Publicat el 21 de juny de 2021\nJa ho estem notant des de fa uns dies. Les hores de llum s’allarguen i la calor s’enfila per damunt dels 30º. Tanmateix només ahir 20 de juny veiérem el cel blau brillant del mes de juny ja que el cel de la majoria dels dies ha estat cobert i hem patit, fins i tot, tempestes locals fortes. I la darrera setmana la pols sahariana ha omplert el cel d’un color taronja marcià. Tot plegat ens ha recordat que la primavera se’n fuig i l’estiu ja s’acosta.\nLa nit s’ha acurtat. El sol ix ara cap les 6:36 i es pon a les 21:30, més de 15 hores de llum. Així és que tot anuncia l’arribada definitiva de l’estiu astronòmic. I finament avui 21 de juny el Sol haurà assolit la seua màxima altura per damunt de l’equador celeste a les 05:32. Haurà estat el moment del solstici d’estiu, quan la primavera acaba i l’estació estiuenca haurà fet la seua entrada. Comença l’estació més calorosa i seca del nostre país però la més adient, per l’estabilitat de l’oratge i per l’arribada de les vacances, per mirar i gaudir de la nit i de les meravelles del més amunt, ara que no hi ha restriccions de moviment nocturn.\nI avui a migdia el Sol arribarà a la màxima altura en el cel. Les ombres a aquesta hora seran les més curtes de l’any. Cap a les 14:00 hores local, (12:00 hora solar) fixem-nos en l’altura en que es troba el Sol. A una latitud de 40º nord, com a Castelló de la Plana, el Sol es trobarà a uns 73.3º i la longitud de l’ombra serà la mínima de l’any.\nPosició de l’hemisferi nord de la Terra i Inclinació dels raigs solars per a la latitud de 40º (aprox. Castelló de la Plana) avui el 21 de juny. Nebraska Astronomy Applet Project.\nCom podem veure a la captura de pantalla de l’aplicació Basic Coordinates and Seasons del Nebraska Astronomy Applet Project, s’observa que avui és el dia en la que la Terra presenta més directament l’hemisferi nord de cara al Sol. Com a conseqüència, vist des de la superfície de la Terra, a una latitud com la nostra al voltant dels 40º de latitud Nord, els rajos del Sol estaran molt inclinats.\n¿Qué té d’especial la posició i el moviment del Sol al llarg del dia d’avui, dia del solstici d’estiu, i els següents, vist des de la superfície de la Terra?\nEsfera celeste. Equinox és la línia de l’equador celeste. Demà el Sol recorrerà el camí més llarg al cel, el camí del solstici (June solstice).\nPrimerament, com que el Sol es troba molt alt al cel vist des del nostre país, aquests dies el Sol eixirà pel nord-est i es pondrà pel nord-oest, les posicions més extremes de l’any. Això implica que el recorregut per la volta celeste serà la més llarga possible amb la durada màxima d’hores de llum solar. Sí, avui serà el dia més llarg de l’any i, en conseqüència, amb la nit més curta . I no. La nit de Sant Joan no és la més curta de l’any.. A partir d’avui el Sol començarà a davallar i la durada de la llum diürna minvarà. És la victòria efímera del Sol que, per força, havia d’interessar les cultures antigues.\n1.- Sortida del Sol (06:37h) des de les nostres serralades prelitorals, des de Castelló de Rugat (La Vall d’Albaida) del 21 juny 2020. Josep Emili Arias. Primer dia de l’estiu\n2.- Nebraska Astronomy Applet Project.\n3.- Esfera Celeste\n4.- Nit de Sant Joan, 23/24 de juny 2019. Tavernes de la Valldigna, la Safor. Enric Marco.\nPublicat dins de Sistema solar i etiquetada amb Estiu, Solstici, Tavernes | Deixa un comentari\nPublicat el 18 de juny de 2021\nFa temps que no sabíem res de la missió marciana xinesa. El passat 14/15 de maig el ròver Zhurong arribà a Utopia Planitia i pocs dies després baixà del mòdul de descens i començà a rodar per posar en marxa el seu programa científic. Des d’aleshores les autoritats de l’Agència Nacional de l’Espai xinesa (CNSA) no havien revelat res més de la missió. Un fet que feia pensar a alguns que potser el ròver havia sofert algun problema de funcionament i que fins que no se solucionara no es publicaria cap més fotografia. Acostumats a la política de finestres obertes, peti qui peti, de la NASA, la política de les autoritats xineses d’ocultació sistemàtica de les fites aconseguides no ens acaba d’agradar.\nPerò sembla que no hi havia cap problema. Finalment el dia 11 de juny la CNSA publicà imatges de la missió que confirmava la bona salut del ròver. Entre les diverses imatges lliurades als mitjans de comunicació destaca la selfie en la que es presenta en primer pla Zhurong i al seu darrere, a uns 10 metres del ròver, la plataforma de descens. Una imatge, que pel color, la textura, la proximitat dels objectes no ha deixat ningú indiferent i que, de segur, passarà als anals de l’exploració espacial. Els xinesos, quan volen, també saben posar-li èpica a l’exploració espacial.\nPerò com s’ha fet la fotografia? Si a la zona no hi ha cap artefacte humà més present, com ha estat possible aconseguir tal meravella? El fet és que la imatge ha estat feta per una petita càmera controlada per wifi que soltà el ròver unes hores abans des de la seua panxa. Posar la càmera en el punt just per a que Zhurong i la plataforma queden ben centrats no haurà estat fàcil.\nI que veiem en la fotografia? En primer pla hi ha algunes petites roques en un terreny extremadament pla. Més enllà veiem el ròver Zhurong amb el seu cap mòbil que conté les dues càmeres NaTeCam a color a cada costat per a la navegació com si foren dos ulls i la càmera multiespectral MSCam, en el centre, com un puntet. Al dos costats els dos immensos panells solars desplegats. Les dues “antenes” són les antenes del georadar que explorarà pròximament l’interior marcià. Al costat del pal que sosté les càmeres es troba l’antena UHF de baix guany (el cilindre roig) mentre que al seu darrere, mig amagada, veiem l’antena blanca d’alt guany.\nA la dreta del ròver, i separat uns 10 metres d’ell, es troba el mòdul de descens. I presidint l’escena la gran bandera xinesa desplegada, de color vermell, que simbolitza la Revolució, amb cinc estrelles grogues de 5 puntes que simbolitzen, al seu torn, la unitat del poble revolucionari sota la direcció del Partit Comunista de la Xina que es representat per l’estrella gran. Sembla que és la primera bandera desplegada en la superfície de Mart. El ròver també té la seua petita bandera que veureu com un petit rectangle roig.\nI per damunt de tot, el cel groc-rogenc ple de pols en suspensió.\nEl mòdul de descens vist des del ròver Zhurong. Destaca en primer pla la bandera xinesa. A la dreta s’observa els solcs fets per les rodes del ròver per girar 90º. CNSA\nTambé s’han presentat altres fotografies. Una d’elles mostra el mòdul de descens. El ròver quan es va situar a l’esquerra d’aquest per fer-se el selfie anterior el va fotografiar. Destaca en primer pla la bandera xinesa. A la dreta s’observa la rampa per on baixà Zhurong i els solcs fets per les rodes del ròver per girar 90º.\nImatge de la superfície marciana obtinguda per la càmera multiespectal situada al “cap” de Zhurong. Destaca l’absència de roques i relleu en aquesta zona extremadament plana d’Utopia Planitia. CNSA.\nEl lloc on aterrà el maig passat la missió xinesa es va elegir per ser molt plana i de veritat que ho és. Segons els indicis científics, Utopia Planitia és el registre fòssil d’un antic oceà marcià que ocupava tot el nord del planeta. Quilòmetres i quilòmetres d’arena i roques que mereixen exploració. De fet la missió de la NASA Viking 2 (1977) i Curiosity (2013) es troben també en aquesta zona.\nTambé hem pogut admirar la primera imatge panoràmica feta des del ròver quan encara estava sobre el mòdul de descens. Ampliant-ho molt (i amb una major resolució) es pot veure l’escut tèrmic i el paracaigudes sobre els logos de la imatge (Punxeu sobre la imatge per veure-la ben gran).\nHirise des de MRO. 6 de juny 2021. NASA/JPL/Arizona University\nPerò tenim ara mateix una plèiade de naus orbitant el planeta i esperàvem veure la missió xinesa des de l’espai. El dia 6 de juny la càmera Hirise d’alta resolució a bord del Mars Reconaissance Orbiter (MRO) de la NASA captà el mòdul de descens, les dues ejeccions de gas i el ròver desplaçat del mòdul i un poc més enllà (fora de la foto que presente) l’escut tèrmic i el paracaigudes. Potser la publicació d’aquestes imatges per part de l’Agència Espacial Americana espentà, uns dies després, la publicació de les imatges xineses preses des de terra.