ΣL Сlμb ĐєlS PθЄTЄS\nMàrius Sampere visita l'escola!\nelclubdelspoetes - 13 de junio de 2007 - 10:47 - Màrius Sampere\nEl dijous 7 de juny va venir a l'escola el poeta català Màrius Sampere. Vam estar aproximadament una hora amb el poeta. Encara que la major part del temps van ser els alumnes els que van llegir i comentar els poemes.\nEl poeta va parlar una mica sobre la seva vida, després es va dedicar a llegir alguns dels seus poemes. Acabat de llegir-los, unes companyes li van donar un obsequi, per haver vingut a la nostra escola.\nVa ser una experiència molt positiva, ja que jo no havia escoltat mai recitar a un poeta.\nelclubdelspoetes - 17 de mayo de 2007 - 11:24 - Màrius Sampere\nMàrius Sampere i Passarell (Barcelona, 1928) és un poeta que no va començar a publicar la seva obra fins a final dels anys seixanta amb L’home i el límit, que va guanyar el Carles Riba l’any 1963, publicat cinc anys més tard. Durant les dècades dels setanta i els vuitanta va guanyar diversos guardons com el Recull-Maria Ribas i Carreras de poesia o el Miquel de Palol, de Girona. Durant els noranta i principi del 2000 ha rebut el reconeixement del públic i de les institucions a la seva trajectòria amb premis com el que atorga la Institució de les Lletres Catalanes o el Serra d’Or de la crítica pel poemari Subllum.\nPremi Carles Riba (1963): L'home i el límit.\nPremi President Macià-Amsterdam (1974): Poemes il·lícits.\nRecull Maria Ribas i Carreras de poesia (1975): Poemes de baixa frequència.\nPremi Ciutat de València Jordi de Sant Jordi de poesia (1982): Samsara.\nPremis Literaris de Girona Miquel de Palol de poesia (1984): Llibre de les inauguracions.\nPremi de les Institucions de les Lletres Catalanes de poesia (1998): Demiúrgia.\nPremi Crítica Serra d'Or de poesia (2001): Subllum.\nPremi de la Crítica catalana de poesia (2002): Les imminències.\nPremi Laureà Mela (2003): Jerarquies.\nPremi Nacional de Cultura de literatura (2003): Les imminències.\nPremi Ciutat de Barcelona (2003): Les imminències.\nHauria volgut caminar\nmés lluny encara,\nfins a aquella altura on el camí\ni no es veu cap a on\nAllà, n'estic segur,\nles flors són molt més grosses, els ocells més lliures\ni la claror més neta i el respir\ninsondable, ja que la pujada\nben bé la mata el cel.\nPerò jo prefereixo\nla teva companyia, dona lenta,\ni les dificultats de l'amor baix\nque ens torna pensatius i tenebrosos,\ni veig que amb les cames tan cansades\nara no pots més.\nAquest poema és del Llibre de les inauguracions de 1986.\nEl poema està dividit en tres estrofes. En la primera estrofa l’autor ens explica el seu món ideal, perfecte, on no ha pogut arribar. A la segona ens explica el paisatge que té aquell lloc. En l’última, Sampere ens parla d’una dona, la seva estimada.\nEstar viu és guardar un secret\nno sabem quin,\nben embolicat amb les formes\ni les sedes de la llum,\ni segellat amb sang,\nque es regira\nmés i més pesant, com un fetus\ncreixent no expulsable,\no com una flor que s’obrís monstruosa\nque aquest home que el porta\nno el coneixerà mai\nsinó massa tard,\nquan el veuria\ni a les fosques no el veu.\nHe escollit aquest poema perquè a la primera lectura que he fet, m'ha agradat molt.\nEncara que, és difícil d'entendre.\nelclubdelspoetes - 30 de abril de 2007 - 19:23 - Fernando Pessoa\nFernando Antonio Nogueira Pessoa (1888-1935). Va néixer a Lisboa el 13 de Juny a les 3 de la tarda. Entre 1896 i 1905 va viure en Durban a Sud-àfrica on el seu pare era cònsol, de manera que l'anglès es va convertir en la seva segona llengua. En 1906 es matricula en el Curs Superior de Lletres a Lisboa però ho abandona un any més tard. En 1914 comença a escriure poemes dels seus heterónimos. Col·labora en revistes culturals menjo Orfeu que sorgeix en 1915, Atena dirigida per ell mateix i Ruy Vaz a partir de 1924 o Presença en 1927. I dirigeix juntament amb el seu cunyat la Revista de Comerç i Comptabilitat. En 1934 apareix Mensagem l'únic llibre que es va publicar mentre vivia. El 30 de noviebre de 1935 mor a Lisboa als 47 anys. Pessoa està considerat com un dels poetes més importants de la literatura portuguesa . Influït per filòsofs menjo Nietzsche i Schopenhauer va introduir en el seu país els corrents literaris en auge en la seva època com el modernisme o el futurismo i es va convertir en el principal focus estètic de l'avantguarda portuguesa.\nRecullida en 8 volums:I - Poesies de Fernando Pessoa (1942)II - Poesies d’Álvaro Campos (1944)III - Poemes d’Albert Caeiro (1946)IV - Odes a Ricard Reis (1946) V - Missatges (1945)VI – Poemes dramàtics VII i VIII – Poesies Inèdites Destaca i llibre del desassossec.\nSentado junto a la ventana,\nA través de los cristales, empañados por la nieve,\nVeo su adorable imagen, la de ella, mientras\nPasa... pasa... pasa de largo...\nSobre mí, la aflicción ha arrojado su velo:-\nUna criatura menos en este mundo\nY un ángel más en el cielo.\nPienso que Veo su imagen, la de ella,\nQue no pasa ahora... que no pasa de largo...\nHe estriat aquest poema, perquè la primera vegada que l’he llegit, m’ha agradat molt. En la primera estrofa ens explica el que quan ella passa per davant de la seva finestra, ell la mira. En la segons, l’autor ens diu que ella es un ángel. I finalment en el últim, veiem com l’autor la segueix mirant, però aquesta vegada la noia no passa de llarg, sinó que s’atrua.\nSi t'ha agrat la manera d'escriure d'aquest autor, pots llegir més poemes en aquesta pàgina web. http://amediavoz.com/pessoa.htm\nEntrevista a Enric Casasses\nelclubdelspoetes - 30 de marzo de 2007 - 12:01 - Enric Casasses\nelclubdelspoetes - 28 de marzo de 2007 - 23:12 - Enric Casasses\nEnric Casassas (Barcelona 1951) Poeta. Fill d’Enric Casassas i Simó. La seva obra mostra influències molt heterogènies (de la poesia medieval al surrealisme, passant pel Renaixement i el Barroc). És autor de La cosa aquella (1982, premi Crítica Serra d’Or de poesia 1992), No hi érem (premi Crítica de poesia catalana, 1994), Desfà els grumolls (1994), Calç (1996, premi Carles Riba 1995), D’equivocar-se així (1997, premi Ausiàs Marc de Gandia 1996), Coltells (1998), Plaça Raspall: poema en set cants (1998, premi Ciutat de Palma de poesia 1999), Canaris fosforescents (2001), Que dormim (2002)\nObres més importants\n"Barcelona a la Barceloneta" dins Barcelona. 60 poemes des de la ciutat\nLa cosa aquella\nLa cosa aquella és un poema narratiu que situa l’acció a la Creu del Coll, el Carmel i el Parc Güell\nEFECTES DE LA POR\nQuan l'hivern puja als ulls i el plor ja es gela\ni el pensament comença a encarcarar-se\ni ja no raja re sinó suor\nés quan el preu de molta i mòlta pela\nacut la por tapant el mur del càrcer\ni et torna els plors pensats sots cobertor.\nLa sensació d'estar viu s'aguditza\ni el cos no gosa fer cap moviment\nquan sent la punta de cada urpa i dent\nd'un animal que el té i l'immobilitza\nsense fer mal, grunyir ni fer la guitza,\ncom si et digués "si et mous, ja has dit amén"\ni tu només saps foll estar content\nperquè no et mata el llop que t'esclavitza.\nAquest poema pertany al llibre No hi érem, publicat l'any 1993 per l'editorial Empúries.\nEl poema parla sobre la por i les sensacions que li provoquen un individu en el seu cos: immobilitat, rigidesa, suor, plors, etc.\nVius com una imatge\nque els homes veneren\nTens ossos que esperen\ndels dits que s'esveren\nal teu veïnatge.\nJo sé com t'alteren\nles puntes dels pits\ni tota per dins.\nVius com un imant\nque estira els meus dits\ncap als teus confins\ni els omple d'espant.\nEl segon poema també forma part del llibre No hi érem.\nAquest poema tracta d'una dona que és molt atractiva pels homes. A ella li agrada l'efecte que provoca als homes.\nPodem observar, que aquest poema té rima.\nSi t'ha agradat els poemes d'Enric Casasses en pots llegir més a: http://www.mallorcaweb.com/magteatre/casassas/\nelclubdelspoetes - 19 de marzo de 2007 - 13:26 - Dadaisme\nAquí trobeu un vídeo-resum d'imatges sobre el Dadaisme. Gaudiu! ;D\nelclubdelspoetes - 22 de febrero de 2007 - 11:02 - Joan Brossa\nelclubdelspoetes - 21 de febrero de 2007 - 18:08 - Joan Brossa\nVa néixer el 19 de gener de 1919, en el barri barceloní de Sant Gervasi, fill únic d'un grabador i una cantant de sarsuela retirada dels escenaris.De la mà del seu pare es va iniciar en el teatre i les arts escèniques de petit. Al juliol de 1936 deixa l'escola i amb només només 17 anys, va ser mobilitzat per l'Exèrcit Republicà per a plantar cara als 'Nacionals', el van traslladar a Lleida des d'on comença la seva carrera literària.Acabada la guerra, fa el servei militar. Acabat el servei militar, Brossa s'integra en la intel·lectualitat avantguardista. Fortament influït per Freud, es dedica a compondre a partir d'associacions lliures d'imatges de somnis, denominades "imatges hipnagógiques".Així, l'obra de Brossa comença a allunyar-se a poc a poc del literari per a endinsar-se cada vegada més en l'experimental. Una exposició en la Fundació Miró de Barcelona, en 1986, serà decisiva. L'enorme èxit que obté obre les portes a noves instal·lacions i nous objectes.A Barcelona destaquen el Poema Visual Transitable, en el velòdrom de la Vall D'Hebron; la Barcino, en la plaça de la catedral; el "Antifaç" de la Rambla, etc.La seva contribució a la poesia, al teatre, al cinema i a les arts plàstiques són reconeguda i compresa pel món artístic espanyol, així com pel públic en general. La seva obra es situa en la d'un dels més prolífics i primerencs avantguardistes d'aquest país.El 30 de desembre de 1998, a l'edat de 79 anys, Joan Brossa moria en la seva casa de Barcelona.\nPremis: · Ciutat de Barcelona, 1978, per Poesia escènica III· Crítica Serra d'Or, 1979, per Poesia escènica III· Crítica Serra d'Or, 1980, per Rua de Llibres· Lletra d'Or, 1980, per Rua de Llibres· Premi de la Crítica-poesia catalana 1986, per Sonets a Gofredina· Premi Ciutat de Barcelona, 1987, per Viatge per la Sextina· Escriptor del mes. Institució de les Lletres Catalanes, gener 1991· Premi Nacional de les Arts Plàstiques, 1992· Premio Nacional de la Crítica, 1995· Premi de la Crítica Serra d'Or de poesia, 1996· Premi Nacional de Teatre, 1998· Medalla Picasso de la UNESCO.\n“HOMENTAGE A SALVAT-PAPASSEIT »\nCom que era teva la llum, la fogata\nEs gela sota els arcs. Dóna'ns les mans.\nNet de peix el terrat, la fosca ens mata:\nSalvat, ajuda'ns a portar els instants.Ens hem de batre sota una aigua ingrata,\nLa nostra força és pobra aquí al voltant\n-Aquell peix al terrat era de plata-;\nPerò ens sabem valents, l'empresa és gran.La pàtria, esguerrada, duu careta.\nQue mai no sàpigues el que ha passat;\nAl cel d'abans no hi ha columna dreta.I si esborrem molts noms que hem heretat,\nEl teu és ple de ramells blancs, poeta\nDe la claror: no t'oblidem, Salvat!\nAquest vers és el present.El vers que heu llegit ja és el passat\n-ja ha quedat enrera després de la lectura.\nLa resta del poema és el futur,\nque existeix fora de la vostra\nsón aquí, tant si els llegiu\ncom no. I cap poder terrestre\nno ho pot modificar.\n"W.C."Se ruega no\n7 8 9 10 14 18 11\n22 23 40 13\n40 32 12 8 15\n29 7 42 6 16 29 7 42 6 16\n22 23 40 13 22 23 40 13\n29 7 42 6 16\n40 32 12 8 15 40 —lluna— 32 i 15\n27 28 29 3027 28 29 30\n1 2 3 4 5 6 7 8 121 2 3 4 5 6 7 8 12\n7 8 9 10 14 18 11 2 4 11 15 16 12\n90 13 14 20 30\n14 15 4 12 i 16.\nA continuació hi ha tres poesies visuals de Joan Brossa:\n"La poesia visual no és dibuix, ni pintura, és un servei a la comunicació."


