Gioconda Belli: "La vena autoritària és un problema de l'esquerra"\nMalgrat tot (la repressió cruel a les demandes de justícia, la mort de desenes de compatriotes), no perd el somriure. La poeta i novel·lista Gioconda Belli (Nicaragua, 1948) sap que el títol del seu darrer llibre (‘Rebeliones y revelaciones’, Editorial Txalaparta) s’adiu amb la convulsió que sacseja el seu país. Hi ha ràbia i dolor, però també confiança. Militant clandestina des de mitjan anys setanta, Belli es va convertir en una de les cares visibles de l’emblemàtica revolució sandinista, primer, i de la crítica a l’autoritarisme del president actual, Daniel Ortega, després. Parlem de literatura i de feminisme. De les esquerres i del poder de la imaginació. Belli riu i mira als ulls quan parla.\n07/08/2018 | 23:00\nEl 13 de maig vas compartir a Twitter un poema que començava amb un “Mai no torneu a preguntar-me si va ser en va la revolució”. La pregunta t’esgota pel dubte que sembra o perquè sents que et qüestiona personalment?\nQuan Daniel Ortega va tornar al poder i el seu Govern va resultar ser un Govern autoritari que violava la Constitució i que s’aliava amb l’Església per abolir l’avortament terapèutic i amb el gran capital, molts vam pensar “Caram, qui ens hauria dit que faríem una revolució perquè fos un de nosaltres el que vingués a transformar-la en un somocisme sense Somoza?”. Però a hores d’ara hi ha una nova esperança de poder reprendre el camí de llibertat i de democràcia que vam perdre. M’alegra que els fets hagin coincidit amb la sortida del llibre perquè això és el que està passant a Nicaragua: una revelació que Daniel Ortega no té la popularitat que ell creia haver creat amb els diners de Chávez i que també nosaltres pensàvem que realment tenia. Hi va haver un joc de miralls per embruixar-nos i fer-nos creure coses que no eren certes. La gent, però, estava veient molt més enllà que els que pensàvem que la revolució no va servir per a res.\nOn et va trobar l’esclat de les protestes contra Daniel Ortega?\nHavia anat a Madrid per ser a la cerimònia de lliurament del premi Cervantes a Sergio Ramírez [vicepresident de Nicaragua durant la revolució, crític amb Ortega] i després a Itàlia, on m’havien donat una beca d’escriptora.\nFa 39 anys ja et va tocar viure l’enderrocament de la dictadura de Somoza des de Costa Rica…\nSí, és com una ironia de la vida, que no em deixa viure aquests moments tan intensos. Però, d’alguna manera, també els he viscut. Gràcies a les xarxes socials, ara pots estar en qualsevol lloc sense estar-hi. Ara sí: la revolució serà televisada i piulada i ‘facebookejada’. [Riu.]\n“A l’esquerra li urgeix una aposta més imaginativa i creativa, més democràtica i més llibertària”\nEts optimista amb el que pugui sorgir d’aquesta crisi?\nSí, ho sóc per naturalesa. A l’esquerra li urgeix una aposta més imaginativa i creativa, més democràtica i més llibertària.\nEn el llibre parles de les mobilitzacions massives contra el sistema de partits que s’han donat recentment a Europa i de la seva falta de materialització en un projecte polític concret. I et preguntes: és poder el que ens falta o imaginació?\nÉs una combinació de les dues coses, perquè, quan un imagina, ha de ser capaç d’atrevir-se a fer allò que imagina. Hi ha una camisa de força política; el sistema ha creat obstacles reals per canviar la realitat. Per això, imaginar també requereix treball organitzatiu, constància i ser capaç de seduir la imaginació dels altres.\nTu dius que els escriptors “actuem sovint com a profetes perquè, en escriure l’imaginat com a real, dotem qui ens llegeix d’una visió, el dotem d’una referència visible d’esdeveniments i escenaris futurs”. No és arrogar-se massa poder?