\nAra a gaudir de les vistes marcianes des d’Utopia Planitia…. Un terreny que ens resulta ben familiar. Sembla un paisatge del desert del Sàhara amb dunes i tot.\nEl rover chino Zhurong se hace un ‘selfie’ en Marte, Eureka, Daniel Marin, 11 juny 2021.\nImatges: de l’Agència Espacial Nacional Xinesa (CSNA)\nPublicat dins de Exploració de l'espai i etiquetada amb CSNA, Mart, Xina, Zhurong | Deixa un comentari\nAvui era el dia. La Lluna, en el seu etern camí al voltant de la Terra, ha passat just per davant del Sol. I al revés del que sol ocórrer, aquesta vegada l’eclipsi no ha estat a l’altra banda del mon sinó en el nostre hemisferi diürn. I a més, com passà fa uns anys, no teníem una gran borrasca damunt nostre. Increïble però ben cert, avui estava ras. Hui teníem eclipse de Sol.Però com no ho podem tindre tot, l’eclipsi no ha sigut total ni anular, sinó només parcial i ben parcial. Des de casa estant la Lluna ha cobert només un 6% del radi solar, cosa que l’ha convertit en un mini-eclipsi de Sol.\nEclipsi de Sol just sobre el pol nord vist per la càmera EPIC a bord del satèl·lit DSCOVR des d’1,5 milions de quilòmetres el 10 de juny 2021. NASA EPIC Team.\nHa estat ben lluny d’ací on la Lluna ha tapat el Sol, deixant només una anella solar visible. L’eclipsi anular s’ha començat a veure al nord de Thunder Bay (Canadà), ha travessat Canadà per les províncies d’Ontario i Quebec, ha continuat per les illes de Baffin i Ellesmere, pel territori autònom de Nunavut; s’ha endinsat pel nord de Groenlàndia, ha passat pel Pol nord, i, finalment, s’ha internat a Rússia pel districte federal de l’Extrem Orient. L’eclipsi ha acabat a l’est de Seimchán (Rússia). La durada total de la totalitat ha estat de 104 minuts (una mica menys d’1 hora i tres quarts).\nZona d’anularitat i de parcialitat de l’eclipsi anular solar del 10 de juny de 2021. Observatorio Astronómico Nacional\nCom pot veure’s a la figura adjunta, el País Valencià es trobava ben a la vora de la zona fins on es podia veure l’eclipsi parcial. Per això, vist des d’ací, el disc lunar ha fregat pràcticament el disc del Sol i només li ha fet un xicotet mos amb una magnitud aproximada de 0.06 (6% d’ocultació radial). El lloc més privilegiat de la Península Ibèrica ha estat Galícia, on el mos lunar ha estat més gran, d’un 22%.\nAvui des d’Alzira hem estat mirant l’eclipsi un grup nombrós d’alumnes entusiastes de l’astronomia, molt dels quals encara no havien mirat pel telescopi. Hem mirat per un telescopi adaptat a l’observació solar. Per fer més amena l’activitat també hem mirat amb ulleres d’eclipsi, amb un cristall de soldador i amb la paleta de cuina, molt efectiva en eclipses importants però la menudesa d’aquest eclipsi no ha deixat veure res.\nL’eclipsi ha durat ben poc, de les 11:12 a les 12:18, una mica més d’una hora, encara que els primers i últims minuts el mos era tan minúscul que no es podia percebre. Entre núvols que amagaven el Sol, ara si, ara no, els estudiants han anat mirant com la Lluna avançava fins al moment del mos màxim al Sol a les 11:46.\nAlguns amics astrònoms han fet fotos del fenomen des de diversos indrets. Fotos ben boniques que us pose (amb permís) tot seguit per a que les pugueu admirar.\nGabriel Díaz Montero, Quart de Poblet. Càmera reflex i filtre.\nEl seu germà Manuel Díaz Montero també ha fet fotografies, aquesta vegada amb mòbil.\nManuel Díaz Montero, Quart de Poblet. Mòbil i filtre.\nDes de Patena també he rebut fotos. Pablo Rosillo ha utilitzat un telescopi amb filtre i ha fet una fotografia amb mòbil a través de l’ocular.\nPablo Rosillo. Paterna. Telescopi i mòbil.\nFinalment des de Galícia, des d’on es veia millor l’eclipsi a la Península, una amant del mar i del cel ens envia aquesta foto feta amb uns prismàtics projectant la imatge doble en un paper.\nGalicia, Ria d’Arousa, N.M. per projecció amb prismàtics.\nGalicia, Ria d’Arousa, N.M. per projecció amb prismàtics. Detall.\nGràcies a tots per les fotografies i pels moments d’alegria compartits en admirar un fenomen de la natura tan singular.\n1.- Eclipsi. Gabriel Díaz Montero, Quart de Poblet. Càmera reflex i filtre\n2.- Eclipsi de Sol just sobre el pol nord vist per la càmera EPIC a bord del satèl·lit DSCOVR des de 1,5 milions de quilòmetres el 10 de juny 2021. NASA EPIC Team.\nPublicat dins de El Sol i etiquetada amb Eclipsi, Sol | Deixa un comentari\nPublicat el 5 de juny de 2021\nL’exploració del sistema solar no s’atura. Però si tenim actualment sondes i robots a Mart, Júpiter, la Lluna, diversos asteroides, al Sol i, fins fa poc, en teníem a Saturn i les seues llunes, Plutó i fins i tot orbitant cometes, sembla que ens hem oblidat de Venus, un planeta ben prop i tan gran com la Terra. És veritat que fa uns anys l’Agència Espacial Europea (ESA) hi va enviar la sonda Venus Express i l’Agència Espacial Japonesa (JAXA) la missió Akatsuki però aquestes només estudien la densa atmosfera venusiana. Sembla ben poc l’interés que suscita Venus als científics planetaris.\nTanmateix Venus amaga una gran quantitat d’informació que ens podria ajudar a comprendre millor la Terra i el canvi climàtic així com la formació i evolució dels planetes al voltant d’altres estrelles, els exoplanetes. Ara bé l’exploració de Venus no és fàcil. La densa atmosfera del planeta amb una pressió atmosfèrica a la superfície de 93 bars (93 atmosferes) i una temperatura d’uns 470 graus, suficient per fondre el plom, fan inviable missions com les que diverses agències estan conduint a Mart. Cal dissenyar noves tecnologies per sobreviure a les temperatures extremes del planeta i a la seua pressió atmosfèrica.\nFases de l’entrada de la sonda DAVINCI+ en l’atmosfera de Venus. Goddard Space Flight Center, NASA.\nDins del Programa Discovery, especific per a missions petites i de baix cost, la NASA acaba de seleccionar la missió DAVINCI + i la VERITAS per a resoldre aquest buit. Cadascuna d’aquests rebrà uns 500 milions de dòlars per al seu disseny i construcció. D’aquesta manera es tractarà de resoldre aquest buit exploratori amb la missió fonamental d’esbrinar la raó per la qual un planeta que potser era molt semblant a la Terra en el seu origen, amb mars i potser un inici de vida, va acabar essent un infern, un planeta inhabitable.\nAquestes dues missions són complementàries. DAVINCI + constarà d’un orbitador i d’una sonda que s’endinsarà en l’atmosfera venusiana fins a depositar-se en la superfície. VERITAS serà una nau en òrbita al planeta que farà un mapa en alta resolució.\nDAVINCI + (Deep Atmosphere Venus Investigation of Noble gasos, Chemistry, and Imaging)\nLa missió estarà formada per un orbitador i una sonda. La nau que es quede en òrbita servirà primerament d’enllaç ràdio amb la sonda per posteriorment fer un seguiment dels moviments dels núvols i la cartografia de la posició i composició dels minerals mesurant l’emissió de calor des de la superfície de Venus que s’escapa a l’espai a través de l’atmosfera.\nL’orbitador de DAVINCI+ mesurant l’emissió de calors de les roques de la superfície. Goddard Space Flight Center, NASA.\nLa sonda de DAVINCI+ serà la part més espectacular de la missió. Una esfera ben resistent per aguantar la pressió i temperatura, se submergirà suaument frenada per uns paracaigudes a través de l’espessa atmosfera del planeta, Durant la caiguda d’uns 60 minuts de durada realitzarà mesuraments precisos de la temperatura, la pressió i els vents a totes les altures així com de la proporció i composició isotòpica de diversos gasos nobles i d’altres elements per a comprendre per què l’atmosfera de Venus és actualment un hivernacle desbocat, un veritable infern, en comparació a com és actualment la Terra. Finalment l’esfera es depositarà suaument en la superfície on s’espera que sobrevisca uns 20 minuts abans de fondre’s finalment. L’objectiu científic és comprendre com es va formar i va evolucionar, així com determinar si el planeta va tindre un oceà en un passat llunyà.