Les cinc claus per triomfar en les teves negociacions | Ser on siguis\nLes cinc claus per triomfar en les teves negociacions\nUna gran part de la nostra vida ens la passem negociant, encara que no en siguem conscients. Pactem amb la nostra parella, fills, amics, caps… No obstant això, quan fem front a una negociació laboral decisiva cal preparar-se. Perquè, en els negocis, la sort no existeix.\nEn tota negociació és fonamental que ens regim pel sentit comú i per mantenir el cap fred, aliè als sentiments o instints del moment. Però no sempre és fàcil aconseguir-ho. Per això, parlem dels passos necessaris per tenir èxit en qualsevol acord, per determinant que sigui.\n1. Investiga l'altra part\nAbans de preparar qualsevol negociació, és imprescindible estudiar la situació de l’altra part. Conèixer les seves fortaleses i debilitats serà una gran ajuda a l’hora de plantejar les nostres demandes. Estudia el seu web corporatiu o tota la informació que vegis sobre la companyia. Investiga el perfil professional de les persones amb les quals has de negociar, la xarxa social LinkedIn és una eina perfecta per això.\nDocumenta’t sobre qui són els seus socis i busca ofertes similars que hagi fet la firma. També pots accedir al web de l’Agència Tributària per comprovar si estan inclosos a la llista d’empreses deutores. Quan acabis aquesta investigació, has de conèixer al màxim l’altra part.\n2. Defineix perfectament els teus objectius\nCap acord arriba a bon port sense haver estipulat els objectius que pretenem aconseguir. Una llei bàsica dels negocis és que, si no saps el que vols, l’altra part obtindrà el que ella vulgui.\nPer això, fes una llista amb els objectius clau que vols aconseguir, de més a menys rellevància. Això ajudarà a saber quines parts són innegociables i quines es poden utilitzar com a moneda de canvi, ja que en tots els negocis s’ha de cedir en alguna cosa. Això et permet, a més, descobrir altres beneficis potencials que pots assolir mentre es desenvolupa la negociació.\n3. Resumeix tota la negociació en una pàgina\nEscriure ajuda a aclarir les idees, per la qual cosa fer un esborrany amb els punts bàsics d’un acord resulta clau. Això ajuda a estructurar l’acord, garantir els punts clau i irrenunciables i estipular els que seran moneda de canvi.\nAnota els problemes, els interessos que cada part interessada busca obtenir i el que realment està en joc. Moltes vegades, abans d’una negociació extensa, ja se sap quins objectius són inamovibles i quins no. Centra’t en aquests últims, així evitaràs gastar temps i esforç en converses estèrils.\n4. Planifica la teva estratègia i assaja-la\nNo s’ha de confondre estratègia amb objectius. L’estratègia és l’eix conductor de la negociació, la representació de l’obra de teatre, que defineix la nostra posició. Una posició que mai ha de ser inflexible si no es vol condemnar al fracàs.\nI com a bona obra de teatre, aquesta ha de ser assajada prèviament. Així que reuneix a tot el teu equip i practica amb ells des de tots els possibles escenaris. Aquells que interpretin la part contraria hauran de comportar-se de manera real i desafiant. Com més durs es mostrin, més et prepararan per a un acord difícil.\nEntrenar-te amb el teu equip et permet identificar les respostes emocionals i a evitar-les en el moment de la negociació, assegurant que us mostreu tranquils en moments de pressió.\n5. Coneix el que pots dir i el que no\nUn punt lògic que, malgrat això, moltes vegades s’oblida i condueix un acord al fracàs. Parlar molt no és sinònim d’èxit. Més aviat al contrari, escoltar l’altra part i identificar qui té l’autoritat per decidir resulta bàsic per discutir qualsevol pacte.\nAl mateix temps, abans de la reunió, convé tenir molt clar quina informació es pot donar i quina no. I estipular quines dades ens poden servir com a comodí en cas que la conversa no vagi per la via desitjada.\nAls negocis, conèixer perfectament els nostres objectius, planificar l’estratègia a seguir i posseir com més informació millor resulta essencial per dur qualsevol acord a bon termini. Perquè la sort no té res a veure amb l’èxit d’una negociació, preparar-la prèviament és primordial per sortir-ne triomfant.\nNova creació Transformació Tots els tipus de negoci Autònoms Eines Productivitat Gestions TOTS ELS TEMES\nDel consumidor al consumidor proactiu, la clau de l’èxit empresarial\nAls ans 90 els consumidors compraven el que s’anunciava per la ràdio, la televisi&oacu


"Serà complicat veure el monstre però amb les burricletes arribes a llocs molt íntims" - Diari de Girona\n"Serà complicat veure el monstre però amb les burricletes arribes a llocs molt íntims"\nentrevista de martí santiago 19.06.2011 | 02:00\n"Serà complicat veure el monstre però amb les burricletes arribes a llocs molt íntims" ddg\nGerent de la burricleta a banyoles\n"El nom surt de l'amor entre un ruc català i una bicicleta de bon veure. Com que els burros pugen pertot i les bicicletes també volem que vagin pertot, hem fet la fusió"\nDavid Planas s'ha convertit en l'introductor d'aquestes bicis elèctriques, després d'observar-les\nLa Burricleta neix al Lluçanès per iniciativa de dos emprenedors interessats a crear una activitat turística sostenible que es pugui aplicar a entonrs naturals i rurals. Ara s'ha estès a Banyoles i Cassà de la Selva.\nPer què la Burricleta?\nPerquè és una cosa que realment fa falta. Fan falta iniciatives com ?aquesta per potenciar el turisme familiar ?perquè si no vas a Port Aventura o a un parc aquàtic, amb la mainada poca cosa pots fer. La idea és aquesta: crear iniciatives d'aquest tipus per poder portar families a llocs que no coneixen.\nD'on surt el nom?\nDe l'amor entre un ruc català i una bicicleta de bon veure. Com que els burros pugen pertot i les bicicletes també volem que vagin pertot, hem fet la fusió. A més, les bicis porten unes sàrries al darrere com les dels burros d'abans.\nPerò no se les ha de fuetejar...\nI van gairebé soles, només has d'acompanyar el pedal. La sensació que tens és que et van empenyent per darrere.\nI si vols cansar-te molt poc?\nPots enganyar la gent fent veure que pedales però has d'estar contínuament movent els peus.\nPer què us vau decantar per aquest negoci?\nPerquè aquí s'ha perdut bastant el turisme en deixar de llogar les barques de l'estany. Ara l'estany és purament un camp de regates i s'ha perdut el passeig de barques i amb el turisme que tenim una proposta com la burricleta resulta genial.\nAra que no hi ha barques amb bici serà més fàcil veure el monstre?\nSerà complicat veure el monstre del llac! Amb el moviment que hi ha dins l'aigua... però com que les burricletes arriben a llocs bastant amagats i a espais molt íntims potser un fotògraf el pot veure.\nPerquè és un punt turístic molt important i el que ens interessa és que la gent que vingui a Banyoles la puguem repartir per la comarca. Hi ha molta cosa maca per veure, per exemple l'estanyol d'Espolla, que surt de sota terra en èpoques de pluja. La burricleta ha de servir per portar gent de Banyoles a la resta de la comarca.\nLlogueu les bicis per hores?\nNo. Les lloguem per mig dia o un dia i així la gent no ha d'estar pendent del rellotge. La idea és que la gent agafi la bici despreocupada per quan l'ha de tornar. Ens ha passat que algún client arriba tard a tornar la bici perquè s'ha oblidat completament del rellotge!\nHeu pensat exportar el negoci?\nMolta gent ha vingut a informar-se'n perque volen fer el mateix a la seva comarca. Nosaltres ens hem quedat el Pla de l'Estany i un parell de municipis de l'Empordà. Tenim obert a les Gavarres però hi ha propostes per obrir al Gironès, a l'Empordà, el Barcelonès...i farem una xarxa que, al final, arribarà a tot ?Catalunya.


Ordre del dia de la Comissió Informativa de Territori i sostenibilitat que se celebrarà l’11 de maig a les 18:00h | Consell Comarcal del Maresme\nOrdre del dia de la Comissió Informativa de Territori i sostenibilitat que se celebrarà l’11 de maig a les 18:00h\nEn ús de les atribucions que em confereix l’art. 76 del Reglament Orgànic Comarcal, he resolt convocar als senyors consellers membres de la COMISSIÓ INFORMATIVA DE TERRITORI I SOSTENIBILITAT, el proper DIMARTS 11 de maig de 2004, a les 18:00 hores, a la seu del Consell Comarcal, per celebrar sessió ordinària, amb el següent,\n0.- Aprovació, si s’escau, de l’esborrany de l’Acta de la sessió ordinària de la Comissió Informativa de Territori i Sostenibilitat de 13 d´abril de 2004.\n-1.- Aprovació, si s´escau, de la Moció del grup comarcal del CIU amb el suport de la resta de grups comarcals, per al manteniment de la xarxa d´aigües pluvials i residuals.\n-2.- Aprovació, si s´escau, d´un conveni de col·laboració per a la implantació d´un sistema de gestió de l´ús públic de les platges segons la norma ICTE.\n-3.- Aprovació, si s´escau, del conveni de cooperació interadministrativa tipus per a la prestació del Servei d´inspecció de contaminació acústica.\n-4.- Aprovació, si s´escau, del conveni de cooperació interadministrativa tipus per a la prestació del Servei de contaminació atmosfèrica.\n-5.- Aprovació, si s´escau, d´un conveni de col·laboració en l´àmbit de meteorologia entre el Consell Comarcal del Maresme i l´ajuntament del Masnou.\n-6.- Aprovació, si s´escau, d´un conveni de col·laboració en l´àmbit de meteorologia entre el Consell Comarcal del Maresme i l´empresa Wai Entertaiment.\n-7.- Aprovació, si s´escau, de l´adhesió del Consell Comarcal del Maresme al conveni de col·laboració entre l´Agència de Residus de Catalunya i Ecovidrio.\n-8.- Ratificació, si s´escau, del Decret de Presidència núm. 101/04, de 21 d´abril de 2004, referent a la contractació de l´empresa Consultors d´Emas, SL per l´assessorament en la posada en marxa i funcionament de la norma ISO 14001, així com el desenvolupament d´un “Taller de la sostenibilitat”.\n-9.- Aprovació, si s´escau, de la moció presentada pel grup comarcal de CIU sobre el servei per compartir cotxe i pàrquing.\n-10.- Informes, precs i preguntes.\nEl President de la CI deTerritori i Sostenibilitat\nArticle anteriorL´Ajuntament de Vilassar de Mar convoca la segona edició de la Beca d´investigació i recerca local Ernest Lluch\nArticle següentOrdre del dia de la Comissió Informativa de Serveis Personals que se celebrarà l’11 de maig a les 17:00h