\nBé, és un poder relatiu. Jules Verne no va inventar el submarí escrivint ’20 .000 llegües de viatge submarí’ [riu]; però, si hi penses, el ‘1984’ de George Orwell està passant ara mateix. Quan hom imagina, ho fa a partir d’una realitat i d’extrapolar com una realitat pot arribar a convertir-se en aquesta ficció. Malgrat tot, el món no està tan malament: hi ha una consciència més gran sobre la injustícia, la fam, l’ecologia… El que hem de buscar és com aconseguir que aquesta energia funcioni. Perquè a vegades no es troba sortida, i això es converteix en frustració. Però no és que no hi hagi sortida. Cal trobar-la.\nEntenc que en aquesta cerca hi té un paper fonamental la mateixa escriptura.\nI què té a veure amb tot això Don Pancho?\n[Somriu.] Ai, ell va ser importantíssim per a mi. Era el meu avi, el pare de la meva mare. Arribava a la platja, on cada any passàvem tres mesos, carregat amb els seus llibres de l’Editorial Suramericana. Encara recordo l’olor d’aquests volums… Quan va complir els 80 anys, ens va ajuntar a tots els néts i fills i ens va donar una petita esquela que deia: “Venereu el llibre, santuari de la paraula. La paraula és l’excelsitud de l”Homo sapiens'”. Ell i Jules Verne, Cortázar, García Márquez… van ser els meus pares de la imaginació. Jo sóc filla de molta gent. [Riu.]\nEn les teves memòries expliques que una hepatitis als 9 anys va fer la resta.\nSí, vaig tenir una bona residència d’escriptora. [Riu.] Vaig haver d’estar dos mesos descansant, avorrida, al llit. El meu pare em portava llibres; la meva mare em comprava enciclopèdies. Jo vaig ser feliç aquells mesos perquè vaig llegir de tot.\nUna família privilegiada en aquella Nicaragua dels anys seixanta, amb més d’un 50% d’analfabetisme…\nVinc d’una classe social més o menys benestant. El meu pare era un home de negocis. La meva mare, una dona inquieta intel·lectualment que estimava llegir, una mena de Madame Bovary sense amant. Tenia el somni de viure una vida més interessant i se la va començar a crear a través dels viatges i de la cultura. Ella va ser fundadora del Teatro Experimental de Managua. A casa hi havia llibres de Lope de Vega, de Lorca, de Brecht, de Shakespeare, de Jardiel Poncela, que m’encantava…\n“Hi ha un element subversiu en la feminitat: l’afirmació del seu poder és un desafiament a la societat patriarcal”\nEn el teu cas, què va ser primer: la poesia o la conspiració?\nLa poesia. Però va ser conseqüència de la combinació de dues coses. En primer lloc, la meva celebració del fet de ser dona: jo ja havia tingut un fill, em sentia molt poderosa per tota l’educació que havia rebut, però no sabia on destinar aquest poder. A vegades pensava que em convertiria en un electrodomèstic. I trobar la possibilitat de canalitzar aquest poder per a alguna cosa que em transcendia va ser com un despertar que em va omplir d’eufòria. Aleshores va ser quan vaig començar a escriure poesia.\n[A ‘El país bajo mi piel’ (2000), les seves memòries, hi apareix tot més barrejat. L’agència de publicitat de Managua on comença a treballar a principis dels anys setanta, els seus companys poetes i transgressors. El seu ‘big bang personal’. Lligada a un matrimoni precoç i infeliç, Belli comença a col·laborar amb el clandestí Front Sandinista d’Alliberament Nacional (FSLN) aprofitant l’empara que li donen els seus orígens benestants. Al pati de casa, la verdor del gram li provoca frases. Els versos salten al seu cap “com crispetes fregint-se a l’oli calent” de la seva vida secreta.]\nEl teu primer poemari, ‘Sobre la grama’ (1972), va ser un escàndol. “Poesia vaginal”, se’n deia als clubs de l’alta societat nicaragüenca.\nEncara que mai vaig utilitzar la paraula vagina. [Riu.] La crítica literària em va salvar. Jo vaig ser beneïda pels monstres sagrats de la literatura nicaragüenca, i això va ser com un escut contra el qual es van estavellar totes aquestes interpretacions horroroses del que jo feia i que tenien a veure amb la idea que tenien de la dona: no tenia cap dret a reclamar el plaer, el meu propi cos, ni tan sols per celebrar la maternitat d’una manera més física. Aleshores va ser quan em vaig adonar que hi ha un element subversiu en la feminitat, que una afirmació del poder de la feminitat era un desafiament a la societat patriarcal. I em va encantar el desafiament.