes de 5 a 10 anys.\nDissabte 17 d’abril 2021, a les 11 del matí, vam realitzar el laboratori creatiu de lletres i imatges “Muntanyes de Montserrat“ per a nens i nenes de 5 a 10 anys.\nEncara que visquem a la ciutat, fins i tot en els grans carrers on transiten molts cotxes, sempre trobarem natura. Molt sovint caminem distrets o tenim pressa i no ens adonem que hi ha natura al nostre voltant. Allà a fora, hi ha tot un món esperant-te. Aprofitarem per presentar el llibre Ahí fuera: guia para descobrir la naturaleza de Maria Ana Peixe Dias.\nPerò nosaltres avui, al laboratori, descobrirem la Muntanya de Montserrat i com de misteriosa i fabulosa es. Un dels llocs més màgics de Catalunya i que tenim la sort de tenir-lo a quatre passes. Si tenim l’oportunitat sortirem de la biblioteca per mirar Montserrat des del carrer.\nDissabte 13 de març 2021, a les 11 del matí, realitzarem el laboratori creatiu de lletres i imatges “Mirant La Terra“ per a nens i nenes de 5 a 10 anys.\nAl Laboratori creatiu de lletres i imatges “Mirant la Terra” hem fet una mirada als llibres que mostren el món, el planeta Terra com a espai natural on vivim. Hem reflexionat sobre la nostra relació amb la Terra des dels sentits i des de la raó, amb el llibre “Som aquí” d’Oliver Jeffers. A l’espai de creació hem construït el nostre món ideal\nDissabte 23 de gener 2021, a les 11 del matí, vam realitzar el laboratori creatiu de lletres i imatges “L’Arxipèlag de les illes perdudes“ per a nens i nenes de 5 a 10 anys.\nLes illes seran les protagonistes d’aquest laboratori, illes perdudes plenes d’històries que desitgen ser descobertes.Els vam explicar el conte “La casa de los cubos” de Kunio Kato. I cada nen va escollir un llibre on contenia un missatge i després van crear la seva pròpia illa.\nDissabte 12 de desembre, a les 11 del matí, vam realitzar el laboratori creatiu de lletres i imatges “La Vinya i els Pagesos“ per a nens i nenes de 5 a 10 anys.\nAmb aquest laboratori volem posar la mirada al món del vi. Hem acabat acostumant-nos a les meravelles de la natura, segurament per necessitat, però realment podríem passar-nos hores i hores mirant els ceps.\nExpliquem el conte “Anem a les vinyes” Fina Rifà. A través de la història, podrem anar coneixent tot el camí que segueix una vinya i aprendre el vocabulari relacionat amb ella.\nA l’espai de creació del laboratori, els nens tenien unes caixes d’ampolles de vins reciclables i amb els tampons han fet tot tipus de creacions i s’ho han emportat a casa.\nDissabte 17 d’octubre, a les 11 del matí, vam realitzar el laboratori creatiu de lletres i imatges “Mirant al Cel“ per a nens i nenes de 5 a 10 anys.\nAvui al Laboratori de Lectura “Mirant…al cel” hem posat la mirada al món que ens envolta. Hem acabat acostumant-nos a les meravelles de la natura, segurament per necessitat, però realment podríem passar-nos hores i hores mirant el cel, el mar o la terra.\nEl llibre de Germán Machado i Mar Azabal Baixa dels núvols, ens ha donat peu a parlar de “Com veuen el cel.\nDesprés cada família ha triat un dels llibres exposats i ho han llegit conjuntament. Per últim l’espai de creació hem construït un objecte, únic, amb uns núvols, i unes paraules que expressen el nostre somni.\nLaboratoris curs 2019-2020\nDissabte 29 de febrer, a les 11 del matí, vam realitzar el laboratori creatiu de lletres i imatges “El fantàstic país de les papallones“\nAvui al Laboratori creatiu de lletres i imatges hem llegit el llibre “El taller de les papallones” de Gioconda Belli, ens hem posat a la pell d’un dissenyador i hem creat els nostres propis dissenys d’insectes.\nDissabte 18 de gener, a les 11 del matí, vam realitzar el laboratori creatiu de lletres i imatges “Alícia al País de les Meravelles“ per a nens i nenes de 5 a 10 anys.\nAvui al Laboratori creatiu de lletres i imatges hem conegut una mica més el llibre de l’Alícia al País de les Meravelles; en hem fet grans i petits amb MENJA’M I BEU-ME i després ens hem fet la gran pregunta: Com us imagineu el paradís?\nLes famílies han sigut molt creatives i han sortit coses fantàstiques. L’Alícia ens ha robat el cor.\nDissabte 23 de novembre, a les 11 del matí, vam realitzar el laboratori creatiu de lletres i imatges “Tempus fugit“ per a nens i nenes de 5 a 10 anys.\nAquest Laboratori té l’objectiu de mostrar tots els recursos que utilitzen els autors per mostrar el pas del temps en els llibres infantils.\nDissabte 19 d’octubre, a les 11 del matí, vam realitzar el laboratori de “Les fades de Cottingley“ per a nens i nenes de 5 a 10 anys.\nAquest Laboratori té l’objectiu de que els infants coneguin les fades a través de la història de les Fades de Cottingley.\nEn primer lloc als participants del laboratori els vam proposar fer un salt en el temps i viatjar al 1917, a principis del segle XX, a una petit poblet anglès que es diu Cottingley. Agafats de la mà, vam fer un salt real i un salt fictici en el temps.\nL’any 1920 van aparèixer unes fotografies amb dues adolescents enmig d’un bosc envoltades de fades. Molta gent va creure que es tractava d’una estafa però el famós escriptor Arthur Conan Doyle va defensar l’autenticitat. Asseguts a terra, els vam explicar el relat de tot el misteri que envolta les fotografies de Cottingley, ajudant-nos amb un seguit d’imatges, il·lustracions, que projectàvem a la paret.\nLaboratoris curs 2018-2019\nDissabte 11 de maig, a les 11 del matí, vam realitzar el laboratori “Katsumi Komagata“ per a nens i nenes de 5 a 10 anys.\nAquest Laboratori té per objectiu descobrir els seus llibres i vam fer un taller artístic inspirant en les tècniques de Komagata. Els llibres de Komagata són petites joies que conviden a explorar i gaudir l’art, la poesia, la delicadesa de la combinació de papers, sorprenen a petits i grans. Són objectes per tocar, girar, estirar que desperten la curiositat i sensibilitat artística.\nDissabte 27 d’abril, a les 11 del matí, vam realitzar el laboratori “Cartes“ per a nens i nenes de 5 a 10 anys.\nVam explicar el conte “El carter joliu o unes cartes especiales”. Després vam realitzar una postal a una de les persones que més estimem i per acabar vam realitzar una bústia de correus.\nDissabte 16 de març, a les 11 del matí, vam realitzar el laboratori “Còmics -Fanzines“ per a nens i nenes de 5 a 10 anys. Vam explicar el Pop-Up d’Asterix, vam llegir còmics d’aventures, de diversió, per als més valents… i vam realitzar un fanzine.\nDissabte 16 de febrer, a les 11 del matí, vam realitzar el laboratori “Avis savis“ per a nens i nenes de 5 a 10 anys.\nAvui hem gaudit d’un dels LABORATORIS CREATIUS més tendres que hem fet mai! Amb el títol d’ÀVIES I AVIS SAVIS, els hem fet el nostre petit homenatge. A més a més, hem comptat amb la Paquita, la Maria Teresa i el Josep, que ens ho han fet passar d’allò més bé explicant-nos les seves batalletes. HA ESTAT UN PLAER FAMILIES!\nDissabte 19 de gener, a les 11 del matí, vam realitzar el laboratori “Univers Brossa“ per a nens i nenes de 5 a 10 anys.\nLaboratori UNIVERS BROSSA! Avui fa just 100 anys del naixement del poeta Joan Brossa i a la Biblioteca d’Esparreguera ho hem celebrat d’aquesta manera tant especial. Hem parlat de poesia , n’hem recitat, hem vist l’exposició Brossa a la Sala d’adults i ens hem posat mans a l’obra! Els resultats han estat espectaculars! MOLTES GRÀCIES a totes les famílies per la vostra implicació, hem gaudit i après moltíssim dels vostres nens i nenes tant creatius/ves. Ens veiem aviat al proper Laboratori Creatiu de Lletres i Imatges.