A la platja, ell pot prendre el sol, però ella no… De puta mare!!! | ANNA notícies\nA la platja, ell pot prendre el sol, però ella no… De puta mare!!!\n23/08/2016 ANNA\t2 comentaris\nEntrada anteriorFont Salem dóna el pas exportador i Mercadona entra en contacte amb Sab Miller a Canàries per comercialitzar SteinburgSegüent entradaLa industria de la sabata vol apostar per exportar a nous països\t2 pensaments a “A la platja, ell pot prendre el sol, però ella no… De puta mare!!!”\tNEMO ha dit:\t23/08/2016 a les 11:08\tL’Islam no és una religió, ni un culte. En la seva forma més àmplia, és una forma de vida 100% completa, total. L’islam té components religiosos, legals, polítics, econòmics, socials i militars. El component religiós és una tapadora de tots els altres components.\nLa islamització comença quan s’assoleix en un país prou nombre de musulmans com per poder començar campanyes a favor de privilegis religiosos.\nQuan a les societats políticament correctes, tolerants i culturalment diverses s’accepten les demandes dels musulmans a favor dels seus privilegis religiosos, alguns dels altres components tendeixen també a infiltrar-se en la resta dels aspectes de la vida ciutadana.\nRespon\tAlex ha dit:\t25/08/2016 a les 06:23\tLlavors el cristianisme també és una forma de vida… vinga…


Dincat exigeix que l’Ingrés Mínim Vital no discrimini a les persones amb discapacitat intel·lectual - Diari de la Discapacitat\nIniciDependènciaDincat exigeix que l’Ingrés Mínim Vital no discrimini a les persones amb...\nDincat exigeix que l’Ingrés Mínim Vital no discrimini a les persones amb discapacitat intel·lectual\nDemana que es modifiqui el redactat en la tramitació del projecte de llei\nCarles Campuzano, director de Dincat // Foto: DINCAT\nDincat ha lamentat que l’Ingrés Mínim Vital (IMV) establert pel Govern de l’Estat no hagi tingut en compte les necessitats de les persones amb discapacitat intel·lectual, un dels col·lectius amb més risc de pobresa, tant pel que fa a les dificultats per accedir al mercat laboral, com pels elevats sobre costos que comporta la seva discapacitat.\nPer aquest motiu, i donat que el tràmit d’aprovació del projecte de llei de l’Ingrés Mínim Vital permet modificacions, Dincat exigeix que, aquesta vegada, es reformuli tenint en compte les particularitats del col·lectiu. En aquest sentit, Carles Campuzano, director de Dincat, ha explicat que “esperem realment que es rectifiqui i es demostri que la Llei de l’Ingrés Mínim Vital és realment el que ha de ser: un mecanisme de protecció social inclusiu i, en cap cas, discriminatori”.\nTal com està plantejada actualment la prestació, per poder-la rebre és necessari sol·licitar-la com a unitat de convivència, una situació que en la majoria dels casos de persones amb discapacitat intel·lectual no es dona perquè es veuen obligades a romandre a casa dels seus familiars per falta d’ingressos.\nPer tant, i en aquest sentit, Dincat reclama que la nova llei reconegui les persones amb discapacitat intel·lectual com una ‘unitat de convivència especial’ independent del seu grup familiar per tal de garantir el seu dret a assolir una vida autosuficient.\nD’altra banda, el col·lectiu reclama l’eliminació de l’article que impedeix a les persones adultes amb la capacitat modificada jurídicament, és a dir, que necessiten suport per a poder prendre decisions i requereixen d’un representant legal, sol·licitar la prestació.\nActualment, la regulació estableix que les persones titulars de la prestació l’han de sol·licitar per si mateixes. Aquest requisit exclou a moltes persones amb discapacitat intel·lectual que necessiten el suport d’un familiar o d’una Fundació Tutelar per a poder prendre decisions jurídiques i no conformen una unitat de convivència.\nArticle anteriorLa Confederació denuncia greuge comparatiu en el reconeixement als professionals dels serveis socials\nArticle següentLa Síndica de Greuges de Barcelona torna a atendre presencialment amb cita prèvia


L'ENEMIC PÚBLIC SÁNCHEZ GORDILLO | Sense embuts\nL'ENEMIC PÚBLIC SÁNCHEZ GORDILLO\nNo és el sanguinari pirata anglès Sir Francis Drake, ni el mític atracador de bancs dels anys 30 John Dillinger. Tampoc no és el còmplice secret de Bonnie & Clide. És José María Sánchez Gordillo, l'alcalde de la pedania de Marinaleda, nacionalista andalús, sindicalista i professor. Però la maquinària ideològica més reaccionària —precisa com un rellotge suís— ja l'ha convertit en el pitjor delinqüent de la història.\nSánchez Gordillo s'ha erigit en la imatge visible d'un «acte revolucionari» més simbòlic que segurament no pas efectiu: entrar amb uns altres activistes sindicals en un Mercadona i sortir d'allà amb nou carros carregats amb uns quants paquets de cigrons, arròs, mongetes i alguns cartrons de llet. I ha estat precisament el simbolisme de l'acte el que ha esdevingut del tot intolerable: passar de les queixes i les lamentacions a l'acció directa. Quin mal exemple per als que passen gana!\n"El fin no jutifica los medios". Aquesta frase l'hem sentit fins al cansament. Una frase que sóna còmica en boca dels mateixos que es neguen a condemnar, per exemple, els crims del franquisme. Deuen entendre que en aquell cas "el fin": acabar amb la democràcia i instaurar una dictadura militar, sí que justificava "los medios": un cop d'estat i una guerra que va provocar més d'un milió de morts. "Sánchez Gordillo és un comunista". aquest és un dels principals arguments que alguns fan servir per tal de desprestigiar allò que pugui fer el pintoresc polític andalús. Aquest argument ad hominem és falaç, perquè es pretén desqualificar el fet anant contra un aspecte de la persona (en aquest cas ideològic) que és irrellevant. I que consti que en aquests temps, on ja s'ha vist a on ens ha portat el capitalisme salvatge, no m'estranyaria que ser comunista (i defensar una redistribució més justa de la riquesa) es tornés a posar de moda.\n"Hi ha línies vermelles que no es poden creuar". És clar, omplir un carro de menjar per repartir entre els afamats és del tot intolerable. Però jo em pregunto ¿De quin color és la línea que consisteix en aplicar polítiques de retallades salvatges? ¿I la de ser còmplices actius o passius dels espoliadors del béns públics i no moure un dit? ¿Els gestors de Bankia, els grans directius bancaris, els implicats en els incomptables casos de corrupció quantes línies i de quants colors diferents han creuat ja?\nSànchez Gordillo s'ha posat al davant d'una acció il·legal però que en cap cas pot ser considerada com a il·legítima, especialment, per aquells que donen cobertura i fins i tot aplaudeixen un altra mena de delinqüència, institucionalitzada i legal, però molt més perillosa. Jo m'estimo molt més aquells que planten cara i que es revolten contra la injustícia —encara que es puguin arribar a equivocar— que els hipòcrites immovilistes que des del sofà de casa seva ens volen fer combregar amb les rodes del seu molí classista i reaccionari.\nComentava fa uns dies que m'havien explicat com hi havia qui, en fer alguna visita comentada al Liceu, preguntava per la llotja on havia mort Mariona R...


LA VINYA DEL "CAMALEÓ" SEMBLA QUALSEVOL ARBRE QUE PUJA - CIÈNCIA - 2022\nLa vinya del "camaleó" sembla qualsevol arbre que puja\nE. Gianoliemail, F. Carrasco-Urra via Biologia actual //www.cell.com/current-biology/abstract/S0960-9822(14)00269-3\nEls camaleons no són l'única espècie que sobresurt al mimetisme, tal com va descobrir el professor de biologia Ernesto Gianoli a les selves temperades de Xile.\nLa vinya boscosa Boquila trifoliolata en breu, és una planta enfiladissa, i té la capacitat de imitar les fulles dels seus arbres de suport, tal com van detallar Gianoli i el seu alumne Fernando Carrasco-Urra en el seu paper.\nGianoli va topar per primera vegada amb la vinya Boquila quan va abandonar el seu habitual règim rigorós de treballs de camp aquell dia i va optar per un passeig observatori lent: va veure dues tiges diferents, una molt més prima, les fulles del mateix eren exactes i es va adonar mentre la tija més fina era en realitat era una vinya Boquila disfressada, les seves fulles eren les mateixes que la del seu veí, va informar National Geographic.\nUna investigació més avançada aporta llum sobre el bé que són els mímics dels ceps. Poden coincidir amb les fulles més properes en termes de mida, forma, color i orientació, i fins i tot fer créixer una punta espinosa quan es troben al costat de les fulles de punta vertebral. I un sol fil de vinya Boquila pot copiar diverses fulles diferents a mesura que s’enfila de planta en planta.\n"Fins i tot les orquídies, la planta més coneguda del món imita, només imita un model específic o només comparteix l'aspecte general de diverses flors similars", diu Anne Gaskett, de la Universitat d'Auckland. "Aquesta vinya sembla imitar molts models específics, segons el seu amfitrió, cosa que abans només hem vist en animals."\nCom imita la vinya els arbres hostes sense cap contacte? Carrasco-Urra i Gianoli tenen diverses hipòtesis. La vinya podria detectar productes químics transmesos a l’aire pels arbres que l’ajudaran a triar què disfressa adoptar. O la vinya podria estar prestada i utilitzar gens dels arbres amfitrions, cosa que explicaria per què imita la fulla més propera, fins i tot si la fulla no prové de l'arbre. L’equip de Gianoli investiga encara més el misteriós Boquila.\nBodyByDarwincom : La vinya del "camaleó" sembla qualsevol arbre que puja © 2019. All Rights Reserved.


Fa un parell de setmanes que jo i el meu ordenador estem una mica distanciats. No es problema de banyes, ni cap altra mena de mal rotllo, simplement no coincidim... Avui sembla que em trobat un petit espai de reconciliació, però qui sap quan el recuperarem!\nTot és culpa, en primera instància, d'en Harry Potter [setmana 1] que m'ha servit per donar-me compte de que en realitat sóc un sàdic i tinc una ment perversa. El segon culpable és el rodatge d'un curt que estic fent amb gent de la universitat [12-J -> Individual] amb el que portem tota la setmana de rodatge.\nPer acabar, nota musical:\nPublicat per blanco-nuclear a 6:46