\nEntrada de la sonda DAVINCI+ en l’atmosfera de Venus. Goddard Space Flight Center, NASA.\nA més, la sonda DAVINCI+ enviarà les primeres imatges en alta resolució de les característiques geològiques de Venus conegudes com “tessel·les” (que poden ser comparables als continents de la Terra), el que ens permetria esbrinar si Venus té plaques tectòniques i, per tant si l’interior és actiu com ho és la Terra. La sonda també prendrà les primeres imatges en alta resolució d’Alpha Regio, un altiplà antic que té dues vegades la mida de la Península Ibèrica amb muntanyes escarpades, a la recerca de proves per esbrinar si fa mil·lennis l’aigua superficial va influir en els materials. Per exemple, es podrien descobrir barrancs o llits d’antics rius, o simplement roques esculpides o modificades per la presència de l’aigua com hi ha a Mart, cosa que revolucionaria el nostre coneixement sobre el planeta bessó de la Terra.\nHi ha molt d’interés en aquesta missió ja que el descobriment de planetes semblants a la Terra al voltant d’altres estrelles, les exoTerres, de massa i òrbita situada dins de la zona habitable, podrien ser realment exoVenus, de massa semblant a la terrestre però un veritable infern. Aquesta missió a Venus pot ajudar a distingir-los.\nJames Garvin del Goddard Space Flight Center a Greenbelt, Maryland, és l’investigador principal.\nVERITAS cartografiarà la superfície de Venus per determinar la història geològica del planeta i entendre per què es va desenvolupar de manera tan diferent a la Terra. Des d’una òrbita entre 175 i 250 quilòmetres al voltant de Venus, utilitzarà un radar d’obertura sintètica, per traçar les elevacions superficials de pràcticament tot el planeta per crear un mapa global amb resolucions d’uns 30 metres o fins i tot menor i aconseguir reconstruccions 3D de topografia. Amb aquests mapes detallats es podrà confirmar si processos com la tectònica de plaques i el vulcanisme encara estan actius a Venus.\nSonda VERITAS amb el radar d’apertura sintètica. NASA / JPL-Caltech.\nVERITAS també cartografiarà les emissions d’infrarojos de la superfície de Venus per determinar el tipus de roca de la superfície, que és en gran part desconeguda, i determinarà si els volcans actius alliberen vapor d’aigua a l’atmosfera. Suzanne Smrekar, del Jet Propulsion Laboratory (JPL) de la NASA, és la investigadora principal. JPL proporciona la gestió de projectes. El Centre Aeroespacial Alemany proporcionarà la càmera d’infrarojos mentre que l’Agència Espacial Italiana i el Centre Nacional d’Etudes Spatiales de França contribuiran al radar i a altres parts de la missió.\nUna bona notícia per als planetòlegs ja que podrem conèixer un planeta pròxim però ben diferent als altres. La part negativa és que haurem d’esperar quasi una dècada per a poder veure-ho. Les sondes han d’eixir de la Terra entre 2028 i 2030.\nAprobadas las misiones VERITAS y DAVINCI+: la NASA vuelve a Venus, Eureka, Daniel Marin, 3 juny 2021\nNASA to Explore Divergent Fate of Earth’s Mysterious Twin with Goddard’s DAVINCI+, By William Steigerwald, Nancy Neal Jones. Goddard Space Flight Center, NASA,\n1.- Imatge de la superfície de Venus amb dades de la sonda espacial Magellan i el Pioneer Venus Orbiter de la NASA. NASA / JPL-Caltech\nPublicat dins de Exploració de l'espai i etiquetada amb NASA, Radar, Venus | Deixa un comentari\nLa primavera arriba a la seua fi. Astronòmicament parlant les tres primeres setmanes del mes encara serem a l’estació presidida per la constel·lació de Virgo amb Spica i Arcturus de la constel·lació de Bootes com a estels brillants. Continuem, per tant, de moment a l’estació de l’esclat de la vida en la que naixen moltes de les cries dels ocells que viuen al nostre país. Entre aquests podríem destacar els estornells que acaben de deixar el niu, alimentats per un pares, amants de l’astronomia, que van decidir per segon any consecutiu criar sota un dels nostres telescopis. Mentrestant, durant gran part del mes de maig, les nuvolades han omplert el cel d’un cotó en pel (cotó fluix) suau i blanquinós, de vegades gruixut i fosc que en tots dos casos ens han amagat les estrelles i el Sol. Cap observació ha estat possible. Esperem, però, que l’anticicló s’assente i puguem, finalment reprendre el programa d’observació del cel.\nVenus i Mart al capvespre de l’1 de juny 2021 a les 22:00. Stellarium\nAquest mes els planetes continuaran confinats en les hores pròximes a la posta i eixida del Sol. Venus es podrà veure 30 minuts després de la posta del sol mirant cap a l’oest mentre que Júpiter i Saturn seran visibles a la matinada mirant al sud-est. Mart ben esmorteït a causa de la seua llunyania deambularà per les constel·lacions de Bessons i Cancer al cel occidental.\nI com a regal afegit però no massa valuós, aquest mes podrem gaudir d’una pluja d’estels molt variable i d’un eclipsi parcial de Sol minúscul.\nVenus, una fina Lluna de 2 dies i Mart. 12 juny 2021 a les 22:00. Stellarium.\nAl capvespre mirant cap a l’oest, poc després de la posta del Sol, podrem veure la lluïssor del planeta Venus ben prop de l’horitzó mentre més amunt el ara dèbil planeta Mart descansa prop de Càstor i Pòl·lux, els estels principal dels Bessons. Els dos planetes s’aniran acostant al llarg del mes fins a trobar-se ben prop de la nebulosa del Pessebre al bell mig de la constel·lació de Cancer.\nVenus i Mart en Cancer. 30 juny 2021. 22:00. Stellarium.\nPer veure els planetes gegants caldrà esperar a la matinada. Serà llavors quan, mirant al sud-est, Júpiter i Saturn seran visibles en la constel·lació de Capricorni i Aquari. La Lluna s’hi passejarà per la zona entre els dies 27 al 29 de juny per fer-los ben visibles.\nJúpiter i Saturn amb la Lluna en quart minvant. 28 juny 2021, 2:00. Stellarium\nEl matí del 10 de juny la lluna nova cobrirà el disc solar i es produirà, per tant, un eclipsi solar. Com que la Lluna estarà en aquest moment prop de l’apogeu, el punt més allunyat de la Terra, el seu disc no cobrirà completament el Sol i per tant l’eclipsi serà anular, semblant a l’observat el 3 d’octubre del 2005 al nostre país.\nL’eclipsi anular començarà a ser visible al nord del Canadà passarà per Pol Nord i acabarà prop de la costa del Pacífic siberià. Al nostre país veurem l’eclipsi com a parcial i serà de molt poca importància. Tindrà una magnitud aproximada de 0.06 (6% d’ocultació radial) des de la península i només un 0.02 (2%) des de Palma. Des de València l’eclipsi començarà a las 11h 14 m i acabarà a las 12h 20 m. Els altres indrets del nostre país no hi haurà molta diferència horària. La informació completa es pot veure a la web de l’Observatori Astronòmic Nacional. Ací podreu veure les dades per a Barcelona i per a Palma.\nATENCIÓ: Mirar directament el Sol en qualsevol circumstància és molt PERILLÓS. Pots tindre greus lesions oculars. Ja fa un temps va deixar escrit com es pot mirar el Sol de manera segura.\nEl 27 de juny serà el màxim de la pluja de meteors Boòtids de juny. En la majoria d’anys, la seua activitat, que dura des del 22 de juny al 2 de juliol, és feble, amb una taxa horària zenital d’1 o 2. Tot i això, s’han observat esclats ocasionals, com ara l’esclat de 1916, que va cridar l’atenció dels observadors sobre la pluja de meteors, mai abans registrada. L’esclat més recent es va donar l’any 1998, quan la la taxa va arribar a 100. Aquesta pluja de meteors es dona quan la Terra creua l’òrbita del cometa Pons-Winnecke, un cometa de període curt que orbita el Sol un cop cada 6,37 anys. El punt d’on semblen vindre els meteors, el radiant, es troba en direcció de la constel·lació de Bootis, amb coordenades AR = 14h57m, DEC = + 47º51′. Enguany serà difícil d’observar per la presència de la Lluna cap a la mitjanit, cap a la part nord-est de l’esfera celeste.\nFinalment recordar que el Sol assolirà la seua màxima altura per damunt de l’equador celeste el 21 de juny a les 05:32. Serà el moment del solstici d’estiu, quan la primavera acabe i l’estació estiuenca faça la seua entrada. L’estiu ja haurà arribat.