\nDissabte 24 de novembre, a les 11 del matí, vam realitzar el laboratori “Olora, toca, mira“ per a nens i nenes de 5 a 10 anys.\nAl Laboratori de Lectura OLORA, TOCA, MIRA de la Noemí Caballer hem conegut contes sobre els sentits i hem reflexionat sobre la percepció sensorial diferent que tots tenim davant determinades imatges.\nLaboratoris curs 2017-2018\nDimarts 22 de maig, a les 18 de la tarda, vam realitzar el laboratori “A què sonen els contes?“ per a nens i nenes de 5 a 10 anys.\nDissabte 27 de gener, a les 11 del matí, vam realitzar el laboratori “La revolució dels sabors“ per a nens i nenes de 5 a 10 anys.\nVam investigar i treballar sobre els sentits del gust, l’olfacte i el tacte. Per a fer-ho, van tastar, van olorar i tocar aliments (sucre, cafè…) i tot això, es va relacionar amb els contes de: Hamsel i Gretel; De que fa gust la lluna?; Cafecito; Receptes de pluja i sucre.\nDissabte 16 de desembre del 2017, a les 11 del matí, vam realitzar el laboratori “El món de la nit“ per a nens i nenes de 5 a 10 anys.\nDarrer laboratori d’enguany, titulat “El món de la nit”. Ens hi hem endinsat de ple i hem acabat fent un fanalet per anar a rebre els tres reis.\nDissabte 18 de novembre del 2017, a les 11 del matí, vam realitzar el laboratori “El jardí curiós“ per a nens i nenes de 5 a 10 anys.\nHem explicat el conte “El Jardí curiós” de Peter Brown i descobrir que podem fer les ciutats més verdes com han fet al High Line de Nova York hem començat a transformar la sala de petits lectors en un espai verd i hem acabat repartint flors als nens i nenes perquè facin com el Liam i transformin les nostres ciutats amb espais plens de colors.\nDissabte 21 d’octubre del 2017, a les 11 del matí, vam realitzar el laboratori “nena, bosc, flors, llop i àvia“ per a nens i nenes de 5 a 10 anys.\nAvui hem fet el primer laboratori de lectura del curs. Hem parlat dels contes populars que han passat de generació a generació. Hem donat a cada família un plànol de la sala infantil on hi havia unes caixes que contenien 3 objectes relacionats amb un conte popular i havien d’endevinar de quin conte es tractava. Desprès hem tingut una estona de tertúlia i hem aprofundit en aquest gènere. Per acabar els hem donat una ampolla i els hem dit que s’imaginessin que eren un protagonista de conte, quins quatre objectes necessitarien per sobreviure a la història.\nLaboratoris curs 2016-2017\nDissabte 22 d’abril del 2017, a les 11 del matí, vam realitzar el laboratori ” El calaix de l’artista“ per a nens i nenes de 5 a 10 anys.\nDel Laboratori de lectura “El calaix de l’artista” han sortit creacions espectaculars. S’han inspirat en objectes, llibres i tècniques. Tenim uns grans artistes!\nDissabte 18 de març del 2017, a les 11 del matí, vam realitzar el laboratori ” Papallones a la panxa“ per a nens i nenes de 5 a 10 anys.\nAvui al laboratori de lectura “Papallones a la panxa” hem fet brou de paraules. …. Nens i nenes s’han endut quilos i quilos de felicitat. També han participat els nens del Lecxit\nDissabte 18 de febrer del 2017, a les 11 del matí, vam realitzar el laboratori “Pim, pam, Pomelo“ per a nens i nenes de 5 a 10 anys.\nCap infant del Laboratori de lectura d’avui coneixia el Pomelo…. però avui l’han conegut i els hi ha encantat. Hem visitat l’hort on viu i hem experimentat amb un munt d’hortalisses i fruites. I el millor és que tots els nens s’han volgut endur llibres del Pomelo en préstec. El Pomelo és irresistible!!\nDissabte 21 de gener del 2017, a les 11 del matí, vam realitzar un laboratori “Súper herois de conte” per a nens i nenes de 5 a 10 anys.\nEls nens i nenes han descobert diferents tipus de superherois i s’han posat fil a l’agulla per convertir-se en un. Tranquils habitants d’Esparreguera, tenim 16 superherois i superheroines que ens protegeixen!!!\nEl dissabte 17 de desembre del 2016, vam realitzar un laboratori “Avui és un bon dia per canviar el món” a la plaça de la biblioteca.\nHem acabat fent diverses coses que repartiran per la ciutat per tal de fer el dia una més fàcil a aquells que ho necessitin. I hem estrenat una arbre de desitjos per al 2017 que podreu trobar a la sala infantil i posar-hi el vostre.\nEl dissabte 19 de novembre del 2016, vam realitzar un laboratori molt especial “Un any a la vinya” Especial DO\n“Amb una hora i mitja de Laboratori descobrirem com va canviant la vinya i el cep segons les estacions de l’any…. i ho farem de la mà de diversos il·lustradors que l’han representat en els contes infantils”\nEl Laboratori de lectura “Un any a la vinya” hem après els canvis que pateix la vinya durant el transcurs de l’any i hem vist com els representen diferents il·lustradors. Desprès els infants s’han posat mans a l’obra i mai millor dit…. amb l’il.lustrador que els ha tocat havien de fer un paisatge de vinya copiant la tècnica del il.lustrador. Uns artistes!!\nEl dissabte 22 d’octubre del 2016, a les 11 del matí vam realitzar un laboratori molt especial “El Carrer de Roald Dahl”.\nLaboratoris curs 2015-2016\nDissabte 14 de maig de 2016 a les 11 del matí, vam realitzar el laboratori de lectura Quatre caixes i un univers (de 5 a 10 anys).\nVam crear quatre ambients i 4 caixes… tot un misteri. Poc a poc vam anar descobrint una autora per a nosaltres desconeguda: Iela Mari, que va resultar ser una dissenyadora i autora de llibres per a infants.\nVa tenir una formació autodidacte -tot i haver estudiat en una acadèmia- i la seva premissa era fer uns llibres que els nens poguessin veure i tocar. Obres que traspuen imaginació, color, transformació…. composicions que no tenen paraules, que conviden a observar i meravellar-se, juguen amb la metamorfosi de les formes i reflecteixen el pas del temps..\nAmb cada obertura de caixa se’ns desvelaven unes premisses diferents però comunes a l’autora, els puntals del seus llibres: la sorpresa, la contemplació, el cicle de la vida i el canvi o transfiguració.\nDissabte 16 d’abril de 2016 a les 11 del matí, vam realitzar el laboratori de lectura Neda que neda (de 5 a 10 anys).\nNeda que neda és un clàssic de Leo Lionni per explicar als més petits que la unió fa la força !\nDissabte 12 de març de 2016 a les 11 del matí, vam realitzar el laboratori de lectura Zoo de lletres (de 5 a 10 anys).\nUna vegada més els nens deixen anar la seva imaginació, han transformat B en papallones, Q en cargols, M en dracs…, ja tenim un zoo de lletres a la Biblioteca.\nDissabte 27 de febrer 2016 a les 11 del matí, vam realitzar el laboratori de lectura L’Armari de l’Olívia.\nLaboratori d’experimentació lectora dedicat al personatge de l’Olívia, la hiperactiva porqueta creada per l’il·lustrador nord-americà Ian Falconer.\nEn aquest laboratori, l’Olívia rebrà diverses invitacions per participar a actes de diferents tipus i els participants del Laboratori li hauran de dissenyar un vestit per a cada ocasió.\nDissabte 23 de gener 2016 a les 11 del matí, vam realitzar el laboratori de lectura “Hervé Tullet”.\nAquest matí al laboratori de lectura sobre Hervé Tullet. La Glòria els ha explicat dos contes “Els Colors” i “Un llibre” i han fent les seves pròpies creacions amb molts colors.\nDissabte 19 de desembre 2015 a les 11 del matí, vam realitzar el laboratori de lectura “Animalots de companyia”.