festival Mil·leni | Ville à Dômat | Page 3\nEl so vintage de Kitty, Daisy & Lewis\nEls germans Kitty, Daisy i Lewis Durham van sorprendre quan van debutar, a la seva més tendra adolescència, amb un so vintage ancorat a l’època del rock & roll i el rhythm and blues. Una vocació que accentuen amb el seu ‘look’ de prominents tupés i sabates de camussa. Nascuts a Londres, la seva afició per allò retro ve del seu pare, guitarrista i enginyer de so, i de la seva mare, que va ser membre del grup de culte The Raincoats. Tots dos els acompanyen en directe ajudant-los a preservar un so que pivota sobre tres grans influències: Louis Jordan, Louis Prima i Louis Armstrong. Presentaran el seu tercer disc, ‘The third’ (2015), produït per Mick Jones, el que va ser guitarrista de The Clash. Kitty, Daisy & Lewis avui a la sala Bikini dins del Festival Mil·leni.\nfestival Mil·leniKitty Daisy i Lewis\nAsa al Festival del Mil·leni\nAsa és el nom artístic de Bukola Elemide, cantant francesa d’origen nigerià que va començar a destacar a l’escena internacional des del seu primer àlbum, de títol homònim, editat el 2007. Ara ve a presentar les cançons del seu tercer disc ‘Bed of stone’, gravat en estreta col·laboració amb Blair Mackichan, productor britànic que ha treballat per a Lily Allen. El Festival Mil·leni la presenta avui a la sala Apolo.\nLes versions vintage de Scott Bradlee & Postmodern Jukebox\nEl pianista Scott Bradlee s’ha convertit en la sensació del pop més viral després de la creació d’una série de clips per a YouTube en els quals ell i la banda Postmodern Jukebox versionen èxits pop del segle XXI, tots ells amb una varietat d’estils vintage. Han transformat el hit de Miley Cyrus ‘We can’t stop’ en un tema doo wop dels anys 50, ‘Thrift shop’ de Macklemore recorda el jazz dels anys 20, i fins i tot s’han atrevit amb el ‘Get lucky’ de Daft Punk, donant-li un aire de folk irlandès; també Ke$ha y el seu ‘Die young’ es troben dins del seu repertori, al més pur estil country. Aquesta nit a L’Auditori dins del Festival Mil·leni.\nAuditorifestival Mil·leniScott Bradlee\nFou una vegada una musa…Marianne Faithfull\nMarianne Faithfull celebra el ’50 Anniversary World Tour’ amb les cançons del seu nou álbum i una selecció dels seus millors temes. La gira serveix per a recordar que al 1964, quan només tenia 17 anys es va convertir en estrella amb el seu primer single, ‘As tears go by’, una balada escrita per Keith Richards i Mick Jagger. Amb el cantant dels Rolling Stones, va ser la cara bonica del ‘Swinging London’ del seixanta. Del glamour va passar a la decadència per la seva addicció a les drogues, un infern del que va ressorgir amb ‘Broken English’, que ella mateixa defineix a la seva autobiografia com a una obra mestra que la va ficar de ple a la new wave. Després d’una llarga etapa de rehabilitació es va reinventar amb ‘Strange weather’, com a cantant d’estàndards, blues i cabaret, de la ma del productor Hal Willner. Altres treballs rellevants van ser ‘A secret life’, amb Angelo Badalamenti, i els discos ‘Kissin time’ i ‘Before the poison’, als que apareix envoltada per Beck, Blur, Pulp, PJ Harvey o Nick Cave. La seva relació amb el pop es va estrènyer amb ‘Easy come, easy go’, àlbum de versions on col·laboren Rufus Wainwright i Antony Hegarty entre d’altres. Aquesta nit el festival Mil·leni la duu al Palau de la Música.\nfestival Mil·leniMarianne FaithfullPalau de la Música\nLa sinuosa i elegant Macy Gray\nMacy Gray és com un creuament entre Erykah Badu i Lenny Kravitz, amb un fort pòsit del temperament heretat de Billie Holiday. Això significa que el seu soul i R&B pot ser sinuós i elegant i també tan feroç com el rock, sense perdre mai de vista aquella emoció pròpia de les grans dives afroamericanes d’abans. És una cosa que aquesta cantant d’Ohio ha demostrat amb escreix al llarg d’una carrera que ja compta amb vuit àlbums d’estudi. Coronada per l’èxit des del primer d’ells, un “On How Life Is” (1999) que li va valer un Grammy gràcies a “I Try”, la seva cançó més cèlebre. És, a més a més, una sol·licitada actriu que ha participat en nombroses pel·lícules de Hollywood.\nLa seva veu aspra i a la vegada sensual és el signe més distintiu d’una proposta que mai ha caigut en la redundància ni en l’acomodament. La seva obertura de ment l’ha portada a gravar un disc de versions, “Covered” (2012), en el qual s’atreveix amb Eurythmics, Radiohead, Arcade Fire i fins i tot, Metallica. I la seva penúltima entrega “Talking Book”, és, ni més ni menys que una lectura integral del clàssic d’Stevie Wonder. Ve al Festival Mil·lenni a presentar el seu flamant “The Way”, un sofisticat tractat de soul de 24 quirats. Aquesta nit a les 21h a la sala Barts.\nBartsfestival Mil·leniMacy Gray


Un novel·lista massa ‘amagat’ pel seu vessant de crític literari, un autor sòlid, un escriptor de mena\nActualització: 29.10.2018 - 21:09\nRobert Saladrigas, novel·lista i crític literari, en una foto d’arxiu.\n«S’acosta a poc a poc la tardor amb la seva bonhomia tèrmica i la regeneració dels colors en matisos. Sorgeixen instants que semblen invocar la màgia dels orígens. De vegades, a mi, en l’època de transició entre les intransigències de l’estiu i la cruesa hivernal se m’acut pensar en la literatura pura, alliberada de la dependència de la creació amb els gèneres establerts per la necessitat industrial de classificar i les convencions acadèmiques.» Aquest començament de crítica literària serà, per intemperància de la senyora de la dalla, l’última guia de lectura de Robert Saladrigas. Va morir aquest dimarts. L’article, ‘Espais personals’, es publicava tres dies abans, dissabte, al suplement Cultura/s de La Vanguardia. L’última recomanació: llegiu Los países de l’escriptora francesa Marie-Helène Lafon (Minúscula, traducció de Lluís M. Todó). Just ho estava fent, Robert, just ho estic fent.\n«Llavors em pregunto si avui es pot escriure tan sols literatura, obres que no absorbeixin pel tema que toquen, per la mena de personatges que construeixen, per la grapa de les històries que relaten. […] És el que m’acaba de succeir amb un llibre –llibret pel que fa a la mida– que té totes les traces de no passar ni tan sols de puntetes. El seu títol és enigmàtic, Los países (2012), i la seva autora francesa, Marie-Helène Lafon (Aurillac, 1962), ensenyant de llatí i grec, de família camperola de la zona del Cantal, i resident a París des de 1980. De quins països ens parla la senyora Lafon en el seu text impúdicament autobiogràfic i quina tessitura ha estat capaç d’enlluernar-me? És gairebé un misteri. De fet, ho confesso: un formidable misteri.»\nQue els col·legues del suplement cultural del diari centenari barceloní, en què Robert Saladrigas (Barcelona, 1940 – 2018) va col·laborar durant dècades, em dispensin i consenteixin la llarga citació. Ho faig també en reconeixement d’una forma del periodisme, el cultural, que va permetre a l’escriptor viure d’escriure, cosa impossible ara. L’altre dia a les Corts, al funeral, hi pensava, un cop més. Envoltada de col·legues del ram de la meva generació i una mica més grans. I no cap, pràcticament, de més jove. Quin periodista cultural, quin crític literari, quin escriptor, pot, avui, viure i escriure gràcies als mitjans? Els podem comptar amb els dits de la mà i ens en sobraran, de dits.\nLa mort té la virtut, si és que podem qualificar-ho així, de fer-nos fer un tomb per la vida (amb el teu permís, Puyal) de la persona que se’n va. D’algunes coses, no ens en recordem amb el detall que voldríem. Ni Joan Rendé ni Joaquim Carbó ni jo mateixa podem recordar el nom del programa de Ràdio 4 que el Robert va engegar a final dels setanta (?), en què vam col·laborar en Rendé i jo mateixa, cridats per Saladrigas a l’aventura radiofònica. Ni el Joan ni jo no teníem futur radiofònic, perquè no en sabíem però sobretot perquè aleshores el nostre fort era escriure més que no pas parlar pel micro, que no accepta gaire ni la parsimònia matisadora del Rendé ni la meva. Però vam fer el programa (el Robert continuaria després fent ràdio).\nEn Carbó em deia a les Corts que Saladrigas i servidora li vam fer la primera entrevista de la seva vida, i tampoc no me’n recordava, ai. Valoràvem molt el Carbó autor d’Els orangutans (1967; ara feliçment rescatat pels editors de Males Herbes). Jo admirava també el Saladrigas d’Aquell gust agre de l’estel (1977) i l’Albanell de Ventada de morts (1978), dues novel·les que acabava de llegir i em tenien fascinada. Encara m’hi tenen. De les entrevistes que vaig fer recordo la de Pere Calders, que va dir una cosa que tinc sempre present: ‘No he patit mai escrivint, m’ho passo bé, molt. No ho faria pas, si hi patís, i ara!’\nMés coses, em van venir al cap en el tomb per la vida del Robert. Va tenir una bona vida, en tant que la va poder dedicar al que més volia: llegir i escriure. La seva dona, Montse Gilabert, li va donar sempre suport i han estat una parella feliç durant cinquanta-dos anys. Va publicar novel·les, contes, relats, llibres d’entrevistes i recopilatoris de la seva crítica literària. M’hauria agradat que continués fent crítica de la literatura catalana. Quan el 1986 es va publicar la novel·la pòstuma de Mercè Rodoreda, La mort i la primavera, avui tan celebrada i llavors incompresa, apartada durant anys, va ser l’únic crític que es va adonar de l’originalitat, el caràcter abismal i l’escriptura al límit d’aquesta obra mestra. En els últims anys en feia només de literatura traduïda.\nEn el tomb per la vida saladrigasiana vaig pensar també, a les Corts, que hauria pogut ser encara una miqueta més feliç. No va ser considerat per a la Fira de Frankfurt (l’IRL hi va pensar al final de tot, i llavors ell s’hi va negar, amb una carta pública demolidora). No cal dir que tampoc no va tenir el Premi Nacional de Cultura, ni la Creu de Sant Jordi (que, deia l’Anna Murià, donen a cabassos). Aquests menysteniments li dolien, és clar que li dolien. Tenen una cosa pitjor, raonava una editora l’altre dimecres a les Corts en sortir del funeral i té tota la raó: aquests oblits fan que les generacions joves d’escriptors no els coneguin, no valorin ni llegeixin autors com Robert Saladrigas. Que el vegin només com a crític literari, sense pensar en l’escriptor que hi ha darrere la firma periodística, com prova amb excel·lència la seva última crítica literària que retrec amunt, el seu testament com a crític i, també, com a autor.\nRemei caldrà posar-hi, al menysteniment. Salve, Saladrigas!\n*Nota de la redacció: Aquesta versió de l’article esmena l’anterior, que donava Robert Saladrigas com a crític de La passió segons Renée Vivien de Maria-Mercè Marçal, quan ho va ser Julià Guillamon i a ell es refereixen les frases de la versió prèvia d’aquest article ara esmenades: ‘La Marçal em deia un dia que el crític que més hi va tocar quan va publicar la que serà per sempre la seva única novel·la, La passió segons Renée Vivien, era ell’ [Guillamon].


Torna el Circuit Divina Pastora Seguros amb la 41a Volta a Peu de Sant Marcel·lí i Sant Isidre - Fundación Deportiva Municipal Valencia\nTorna el Circuit Divina Pastora Seguros amb la 41a Volta a Peu de Sant Marcel·lí i Sant Isidre\n4 setembre, 2017 • Carreres Populars @val, Notícies, Notícies esportives\nDesprés de la parada de l’estiu, torna el Circuit Divina Pastora Seguros de Carreres Populars de València. Com cada any, ho fa amb tots els luxes, amb la 41a edició de la Volta a Peu als Barris de Sant Marcel·lí I Sant Isidre, que se celebrarà el pròxim 24 de setembre a les 09:00 hores.\nEnguany la carrera arriba amb la novetat que aquells que així ho preferisquen poden participar en la modalitat de marxa a peu, la qual cosa implica poder fer el recorregut d’una manera més pausada i amb una exigència física menor. De fet, esta nova pràctica no és competitiva i, per tant, no compta amb categories.\nLes inscripcions ja estan obertes. Per a tots aquells que vullguen apuntar-se poden fer-ho a través de la pàgina web oficial www.deportevalencia.com/carreras, fins al dia 21 de setembre.\nD’altra banda i, exclusivament per a la marxa a peu i marxa nòrdica, també és possible inscriure’s de manera presencial el mateix dia de la carrera entre les 7:30 h i les 8:55 h, acudint a la zona d’eixida, just en el Bulevard Sud a l’altura del cementeri municipal.\nEl cost de la inscripció és de 2,55 euros, en el cas dels corredors, i d’un euro per als marxadors a peu i les carreres de menors, el qual va destinat en la seua totalitat a l’Asociación Valenciana de Trasplantados de Corazón (AVATCOR), entitat solidària de l’esdeveniment.\nCal tindre en compte que les inscripcions per a la carrera estan limitades a 2.000, i l’organització deixarà d’admetre participants quan s’aconseguisca esta xifra. Pel que fa a les inscripcions per a les carreres infantils, no s’admetran més de 300.\nL’opció recomanada per l’organització per a arreplegar els dorsals és presentant-se amb el DNI i una autorització firmada, en el cas que siga d’una altra persona, el divendres 22 de setembre en el Complex Esportiu i Cultural Petxina (Passeig de la Petxina, 42), entre les 17:00 i les 21:00 hores.\nTambé és possible arreplegar-los el mateix dia de la carrera en l’eixida, entre les 7:30 i les 8:55 hores. Els inscrits en les carreres infantils poden arreplegar el dorsal fins a cinc minuts abans que comence la prova.\nL’eixida de la prova es dóna a les 09:00 hores per als atletes Preferents A, B, C i D, a les 09:05 hores la resta de corredors i, finalment, a les 09:08 hores per als participants pertanyents a la modalitat de “Marxa a Peu” o Marxa nòrdica, que disposen d’un temps limitat per a finalitzar el recorregut, fixat en 12 minuts per quilòmetre.\nHoraris d’eixida menors\nLa carrera de la categoria d’Infantil eixirà a les 10:30 hores i la distància a recórrer és de 2.000 metres. Els Alevins han de recórrer 1.000 metres i l’hora d’eixida és a les 10:40 hores, i els Benjamins a les 10:45 hores, amb un recorregut de 800 metres. En la categoria de Pre-benjamí, l’hora està prevista a les 10:50 hores i la distància és de 400 metres. Finalment, els menors de 5 anys recorreran 200 metres i l’hora d’eixida s’ha fixat a les 10:55 hores.