\nQuart minvant Juny 02 09 24\nLluna nova Juny 10 12 53\nQuart creixent Juny 18 05 54\nLluna plena Juny 24 20 40\nSi voleu obtenir més informació podeu punxar aquest enllaç. També podeu veure un senzill mapa del firmament del mes de juny de 2021. I tot això gràcies al Planetari de Quebec.\n1.- Paisatge nocturn iridescent en l’Observatori de La Silla, Xile. (CC BY 2.0) European Southern Observatory\nAquesta imatge mostra l’Observatori La Silla de l’ESO enfilat als afores del desert xilè d’Atacama i revestit d’un cel iridescent. Els tons vermellosos profunds impregnen el costat dret del marc i donen pas a la Via Làctia, que es pot veure amb una claredat impressionant des de La Silla, una ubicació amb alguns dels cels nocturns més foscos i clars de la Terra. El resplendor vermell i groc verdós és causat per la resplendor de l’aire: un resplendor causat per l’atmosfera de la Terra que normalment només es veu des de l’espai o en llocs molt foscos.\n2. i següents: Stellarium.\nPublicat dins de El cel del mes i etiquetada amb Eclipsi, Estiu, Pluja d'estels, Sol, Solstici | Deixa un comentari\nJa fa una setmana que el ròver xinés Zuhong tocà la superfície marciana en Utopia Planitia, una immensa zona més o menys plana de l’hemisferi nord del planeta. I finalment ahir el vehicle va baixar la rampa i va comença a moure’s per allunyar-se del mòdul de descens i començar la feina d’exploració. Les fotos enviades des del vehicle mostren una plana sense pràcticament roques i sense muntanyes en la llunyania.\nEn la mateixa plana, però més al nord, aterrà la nau Viking 2 allà pel 1976, al principi de l’exploració de Mart des de la superfície. Però si comparem les dues fotografies veurem que aquella zona era més pedregosa, amb roques ben grosses a la vista que podien haver fet malbé l’aterratge d’aquella missió.\nLes primeres fotografies de la zona d’aterratge arribaren el passat dimecres 19 de maig. Zuhong encara estava situat sobre la plataforma però ja tenia desplegats els panells solars mentre que l’antena d’alt guany apareixia en primer pla. Aquest imatge en color es va fer amb la càmera multiespectral MSCam situada en el pal del ròver.\nSembla que la intenció d’utilitzar només la nau orbital de Tiawen-1 com a enllaç de ràdio amb la Terra ha retardat l’arribada de les dades ja que la nau ha hagut de canviar d’òrbita després haver deslliurat el mòdul de descens amb el ròver a bord la setmana passada. Ara la nau orbital passarà una vegada al dia per sobre de Zuhong i la comunicació serà més fluida.\nDimecres ja vàrem veure com els dos raïls de la rampa per on baixaria el ròver ja s’havien desplegat com es pot veure en aquesta imatge de la televisió xinesa.\nI finalment el diumenge 22 de maig de 2021 a las 02:40 UTC (04:40 hora central europea) el petit robot xinés va baixar per la rampa i es va moure mig metre per Utopia Planitia. Una de les càmeres de riscos de la part posterior del ròver (l’equivalent de les hazcams de Perseverance) va captar la seqüència de la baixada per la rampa.\nEs veuen en primer pla les rodes del ròver i el mòdul de descens que l’ha fer arribar fins allí sa i estalvi.\nUna vegada en la superfície, Zhurong ens ha mostrat, amb una de les càmeres de riscos de la part davantera, el terreny que explorarà en les pròximes setmanes. Una plana immensa on fa milers de milions d’anys hi havia un gran oceà que ocupava gran part de l’hemisferi nord del planeta.\nEn aquesta fotografia, es veuen les antenes i les seues ombres del Georadar (GPR) que servirà per observar fins a una fondària d’uns 100 m sota la superfície marciana.\nMentrestant amb una de les càmeres de riscos de la part posterior s’obtenien vistes del mòdul de descens. És la imatge que obre aquest post que ha estat tractada i acolorida per Alain Mirón Velázquez (@alanmir). S’hi pot veure que la bandera roja de la Xina es troba desplegada a l’esquerra del mòdul.\nAra Zhurong ha d’anar per feina. Li queden per davant 92 dies de missió que podrien ampliar-se si tot funciona bé.\nEl rover Zhurong ya rueda por la superficie de Marte, Eureka, Daniel Marín, 22 maig 2021\n1.- Fotografia acolorida presa per una de les càmeres de riscos de la part posterior del ròver, cal notar la bandera de la Xina que es va desplegar a la banda esquerra de la rampa. CNSA/Alain Mirón Velázquez\n2.- Imatges de CNSA/Joaquín García @GarciafXimo\nPublicat dins de Exploració de l'espai i etiquetada amb Mart, Tianwen-1, Zhurong | Deixa un comentari\nFranco Battiato i l’astronomia\nPaolo Soletta 18/05/2021\nLa nit entre el 17 i el 18 de maig de 2021 ens va portar notícies tristes i desafortunadament esperades.\nLa mort de Franco Battiato deixa orfes Itàlia i el món sencer per un artista visionari que sovint s’ha inspirat en el cel i l’astronomia en les seues cançons. Mitjançant la inabastable evocativitat de la música i la poesia, Battiato ens ha permès durant dècades senceres, i ho farà durant moltes generacions futures, viatjar a mons llunyans i alliberar-nos, encara que siga per aquells pocs moments, de la gravetat de cada existència.\nL’astronomia va tenir un paper no secundari en el misticisme de Battiato, com ho demostren les lletres d’algunes cançons inoblidables.\nConec les lleis del món i us les donaré\nSuperaré els corrents gravitatoris\nEspai i llum per evitar que envelleixis\nAquests versos d’amor elevats – la lleugeresa dels quals és digna de les “lliçons americanes” de Calvino – es troben al text de “La Cura”,”La Cura”, una obra mestra de música i poesia que ens commou puntualment i increïblement tot i haver-lo escoltat centenars de vegades. Potser perquè es centra totalment en donar i no en demanar i rebre. Tot i mantenir-se com a utopia, aquests versos es refereixen sobretot al fet que el món es regeix per lleis que no tenen res a veure amb els tribunals, però que són les de la física i el que els filòsofs sempre han anomenat “necessitat”.\nL’espai i la llum no poden deixar de conduir-nos directament cap a Albert Einstein, a la velocitat de la llum, cap al concepte d’espai-temps. A la vida real, l’espai-temps representa la simple inevitabilitat de la consumació de les nostres vides, però, com podem llegir a la web de la Unione Astrofili Italiani (Unió Astrònoms Aficionats Italians), que recull cites astronòmiques en música, si imaginem viatjar a velocitats relativistes, és a dir, properes a la de la llum, el temps en realitat s’aturaria. I Battiato, com qualsevol amant apassionat, seria capaç d’aturar el temps amb amor.\nI, de nou al mateix lloc, trobem la cita de “Gli uccelli” “Els ocells”, una altra obra mestra que fa aparèixer les lleis de la física:\n“Els ocells volen\na l’espai entre els núvols\namb les regles assignades\na aquesta part de l’univers\nal nostre sistema solar “\nAquí Battiato va percebre una cosa extraordinària, és a dir, que malgrat que els astrofísics de tot el món s’esforcen cada dia per trobar constants i lleis que siguen les mateixes per a tothom, aquestes lleis de la física, que ja hem trobat a “The Cure” com referir-se al “món”, probablement no siguen iguals a tot l’univers, tot i que coneixem les del sistema solar. Si no fos així, fa molt de temps hauríem resolt el trencaclosques de la “matèria fosca” que no té atractiu quan els astrònoms observen velocitats excessives de matèria visible en estrelles i galàxies llunyanes.\nI és a la nostra galàxia, per contra, a la que es dedica la cançó, bella però poc coneguda, “Via Lattea”,”Via Lattea”, continguda en un àlbum el títol del qual es torna a convertir al cel, de fet als mil cels de “Mondi lontanissimi””Mons llunyans”.\nEn aquesta cançó imaginem els viatges interestel·lars que probablement mai farem com a espècie humana. Tot i això, escoltant-ho, podem imaginar-nos els viatges a la Lluna i a Mart en els quals realment estem treballant en aquests anys. El text és tan bonic que ho oferim tot:\nEns vam aixecar quan encara no feia de matinada\nA punt per transbordar\nDins d’un satèl·lit artificial\nLa qual cosa ens va portar ràpidament\nA les portes de Sírius\nOn una tripulació experimental\nEn el llarg viatge.