\nAquest matí al Laboratori de lectura cada infant ha rebut una carta personalitzada d’un animal o animalot de companyia d’un llibre que li demanava que l’acollis a casa seva aquestes festes. I les famílies s’han posat a treballar: s’han llegit el conte i desprès li han fet casetes molt boniques.\nDissabte 21 de novembre 2015 a les 11 del matí, vam realitzar el laboratori de lectura “La vinya amb els 5 sentits”.\nEl Laboratori de lectura d’avui no teníem clar com sortiria i quins resultats donaria però ha anat molt bé! Les famílies han viatjat al món de la vinya i el pagès amb els cinc sentits i han pogut fer la seva pròpia tinta aixafant raïm negre per poder estampar un pàmpol. Ha quedat preciós!\nDissabte 24 d’octubre 2015 a les 11 del matí, vam realitzar el laboratori de lectura “Sense paraules”.\nEl resultat del Laboratori: hem aprés a comunicar-nos sense paraules, només amb les il·lustracions. Podeu trobar totes les històries que han creat els infants a través d’un objecte que els ha tocat a l’atzar, a la calaixera de la sala infantil.\nLaboratoris curs 2014-2015\nDissabte 16 de maig del 2015 a les 11 del matí, vam realitzar el laboratori de lectura “La ciutat grisa”\nQue podem fer per transformar la gisor de les ciutats i convertir-la en un món de colors?\nDissabte 18 d’abril del 2015 a les 11 del matí, vam realitzar el laboratori de lectura “Sant Jordi i el Llibresarius”\nAquest any Sant Jordi no es trobarà amb el drac…és trobara amb el nostre Llibresaurius i qui sap que pot passar\nEl dissabte 21 de Març del 2015 vam realitzar el laboratori de lletres i imatges “Tots els llops són dolents?.\nTé l’objectiu de que els infants coneguin els personatges dels contes populars.\nEl dissabte 21 de febrer del 2015 vam realitzar el laboratori de lletres i imatges “El monstre de colors”\nEl dissabte 17 de gener del 2015 vam realitzar el laboratori de lletres i imatges “Art-istes”.\nTé l’objectiu de que els infants coneguin els pintors de les diferents èpoques i les seves obres. I si un autoretrat teu fos una de les pintures més importants del món? I si et dic que exposaries l’obra amb altres pintors molt reconeguts?\nEl 13 de desembre del 2014 vam realitzar el laboratori de lletres i imatges ” Tu ets Anthony Brown?”. Per conèixer l’autor i il·lustrador Anthony Brown\nTé l’objectiu de que els infants coneguin l’obra d’Antonhy Browne i juguin amb l’art i l’humor tal i com ho fa ell amb les seves històries.\nAnthony Brown és un important autor anglès, potser el màxim exponent del llibre il·lustrat del món. Ha estat reconegut com el millor il·lustrador amb el premi Hans Christian Andersen (el Nobel de la Literatura infantil) i actualment segueix guanyant premis i reconeixements.\nEl 22 de novembre del 2014 vam realitzar el laboratori de lletres i imatges “El fil de la vida”. Per analitzar els moments de la vida i reproduir un moment de la nostra història\nTé l’objectiu de que els infants siguin capaços de crear una petita història a partir de quatre paraules que obtindran a sorts. La història tindrà relació amb la seva vida i amb una situació concreta a la qual es poden haver d’afrontar. Volem ensenyar la idea que a la vida ens podem trobar en diferents situacions i que nosaltres hem de ser capaços de saber escollir el nostre camí. Per fer-ho repassarem els contes que ens expliquen situacions quotidianes i no tan que ens podem trobar al llarg de la vida i que fan que cadascú tingui una visió diferent a la dels altres.\nEl dissabte 18 d’octubre del 2014 vam realitzar el laboratori de lletres i imatges “Adopta un monstre”. Per conèixer més sobre monstres i perdre les pors a ells\nTé l’objectiu de que els infants perdin les pors de la nit i coneguin els contes il·lustrats de monstres més suggerents de la biblioteca. Alguns d’aquests personatges són molt coneguts per la majoria de nosaltres, però d’altres, continuen espantant criatures des de l’anonimat literari! Preguntarem, a veure si estan d’acord, que a la nit, la majoria de nosaltres tenim por de la foscor i dels sorolls.


Lluís de Lassaletta, el barceloní que vivia entre animals a l’Àfrica (Toni Padilla)\nLluís de Lassaletta, el barceloní que vivia entre animals a l’Àfrica\nLluís de Lassaletta, fill d’una família rica, va marxar a l’Àfrica, on es dedicava a caçar animals per enviar-los a Europa. Va morir per culpa d’una serp\nEl 1957 bona part de l’alta societat barcelonina tenia cita. L’alta societat sol trobar-se en casaments, tornejos de tenis i, esclar, funerals. I en aquest tocava enterrar Lluís de Lassaletta, membre de la nissaga Lassaletta, una família d’origen francès arrelada a Catalunya i Andalusia que havia donat advocats, artistes, propietaris de galeries d’art, un jugador del Barça i un president del Reial Automòbil Club de Catalunya, el Manuel. El Lluís era precisament el fill del Manuel, el fill esbojarrat que havia decidit voltar pel món. Ara, el pare enterrava el fill, mort als 36 anys a l’Àfrica. Aquell dia de desembre del 1957 molta gent no es creia el rumor que deia que el Lluís havia mort per culpa d’una serp verinosa. Però era cert.\nLluís de Lassaletta havia crescut a la Barcelona de postguerra al bàndol guanyador. Ben educat, ràpidament va enamorar-se dels llibres de viatge i tant ell com el seu germà José María van enrolar-se al vaixell escola de l’Armada Galatea. Aquell viatge els va canviar, i ja no van parar de veure món. Els dos van marxar a fer expedicions a l’Àfrica i van acabar a l’actual Guinea Equatorial, llavors colònia espanyola, explorant zones com el Camerun i el Gabon. I va ser aquí on van decidir fer arrels i obrir una línia de negoci nova a la família: el comerç d’animals. Malgrat que llavors estava de moda anar a l’Àfrica per caçar animals, ells els volien capturar vius. El seu negoci era cuidar-los i enviar-los a Europa, ja fos per anar a zoològics o per ser venuts al negoci que havien obert al centre de Barcelona, la botiga Zoo, on es podien comprar animalons exòtics. Els germans estimaven les feres, i l’únic cop que el Lluís va matar-ne una va ser en defensa pròpia, quan un goril·la el va atacar. Després va afirmar que s’havia sentit com si hagués matat el seu oncle.\nEl Lluís va arribar a aprendre força bé diferents llengües d’una zona en la qual, després de mitja jornada en ruta, passaves d’una tribu a una altra de ben diferent. Això convertia aquella selva en un tresor cultural. Va fer fortuna en una època complicada, ja que la zona era prou perillosa. En primer lloc, per les malalties i el clima. En segon lloc, perquè perseguir lleopards per caçar-los vius és perillós. I en tercer lloc, perquè la població local anhelava ser lliure i ja es produïen enfrontaments i violència al Congo, tant al belga com al francès.\nEl Lluís i el José María tornaven força sovint a Europa per fer negocis, i van convertir el seu pis del carrer Balmes en un petit museu d’art africà. A les converses que el Lluís mantenia amb periodistes a Barcelona els explicava la seva vida sense cap mena de necessitat de penjar-se medalles. El 1956, en el seu últim viatge a Barcelona, explicava al periodista Manuel del Arco, famós perquè feia una caricatura de cada entrevistat, que les aventures ja no existien i que a qualsevol lloc et podies trobar llaunes de conserva. Malgrat admetre que havia caçat en vida més de 30 goril·les, considerava que la seva feina era normal. D’aquella entrevista sorprèn molt més llegir com deia que per 500 pessetes es podia comprar una dona negra. Malauradament, el 1956 encara era cert.