Oficina Jove de la Selva | Premis St. Jordi Ter-Brugent\nPremis St. Jordi Ter-Brugent\nPosted at 11:35h in Activitat, Actualitat, General, Participació\tby\tjoventut 0 Comments\nRelats que parlen del pantà de Susqueda, de l’ermita dels Sants Just i Pastor, d’una posta de sol, d’emocions difícils de controlar, de les relacions a distància, del vertader origen de la llegenda de Sant Jordi.\nFotografies on s’olora el perfum de roses, de llibres, de paisatges, de la sang del drac.\nL’ambient de la diada de Sant Jordi estava present encara ahir a la tarda al Centre Cívic de Bonmatí on es va celebrar l’acte de lliurament del concurs literari i fotogràfic juvenil del Ter-Brugent. Amb la presència dels regidors de joventut de Sant Julià del Llor i Bonmatí i de la Cellera de Ter, per tercer any consecutiu es van convocar totes les persones joves participants per tal de saber quines eren les afortunades. Enguany els tres premis se’n van anar cap a la Cellera.\nAixí, pel que fa al concurs literari, Berta Coll i Bosch, per segon any consecutiu, es va emportar el premi de la categoria Jov1 (12-16 anys) pel microrelat Ambició: poder o perill? i curiosament el seu germà, Guillem Coll i Bosch, va ser l’afortunat de la categoria Jov2 (17-20 anys) per Aigualint secrets. La categoria de la franja superior, dels 21-25 anys, va ser declarada deserta ja que només s’hi havia presentat un relat. El jurat estava format per Marta Madeo, persona responsable fins ara de la Biblioteca Colldegria de la Cellera i per Georgina Linares, directora de la Biblioteca Joaquim Bauxell d’Anglès.\nBerta Coll i Bosch, guanyadora de la categoria Jov1\nGuillem Coll i Bosch, guanyador de la categoria Jov2\nEl concurs fotogràfic no contemplava categories i per tant tenia un únic premi. No paris de créixer és el títol de la fotografia guanyadora, de Marta Da Costa, sobretot per la seva originalitat. Sílvia Culumbret i Xevi Puigdemont han estat les dues persones expertes en fotografia que han format el jurat d’aquest concurs.\nMarta Da Costa, guanyadora del concurs fotogràfic\n«No deixis de créixer», fotografia guanyadora\nUs deixem amb els dos microrelats guanyadors i la resta de fotografies participants.\nAmbició: poder o perill? de Berta Coll.\nQuan l’Alfons va citar els seus alumnes de disset anys a l’ermita cellerenca dels Sants Just i Pastor, tots ells van pensar que era una de les seves típiques excentricitats, atès que sempre havia estat conegut per implantar un model insòlit d’educació. Tan bon punt van saber que es tractava d’una prova en què el vencedor obtindria una beca per estudiar a la millor universitat de la zona, l’ambient va carregar-se de rivalitat. El dia de l’activitat cadascun dels vint alumnes concurrents va conjecturar que superaria el repte. Amb quaranta minuts, només havien de trobar la manera d’entrar a la capella. Ben aviat van veure que no seria tan obvi com pressuposaven i van anar cedint la victòria. Faltaven tres minuts i tot semblava ja perdut quan l’Ignasi, el més ambiciós, va arrencar a córrer i solament li van caldre deu segons per obrir un porticó inadvertit. Segons després, van aparèixer l’Alfons i dos homes vestits amb uniformes policials. El que no sabien els alumnes és que havien contribuït a resoldre el cas del robatori de la campana, guardada a l’interior de l’edifici. Els ulls de l’Alfons reflectien estupor en veure que l’afany de victòria de l’Ignasi podia superar-ho tot, fins i tot la por de delatar-se com a culpable. El lladre tindria la beca promesa quan sortís de la presó.\nAigualint secrets, de Guillem Coll\nLa sequera de l’any 1989 no només va buidar l’aigua del pantà de Susqueda sinó també tota la meva vida. Qui s’havia de pensar que entre les cases esquerdades apareixeria un misteriós esquelet que ho faria trontollar tot i em faria prendre decisions precipitades? A mi, que amagava la meva inseguretat i ràbia menyspreant cada dia la meva dona per evitar ser descobert! En sentir la notícia em vaig entregar immediatament, per protegir la meva germana de la justícia, i encara avui malvisc a la presó de Barcelona.\nFinalment, avui, quan ella ja descansa en pau, em veig amb la necessitat d’escriure aquestes memòries perquè les persones que m’estimo sàpiguen que no vaig ser cap assassí, simplement un noi que va fer el possible per ajudar la seva germana, en considerar que amb la desaparició del poble de Susqueda també desapareixeria el cadàver del maleït violador que va provocar l’horripilant experiència que vam haver de viure. I sí bé és cert que he pagat una condemna de la qual no en sóc culpable, perquè no vaig ser jo qui va matar en Jacint, he d’admetre que, voluntàriament, em mereixo complir el càstig dictat pels maltractaments realitzats al llarg dels anys a la meva dona, els quals, ara, els altres presidiaris m’estan tornant.\n«I de la sang del drac va sortir una rosa» d’Isolda Serramitja.\n«Pròxima parada», d’Helena Gorgoll.\n«Perfum de llibres», d’Hoanna Giró.\n«Nostàlgia», de Zaida Coll.\n«Postal de primavera, de Núria Boada.\n«Paisatge groc», de Roger Juny.\n«El Ter des de la pilastra», de Gerard Juny.\nAmer, Anglès, Bonmatí, Cellera de Ter, concurs, fotografia, literatura, Sant Jordi


Notícies - La línia de rodalies C-7 de Renfe s'estrena amb una baixa afluència d'usuaris\nLa línia de rodalies C-7 de Renfe s'estrena amb una baixa afluència d'usuaris\nEls passatgers reclamen una major freqüència de pas dels trens, sobretot en hores punta\nel 23/mai/05 M Castro / E Castanyer Societat PDF\nPoca afluència d'usuaris durant el primer dia de funcionament de la nova línia de rodalies C-7 de Renfe, que enllaça L'Hospitalet i Martorell, passant per l'estació de Coll Favà de Sant Cugat. Tot i que des de Renfe han atribuït aquest fet al desconeixement encara d'aquesta línia, alguns usuaris han destacat també la necessitat d'incrementar la freqüència de pas de dels trens, sobretot a primera matí.\nLa posada en funcionament de la nova línia de rodalies de Renfe Operadora s'ha fet amb tota normalitat però amb una baixa afluència d'usuaris a l'estació de Coll Favà. Fonts de Renfe ho han atribuït, en bona part, al desconeixement que hi ha encara d'aquesta línia. Alguns usuaris han apuntat però la baixa freqüència de pas dels trens, sobretot a primera hora del matí. I és que entre el primer tren, a les 6:25 hores, i el segon, hi ha un interval d'una hora, i no és fins les 7:25, que els trens comencen a circular cada 30 minuts.\nAlguns passatgers han destacat també la necessitat que la línia pugui arribar fins al Vallès Oriental, i han lamentat el fet que en hora punta, entre dos quarts de vuit i dos quarts de nou del matí, els combois s'aturin a Sant Andreu Arenal i no arribin fins a Plaça Catalunya o fins a l'Hospitalet del Llobregat. Tot i això, els santcugatencs han rebut molt positivament la inauguració d'un servei tant llargament reivindicat.\nUsuari de la Línia C-7 de Renfe\nEm va molt bé perquè visc aquí al costat, el que passa és que l'horari, en aquestes hores punta, hauria de ser més freqüènt.\nI és que la línia de mercaderies de Renfe entre El Papiol i Mollet va construir-se l'any 1982, i han fet falta molts anys i moltes reivindicacions per tenir, finalment, aquest servei per a passatgers,\nAra, i un cop feta realitat aquesta demanda, tant usuaris com els alcaldes de la zona reclamen que s'acabin de fer els deures i s'allargui el recorregut fins a Mollet, al Vallès Oriental, per tal d'unir els dos Vallès i el Baix Llobregat per mitjà de transport ferroviari i sense passar per Barcelona.\nRecordem que la nova línia de rodalies entre Martorell i L'Hospitalet aprofita el traçat de mercaderies entre El Papiol i Mollet i ha suposat afegir 14,2 quilòmetres de vies i una inversió de més de 17 milions d'euros que han assumit des del Ministeri de Foment, Adif i Renfe. El nou servei permet estalviar una mitja de fins a 30 minuts el temps d'alguns trajectes.


Santa Eulària signa un contracte de 240.000 euros per tancar les pistes esportives de Puig d’en Valls | Noudiari.es\nSanta Eulària signa un contracte de 240.000 euros per tancar les pistes esportives de Puig d’en Valls\n@Noudiari / L’Ajuntament de Santa Eulària ha signat aquest matí el contracte per la segona fase de condicionament de les pistes esportives d’es Puig d’en Valls, una intervenció que contempla el tancament de la instal·lació de manera que es pugui millorar la comoditat en l’ús de les pistes garantint la ventilació natural del recinte. Aquestes feines tenen una durada màxima prevista de cinc mesos i han estat adjudicades a Tecopsa per 240.000 euros.\nAquest projecte de tancament surt arrel de la petició dels clubs que entrenen habitualment a aquestes pistes de que es pugui comptar amb un terra més adaptat a la pràctica del bàsquet i l’handbol, els esports que, preferentment, es practiquen a aquestes pistes. Per a evitar els excessos d’humitat, que a més d’afectar a aquest paviment, podien suposar una molèstia pels usuaris, es va decidir cercar una opció de tancament que afavorirà la circulació d’aire.\nEl projecte, que s’iniciarà als propers dies, inclou el tancament de tres de les quatre cares de l’edifici amb murs que combinen les parets ‘cegues’ amb espais amb gelosies d’obra que permetran la ventilació natural de l’espai. La quarta façana serà la de l’accés principal i quedarà resolta amb un sistema mòbil de tancament. Igualment, es col·locarà un fals sostre per a millorar les prestacions de l’edificació.\nUna volta conclòs aquest projecte, es podrà procedir a la instal·lació de diferents elements, com ara el terra o l’equipament de les pistes, per a donar per acabada l’obra i poder posar-la novament en funcionament.


Linares recupera Valerón i Raül\nEl Mallorca B juga demà contra l'Albacete al Carlos Belmonte\nSuperaren la darrera prova. Jesús Linares, màxim responsable del Mallorca B, podrà comptar amb Raül i Miguel Angel Valerón per al partit de demà contra l'Albacete al Carlos Belmonte. Els futbolistes es troben pràcticament recuperats i tot fa pensar que si l'entrenador ho considera oportú podran jugar a Albacete.\nAixí mateix, Linares tornarà a tenir a la seva disposició el golejador andalús Diego Tristan.\nLa plantilla del filial mallorquinista és conscient que el fet d'haver golejat amb relativa facilitat al Barcelona B no els farà sumar cap altre punt. A més, tots saben que no és el mateix jugar contra un filial com el blaugrana que davant homes molt més experimentats com els de l'Albacete. El capità mallorquinista Pep Lluís Martí assegurà que l'equip afronta el partit amb il·lusió, però sabent que no serà fàcil puntuar. «L'Albacete serà un rival molt complicat, ja que té jugadors de gran qualitat i és un dels clars aspirant a l'ascens a Primera Divisió. Nosaltres hem començat molt bé, però no ens servirà de res si no puntua», va dir.\nAixí, l'equip viatjarà avui migdia cap a Albacete via Alacant amb tranquil·litat, però amb molta il·lusió. El tècnic confia en les possibilitats dels seus futbolistes i assegura que l'equip està capacitat per guanyar a qualsevol camp. Així mateix, reconeix que és necessari estar molt concentrat els 90 minuts.