\nProvincials de l’Óssa Menor\nConquistant espais interestel·lars\nI vestit de gris clar\nPer no perdre’s.\nHem seguit certes rutes en diagonal\nDins de la Via Làctia.\nUn capità del centre d’impressions\nAgafat per l’esgotament\nAviat fou enviat a l’exili.\nEn el llarg viatge\n… On et perds.\nPerò la història de l’astronomia també troba espai en els textos de Battiato. De fet, en almenys un cas, trobem una cita històrica gairebé amagada, d’aquelles que si no hi entrem, només quedarien en la nostra imaginació evocacions misterioses. Per exemple, a la cançó “Centro di gravità permanente”,”Centre de gravetat permanent”, títol que ja és força explícit, els “jesuïtes euclidians vestits de bonzes per entrar a la cort de l’emperador de la dinastia Ming” no són una invenció artística, sinó un grup real de religiósos dirigit pel pare Matteo Ricci que, al llindar del 1600, abans d’arribar a la cort de l’emperador a Pequín, va passar uns vint anys difonent el cristianisme però sobretot el pensament matemàtic-científic i astronòmic occidental, integrant-lo amb el confucianisme.\nLa precisió dels jesuïtes i els seus càlculs euclidians per a la predicció dels eclipsis els va portar a dirigir l’oficina astronòmica imperial des de 1650 fins gairebé a finals de 1700, realitzant una profunda revisió del calendari xinès, la importància del qual era fonamental per a la presa de qualsevol decisió imperial atès que el pensament xinès estava històricament impregnat de supersticions astrològiques.\nUn asteroide del cinturó principal també va ser dedicat a Franco Battiato, descobert el 1997 per Francesco Manca i Pietro Sicoli a l’observatori de Sormano, prop de Bèrgam. Des del 2003, el cognom del gran artista de Catània s’ha afegit al petit asteroide, també conegut com el planeta menor 18556.\nUna investigació més profunda ens podria portar encara més enllà, però avui és el dia de la tristesa i el record, per tant, ens hem de conformar amb recordar Franco Battiato tot respectant els espais i els temps que se’ns concedeixen.\nBattiato coneixia realment les lleis del món, almenys aquelles que en tots som capaços d’obrir les portes de la ment i del cor sense intermediaris.\nI ens la va donar.\nArticle original: Franco Battiato e l’astronomia, MEDIA INAF. 18/5/2021\nLlicència per a la reutilització de text CC BY-NC-SA 4.0\nPublicat dins de Música, Societat i etiquetada amb Astronomia, Música | Deixa un comentari\nLa Xina ho ha aconseguit. Aquesta nit passada, a les 23:18 UTC (01:18 hora central europea) del 14 (15) de maig de 2021, el mòdul de descens de la missió Tianwen 1, carregat amb el ròver Zhurong (déu del foc, en xinés), ha aconseguit aterrar suaument en la gran plana marciana Planitia Utopia. Una fita que ha fet història i que només havia aconseguit la tecnologia de la NASA fins ara: l’aterratge suau i amb èxit d’una sonda a la superfície del planeta Mart. I ho ha fet a la primera, sense haver de patir les doloroses pèrdues de naus com han sofert americans, europeus i russos quan han tractar d’arribar i posar-se sense danys en el planeta roig.\nFeia tres hores que la càpsula que portava el mòdul de descens s’havia separat de l’orbitador. Per aconseguir el seu objectiu havia de travessar la tènue atmosfera marciana, la part més perillosa de la baixada, els anomenats 7 minuts de terror. La travessia seria molt semblant a la baixada del robot Perseverance de la NASA, però sense la part final de la maniobra sky crane, substituïda per una baixada clàssica amb retrocoets. L’èxit dels aterratges de les missions lunars Chang’e ha estat una experiència valuosa per als enginyers de l’Agència Espacial Xinesa (CNSA).\nEntrada, baixada i aterratge del mòdul de descens que du el ròver Zhurong. CNSA\nLa càpsula que protegia el mòdul de descens i el ròver Zhurong, amb una massa total de 1745 kg, entrà a l’atmosfera marciana a una velocitat de 4,8 km/s. Amb l’ajuda de navegació òptica, comparant les imatges d’un catàleg a bord amb les imatges de navegació obtingudes en temps real durant el descens, buscant punts de referència específic en la superfície, i amb la innovació d’un flap aerodinàmic (una mena de petit aleró que ix de la càpsula), la càpsula va enfilar i dirigir-se al lloc d’aterratge fixat. No debades la missió xinesa arribà a Mart el 10 de febrer passat. Des d’aleshores, en òrbita al voltant del planeta, els enginyers s’han ocupat de trobar un lloc adequat per fer-hi arribar al robot Zhurong.\nQuan el fregament atmosfèric frenà la càpsula a 1660 km/h, es desplegà el gran paracaigudes supersònic que aconseguí rebaixar la velocitat fins a 340 km/h quan es trobava a només 1,5 kilòmetres d’altura. Va ser en aquest moment quan la càpsula enganxada al paracaigudes soltà el mòdul de descens que, amb l’ajuda de navegació òptica i un LIDAR làser va depositar suaument el ròver en la superfície marciana a una velocitat de només 3 km/h, com la d’una caminada ràpida. Com passà amb la baixada de Perseverance, s’espera que en uns dies podrem veure els vídeos de l’aterratge.\nAnimació de l’aterratge del ròver Zhurong a Mart. CNSA\nEn aquest cas no hem gaudit de la informació quasi en directe de la baixada del robot xinés per l’hermetisme de les autoritats espacials xineses. A les 00:37 UTC (02:37 hora central europea), més d’una hora després de l’aterratge, les agències xineses donaren la notícia. Un esdeveniment tan important com aquest mereixia una millor i més ràpida cobertura informativa però la política de comunicació de l’Agència xinesa és aquesta i no sembla que vaja a canviar.\nEl ròver Zhurong ha de baixar del mòdul de descens i rodar per la superfície en els pròxims dies. Evidentment no hi ha informació de quan serà el moment en el que això passe. L’objectiu és que explore el seu entorn durant un mínim de 92 dies (90 sols) i, per a aconseguir-ho, el robot farà servir una plèiade d’instruments científics, la majoria de fabricació xinesa però també d’altres construïts amb la col·laboració internacional d’instituts d’investigació d’Àustria i França. A més a més a l’Argentina s’ha instal·lat una estació de seguiment de la missió.\nInstruments científics del ròver Zhurong. (CC BY-NC-ND 2.0)\nJa tenim una altra estació terrestre situada a la superfície marciana. En el mapa adjunt podem veure la situació de la nova sonda, que està en la zona d’Utopia Planitia just en l’hemisferi nord entre les posicions de Perseverance i del Viking 2.\nL’exploració de la superfície de Mart és el primer objectiu de les potències espacials de la Terra. Europa amb l’Agència Espacial Europea (ESA) i Rússia amb l’Agència Espacial Federal Russa (Roscosmos) encara no han entrat en aquesta nova cursa espacial amb èxit. De moment només disposen de sondes que orbiten el planeta. Tanmateix el 2022 es llançarà la missió Exomars, en la que col·laboren les dues agències, després d’haver d’ajornar el llançament el 2020 per problemes amb el paracaigudes, un element clau per que la missió puga sobreviure als set minuts de terror.\nEl rover Zhurong de la misión Tianwen 1 aterriza con éxito en Marte, Daniel Marín, 15 maig 2021\nChina succeeds on country’s first Mars landing attempt with Tianwen-1 Tobias Corbett, 14 maig 2021\n1- Imatge artística de la primera missió xinesa del ròver Tianwen-1, que aterrà al planeta vermell mitjançant retrocoets. CCTV / China National Space Administration (CNSA)\n2.- Infografia de la missió Tianwen-1 per wlr2678 (CC BY-NC-SA 4.0)\n3.- Entrada, baixada i aterratge del mòdul de descens que du Zhurong. CNSA\n4.- Instruments científics del ròver Zhurong. (CC BY-NC-ND 2.0)\n5. Aterratges reeixits a Mart. NASA\n24.06.2021 | 15:31 Setze estats de la UE es comprometen a defensar els drets LGTBI en plena polèmica per la deriva d’Hongria\n24.06.2021 | 15:30 El Suprem admet a tràmit els recursos d’Arrimadas, Carrizosa i Espejo-Saavedra en contra dels indults\n24.06.2021 | 15:17 [VÍDEO] La celebració viral de Leon Goretzka en contra de l’homofòbia\n24.06.2021 | 14:26 [VÍDEO] L’ovació a Jordi Turull en el retorn del món casteller a la plaça del Blat de Valls\n24.06.2021 | 13:39 Un viatge de final de curs a Mallorca deixa centenars de contagiats arreu de l’estat