\nA Guinea, els germans van crear, a la carretera de Bata a Río Benito, un parc zoològic, convertit en el lloc on els animals esperaven fins a ser venuts a Europa. Aquest parc, desaparegut, va passar a ser una gran atracció turística per als espanyols que llavors vivien a Guinea, encantants de veure aquelles feres acompanyats del Lluís, que els explicava com els havia capturat. Un dels trucs que més agradava a la gent era veure’l jugar amb serps penjant del coll. Però un escurçó del Gabon el va mossegar, i això va provocar la seva mort. “Deixeu-ho, soc home mort”, hauria dit el Lluís als amics que l’intentaven ajudar, ja que sabia que aquella mossegada, amb tant verí, difícilment tenia cura. I era cert. El Lluís va ser enterrat a Barcelona. El seu germà va acabar vivint, entre animals, a Jerez, on va ser molt estimat.\n‘La canción de Mbama', de Javier Reverte\nL’escriptor madrileny Javier Reverte torna a l’Àfrica sempre que pot. En aquest llibre explica la història d’un jove metge espanyol que marxa a viure a Guinea quan l’estat espanyol encara controla aquesta terra. Però passa el temps i el metge es va fent gran, mentre lluita per mantenir l’hospital que ha volgut crear a la regió.


IPOA/MÀSTER EN ASSIRIOLOGIA\nMÀSTER EN ASSIRIOLOGIA\nPeríode de Matrícula: 18 de setembre al 31 d’octubre de 2017. Secretaria de la Facultat de Filologia de 10:30 a 13:30h. (c/ Gran Via Corts Catalanes 585. 08007 Barcelona).\nPreu: 800 euros\nAssignatures del primer curs (2017-2018)\nTÍTOL DE L’ASSIGNATURA: Llengua accàdia I\nPeríode: 03/10/2017 al 30/01/2018\nHorari: dimarts i dijous 15.00 - 16.30 Aula 3.24\nProfessor: Lluís Feliu\nTÍTOL DE L’ASSIGNATURA: Llengua sumèria I\nPeríode: 03/10/2017 al 31/05/2018\nHorari: dimarts i dijous 16.30-18.00 Aula 5.24\nTÍTOL DE L’ASSIGNATURA: Cultura mesopotàmica\nHorari: dimarts i dijous 15.00 - 16.30 Aula a determinar\nProfessor: Agnès Garcia Ventura\nLlengua accàdia II\nTextos accadis epistolars i administratius paleobabilònics\nLlengua accàdia III\nLlengua sumèria III\nTextos literaris de tradició babilònica\n· Justificació del curs\n· Sobre les assignatures\nL’objectiu d’aquest Màster, que es va ofertar per primera vegada l’any 1989, és oferir als llicenciats i graduats d’estudis afins, o altres, una formació completa en el camp de l’Assiriologia, mitjançant un coneixement aprofondit de l’escriptura cuneïforme i de les principals llengües que la utilitzaren, així com de la història i la cultura dels pobles respectius.\nEl Màster va adreçat principalment als llicenciats i graduats en carreres de Lletres, especialment de Filologia Semítica, Filologia Clàssica, Història Antiga i Arqueologia; tot i que també pot resultar interessant per a llicenciats en altres disciplines.\nL’IPOA té com una de les tasques més importants la formació d’especialistes en els diversos àmbits d’estudi que acull. Entre ells, l’Assiriologia és, sens dubte, la branca més característica i també aquella per a la qual l’Institut disposa d’una millor preparació humana i bibliogràfica. Atès que l’estudi de l’Assiriologia i branques afins (sumerologia, hititologia, semitística occidental, indoiranística) no està contemplat en els plans d’estudis de primer i segon cicles a la Univeristat espanyola, ni tampoc existeixen àrees de coneixement específiques, l’unica opció per formar especialistes que l’IPOA té al seu abast, és la confecció de cursos de postgrau especialitzats. Malgrat tractar-se d’una especialitat minoritària, val a dir que l’oferta del nostre curs és gairebé l’única possibilitat arreu de l’estat d’obtenir una formació completa en llengües de transmissió escrita cuneïforme.\nL’IPOA és un institut que pertany a la Facultat de Filologia de la Universitat de Barcelona i disposa d’un fons bibliogràfic sobre Assiriologia que és el més important de Catalunya. La biblioteca es troba ubicada a l’edifici històric de la Universitat de Barcelona i conté més de 10.000 volums de tema assiriològic, de semitística, idoiranologia i arqueologia.\nEn ser un Màster primordialment filològic, es posa un èmfasi especial en l’estudi de les llengües més importants de l’àmbit assiriològic, com són l’accadi i el sumeri. El Màster es divideix en tres anys i en total l’alumne farà tres cursos de les llengües esmentades. En el cas de l’accadi el segon i el tercer curs ofereixen dues assignatures obligatòries més específiques: Textos accadis epistolars i administratius paleobabilònics i Textos literaris de tradició babilònica.\nA banda de l’estudi estrictament filològic, la base d’aquest Màster, els alumnes també rebran una iniciació a la cultura, la religió i la història de l’antiga Mesopotàmia i de la seva àrea d’influència, així com l’aprenentatge dels rudiment metodològics per poder iniciar la recerca en els estudis assiriològics.\nLlengua accàdia I\nIniciació als rudiments de la gramàtica de l’accadi clàssic (babilònic antic s. XVIII-XVII) així com al sistema d’escriptura cuneïforme.\nLlengua sumèria I\nIniciació als rudiments de la gramàtica del sumeri amb especial dedicació als textos de Gudea de Lagaš (s. XXII) així com al sistema d’escriptura cuneïforme.\nIntroducció a la civilització i la història de l’antiga Mesopotàmia. També s’iniciarà l’estudiant en els rudiments metodològics per poder iniciar la recerca en els estudis assiriològics.\nConsolidació i aprofundiment de l’accadi babilònic antic. Iniciació al babilònic estàndard i consolidació de l’aprenentatge del sistema d’escriptura cuneïforme.\nConsolidació i aprofundiment de la llengua sumèria des de les inscripcions de Gudea i iniciació al sumeri més arcaic (Inscripcions de Lagaš).\nS’introduirà l’alumne en l’estudi dels textos epistolars, administratius i legals del període paleo-babilònic, identificacció de dossiers. El curs se centrarà en l’arxiu reial de Mari i altres arxius de la mateixa època.\nS’introduirà els alumnes en l’edició, traducció i comentari dels textos literaris més importants de la literatura accàdia (El descens d’Ištar a l’Infern, El poema babilònic de la creació i el Poema de Gilgameš).\nIniciació als textos literaris sumeris d’època paleo-babilònica.\n[Tornar a Activitat Acadèmica]


Col·lecció Josep Pla | Bonart\nBiblioteca GironaLa col·lecció “Josep Pla” publica “El mirall dels llibres” de Xavier Lloveras\nbonart 27/2/17 La col·lecció “Josep Pla” publica el seu trenta-novè volum. Es tracta del darrer llibre de Xavier LLoveras, titulat, El mirall dels llibres. El llibre es presentarà el dia 27 de febrer de 2017 a l’Auditori Viader de la Casa de Cultura de...\nNotícies GironaLa col·lecció Josep Pla reedita el llibre de Xavier Monsalvatje i Joaquim Pla sobre la Girona del segle XX\nbonart 20/3/16 El Museu d’Art de Girona ha acollit la presentació del llibre “Terra de gestes i de beutat. Girona”, 37è volum de la col·lecció «Josep Pla» de la Diputació de Girona. La publicació és una reedició del treball realitzat per Xavier...\nbonart 17/9/14 El 19 de setembre, a les 20 h, a la sala de congressos Abat Panyelles del monestir de Sant Feliu de Guíxols tindrà lloc la presentació del llibre El blau de la distància, de Maria Wallace, 33è volum de la col·lecció «Josep Pla». El blau de la distància,...