Tema: COPENHAGEN MARATHON 18-5-2008 | Km0 Ponent\nHome›Fòrums›Històrics. Tancats›Fils maratonians›COPENHAGEN MARATHON 18-5-2008\nCOPENHAGEN MARATHON 18-5-2008\n6 de maig de 2008 a les 15:44 #2175\nPer fi ja sé on estaré (amb la meva xicota) dintre de 12 díes.\nAvui m’han desvellat el secret.\nM’en vaig un cap de setmana (de divendres a dilluns) a veure a la "Sireneta" i com no a fer turisme per aquesta capital nordica.\nAquesta es la web: http://www.copenhagenmarathon.dk/1we.aspx\nEs tracta d’un circuit urbà al que es donen 2,5 voltes i tan sols 12 m de desnivell. L’any passat van arribar 5.200 atletes i aquest any ja hi ha inscrits 7.200, encara que el pagament s’ha de fer al recollir el dorsal (aquí també ho faríem).\nSi ve no estic al 100% espero disfrutar-la i poder fer un temps honrós, passejant la samarreta de km 0 per Escandinavia.\n6 de maig de 2008 a les 16:34 #14052\n6 de maig de 2008 a les 16:35 #14053\nEnhorabona cargol, per la dona que tens.\nI ja podeu portar un bon reportatge que aquelles terres s’ho valen.\n6 de maig de 2008 a les 20:18 #14057\nEnhorabona i felicitats cargol, ja ens portaràs una bona crònica, amb "sireneta" inclosa 😉\n6 de maig de 2008 a les 22:06 #14060\nYa sabes que nuestras mentes, las de la family Km0, estarán acompañándote……..\nMucha suerte y muchos ánimos………A DISFRUTAR!!!!!!\n15 de maig de 2008 a les 6:43 #14301\nMOLTÍSSIMA SORT i DISFRUTA MOLT!!!!\nEns ho expliques!!!!\n15 de maig de 2008 a les 21:29 #14330\nBons Kms… i cronica HIFI, que la sirenita ho mereix\n15 de maig de 2008 a les 22:20 #14336\n….i quina enveja !!!!! 😉\n16 de maig de 2008 a les 6:59 #14337\nHa arribat l’hora de partir cap a terres vikingues.\nMoltes gràcies pel vostre alé que m’el emporto.\nPel diumenge pinta temps nubolats i potser pluja, però allí estarem.\nPassejarem el caragol de Km0 i la senyera per Scandinavia.\nSalut i milles nórdiques.\n19 de maig de 2008 a les 8:07 #14379\nn’hi ha que han volat per terres viquingues….\n03:14:43 4179 Cargol Km0.Cat 03:14:51 01:30:14 01:44:28\nEnhorabona company!!! quan tornis ens ho expliques???\n19 de maig de 2008 a les 8:55 #14380\nEi Cargol volem fotos!!! i si vols posa també alguna de la cursa 😉\nSalut i Templers\n19 de maig de 2008 a les 21:29 #14395\nJa he arribat, molt content pel cap de setmana i per la cursa. Era la meva primera marató amb parella i la veritat es que s’agraeix, a més la disposició del circuit va permetre que ens vegesim fins a 5 vegades.\nPel que sembla ja ha arribat el temps, mercés Homedeferro .\nPrometa crònica extensa i fotos Artur42.\n19 de maig de 2008 a les 22:20 #14403\nABEL……..CAMPIÒ…… Eres un Katakrack…!!!!! cuántas llevas……..?????? Y como si ná……..!!!!\nOtra vez dile a tu novia que nos avise y te acompañaremos……\n20 de maig de 2008 a les 19:40 #14436\nA l’apartat de Cròniques he penjat una mica d’explicació de com va anar la cursa.\nSi m’en surto amb les fotos, us les passaré més endevantm, ja que les imatges diuen més que les paraules.\nMarató cassolana amb 6.556 arribats de tot el mon, guanyada per un keniata amb 2h 21′ i ne més 201 atletes van fer sub 3h, jo vaig quedar el 531 i el 65 de 45-50 anys.\nDestacable a favor el mimo amb els corredors per part dels organitzadors i que cada 100 m hi havía una voluntaria rossa amb ulls blaus i un somriure a la boca, bona i complerta zona d’arribada amb cervesa (sense alcohol) inclossa.\nEn contra, trams amb clots a l’asfalt i pavesses.\nRecomanable 100%, ja que en un cap de setmana es pot visitar la ciutat i fer la cursa.


El Consell Assessor d’Infraestructures de Catalunya promou la rehabilitació d’habitatges - Gremi de Constructors\nPosted at 18:44h in Espai Rehabilitació, Notícies, Reportatges\tby\tadmin 0 Comments\nEl passat 7 de novembre el Consell Assessor d’Infraestructres de Catalunya va presentar un informe on es defensen mesures per apostar decididament per la rehabilitació d’habitatges per millorar la qualitat de vida dels ciutadans i dinamitzar un sector generador de llocs de treballs i beneficis socials, econòmics i ambientals\nDESCARREGAR INFORME COMPLET “LA REHABILITACIÓ D’HABITATGES: UN SECTOR AMB GRAN POTENCIAL PER DESENVOLUPAR”\nEs proposa donar major coherència al marc normatiu de la rehabilitació i realitzar planificacions consensuades, tant política com socialment, basades en dades objectives.\nEs defensa que cal fomentar l’especialització en rehabilitació, els equips pluridisciplinars i la professionalització del sector.\nLa inversió pública a Espanya en habitatge i serveis comunitaris va passar d’un 0.4% del PIB al 0.1% en el període 2007-2017.\nTambé és necessari dissenyar paquets de finançament públic i privat a llarg termini i que, complementàriament, se subscriguin acords voluntaris amb les empreses comercialitzadores d’energia o altres mecanismes disponibles per a finançar la rehabilitació energètica.\nCal modificar la regulació de l’IVA aplicat a la rehabilitació i l’eficiència energètica per superar la indefinició actual i promoure el desenvolupament d’incentius fiscals per a la rehabilitació i definir el règim fiscal de les comunitats de propietaris.\nContinuar i intensificar les campanyes d’informació dirigides als ciutadans\nEl Consell Assessor d’Infraestructures de Catalunya publica el seu cinquè informe.\n“La rehabilitació d’habitatges: un sector amb gran potencial per desenvolupar” proposa els eixos principals per tal d’impulsar la rehabilitació d’edificis perquè s’equipari amb la d’altres països del nostre entorn. És el cinquè informe que presenta el Consell Assessor des de la seva constitució l’any 2017. Està format per catorze experts independents de reconegut prestigi, experiència i trajectòria professional contrastada de diverses especialitats tècniques en el sector de les infraestructures, tant en el sector privat com en el públic. Els membres fundadors del Consell Assessor són l’Associació Catalana d’Empreses d’Enginyeria i Consultores Independents de Catalunya (ASINCA), la Cambra de Contractistes d’Obres de Catalunya (CCOC), Foment del Treball Nacional (FTN) i la Fundació Cercle d’Infraestructures (FCI). També hi col·laboren la Cámara de Concesionarios y Empresas vinculadas al Sector Público en el ámbito de las Infraestructuras, los Equipamientos y Servicios Públicos (CCIES), el Col·legi d’Enginyers de Camins, Canals i Ports de Catalunya, la Confederació Catalana de la Construcció (CCC) i l’Institut de Tecnologia de la Construcció de Catalunya (ITEC).\nEl president del Consell Assessor d’Infraestructures, Francisco Gutiérrez, ha recordat que la rehabilitació d’habitatges encara no ha assolit a Catalunya un volum d’activitat equivalent als països del nostre entorn, amb més consciència de la importància de la rehabilitació i més recursos per dur-la a terme.\nEn aquest document s’analitza la qüestió i es proposen mesures que poden ajudar a millorar la qualitat de vida dels ciutadans i dinamitzar un sector com la rehabilitació, que és generador de llocs de treballs i beneficis socials, econòmics i ambientals que contribueixen a assolir els Objectius de Desenvolupament Sostenible (ODS) de les Nacions Unides.\nLa rehabilitació exerceix una funció rellevant a la nostra societat perquè millora les condicions d’habitabilitat per a tothom, augmenta el parc d’habitatges de lloguer assequible davant la manca de sòl disponible, promou l’estalvi energètic i les energies renovables, fomenta l’activitat econòmica local vinculada al sector i garanteix la qualitat i la seguretat del patrimoni arquitectònic.\nA més, la rehabilitació pot ser un valuós instrument per a dinamitzar zones de les ciutats degradades i empobrides en els aspectes econòmics, socials i culturals. Per això, és necessari construir una visió de ciutat i disposar de recursos econòmics i programes de llarg recorregut que siguin inclusius, compartits i beneficiosos per a la comunitat.\nEl dret de propietat dels immobles l’ús principal dels quals sigui residencial comporta també deures, com l’obligació de conservar i rehabilitar, de manera que sempre estiguin en condicions d’ús efectiu i adequat. Alhora, el dret a l’habitatge també comporta unes obligacions per a les Administracions públiques, d’acord amb el mandat constitucional de disposar d’un habitatge digne i adequat. Així, el foment de la conservació, la rehabilitació i la gran rehabilitació del patrimoni immobiliari residencial ha de ser objecte de l’actuació prioritària de la Generalitat i els ens locals per a garantir el dret a un habitatge digne i adequat.\nS’estima que a Espanya l’estoc d’habitatges que són sotmesos a una rehabilitació major és inferior a l’1%, mentre que a França o Alemanya, per exemple, se situa per sobre de l’1’5%. Així mateix, la inversió pública a Espanya en habitatge i serveis comunitaris va passar d’un total de 4.788 milions d’euros el 2007 a 986 milions d’Euros el 2017, del 0,4% del PIB al 0,1%, una dràstica reducció que ha limitat molt l’eficàcia de les polítiques públiques de rehabilitació.\nA casa nostra, històricament, l’obra nova ha tingut preponderància sobre la rehabilitació, tot i que aquesta diferència s’ha mitigat durant els darrers anys. L’herència i cultura urbanística centrada en el desenvolupament urbà per colonització de nou sòl té encara pes específic i dificulta la planificació i gestió de les operacions profundes de rehabilitació d’edificis. No obstant això, durant els darrers anys s’ha anat modificant la normativa, però el procés és lent, li manca sistematicitat i encara hi ha qüestions determinants per al desenvolupament de la rehabilitació que encara no s’han tractat.\nMalgrat els beneficis que la rehabilitació aporta a la societat i les obligacions legals que la sustenten, la rehabilitació a casa nostra, com hem dit, no ha pogut desenvolupar plenament tot el seu potencial per donar resposta a les necessitats de rehabilitació del nostre parc d’habitatges. Destaquen les mancances en accessibilitat, que afecten el 16% del parc català i les vinculades a l’estat de conservació, al 8% del seu parc; ambdues xifres per sobre dels valors mitjans estatals. Respecte a la consideració social de l’eficiència energètica un 33% dels espanyols es mostra poc o gens satisfet sobre l’aïllament enfront del fred i a la calor del seu habitatge, la qual cosa indica una major preocupació sobre el confort tèrmic que sobre l’estat de conservació.\nEls edificis consumeixen el 30% de l’energia total, corresponent el 18,% al sector residencial. La rehabilitació energètica, alhora que millora el confort i la salut, és una oportunitat per reduir la factura energètica, contribuir a la independència energètica, alliberar recursos econòmics per a altres activitats, disminuir l’emissió de gasos d’efecte hivernacle i crear ocupació addicional .\nDiversos factors poden explicar que la rehabilitació d’edificis no hagi pogut desplegar tot el seu potencial. La societat no valora la rehabilitació perquè no és suficientment conscient dels efectes sobre la salut de la insalubritat i les males condicions dels habitatges, ni dels avantatges que comporta, sobretot pel que fa a la rehabilitació energètica; i tampoc no hi ha una cultura de manteniment i conservació preventiva dels elements comuns. A més, els incentius de tota mena (econòmics, fiscals i normatius) han orientat l’activitat econòmica cap a l’obra nova, com ja s’ha dit. Per altra banda, la rehabilitació acostuma a ser una activitat més tècnica que no pas l’obra nova, més intensiva en mà d’obra, en la qual sorgeixen moltes incògnites derivades de la manca d’informació detallada sobre el parc construït. A més, les intervencions es duen a terme en llocs urbanitzats, amb poc espai disponible per treballar i emmagatzemar i amb veïns al voltant, la qual cosa dificulta molt l’activitat.\nPerò la principal barrera que impedeix un adequat desenvolupament de la indústria de la rehabilitació d’habitatges, que impulsi el sector, creï nous mercats i generi economies d’escala prové del finançament de l’activitat.\nMalgrat tots els estudis, anàlisis i propostes que s’ha anat presentant aquests darrers anys per les administracions, organismes, entitats i col·lectius, el crèdit per a rehabilitació segueix essent escàs i car, tot i l’abundància de capital existent en el mercat, que podria considerar invertir-hi si s’hi donessin unes condicions determinades de garantia de cobrament que no es donen en l’actualitat.\nPer altra banda, les polítiques de finançament públic són antiquades per manca d’un disseny coherent i sistemàtic que tingui en compte les altres polítiques socials; comporten molta càrrega burocràtica; són totalment insuficients quant als imports subvencionats i l’abast d’aquestes i imprevisibles pel que fa al seu atorgament i, molts cops, arriben a destemps. I tot plegat és conseqüència d’una inadequada política pública sobre l’habitatge, que no ha estat una prioritat per a la majoria d’administracions.\nEl Consell Assessor d’Infraestructures de Catalunya aposta decididament per la rehabilitació d’habitatges per millorar la qualitat de vida dels ciutadans i dinamitzar un sector generador de llocs de treballs i beneficis socials, econòmics i ambientals. Malgrat els beneficis que aquesta aporta a la societat, hi ha tota mena de barreres legals i, especialment, financeres que impedeixen que la rehabilitació pugui desplegar tot el seu potencial. Per millorar les polítiques actuals, proposa:\nDonar major coherència al marc normatiu de la rehabilitació, d’una forma sistemàtica i en un curt període de temps, reforçant la coordinació i col·laboració interadministrativa i la simplificació i homogeneïtzació dels procediments administratius (finestreta única). I establir un comitè tècnic que interpreti l’aplicació de la normativa tècnica i administrativa a casos concrets de rehabilitació aplicant criteris de prestacions vs. normatives d’obra nova.\nRealitzar planificacions consensuades, tan política, territorial com socialment, i de llarg recorregut basades en dades objectives provinents de fonts estadístiques millorades. Els plans d’actuació han de detallar el finançament, que ha de ser realista i sostenible, a mitjà termini i estable en el temps.\na) L’especialització en rehabilitació i eficiència energètica dels agents que hi intervenen (tècnics, gestors i constructors), doncs cada actuació és única i requereix expertesa.\nb) La creació d’equips gestors pluridisciplinaris que diagnostiquin les situacions, gestionin i realitzin els projectes, integrant els diferents aspectes (seguretat, salubritat, accessibilitat i eficiència energètica), amb especial atenció a finques amb alta complexitat que exigeixen la formació de gestors especialitzats.\nc) La professionalització del sector, obligant a la identificació dels agents que hi intervenen per tal d’obtenir la traçabilitat de les actuacions, amb l’objectiu de protegir els drets dels ciutadans i donar suport a la lluita contra l’economia submergida.\nDissenyar paquets de finançament públic i privat a llarg termini per a la rehabilitació d’habitatge dirigits a les comunitats de propietaris que integrin ajuts públics amb Fons Europeus, subvencions d’altres administracions, crèdits del Banc Europeu d’Inversions i un fons de liquiditat gestionat per l’ICO o per les entitats financeres, amb aval de l’ICO, facilitant l’accés als especialistes en mercat minorista.\nComplementàriament, que les comunitats de propietaris o els propietaris únics subscriguin acords voluntaris amb les empreses comercialitzadores d’energia per a finançar la rehabilitació energètica o amb plataformes tipus EuroPACE . El principal del préstec seria retornat a llarg termini en cada factura de consum amb ajut dels estalvis energètics aconseguits o amb els mecanismes fiscals de recaptació existents. Aquests acords haurien de ser compatibles amb tota mena d’ajuts públics i incentius fiscals.\nModificar la regulació de l’IVA aplicat a la rehabilitació i l’eficiència energètica per superar la indefinició actual.\nPromoure el desenvolupament d’incentius fiscals per a la rehabilitació (entre d’altres, l’IVA rehabilitació, IRPF, IBI, taxa residus, bonificació fiscal dels préstecs, reducció de taxes municipals de llicències d’obres de rehabilitació, Impost de Societats) i definir el règim fiscal de les comunitats de propietaris.\nContinuar i intensificar les campanyes d’informació dirigides als ciutadans, explicant l’obligatorietat de la rehabilitació, així com els beneficis i les oportunitats que ofereix, fent èmfasi en la seguretat, el confort i els efectes sobre la salut.\nAparició de l’informe a mitjans de comunicació:\nhttp://www.rtve.es/alacarta/videos/linformatiu/informatiu-3-minuts-07112019/5437280/ (Min. 13.25)\nhttps://www.ccma.cat/tv3/alacarta/telenoticies-migdia/telenoticies-migdia-07112019/video/5954585/ (Minut 41)