«Hilda Agostini feia mítings a Reus i Tarragona amb els líders del PSUC» | ReusDigital\n«Hilda Agostini feia mítings a Reus i Tarragona amb els líders del PSUC»\nMestra republicana, protestant i maçona, aquesta tarragonina és la protagonista d'un nou llibre que recull la seva tasca en favor de la dona i contra el feixisme\nper Josep Maria Llauradó, Tarragona | 25 de novembre de 2021 a les 08:47 |\nLes autores del llibre sobre Hilda Agostini, Cèlia Cañellas i Rosa Toran | Natàlia Costa/ACN\nAquest passat mes d'octubre va sortir a la llum el llibre sobre Hilda Agostini, una tarragonina que fins ara havia passat lleugerament desapercebuda però que va ser una destacada mestra republicana i militant política durant la segona meitat dels anys 30. A més, la seva faceta de maçona ha dut les autores d'aquesta primera biografia a guanyar el Premi Bones Lletres d'Assaig Humanístic. Era una ferma defensora del paper de la dona en la societat en aquest primer terç del segle XX. Les historiadores Rosa Toran i Cèlia Cañellas han recuperat aquest relat personal amb el suport de la família.\nPer a Agostini i la majoria de dones republicanes, la seva adscripció religiosa no els feia que abandonessin l'aposta pel laïcisme, al contrari: "El camí de l'alliberament de la dona passava pel laïcisme, per deslliurar-se del pes de l'església", expliquen les dues historiadores.\nAgostini va néixer a Tarragona, d'un pare vingut dels Estats Units i dedicat al comerç. Originari d'Itàlia, va conservar la seva confessió protestant, això sí, amb una visió molt més avançada de la que hi havia a l'època, en una ciutat absolutament catòlica. Pel que fa a la mare, Maria Banús, formava part d'una família benestant. Amb els anys, van fer-se un nom a la ciutat.\nEl relat de Hilda Agostini és també el d'una figura per recuperar, d'aquelles dones que van tenir un paper protagonista durant la Guerra Civil i l'exili posterior a França. En parlem amb les autores del llibre Hilda Agostini, les armes de la raó d'una mestra republicana, protestant i maçona, Rosa Toran i Cèlica Canñellas (Edicions 62).\n- Quins eren els orígens de la seva família?\n- Rosa Toran: Era una família italiana, l'avi va ser un home políticament compromès en tot el procés unificador que va fer fallida i per tant això el va portar a l'exili. Això és el que explica aquest itinerari tan complex cap a Anglaterra, després Escòcia i finalment el pare d'Hilda Agostini se'n va als Estats Units. Per tant, és un cosmopolitisme que està vinculat a un fracàs polític. Des dels EUA comença a interessar-se sobretot en el comerç internacional i és el que li donarà un mitjà de vida, i alhora està compromès amb els nuclis d'exiliats italians com a col·laborador del diari La veu del poble. I per això acaba a Tarragona: aquest diari l'envia com a corresponsal per cobrir la 3a guerra carlina. Decideix instal·lar-se a Tarragona de manera definitiva perquè hi veu oportunitats a través del Port de Tarragona.\n- Per a ell tenia molta importància la religió?\n- Rosa Teran: Abraçar el protestantisme és un contrapès al catolicisme. El pare de la Hilda no és un home religiós, és un home vinculat al lliurepensament, a la defensa aferrissada de la separació entre Església i Estat. El que marca les seves activitats va molt lligat a què ell és maçó, un home que s'ha afiliat a les lògies maçòniques als Estats Units i de fet continuarà dins d'aquest cercle amb els fills.\n- Hilda viu a Tarragona, al carrer Apodaca, i també estudia a Reus. Com era el Camp de Tarragona d'aquella època?\n- Rosa Toran: El matrimoni entre el pare de la Hilda Agostini i la Maria Banús suposa un trencament. És una provocació que un home estranger es casi amb una noia de família benestant pagesa, etc. Tarragona deu ser una ciutat de contrastos. També segur que hi influeix que les ciutats costaneres en general, en les últimes dècades del XIX i principis del XX, són ciutats més liberals que les de l'interior. I aquest liberalisme és el que porta a què ell pugui connectar amb nuclis protestants, lliurepensadors, maçons, que també és una anomalia en aquell moment.\n- Especialment connecta amb Reus, oi?\n- Cèlia Cañellas: A Reus hi havia una església protestant paret per paret amb una església catòlica. Alguns dels membres de l'església protestant havien estat membres de la lògia maçònica. A Tarragona s'està construint un paper dins el món econòmic, és un home important a la ciutat, ho demostra l'esquela que li dediquen al Diari de Tarragona. Però després la seva vida social la desenvolupa a Reus perquè a Tarragona no té l'espai per les seves activitats relacionades amb el lliurepensament, la lògia i l'església protestant. I, de fet, als fills els educa primer a l'escola protestant (de Reus) i després ja van a l'institut a Tarragona.\nEl llibre sobre Hilda Agostini, publicat per Edicions 62. Foto: Josep M. Llauradó\n- Després d'anar a l'institut a Tarragona, què li depara a Hilda?\n- Cèlia Cañellas: Se'n va a Madrid a estudiar a l'Institut Internacional de Madrid, que és el que després serà l'Institut Lliure d'Ensenyança. Els centres protestants de l'època són lliurepensadors en contraposició a la tradició catòlica.\n- Per què és tan important la seva vessant com a dona maçona?\n- Cèlia Cañellas: La major part dels polítics d'aquella època que eren d'esquerres o republicans estaven lligats a la maçoneria. Ella admira molt a Marcel·lí Domingo i estava vinculat a la maçoneria. Quan viu a Barcelona es comença a moure per ateneus republicans que en aquell moment estaven lligats a la idea del federalisme, però que encara no tenien un partit propi. A partir d'aquests cercles hi comença a contactar, fins que quan ve el bienni negre, amb la República, que és quan ella es compromet políticament i a partir del 1934 quan entra als cercles de la maçoneria. La idea de la República li entusiasma en el sentit que és un règim polític que pot fer possible la separació entre l'Església i l'Estat. Que dona una sèrie de drets a les dones, i en el moment que veu que perilla i dona llibertat perquè hi hagi una educació laica, amb uns valors que són amb els que ella combregava. A partir de quan tot això trontolla, el novembre del 1933 en què guanyen les dretes i comencen a escapçar l'obra del primer bienni, ella llavors es compromet més políticament i amb la maçoneria.\n- Rosa Toran: No és una dona intel·lectual, però sí que té inquietuds intel·lectuals. La maçoneria també li obre una porta en aquest sentit, pels escrits que fa ella, els treballs obligatoris per treballar dins d'una lògia. Això és important perquè en aquests treballs, amb fragments reproduïts en el llibre, parla molt del que ha de ser el paper de la dona dins de la maçoneria. Els drets de les dones també s'han d'ampliar a les lògies. Quan és a França també es torna a posar de manifest.\n- Cèlia Cañellas: De tota manera és molt interessant que a ella, pel Tribunal especial de repressió a la maçoneria i al comunisme, l'imputen igual que al seu germà, igual que al seu marit. Això mostra que era una família realment compromesa amb el tema, però en canvi d'ella no hi ha hagut cap referència en cap llibre sobre maçoneria femenina que hàgim pogut llegir nosaltres.\n- Rosa Toran: No tot està acabat, queden moltes coses.\n- Per què decideix marxar de Tarragona?\n- Rosa Toran: El que li donarà després els elements per independitzar-se és quan marxa de Tarragona i se'n va a Madrid. Se li obren les perspectives que potser si s'hagués quedat a Tarragona no les hagués tingut. Això també era la voluntat del pare, obrir-los camins com als altres germans.\n- Cèlia Cañellas: El col·legi internacional de Madrid era de pedagogia avançada, el portaven professores nord-americanes protestants, que volien un centre en què la religió no hi comptés. Hi havia famílies protestants que portaven allà els fills, però també hi havia famílies sense cap adscripció religiosa que el que volien era el que ara molta gent vol: una educació en anglès i de qualitat cap als seus fills.