\nAvui també seria un escàndol?\nEm crida l’atenció que encara em posin l’etiqueta de poesia eròtica. Arreu. M’ho treuen sempre. I jo penso: “Caram, si ja som en una altra època!”.\nAl llarg del temps, el moviment per l’alliberament de la dona va cap endavant i cap enrere. És un pèndol. Crec que ara anem cap endavant. Tots aquests moviments del #metoo, del 8 de Març, la reacció contra la sentència de La Manada, crec que revelen una força en el moviment femení molt important que ha tocat el viu fonamental: el viu del cos de la dona. És a través del cos que s’acusa la dona de no ser verge, d’indecència, fins i tot de perdre el paradís terrenal. Aleshores no ho vaig elaborar intel·lectualment com ara, però sí que em vaig adonar que cantar, celebrar i parlar del meu cos era subversiu.\nDius que escriure des d’una posició de poder, redefinint l’amor i la sensualitat en termes de dona, va ser més revolucionari que participar en la Revolució Sandinista. Fins quan vas tenir esperances que aquell procés revolucionari donaria cabuda a aquesta altra revolució? Tot i que la participació de la dona en la insurrecció va ser molt important, les reivindicacions feministes es van anar ajornant amb l’argument que el prioritari era defensar-se de l’agressió contrarevolucionària.\nLa revolució no va ser la solució per a la situació de la dona, però hi vam participar d’una manera que ens va donar un lloc prou important per desafiar el fet que no ens donessin el lloc que mereixíem. El 1987, de manera gairebé clandestina [riu], un grup de dones vam crear el Partido de la Izquierda Erótica (PIE) per impulsar estratègies quotidianes per introduir la nostra agenda i les nostres lluites, potser d’una manera menys òbvia, des dels nostres càrrecs o posicions, en la revolució, que eren importants.\nTu vas ser assignada per treballar en la creació del Sistema Sandinista de Televisió, oi?\nJo mateixa li vaig posar aquest nom!\n“L’esquerra ha de guanyar-se el seu lloc al cor de la gent. Creure que té el domini de la veritat ha fet molt de mal”\nQuines van ser les decisions més importants que es van prendre en la televisió revolucionària?\n[Pensa.] Treure tots els programes enllaunats d’entreteniment que emetia Somoza. Va ser difícil, perquè vam començar a passar-hi documentals i altres coses que avorrien la gent. També hi vam ficar la pota, com aquella vegada que vaig programar ‘El gran dictador’, de Charles Chaplin, a l’hora que Fidel Castro pronunciava un discurs. [Riu.] També va ser important crear el ‘Noticiero Sandinista’. Per al Ministeri de Planificació vam crear uns dibuixos animats per explicar l’economia a través de petites càpsules: què era la plusvàlua, el paper del treball en la transformació del mico en home… Vam fer uns vídeos genials. Tu saps el que és explicar la plusvàlua en un minut? [Riu.] Era una televisió entesa com a element de transformació, un mitjà que tenia tantes possibilitats… i, tot i així, no s’hi va fer tant com s’hi podia haver fet.\nEs va perdre una oportunitat per promoure un canvi cultural que sostingués els canvis revolucionaris?\nÉs que no creguis que és tan fàcil. Vols transformar la mentalitat de la gent, però no ho pots fer com qui dóna pastilles del metge. El sandinisme va perdre molt perquè no va treballar en la conscienciació de la gent, que és el que havíem estat fent abans de la revolució. En lloc d’això, es va crear una mitologia dels nou comandants que la dirigien…\n‘Direcció Nacional, ordeni!’ era la consigna.\nExactament. Llegíem els seus discursos mentre el treball de formació política s’anava deixant de banda. I la gent no podia créixer més enllà: era agitació el que hi havia, no educació.\nCreus que l’esquerra segueix cometent aquest error?