2014 abril 13- Sapiens.cat\nArxiu del diumenge, 13/04/2014\nTal dia com avui de fa 102 anys es va produir una de les majors tragèdies nàutiques mundials. El 14 d’abril de 1912 el Titànic va xocar contra un iceberg. Només sobrevisqueren 500 dels seus 2.200 passatgers que quatre dies abans havien salpat de Southampton (Anglaterra) amb direcció a Nova York. Tanmateix, el vaixell més gran de la història portava un nom maleït. I és que, en la mitologia grega, la generació dels Titans no acabà molt bé.\nEls Titans (< τιταίνω, “estendre”) eren fills de Gea (Terra) i d’Urà (Cel). Són dotze, sis mascles (entre ells, Oceà, Hiperió, Jàpet i Cronos) i sis femelles, les titànides (entre elles, Tetis, Rea, Temis i Mnemòsine). Igual que els seus germans Ciclops, els titans també eren de grans dimensions. D’aquí tenim que avui la paraula tità sigui sinònima de “gegant” –també tenim l’expressió “lluita de titans” per referir-nos a un enfrontament entre grans rivals.\nEl pare dels Titans, Urà (Saturn llatí), es convertí aviat en un déu dèspota. A mesura que els seus fills naixien, els anava tancant al Tàrtar (les profunditats dela Terra). En donar a llum al darrer tità Cronos (Saturn llatí), Gea, enutjada, li entregà una falç perquè tallàs els genitals del seu pare mentre es disposava a colgar-se amb ella. En haver complert la missió, Cronos llançà els genitals a la mar, prop de Creta. Del contacte amb l’aigua es formà una espècie d’escuma d’on sorgí, ja adulta, Afrodita (<ἀφρός “escuma”), la deessa de l’amor i la bellesa. El déu Zèfir (oest) l’impulsà suaument cap a Xipre (Citera), on la reberen les Hores, les quals la vestiren i l’adoraren amb precioses joies.\nLa castració d’Urà per Saturn (Gherardi Christofano)\nUn cop castrat el seu pare, Cronoses féu amb el poder i es casà amb la seva germana, la titànida Rea.Rea era una divinitat de l’agricultura, associada amb l’asiàtica Cíbele. Els romans l’adoraren com a Magna Mater (“la Gran Mare”) o Alma Mater (“mare nodrissa”). Avui en dia l’expressió alma mater s’aplica a les universitats com a mares que alimenten les ments. Al món romà Rea fou identificada amb Ops (“opulència”), la deessa de la terra, vista com a productora d’abundància i riquesa. Per representar el seu excés de riqueses, se la representava amb un feix de blat en una mà i una cornucòpia (corn de l’abundància) a l’altra.\nEstàtua de la deessa Cíbele (Rea), Madrid\nCronos (χρονος, “temps”) i Rea constituïren la segona parella de déus titans. Ells foren els pares de la generació dels olímpics: Hèstia, Demèter, Hera, Hades, Posidó i Zeus. Reberen aquest nom perquè, segons la mitologia, habitaven el cim de l’Olimp, la muntanya més alta de Grècia, amb2.917 metresd’altitud –està situada al nord del país, a la regió de Tesàlia. A Grècia hi havia altres muntanyes amb el mateix nom –no debades, Ὄυλ- és una arrel indoeuropea que significa muntanya. A l’oest del Peloponnès hi ha la ciutat d’Olímpia, anomenada així per tenir un santuari dedicat a Zeus Olímpic, al voltant del qual se celebraren els Jocs Olímpics.\nAmb Cronos al poder, la tragèdia dels titans es tornà a repetir. Gea havia advertit el seu fill Cronos que seria destronat per un fill seu, tal com ell havia fet amb el seu pare. És així com Cronos s’anà empassant els seus fills a mesura que naixien. En néixer Zeus, però, Rea l’amagà en una cova de Creta i enganyà el seu marit entregant-li una pedra envoltada amb pedassos que Cronos devorà igualment.\nJa adult, Zeus va donar al seu pare una beuratge que li féu vomitar tots els seus germans i a continuació es rebel·là contra ell en la coneguda titanomàquia (l’afegitó μαχή significa lluita). De res serví a Cronos l’ajuda dels seus germans Titans. Aquesta batalla dels olímpics contra els titans pot ser una descripció simbòlica de la invasió de Grècia per part dels primers individus de parla ja grega. Aquests portaren amb ells els seus déus, desplaçant o absorbint els déus dels habitants dela Grècia primitiva.\nPer defensar-se de l’atac dels Titans, Zeus es construí un escut amb la pell de la cabra (αἰγίς, -ίδος) Amaltea que l’havia alletat durant la seva infància a Creta. Avui en dia “estar sota l’ègida d’algú” significa estar sota la tutela o autoritat protectora d’algú. Quan Atena, deessa de la guerra i la intel·ligència, va néixer del cap de Zeus, ho féu armada i amb una ègida.\nTot i haver-se desfet del seu pare, Zeus encara no pogué cantar victòria. Gea, mare de Cronos i padrina de Zeus, volgué venjar la derrota del seu fill enviant contra els olímpics els seus altres fills, els Gegants. S’encetà aleshores la gegantomàquia. Un altre cop guanyaren els olímpics i Gea, furiosa, en el seu darrer intent de sortir-se amb la seva, engendrà Tifó –que res té a veure amb els actuals ciclons tropicals, els quals agafaven el nom d’una paraula àrab que significa “terbolí”. Tifó assetjà l’Olimp en la coneguda com a tifonomàquia. Però tingué la mateixa sort que els seus germans els Gegants. Fou així com Zeus, fill de titans, es convertí en l’amo de l’univers. La maledicció, però, de la seva estirp es reviuria a principi del segle XX amb l’enfonsament del Titànic. Amb tot, si volem posar color a les nostres vides, sort que encara ens queda la marca innòcua de Titanlux (“llum de tità).\nCom a homenatge a l’iceberg que va provocà l’enfosament del Titànic, aquí teniu la deliciosa cançó d’Antònia Font “Icebergs i guèisers”.