\n- Rosa Toran: No és casual la carta que signa la Hilda de ben joveneta, juntament amb professors protestants, refrendada per intel·lectuals republicans de gran talla, reclamant que la religió no sigui obligatòria a l'escola, que els temaris de les oposicions no tinguin res a veure amb la religió.\n- Definiu la seva actitud d'activista durant la guerra, creieu que ella sabia què arribaria si guanyava Franco?\n- Cèlia Cañellas: Hi ha un article, que reproduïm al llibre, en què denuncia la desfilada que fan les joventuts de Gil Robles, alerta que estem parlant de nazisme, de feixisme. En els altres es mou més en el terreny de les dones, però aquí alerta d'un perill de veritat, que el que estava passant a Europa s'estava acostant.\n- Rosa Toran: No és casual que la seva militància sigui al Partit Republicà Radical Socialista. És una dona compromesa, primer amb l'escriptura perquè és impressionant la quantitat d'articles que escriu al diari de Reus, El Conseqüent, i explicava durant la guerra el que tocava fer. Toca fer mítings i els fa durant la guerra amb el PSUC perquè el seu partit compta ben poc i durant els anys de guerra es planteja una dicotomia com a mínim a Catalunya entre anarquisme i comunisme. El PSUC és un partit d'ordre i per tant ella, que veu que en aquells moments s'està en una situació revolucionària, opta per un partit d'ordre. No para de fer mítings, sigui als caps de setmana o als vespres, no hi va sola sinó amb els grans líders del PSUC.\n- Cèlia Cañellas: Ella fa mítings a Tarragona i a Reus i és una llàstima que no hem trobat cap imatge.\n- Rosa Toran: És molt il·lustratiu com ella es compromet també molt amb els bombardejos. Sap que del que ha de parlar és del que significa la criminalitat de l'aviació feixista, que s'ha cobrat tants morts i que inclús comportarà que la respectabilitat econòmica que la família havia aconseguit a Tarragona se'n va en orris. El germà se'n va a Marsella, és evident que l'activitat comercial està totalment paralitzada. En general, quan actua als mítings a Tarragona o a Reus, parla del coneixement que té, del seu germà, del cementiri protestant, dels grups de dones que hi ha en un lloc o en un altre. Hi dona una credibilitat que potser no té un altre i que va a fer un míting i no té res a veure amb la ciutat.\n- Cèlia Cañellas: Per exemple parla de l'Estàtua dels Despullats i de la polèmica que hi havia. I diu que aquesta mateixa gent que no vol veure això després se'n van a una església i hi ha un sant crist també despullat i altres sants. Sempre intenta contactar amb el públic, parlant d'un cercle del que ella també forma part, malgrat que ella viu a Barcelona.\n- Rosa Toran: També té la figura del germà, un esportista mort en batalla que fa que acabi sent una figura. Per ella és un punt important, és presentada com la germana de l'heroi que ha mort a la Gran Guerra.\n- Com va ser l'exili a França?\n- Rosa Toran: La seva sortida va ser excepcional, no forma part d'aquests milers i milers de persones que van per carreteres caminant, sinó que és una mica privilegiada en aquest sentit. Passa els últims dies a Figueres. Ella té un vincle amb el seu germà, per tant ho té fàcil, pot anar a casa del germà a Marsella. Quan està a Perpinyà a punt d'agafar el tren és quan s'assabenta que el seu germà ha mort fulminat d'un atac de cor. Això fa que totes les expectatives se li vagin en orris. Després, rebrà ajut de les comunitats protestants maçones. L'ajuden des del nivell més elemental, donar-li roba, fins a facilitar-li documentació. I, després, feina, de cura dels nens refugiats. Fins que amb el trasllat a París, un cop acabada la Segona Guerra Mundial, es pot retrobar amb el seu marit. Els primers anys de París són uns anys molt tensos a nivell polític. En aquells moments s'està posant damunt la taula la possibilitat que tenen els republicans exiliats que el retorn serà possible. La tornem a veure en mítings, en actes, no ja del PSUC sinó d'Izquierda Republicana, que és la coalició que va muntar Azaña i on s'hi va incorporar el seu partit, el Partit Republicà Radical Socialista. I hi té respponsabilitats, de la zona de Marsella, a París els primers anys també, i finalment hi ha un abandonament de la primera línia política. Hi ha un canvi radical: no pot exercir de mestra perquè a França els títols acadèmics d'Espanya no valen, i per tant en aquell moment no li queda més remei que buscar feina. La troba a través d'aquests nuclis de protestantisme, que estan molt implicats en l'ajuda als refugiats, sobretot des del 1939. I hi és fins que es jubila.\n- En cap moment aconsegueix tornar, oi?\n- Cèlia Cañellas: Ella era una d'aquestes persones que havien jurat que no tornarien mai a Espanya mentre visqués Franco. Això ho diu sempre la seva neboda. El germà, el pare d'aquesta senyora, tampoc no podia sortir d'Espanya. Llavors no es van veure mai, els dos germans. Els nebots sí que els van anar a veure a França i es va reprendre el contacte, però a partir de la següent generació, o sigui, els germans no es van tornar a veure mai més. Quan ella mor, li diuen al marit si vol tornar a Espanya i es nega no tant per la qüestió política sinó perquè estarà desubicat. I mor a París. I quan ell mor a París, la neboda i el seu home van desmantellar el pis i porten tots els documents que hi guardaven.\nReus, Tarragona, Reus, Guerra Civil, Edicions 62, llibre, Hilda Agostini, Rosa Toran, Cèlia Cañellas


Notícies - Una vida breu i una mort tràgica\nUna vida breu i una mort tràgica\nPublicat: el 11/nov/16\nEl 28 d'octubre passat vaig assistir a la representació de l'obra 'Psicosi de les 4.48', de Sarah Kane, al Teatre de Mira-sol, i reconec que va ser una vivència dura. Dic dura no pas perquè l'obra no tingui qualitat, que en té, sinó perquè coneixia la vida convulsa de la seva autora i el final tràgic amb què la va tancar. Nascuda a Anglaterra el 1971 i víctima, ja de molt jove, de profundes depressions, angoixes i sentiments de soledat, la seva vida va ser un entrar i sortir continu de sanatoris mentals. Era una gran actriu, però. No, no em refereixo a que fos intèrpret, ella només escrivia i de vegades dirigia, sinó al fet que en les seves aparicions públiques guardava les aparences i no mostrava el neguit interior que amb el temps la va empènyer a escriure obres sobre l'estat mental de les persones internades en frenopàtics.\nVa ser blasmada inicialment per la premsa britànica, que el 1995 es va posar les mans al cap davant d'una obra -'Blasted'- que situava l'acció a la cambra d'un hotel de luxe on un periodista racista violava una noia, i després, en aparèixer un soldat armat, s'hi veien més violacions, més violència i fins i tot canibalisme. Però Harold Pinter la va defensar; va defensar l'obra i va defensar l'autora. De fet, aquella defensa va ser l'inici d'una amistat entre Pinter i Sarah Kane que va durar fins que ella va morir, el 1999. Va ser justament en aquell any quan Kane, ja molt més reconeguda en el món teatral, va escriure 'Psicosi de les 4.48'. I ho va fer ja interna en un hospital on havia ingressat per si mateixa conscient que havia arribat als límits de resistència. El títol de l'obra al·ludeix a l'hora de la matinada en què, si més no en aquells anys, els efectes de la medicació presa abans d'anar a dormir davallen i es produeixen més suïcidis. Això és el que va fer Sarah Kane. Primer ho va intentar prenent-se dos-cents barbitúrics, però la van poder salvar a temps. La segona vegada, malauradament, ja no. Es va penjar amb els cordons de les sabates. Tenia vint-i-vuit anys.\nEn la versió catalana de 'Psicosi de les 4.48', traduïda per Anna Soler Horta i dirigida per Moisès Maicas, l'actriu Anna Alarcón fa un treball exquisit. Està realment esplèndida en el cos d'una dona que requereix multitud de registres, ja que la seva ment travessa per diferents estats que la porten de la lucidesa a la irrealitat, de la figuració al malson. És una obra que obliga l'espectador a reflexionar, una obra que vol fer-nos comprendre que l'acte de llevar-se la vida és el crit més esfereïdor en demanda d'ajuda que pot emetre un ésser humà.