Argeste Club Vacanze Vieste Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVia Santa Margherita 4, Vieste, Vieste, Itàlia, 76019 - Veure al mapa\nMés informació sobre Argeste Club Vacanze\nAl visitar Vieste, vosté es sentirà com a casa a Argeste Club Vacanze, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nArgeste Club Vacanze també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Vieste. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos magatzem d'equipatge, habitació familiar, visites turístiques, servei de bugaderia, bar.\nL'ambient de Argeste Club Vacanze es reflexa en cada habitació. aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, cuina americana, nevera, plat de dutxa, sala d'estar són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. Parc infantil, jardí de l'hotel, són llocs ideals per a relaxar-se després d'un llarg dia. Argeste Club Vacanze és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Vieste.\nCal que informeu Argeste Club Vacanze de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.


Durant l’any 2018 s’ha mantingut la prestació de tots els serveis d’Atenció Primerenca. S’ha treballat a través del Sistema de Gestió de Qualitat (ISO 9001:2015, al nou protocol d’actuació de Conselleria d’Igualtat i Polítiques Inclusives i a les noves instruccions de l’acció concertada.\nAmb data 31 de desembre de 2018, havien sigut atesos 178 xiquets i xiquetes i les seues famílies: 22 famílies més que l’exercici anterior. Les sessions d’intervenció directa amb els xiquets i les xiquetes són d’una a dues per setmana, a més de les sessions específiques que rep la família i les diferents escoles de pares i mares. Hem adaptat tots els nostres protocols a les noves instruccions de l’acció concertada, cal destacar la creació d’un òrgan de participació l’objectiu del qual és facilitar i promoure la iniciativa i la participació de les persones usuàries en el funcionament del nostre centre.\nLes dificultats més nombroses per les quals els xiquets acudeixen al Centre han sigut les de retard psicomotor i risc biològic; i el motiu de baixa més habitual és el de tenir els recursos i suports en el context educatiu juntament amb el fet d’ haver fet els quatre anys.\nL’atenció directa es descompon en diferents programes:\n1. Acollida: a cada família se li designa un tutor (el coordinador o el psicopedagog), que és la persona encarregada de rebre-la i realitzar aquesta primera entrevista dins del procés d’acolliment, i a partir d’aquest moment és qui dirigirà tot el procés i acompanyarà la família en tot moment.\n2. Avaluació i diagnòstic: el procés de valoració suposa un estudi global i en profunditat del desenvolupament del xiquet o la xiqueta i la família. Implica l’observació del menor, l’administració de diferents tests, escales i proves diagnòstiques, l’elaboració d’un Programa Individual de Treball (PIT), en què s’expliquen els objectius a treballar i una coordinació de tots els professionals implicats en aquest procés. El procés finalitza amb l’entrevista de devolució amb la família per a explicar-li les valoracions realitzades i els resultats, consensuar el PIT, entregar-li l’informe de valoració i planificar les sessions d’intervenció.\n3. Atenció terapèutica al xiquet o la xiqueta: una acció terapèutica és una sessió de 45 minuts en què el terapeuta realitza les activitats programades amb el menor en presència o no del pare i/o la mare, segons els casos. Al seu torn, es divideix en les àrees següents:\n• Estimulació sensorial i cognitiva: engloba totes aquelles activitats que es dirigeixen a millorar el funcionament cognitiu en general (memòria, atenció, ubicació espaciotemporal, simbolització, relació causa-efecte, etcètera). En l’actualitat, aquest programa es duu a terme per tres professionals amb formació base de Magisteri (Educació Especial, i Audició i Llenguatge) i Logopèdia.\n• Atenció terapèutica: les sessions de grup es desenvolupen els dimarts i els dijous a la vesprada i tenen una duració de 75 minuts. S’hi treballen aspectes que en sessions individuals no poden ser tractats. Està dirigida a xiquets i xiquetes amb dificultats en la comunicació i el llenguatge. El grup es compon de cinc xiquets i xiquetes, i està dirigit per terapeutes.\n• Orientació a la família: es desglossa en accions d’acolliment (les realitzades en el moment d’entrada del xiquet o la xiqueta en el CUDAP); accions puntuals (cada vegada que les famílies les requereixen, i poden tindre diferents objectius: disminuir l’ansietat, planificació, la modificació o adaptació de l’entorn, millorar les competències dels pares i les mares en el tractament del xiquet o la xiqueta); i escola de pares i mares (són reunions formals amb pares i/o mares de xiquets i xiquetes que presenten una mateixa problemàtica i que persegueixen optimitzar esforços i aprofitar l’experiència i la interacció que es produeix entre iguals).