Korean Air connectarà Seül i Barcelona amb un vol directe l'abril del 2017\nActualizado 31/03/2017 05:51 CET\nKorean Air connectarà per primera vegada Seül i Barcelona amb un vol directe tres vegades a la setmana --dilluns, dimecres i dijous-- a partir del 28 d'abril del 2017, un trajecte que operarà amb un B777-200 amb capacitat per a 248 passatgers.\nAixí ho ha anunciat el conseller d'Empresa i Coneixement de la Generalitat, Jordi Baiget, des de Panamà en el marc de la missió comercial que està fent en aquest país i Cuba: "S'ha estat treballant durant dos anys per aconseguir-ho".\nI és que l'Oficina Exterior de Comerç i d'Inversions de la Generalitat a Seül (Acció), l'Agència de Catalana de Turisme, Aeroports de Catalunya i el Comitè de Desenvolupament de Rutes Aèries de Barcelona (CDRA) han treballat per captar aquest projecte durant els últims dos anys.\nEl conseller ha explicat que molts catalans tenen interessos econòmics i culturals a Corea del Sud, i ha destacat que el vol atraurà població d'aquest país i de la regió, especialment del Japó, a Catalunya, "ja sigui per activitat productiva o turisme".\nKorean Air, que es va fundar el 1969 i té una flota de 158 aeronaus, opera vols a 129 destinacions de 46 països, i el 2015 va registrar al voltant de 25 milions de passatgers.


Butterfly Studios Rodes Grècia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nDimitras str., Kallithea, Rodes, Grècia, 85100 - Veure al mapa\nMés informació sobre Butterfly Studios\nAl visitar Rodes, vosté es sentirà com a casa a Butterfly Studios, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Rodes. Recepció 24 hores, lloguer de cotxes, servei de bugaderia, neteja en sec, bar són només algunes de les comoditats que fan que Butterfly Studios sigui diferent dels altres hotels de la ciutat.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara balcó/terrassa, cuina americana, nevera, plat de dutxa, estris de cuina per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. L'hotel ofereix meravelloses instal.lacions d'oci com piscina exterior, billar que faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Butterfly Studios la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Rodes.\nCal que informeu el Butterfly Studios de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.\nHotel calme, assez bien situé 1/2 h de rhodes”\ncalme, confort correct, personnel agréable


Biblioteca Joan Coromines: Copsar la tardor amb els 5 sentits\n🍂La tardor és una època ideal per fer sortides i escapades en família. Et presentem diverses activitats per viure experiències a la natura i amb els cinc sentits.\n🌵Jardí Botànic Marimurtra (Blanes): Situat a la Costa Brava, el Jardí Botànic Marimurtra és un dels jardins més bells de la riba Mediterrània. Damunt d’uns penya-segats que voregen el mar es poden contemplar algunes de les millors panoràmiques de la costa i deixar pas a l'oflacte i la vista amb més de quatre mil espècies vegetals. Marimurtra és l’obra d’un home apassionat per la natura, Carl Faust (Hadamar, Alemanya, 1874-Blanes, 1952), que va dedicar, il·lusió, esforç i tot el seu patrimoni a la realització del seu somni, el Jardí Botànic Marimurtra.\n👣Camina descalç (Arbúcies): Un sender on es combina el plaer i la satisfacció de sentir la natura als peus: trepitjar pedres, fusta o fang per un recorregut sensorial. Al recinte de La Selva de l’Aventura podeu fer un recorregut d’un quilòmetre i mig amb els peus nus per descobrir una gran varietat de materials i textures. El sender us farà gaudir de sensacions a través del sentit del tacte, però també de la vista, de l’olfacte i de l’oïda. També s'ofereixen altres activitats ben divertides per fer en família.\n🐄Visita a la granja de La Fageda (La Garrotxa): De la mà d'un guia descobrireu els processos d'elaboració de iogurts i postres, així com delicioses melmelades que es produeixen des de La Fageda. És una cooperativa reconeguda pels seus productes de qualitat i el seu valor afegit: integrar en l'equip de treball persones amb risc d'exclusió social. Una visita entranyable en un entorn magnífic.\nLes excursions i passejades en família serveixen per observar els canvis que experimenta la natura en aquesta època. Us recomanem anar recollint material natural que després us pot servir per a una tarda de tallers creatius. Agafar garrofes, castanyes🌰, pinyes, fulles🍁, petits troncs, flors🌻 i realitzar un mòbil (com el que veieu a la foto) és una de les idees divertides que podeu trobar en el llibre Taller de natura, disponible a la biblioteca del Masnou.\n👉Podeu entrar al Catàleg Aladí i veure tots els documents relacionats amb tallers o manualitats. 😊✏📖


FUTUROSCOPE, ORADOUR SUR GLANE\nCom que encara ens quedaven alguns dies de vacances vàrem decidir el meu fill i jo marxar cap a Futuroscope, on feia bastants anys que no anàvem. El viatge el vàrem plantejar per fer-lo amb molta tranquil·litat i anar parant.\nVam sortir de Terrassa en direcció al Túnel del Cadi i Coll de Puymorens fins parar al càmping de Lavelanet, un indret on havíem estat quan els nostres fills eren molt petits, i la veritat és que hem va decebre i molt, un càmping ple de fitxes i amb molt barraquisme, els nous gestors molt amables i parlen castellà.\nL’endemà després de comprar al súper del mateix Lavelanet vàrem marxar cap a Oradour sur Glane un cop aparcada l’autocaravana a la àrea que existeix en aquest municipi vàrem anar a visitar el poble antic tal i com va quedar després de la destrucció perpetrada per la barbàrie de la guerra per part de soldats de la SS durant la segona guerra mundial.\nEns llevem, esmorzem i marxem cap a Le Dorat (Le Daurat),és una ciutat classificada "Petites ciutats…\nESTIU 2019, FRANÇA, SUÏSSA ALEMANYA, TXÈQUIA I ÀUS...