Les puntes d’ancoratge autoperforants SINODRILLS s’utilitzen com a consumible de sacrifici per a la perforació de forats, normalment hi ha dos tipus de carbur de tungstè i acer endurits, mitjançant la tecnologia de producció de mecanitzat o colada.\nTub de trepant obert per al forn alt Tub de trepant per tub alt forn R38 Tub de trepant per al forn alt\nDiàmetre exterior: R32, R38, R39, etc.\nGruix de la paret: 38 * 12, 32 * 10, 30 * 10, etc.\nTub sense soldadura d'acer al carboni (ASTM A106 GR. BASME SA106 GR. BAPI 5L GR.B)\nLa nostra gamma de canonades sense soldadura s’acaba en acabats com laminats en calent, estirats en fred, etc. i també en diverses mides. S’utilitzen àmpliament en aplicacions per a avions, coixinets antifricció, artilleria, etc. i en indústries com la construcció, l’enginyeria, etc.\nEines de perforació de barres de perforació de punta de forat d'alta qualitat de venda calenta per a alt forn\nTipus: JD32-1832R / 25H 、 JD38-1832R, JD38-2438R, JD38-3038R, JD38-3638R, JD38-3838R, JD38-4338R etc.\nBarres SDA d'ancoratge autoperforant Supanchor R25 R38 R51 per a construcció subterrània\nEl sistema d’ancoratge autoperforant consta d’una barra d’ancoratge roscada buida amb una broca de sacrifici que realitza perforacions, ancoratges i rejuntats en una sola operació. El sistema d’ancoratge d’autoperforació s’utilitza principalment en estabilització de pendents, pre-suport de túnels, fonaments amb micro pilots, etc., que s’utilitza àmpliament en projectes de mineria, túnels, ferrocarrils, metro, etc.\nAcoblament d'acoblament R38 R38 per a cargol de roca d'ancoratge autoperforant\nAcoblament d’ancoratge o anomenat acoblament de la barra d’ancoratge, que s’utilitza per estendre la corda d’ancoratge segons la longitud necessària.\nTub d'acer sense costures (A106, A53, API 5L, ST37, ST52, S275, S355)\nTub d'acer sense soldadura laminat en calent ASTM A312\nSom un FABRICANT professional de canonades d’acer. Proporcionar una qualitat i un servei excepcionals amb preus competitius per a C. S. Tubs sense soldadura, tubs sense soldadura d’acer aliat.


Novetats en l'àmbit dels ensenyaments - Memòria, curs acadèmic 2020-2021 (UPF)\nSeguint en la línia que es va iniciar el passat curs 2019-2020 de la tramitació i gestió dels processos dins d’una administració electrònica, aquest curs 2020-2021 s’ha començat a treballar en el projecte d’expedient electrònic de l’estudiant de grau i de màster. L’objectiu és eliminar el document en paper i que la gestió, ja sigui amb l’estudiant o amb d’altres unitats o administracions, sigui més eficient i sostenible.\nTambé en aquesta línia, i un cop valorada la matrícula no presencial dels estudiants de nou accés de grau per al curs 2020-2021, durant aquest curs s’ha treballat en la implementació de millores per tal de consolidar aquest model i, per a la pròxima matrícula del curs 2021-2022 es començarà a fer servir la interoperabilitat amb l’Administració Oberta de Catalunya i el Ministeri de l’Interior, per tal que l’estudiant no hagi d’aportar documents ni fer gestions innecessàries.\nUn altre projecte que s’ha pogut implementar per a aquest curs 2020-2021 és la tramitació per mitjans electrònics de la renúncia a l’avaluació i la seva gestió de manera automatitzada.\nEs preveu, també, que abans de finalitzar el curs els doctors de la UPF puguin sol·licitar el seu títol mitjançant un autoservei, com fa temps que ho fan els estudiants de grau i de màster.\nCal destacar també que, en la línia de millora dels serveis als usuaris, s’ha posat en marxa, un nou CAU, únic per a totes les consultes relacionades amb la vida acadèmica de l'estudiant, sota el nom de CAU d’Atenció Acadèmica a l’Estudiant.\nDurant aquest curs, encara afectat per la situació excepcional provocada per la pandèmia, s’ha continuat amb l’esforç d’adaptar calendaris i processos als condicionants d’aquesta situació i a les indicacions de les autoritats sanitàries. En aquest sentit, la UPF va donar orientacions per al tractament de les pràctiques externes curriculars i extracurriculars de grau i de màster; es van fer algunes adaptacions dels calendaris ja aprovats i es van donar instruccions per a la defensa de TFG i TFM a distància.\nEn relació amb les afectacions de la pandèmia, el Comité de Direcció de l’Escola de Doctorat va acordar ampliar la vigència del procediment operatiu de dipòsit i defensa de tesis doctorals en línia per a tot el curs 2020-2021.\nDurant aquest curs s’ha participat en diversos grups de treball interuniversitaris:\nGrup de Treball per a la Promoció i el Desenvolupament de la Formació Dual en el Sistema Universitari de Catalunya, en el marc del Consell Interuniversitari de Catalunya (CIC), amb l’objectiu principal d’elaborar i acordar les propostes d’actuacions per desenvolupar la formació dual, pel que fa al sistema universitari de Catalunya, per tal de dotar-lo de mecanismes que facilitin la seva implementació, tant en modalitat presencial, com virtual, com una opció de formació innovadora per millorar l’ocupabilitat i el desenvolupament individual dels estudiants, mitjançant l’increment de l’adequació i la continuïtat entre el món professional i la formació acadèmica dels estudiants i aconseguir una millor eficiència en l’ús dels recursos econòmics i una millor integració social.\nGrup de Treball de Qualificacions Professionals en l'Educació Superior, en el marc del CIC: aquest grup de treball estava integrat per representants de les universitats del sistema universitari català, de l’Agència per a la Qualitat del Sistema Universitari (AQU), del Consorci per a la Formació Contínua de Catalunya (CFCC) i del Consell Català de la FP i ha treballat sota la coordinació de la Direcció General de Planificació en l’àmbit universitari i de recerca. Els objectius d’aquest grup eren avançar en les tres qüestions següents:\n-Identificar i promoure millores normatives que s'haguessin d'impulsar per convergir amb el que es deriva del Procés de Copenhaguen en matèria de formació professionalitzadora de nivell universitari.\n-Concretar estratègies per incrementar la proporció de persones que participen en activitats de formació permanent de nivell universitari.\n-Dissenyar i articular mecanismes concrets d’actualització permanent, d’acreditació i reconeixement, de les qualificacions professionals de nivells 4 i 5 del MECES/Nivells 5, 6, 7 i 8 del EQF.\nGrup de Treball Tècnic per impulsar la formació contínua de nivell universitari, en el marc del CIC: aquest grup de treball tenia com a objectius dissenyar i implementar un sistema de formació contínua superior, conjuntament amb el departament competent en treball, empresa i universitats, per donar resposta a les necessitats socials actuals, vehicular la innovació empresarial i reduir la bretxa digital i fer-ho amb la coordinació consegüent amb l’Agència per a la Qualitat del Sistema Universitari de Catalunya (AQU Catalunya) i amb els serveis competents en formació professional i contínua.\nGrup de Treball Tècnic per elaborar un nou model de conveni interuniversitari adaptat al RD 42/2015, d'1 d'octubre, del sector públic, en el marc de les universitats públiques del Sistema Universitari de Catalunya (SUC): aquest grup de treball, liderat per la UPF, ha elaborat un nou model de conveni per a la realització conjunta de títols de grau i màster universitaris.