Foto 1. L'aigüeta\nFoto 2. Bassa al Camí Llarg ls nostres avantpassats i, fins i tot, les generacions que ara tenen 70 anys ens han deixat una empremta que ha quedat reflectida en el nombrós paisatge de l'aigua que podem trobar a Benafigos (fonts, pous, aljubs, cocons, bases, abeuradors, cisternes ) i que, mitjançant unes rutes que anirem presentant, podreu gaudir d'aquestes construccions que ens han deixat una gent anònima; per això, conèixer-les contribuiria a recuperar-les i conservar-les i, sense cap mena de dubte, a enriquir la cultura de la gent de Benafigos, expressió de la seua forma de vida, arquitectura ecològica que ha transformat el paisatge d'una manera sàbia i respectuosa amb el medi ambient. El que podreu veure a continuació és una descripció d'aquesta ruta amb els punts d'aigua més importants, per un camí abalisat, descobrint pas a pas i al nostre propi ritme l'entorn, coneixent el nostre patrimoni i gaudint d'un camí preciós per a caminar.\nFoto 3. Pou del Pla l recorregut comença eixint del poble i, per baix del frontó, agafarem un caminet que baixa fins al pou del Pla amb pica i exquisida volta i el Povet, primers punts d'aigua i inici d'aquesta passejada; a l'esquerra, a la seua vora, agafarem el camí de l'Agotxal i seguirem aquest camí vora mig quilòmetre; trobaren la font i el pou que abasteix d'aigua al poble. Seguint el camí asfaltat, encaixonat per parets de pedra en sec, de tant en tant aflueixen pous i aljubs en els camps d'avellaners d'aquest pla de Benafigos. Vora quilòmetre i mig, pel camí del Canyo, seguint les fites marcades en verd i blanc i passant per davant de la caseta del Manyà, trobarem un pou cobert en pedra a la vora del camí; seguint aquest camí trobarem el mas del Pla, amb porta d'arc de mig punt i aljub reformat. Deixant el mas a la nostra esquerra agafarem el camí Llarg, que ens porta per un paisatge de terrenys cada cop mes feréstecs, de relleus costeruts i sòls magres, turons rocosos i de força pendent, amb barrancs secs i encaixats (barranc del Vidre, Barranc de la Covassa), boscos d'alzines i predomini del matollar, amb bosc baix i pinedes esclarissades. Mentre caminem i observem el paisatge, trobem a la dreta el mas Nou; baix del mas, al camí que porta al mas de Barbereta, trobem dues basses, una vora el camí i l'altra més apartada. Les basses es feien allí on es podia arreplegar aigua de qualsevol procedència, per mantindre-la durant un temps. Calia que foren d'argila pel fons i per aquelles parts per on podia marxar l'aigua, i de pedra seca per on podia entrar.\nFoto 4. Font de dalt de l'Ortisella Continuant el camí, ens trobarem amb el mas de Barbereta; al capdamunt observarem la singular construcció de l'era del mas; desfent el camí, seguirem la pista de terra a la nostra dreta fins trobar el Mas de Llorens i el mas de Camao, on trobaren una bassa per rentar la roba i una monumental alzina. Creuant la carretera de Vistabella a Benafigos, baixaren per un pas de ramat o assagador i, sempre a la nostra dreta, per un camí assenyalat baixarem fins la font alta de l'Ortisella; la seua factura és de pedra i d'aparença senyorial i robusta, amb la creu del temple damunt del raig d'aigua. Retornant al camí, farem una ullada a l'ermita de l'Ortisella (S. XVI) delectant-nos amb la seua arquitectura, així com les altres fonts i l'esquelet de l'om mort per la grafiosis. Continuarem la passejada per un camí a ma dreta de la font de baix fins el molí de Marcelino, molí hidràulic fariner (any 1770); encara podem veure elements com la bassa, el cup, la roda d'alems, el carcau, i si ens enfilem barranc amunt encara podem veure l'assut que arreplegava l'aigua per dur-la al molí. Reprenem el camí i, vora unes hortetes pujant, trobarem el camí que ve de l'Ortisella.\nUns metres més endavant, enlairada davant nostre, trobem la font del mas d'Escrig, d'aigua fresca i cristal·lina i amb unes basses o safareigs que la gent del mas d'Escrig aprofitaven abans per llavar la roba. Seguint la pista forestal, trobaren les ruïnes d'aquest mas; des d'ací podem veure les voltes que fa el riu Montlleó. Continuarem pel camí senyalitzat, deixant a ma dreta el Mas de Julián; reprenent la pista, aplegarem al Pla del Navarro, fins trobar la pista asfaltada que ve del poble a l'ermita; en trobar-la, agafarem direcció esquerra i, seguint l'antic camí que anava al poble, trobarem la carretera de Benafigos a Vistabella. Pel costat d'una antiga capelleta (La Creueta), continuarem per la carretera fins arribar al poble, on seguiren gaudint de l'arquitectura de la pedra amb casetes, pous, aljubs i parets de pedra, fins aplegar al Pla del Pou, punt d'inici d'aquesta passejada. Així finalitzem una ruta de menys de 10 Km i tres hores de recorregut.\nFoto 5. Font de baix de l'Ortisella Abans d'eixir a fer aquesta passejada, voldriem fer unes observacions per facilitar l'accés a la ruta d'una manera ordenada, al mateix temps que afavoreix la conservació del medi.\nFoto 6. Barranc del Molinar CONSELLS PER ALS EXCURSIONISTES Prepareu l'excursió. Calculeu el temps.\nDugueu calçat adequat.\nCalculeu el temps.\nDugueu aigua i menjar. Respecteu el camí. Respecteu les propietats locals. Creueu les terres de cultiu pels senders. Contempleu les plantes sense destrossar-les. No enceneu focs ni fumeu.\nObserva els animals sense molestar-los. No tireu escombreries i deixa el lloc més net que quan arribàreu. Teniu cura de les fonts i pous: són el bé mes preat del nostre terme. Gaudeix del silenci per a escoltar el soroll de la naturalesa. Aquest treball és el fruit d'un esforç considerable de recuperació dels antics camins i senders que han sigut tradicionalment el mitjà de comunicació que, des de sempre, les persones han utilitzat per a comunicar-se entre sí , d'intercanvi, de coneixements i en fi, de vida. S'ha intentat recuperar l'essència de la pedra i l'aigua per a comprendre i donar a conèixer el nostre poble, Benafigos, així com el patrimoni natural que ens envolta. Desitjar-vos que aprofiteu i gaudiu del recorregut i n'estic segur que eixireu plens de satisfacció.\nFoto 7. Vall de l'Ortisella\nMapa del recorregut SENYALITZACIÓ\nRuta 1: Camí de l'Aigua D'esquerra a dreta i de dalt cap a baix: Pou (Camí del Canyo), Aljub, Molí Marcelino, Mas del Pla, Alzina del Mas de Camao, Ull de la mola (Molí Marcelino), Pou (Partida Racó del Canyo), Mas d'Escrig, Entrada a l'ermita de l'Ortisella, Font del Mas d'Escrig, La Creueta, Pou baix del Mas Nou, Mas d'Escrig i riu Montlleó amb les roques de Penyacalva i Portada de l'ermita de l'Ortisella


Nou BricQ Motion Prime - LEGO Education | ROBOTIX\nNou BricQ Motion Prime - LEGO Education | ROBOTIX1\nBricq Motion Prime desperta l'interès de l'alumnat de secundària per l'aprenentatge STEAM a mesura que experimenten amb les forces, el moviment i les interaccions en un context esportiu.\nAporta experiències d'aprenentatge accessibles i pràctiques que inspiren moments de descobriment a mesura que els alumnes posen en acció els maons LEGO sense haver de recórrer a dispositius electrònics.\n1 guia impresa amb instruccions de construcció\n121,58 €100,48 € (sense IVA)\nAnima al teu alumnat a descobrir la ciència física de forma pràctica\nAquest set de 562 elements inclou una àmplia selecció d'elements especials com engranatges, rodes, boles, pesos, components pneumàtics o quatre minifiguras, mentre que les safates classificadores codificades per colors faciliten el procés de construcció i fan de recollir a la fi de la classe sigui ràpid i eficient.\nTambé s'inclouen elements de recanvi, a més d'instruccions de construcció impreses amb idees d'inspiració que ajuden els alumnes a explorar la Física.\nAquesta experiència STEAM introductòria ofereix una unitat de set lliçons de 45 minuts cadascuna, alineades amb els continguts curriculars, que comprenen multitud de recursos com ara vídeos inspiradors i fulls de treball impreses per estimular els alumnes i despertar el seu interès, a més de plans de lliçó, vídeos per al professor, rúbriques d'avaluació i activitats addicionals de matemàtiques i llengua castellana que serveixen de suport a l'docent.\nL'aprenentatge pot produir-se en qualsevol lloc\nReforça els resultats de l'aprenentatge a l'aula mitjançant experiències d'aprenentatge a distància. Amb pautes per a la metodologia híbrida, lliçons, formació professional i el kit d'aprenentatge individual en combinació amb els sets de LEGO Bricq Motion per a l'aula, els docents podran impartir activitats lectives i donar suport als alumnes en diversos entorns d'aprenentatge.\nLa ciència de l'esport (secundària)\nQuè s'inclou en cada unitat didàctica?\n8 lliçons de 45 min (dos projectes oberts)\nMés de 30 minuts addicionals de llengua i matemàtiques a cada lliçó\n10 hores de contingut educatiu


Lavabo de ciment | Bassalto\nLavabo de increïble disseny, perquè el seu bany rellueixi més que mai\nUna llar ben decorat, és aquell que cuida els detalls de cadascuna de les zones que el conformen. En aquest cas, volem enfocar-nos en els banys, més concretament al lavabo. Quan un pensa en decorar un bany, normalment comet l'error de només enfocar-se en la banyera, pensant que és l'únic destacable, però amb el nostre nou lavabo de ciment, s'adonarà de com equivocat estava. El lavabo és una part fonamental de tot bany, i pot destacar tant o més, que la major de les banyeres. Sense anar més lluny, quant de temps passa al dia davant del lavabo, sigui mirant-se al mirall, arreglant per sortir, endreçant i altres ?, una enormitat de temps, ho vam passar enfront d'aquest element que tant infravalorem, i que tan útil és en nostre dia a dia.\nEn Bassalto, volem donar-li la importància que es mereix, i per això hem creat un nou lavabo de ciment, En diferents dissenys que podran adaptar-se a qualsevol necessitat i gust. Una cosa primordial en el disseny, és donar la possibilitat als nostres clients, d'aportar les seves idees i suggerir canvis, perquè els nostres productes s'adaptin el millor possible a la llar a què van destinats. Vostè pot demanar el seu lavabo en incomptables formes, colors, textures i aparences; les fotos que vam mostrar, no són més que exemples del molt que podem crear, partint d'una idea base, és la seva elecció amb quin disseny es quedarà. A més, un avantatge que sempre tenen els productes en ciment, és la seva enorme resistència i perdurabilitat. És un material que resisteix molt bé qualsevol tipus de clima i ambient, no es deteriora ni necessita tot just manteniment, i per descomptat posseeix una lleugeresa gairebé impensable per a un lavabo de ciment, la qual cosa facilita el seu transport i col·locació.\nAquest producte, està dissenyat per imitar la pedra natural, i fins i tot se li pot donar una forma més irregular, per tornar-encara més similar a aquesta. S'adapta perfectament a banys rústics, pel seu aspecte tan artesanal, però també es pot adaptar a banys moderns, simplement ajustant el disseny i el color per a llars més actuals. És un lavabo assequible, i fabricat per mans expertes, amb components que el tornen flexible i resistent a l'impacte, de manera que garantim una gran qualitat. El ciment, s'utilitza cada vegada amb més freqüència, i no és estrany, ja que són tot avantatges respecte a altres materials del mercat. Si està interessat en aquest bell lavabo, no dubti en posar-se en contacte amb nosaltres, i demani'ns tots els canvis que consideri oportuns, per a quedar més que satisfet amb la seva compra.


El president de la FCE atribueix la denúncia a la proximitat de les eleccions\nDijous, 27 octubre 2011. 03:00. Redacció AnoiaDiari.\nEl diari ‘El Mundo.es’ ha tornat a publicar una informació en la que explica que l’oficina Antifrau de Catalunya ha obert una investigació per malversació dels 17 milions d’euros que la Generalitat va destinar al Parc Motor. Viladoms, que ja va patir aquestes acusacions ara farà un any, ha afirmat a anoiadiari•cat que ja ha interposat una querella contra el rotatiu i reitera la seva innocència.\nFa un any, just abans de les eleccions al Parlament de la Generalitat, el diari de Madrid ja afirmava que la Fiscalia Superior de Catalunya investigava el possible desviament de fons públics a comptes d’Esquerra a través de subvencions al Parc Motor de Castellolí. Aleshores, tant Àngel Viladoms, l director de la Fundació Catalana de l'Esport del Motor —propietària del complex de Parc Motor, com ERC van desmentir aquesta informació i ho van atribuir a la proximitat de les eleccions.\nDies més endavant, la Fiscalia va arxivar el cas de denuncia i el diari el Mundo també se’n va fer ressò el dia 14 de setembre, tot rectificant les seves informacions. Ara però, una altra vegada dies abans d’una cita electoral, el diari ‘El Mundo’ torna a publicar una informació semblant, aquesta vegada advertint que és l’oficina antifrau qui investiga un possible delicte de malversació de fons.\nDavant d’aquestes noves acusacions, Àngel Viladoms afirma que ha interposat una querella contra el rotatiu. El president de la Fundació Catalana de l’Esport ja no s’esforça en desmentir les acusacions, recorda que aquesta historia ja l’ha viscut i adverteix: ‘Sembla que això es repetirà cada vegada que hi hagi eleccions’. Viladoms, a més, afirma que des de l’any passat, quan ja es van fer aquestes acusacions, el Parc Motor ha viscut dues auditories i, segons explica Viladoms: ‘les dues han sortit perfectament i no han detectat cap irregularitat’.\nVich reclama explicacions a Palacios\n31 d'octubre 2011.16:34h\nAlgu ha vist un document de la querella que diu el Viladoms que ha interposat?\nNo parleu de que l’Audiencia ha obligat al jutjat 5 de Igualada a des arxivar la querella per robatori del Viladoms... Llegir més .\nPer que no investigueu abans de publicar i veureu que aquest personatge es fosc ?\n28 d'octubre 2011.15:10h\nEls treballadors del circuit es pregunten que hi feia ahir el Sr. Viladoms destruint papers fins la 1h de la matinada. Els serveis informatius publicaran aviat les fotos sortint amb bosses... Llegir més escombraries...\n27 d'octubre 2011.10:57h\nJo em pregunto si la notícia són les presuntes irregularitats o,en canvi, com s’infereix el titular, que el Sr. Viladoms denunciï a El Mundo.