Temps era temps, que un nen va néixer a Barcelona. Els seus pares eren uns d'aquells "altres catalans" que, en la postguerra, havien arribat a la gran ciutat confinats als trens: "El Shangai", "El Sevillano", "El Botejara"... La mare, "huérfana roja", fugia d'un poble de l'Aragó cercant l'anonimat dels vençuts a la gran ciutat catalana. El pare, oriünd d'una aldea gallega, hi cercava una vida millor en una urbs plena de llum. Afortunadament, ni van haver de passar per aquell horror anomenat "Palacio de las Misiones" ni es van allotjar a una barraca perquè tenien accés a una vivenda. A Barcelona van formar una família. A la casa del nen, tocant a l'Hospital de Sant Pau, hi vivien el pare, la mare, l'àvia ("viuda roja" casada en segones núpcies), l'avi (segon espòs de l'àvia i germà del primer marit, afusellat pels feixistes), el tiet i la germana. Amb sacrificis i treballs la família se'n va sortir i, un cop per setmana, rebien la visita de "La Encarna": una dona que vivia a les barraques de la zona de l'Hospital de Sant Pau i que ajudava la mare i l'àvia amb les feines de casa. El nen, de seguida, es va sentir fascinat per aquella dona i el seu món... Com devia ser la vida d'aquella bona gent?.. Els marrecs anirien descalços en ple hivern? Farien foc dins la xabola per mirar de combatre el fred? Ballarien danses gitanes, tot fent conjurs, sota la llum de la lluna? Del barraquisme, se n'havia fet un clixé romàntic i un fotimer de preguntes bullien dins el seu cap. La visita d'aquell nen a les barraques de Sant Pau juntament amb l'emissió per TVE de la mítica pel·lícula Los Tarantos (1963) del director Francesc Rovira-Beleta, nominada als Oscars de Hollywood com a millor film de parla no anglesa, i enregistrada als barris xabolistes de Somorrostro i Montjuïc, va obrir els ulls d'aquella criatura davant "una ciutat que canviava el seu nom". Per cert, durant un temps, el meu estimat i traspassat amic Rovira-Beleta va tenir la intenció de traslladar a la pantalla de cinema la magnífica novel·la de Candel Donde la ciudad cambia su nombre (1957). Llàstima que el projecte no arribà a bon port! Hauria estat un luxe gaudir de l'aiguabarreig del talent dels dos Pacos. Com a curiositat, m'agradaria remarcar que fou Paco Candel qui ajudà Rovira-Beleta a localitzar la barraca amb colomar que va servir d'escenari per tal de rodar el desenllaç tràgic d'aquest Romeo i Julieta gitano. Però retornem al nen que va quedar marcat com un segell per la seva visita a les barraques de Sant Pau i pel visionat televisiu de Los Tarantos. El nen va anar creixent mentre moria el dictador i les barraques anaven caient sota el seguici dels temibles "homes del picot"... Aquell nen va esdevenir un adolescent i, més tard, es va convertir en l'adult que avui escriu aquestes ratlles. Per què un text teatral al voltant del món "Candelià"? Més enllà de l'afinitat sentimental de ser un "altre català" de segona generació, un factor definitiu que despertà el meu interès per la literatura i la figura de Paco Candel va ser l'escola. Què n'és d'important el col·legi en la formació social i ètica d'una persona! Vaig tenir la sort d'anar a petar a l'escola Sagrada Família (avui, escola Claror) del carrer Sardenya de Barcelona. Era aquella una escola progressista on l'any 1978 ja fèiem servir la llengua catalana com a llengua mare de totes les assignatures, una escola emmirallada en l'ensenyança de les escoles republicanes. Veníem de l'educació rància del càstig i la bata ratllada i, tot d'una, amb 15 anys acabats de fer, a l'escola Sagrada Família hi trobo una escletxa per on respirar una mica d'aire lliure. És allà on m'inciten a llegir Els altres catalans (1964) de Paco Candel. I ara, aquí, desvetllaré una malifeta mai no confessada: em va fascinar tant aquell llibre publicat per Edicions 62, que el vaig robar de la biblioteca escolar. Quan hi penso, encara em fa sentir culpable. Però, tot just fa uns dies, rellegint Candel, vaig tenir ocasió d'alleugerir la meva culpa mitjançant el diàleg d'un dels seus personatges ("alter ego" de l'autor):\nAixí va ser, tot pispant un exemplar del llibre Els altres catalans, que vaig entrar en el món "Candelià". Per què em va fascinar d'aquella manera, el llibre? Doncs potser perquè parlava entre línies dels meus avis, dels meus pares, de "La Rosario" de les barraques de Sant Pau... Potser perquè donava veu a tots aquells que havien estat silenciats: "Candel, la veu dels sense veu". I, de ben segur, perquè l'autor era un magnífic escriptor, extremadament singular, autèntic, personal, descarnat i tendre alhora, un retratista social amb la dosi justa d'ironia, un excel·lent autor que convertia en protagonistes a personatges condemnats a fer de figurants. Després, amb els anys, han passat per les meves mans d'altres obres "Candelianes": Donde la ciudad cambia su nombre (la gran novel·la de "l'altra Barcelona"), Han matado un hombre, han roto un paisaje (1959), Los importantes (on també m'hi veia reflectit en aquell personatge anomenat Badajo Roldán que volia ser escriptor i es presentava als concursos literaris), ¡Dios, la que se armó! (1964), Trenta mil pessetes per un home (1968), Los que nunca opinan (1971), Barrio (1977), Els altres catalans del segle XXI (2001, un llibre que avui es manifesta absolutament visionari, escrit juntament amb Josep Maria Cuenca)... Confesso que tots aquests llibres ja no els vaig robar. Malauradament, no són pas fàcils de trobar a les llibreries convencionals, així que els he anat comprant aquí i allà: internet, mercat de Sant Antoni, llibreters de vell...\nAmb el Premi Literari 2011 de narrativa en sentit ampli que m'han atorgat la Diputació i l'Ajuntament de Lleida per tal de desenvolupar el projecte d'escriptura d'un text teatral que durà per títol Allà on la ciutat de Candel canviava el seu nom, la meva intenció no és fer un text biogràfic. Malgrat sigui palès que en Candel és la inspiració del projecte, la trama emocional es construirà a través d'un seu "alter ego" (tal i com ell mateix feia, posem per cas, amb els personatges protagonistes de les novel·les Hay una juventud que aguarda (1956) o Los importantes). En Candel mai apareixerà com a personatge físic a la ficció. Quin actor podria fer creïble una personalitat tan identificable, polièdrica i complexa? Serà, mitjançant un argument de ficció, que l'obra ens parlarà d'una Barcelona barraquista que havia de fer front a totes les dificultats per sobreviure a la misèria de la postguerra. La trama del text ens farà viatjar de 1951 -l'any de la popular vaga de tramvies a Barcelona-, al 2002 -el de la implantació de l'euro i la consolidació d'una nova immigració no comunitària. La meva intenció tampoc no és fer un exercici de nostàlgia perquè si bé és cert que avui dia no hi ha barraques, també és veritat que continua existint una "ciutat que canvia el seu nom": la del barraquisme invisible o vertical amb monoblocs i llits calents. És per aquest motiu que la temàtica del projecte continua girant amb vigència al voltant del tema "Candelià". El fet de triar la modalitat de teatre per desenvolupar el projecte té molt a veure amb la vinculació de Candel amb el grup teatral "La Pipironda" que liderava l'Àngel Carmona i que, d'una manera desinteressada, tot seguint l'exemple de "La Barraca" de Federico García Lorca, desenvolupà una tasca de teatre popular i apropà la cultura als barris marginals de Barcelona. Cal recordar que Candel va ser "pipirondo": dissenyà alguns decorats pel grup i, fins i tot, va arribar a interpretar el seu propi personatge ("El Candel") a l'obra La batalla del Verdún del dramaturg José M. Rodríguez Méndez. Val a dir, però, que mai no obrí la boca dalt de l'escenari perquè el seu fou un "personatge-símbol". És a dir: sense diàleg. Si amb aquest meu projecte de treball teatral, aconsegueixo que el record d'aquella Barcelona que va existir no es dilueixi del tot amb la pàtina del temps, n'estaré més que satisfet.


Sant Boi Notícies – ImagineIndia: ‘Dor’\noct 24, 2012 Cinema, Oci i cultura Comentarios desactivados en ImagineIndia: ‘Dor’\nDesprés de l’aturada de l’estiu, el cicle de cinema indi de Sant Boi ImagineIndia torna a Cal Ninyo, en aquesta ocasió els divendres, per apropar-nos a joies del cinema indi. El cicle d’aquesta temporada començarà amb Dor.\nEl divendres 26 d’octubre a les 20h torna el cicle de cinema ImagineIndia a Cal Ninyo fugint de Bollywood amb Dor, una pel·lícula del 2006 dirigida per Nagesh Kukonoor que explica la història de dues dones de diferents orígens que veuen com s’uneixen els seus destins.\nDor, que significa “fil“, mostra com dues persones de religions oposades i amb idees diferents sobre la vida poden mantenir una amistat, i també reflexteix les idees de la vida i la mort, el poder del perdó, la lealtat i l’amor incondicional.\nAmb bona acollida de la crítica internacional, el film es projectarà a Cal Ninyo (carrer Major, 46) en versió original subtitulada. El preu de l’entrada és de 3 euros.\n– Dor (ImagineIndia)\nSubvenció per a la modernització dels comerços santboians Cinema per a la reflexió: Peaceable Kingdom


Fitflop Crystall Slide Rosa comprar i ofertes a Dressinn\n8.5 Metallic Rose 8 Metallic Rose 10 Metallic Rose\nDescripció Fitflop Crystall Slide\nIncomparablement còmodes, amb vampes amb forma de V que allarguen instantàniament ;aspecte de les cames, són precioses, subtilment brillants, parts iguals atractives i supermodificades (Un bon partit per a tu, aquestes sandàlies, no?). El nostre nou CRYSTALL? Les corretges de puntera es fan per als tipus glamorosos que agrada una mica de drama durant tot el dia.\namb un contorn d'arc i la nostra sorprenent norma Microwobbleboard? mitones\ncapes de microfibres, adornades amb microcristalls\ncapes cobertes de cuir i peu\nbiomecànicament dissenyat, sandàlies còmodes\nSola de cautxú resistent a la resclosa\ntambé disponible com CRYSTALL SLIDE\nVols comprar Fitflop Crystall Slide? Estàs al lloc adequat! A la categoria de Xancletes de la botiga de moda trobaràs una gran varietat i tots els models disponibles, sempre amb el millor preu. Aconsegueix els millors productes de moda i que s’adapten a les teves necessitats i exigències a dressinn. Estàs buscant un regal? Aleshores no et pots perdre les últimes ofertes de Calçat dona.\nCaracterístiques Fitflop Crystall Slide\nUn meravellós producte\nBranco maria - 17/08/2018\nBeneït per caminar i bell\nZalig om op te lopen en mooi


L’oci nocturn munta una discoteca a plaça Catalunya per protestar contra el tancament\nDins l’espai habilitat s’han respectat les mesures contra el covid, però als voltants s’han creat aglomeracions que han despertat polèmica\nLa plaça Catalunya amb gent ballant, des de la cabina en l'acte en defensa de l'oci nocturn, el 21 de novembre de 2020. (Horitzontal)\nActualitzada el 22-11-2020 08:09\nLes noves pautes del pla de desescalada tampoc agraden al sector de l’oci nocturn, que continua sense poder obrir els locals. Aquest dissabte a la tarda empreses i treballadors, sota la Plataforma Som Oci Nocturn, han protestat al centre de Barcelona plantant un escenari enmig de Plaça Catalunya amb música i llums com si fos una discoteca.\nActe festiu i reivindicatiu de l'oci nocturn a Plaça Catalunya amb música. // EFE - Enric Fontcuberta\nLa iniciativa ha despertat molta polèmica. Tot i que a l’interior de l’espai s’han respectat les mesures de seguretat, s’ha pres la temperatura i subministrat gel hidroalcohòlic als assistents, s’han generat grans aglomeracions als voltants. La nit ha deixat imatges impactants pels temps de pandèmia que han despertat la indignació de molts usuaris.\nUnes imatges que no han agradat gens ni mica al president del Col·legi de Metges de Barcelona, Jaume Padrós. No entén com s’ha autoritzat una convocatòria d’aquestes característiques i demana explicacions a través d’una piulada.\nEl sector justifica l’acció pel risc de fallida, després de vuit mesos sense poder obrir. Asseguren que si no se’ls permet l’obertura molts locals hauran de tancar les portes de forma definitiva, entorn el 65 i el 75%.\n21-11-2020 20:34 DESESCALADA


Campana grossa (3) - Parròquia de Sant Pere de Jou - LA GUINGUETA D'ÀNEU - CATALUNYA\nDel mateix fonedor hi ha una campana més grossa, amb un diàmetre de boca de 85 cm i un pes aproximat de 350 kg amb la mateixa inscripció que l'anterior però amb un altra advocació SANTA MARIA E BARBARA ORATE PRO NOBIS.\nEstà en disposició funcional manual i a més porta incorporat un martell d'hores. Pel fet d'estar esquerdada es troba fora d'ús. Encara que l'esquerda és petita, és suficient per llevar-li el so, per la qual cosa no sabem quina nota fonamental donaria, tot i que conserva el batall en bon estat. El jou és de fusta, contrapesat amb llosa i el seu estat és entre regular i dolent.\nAquesta campana és la que sonava més bé del campanar, però el dia que va acabar la guerra van estar tocant les campanes tota la nit, segons conta Cisco Pontarró, doncs ell mateix hi va participar, i quan estava calenta algú hi va acostar alguna peça de llana i es va produir l'esquerda.


El Saló ‘Construïm Futur’ analitza a Salou la nova realitat del sector immobiliari i de la construcció - Bamboo\nEl Saló ‘Construïm Futur’ analitza a Salou la nova realitat del sector immobiliari i de la construcció\nL’Ajuntament de Salou acull la presentació del Saló ‘Construïm Futur’\nLa jornada aporta claus sobre tendències, innovacions i estratègies d’una important activitat econòmica per al territori\nSalou, 8 de març. El Saló ‘Construïm Futur’ ha analitzat avui a Salou el present i el futur del sector immobiliari, de la mà de prestigiosos ponents i destacades personalitats. Tots plegats han exposat importants claus al voltant d’una activitat econòmica essencial per al territori, que necessàriament ha d’avançar sobre les bases de l’eficiència energètica, la sostenibilitat i la innovació, entre d’altres. La jornada, inaugurada a les 9.30 hores per l’alcalde de Salou, Pere Granados, s’ha dut a terme a la Sala Europa del Teatre Auditori de Salou (TAS), amb l’assistència de prop d’un centenar de persones.\nEl Saló ‘Construïm Futur’, organitzat per l’Open Energy Institute amb el suport de l’Ajuntament de Salou, entre altres entitats, té com a principals objectius posar en valor el sector, identificar i reforçar estratègies de futur adequades, difondre tendències i innovacions i proporcionar un espai adient per fer networking i obrir noves oportunitats de negoci.\nL’acte d’obertura oficial ha donat pas a un seguit de ponències que han analitzat la nova realitat del sector immobiliari i de la construcció en general des de diversos punts de vista, com l’eficiència energètica, la sostenibilitat, les tendències de futur, el marc normatiu que impulsa la Unió Europea, l’economia circular o el paper de les infraestructures.\nEntre els ponents que han participat en la jornada, figuren el president de l’Associació d’APIs de Catalunya, Joan Ollé; el director de H.A.U.S. Healthy Buildings, Ricard Santamaria; el director de Comunicació, Relacions Institucionals i Sostenibilitat de BASF, Xavier Ribera; el director de la Representació de la Comissió Europea a Barcelona, Ferran Tarradellas; el director de l’Agència de Residus de Catalunya, Josep Maria Tost; i el president de Ferrocarrils de la Generalitat de Catalunya, Ricard Font,\nFinalment, el regidor de Gestió de Territori de l’Ajuntament de Salou, Marc Montagut, ha estat l’encarregat de clausurar la jornada de ponències, abans de donar pas al còctel de networking.\nA part d’un interessant programa de conferències, el Saló ‘Construïm Futur’ ha ofert una zona de Showroom on, en un ambient idoni per impulsar el networking, empreses i professionals han tingut l’oportunitat d’exposar projectes, materials i informació corporativa en general.\nPer celebrar aquest important fòrum, la direcció tècnica del qual és responsabilitat de Bamboo Comunicació, l’Open Energy Institute ha comptat amb la col·laboració de l’Ajuntament de Salou, Ferrocarrils de la Generalitat, la Diputació de Tarragona, l’Agència de Residus de Catalunya, Ferrovial, Sirusa, Aquí Energía, l’Associació d’APIs de Catalunya, el Col·legi d’Aparelladors, Arquitectes Tècnics i Enginyers d’Edificació de Tarragona (COAATT) i BASF.