\nTotes les esquerres el cometen, desafortunadament. “Aquesta és la veritat”, diuen. És com una església i, si no creus en aquesta veritat, o marxes o et converteixes en heretge i en blasfem i et cremen a la foguera. És la Inquisició. La vena autoritària és un gran problema de l’esquerra; creure que té el domini de la veritat ha fet molt de mal. Ha de guanyar-se el seu lloc al cor de la gent; no pot imposar. Com pot ser que a l’Amèrica Llatina hem tingut l’oportunitat de tenir tants governs d’esquerra i no han fet res del que pensàvem que podien fer? Ara la gent veu l’esquerra i li fa la creu. És terrible.\nEl mateix passa amb el sandinisme?\nSí, però el recuperarem. [Somriu.]\nDurant la revolució van ser cèlebres els Tallers Populars de Poesia que es van impulsar als barris, a les unitats de l’Exèrcit i fins i tot a la seguretat de l’Estat. “Socialització dels mitjans de producció poètics”, deia Ernesto Cardenal [sacerdot i ministre de Cultura durant la revolució]. Tu, però, els vas criticar.\nSí, i vaig tenir fins a cert punt raó. Els que ens hi oposàvem dèiem que el valor de la poesia és l’originalitat de cada veu i el que s’ensenyava en aquests tallers era una manera de convertir la realitat en versos bonics seguint una mateixa fórmula. Tothom escrivia igual. Em semblava que no es feia un servei a la poesia, sinó al contrari.\n“La revolució va fer coses malament: vam ser dictadura del proletariat; no sabíem què era la democràcia”\nA ‘Rebeliones y revelaciones’ (Editorial Txalaparta) dius: “Jo he vist a la poesia complir un rol social però també els riscos que això implica “. A quins riscos et refereixes?\n[Pensa.] Doncs no ho sé… [Riu.]\nPotser em referia al risc que la poesia es torni pamfletària. És una temptació gran, perquè, quan estàs implicada en una lluita i tens consciència del poder de la paraula, del que pots fer amb la paraula… És com la música de Carlos Mejía Godoy [cantautor nicaragüenc, compositor de la banda sonora de la Revolució Sandinista]: en el seu disc ‘Guitarra armada’, en plena insurrecció final contra el dictador Somoza, comença a dir-li a la gent com carregar i descarregar un fusell. És una música d’aquell moment per a aquell moment. Has de tenir clar que això no és art transcendent. Utilitzar els teus instruments per crear quelcom que té una utilitat pràctica en un moment concret. Jo puc escriure un poema que commogui la gent, perquè tinc el poder de contagiar la meva passió perquè es torni col·lectiva. Però sé que no puc abusar-ne; cal saber que és per un moment i una raó, no pretendre que aquesta serà la meva gran obra literària.\n[Belli esmenta ara, sorpresa, l’impacte que 30 anys després segueix generant la seva primera novel·la, ‘La mujer habitada’ (1988). Analogia del seu compromís amb la lluita sandinista, Belli la publicaria només dos anys abans que, contra tot pronòstic, la utopia revolucionària fos derrotada a les urnes per una coalició de forces opositores encapçalada per Violeta Chamorro. Després vindria l’amarg temps de les disputes entre companys de trinxera. Les traïcions. Els qüestionaments profunds.]\nEn les teves memòries expliques com, viatjant amb el comandant de la Direcció Nacional Henry Ruiz en els primers compassos de la revolució, li vas veure les orelles al llop del poder, com transformava les gents…\nSí, el poder és complicat… Jo admiro molt l’expresidenta Violeta Chamorro. Va ser un exemple d’algú que no es va deixar captivar pel poder. Era senzilla, mai va pretendre semblar el que no era. Amb el pas del temps vaig arribar-la a admirar per la seva actitud tan digna i tan poc contaminada per les ínfules del poder. No sé si has llegit com va arribar fa alguns dies Daniel Ortega al diàleg nacional amb l’oposició: custodiat per un munt de policies, amb dos helicòpters sobrevolant la zona…\nAlguna gent acusa una part dels militants sandinistes de mirar cap a una altra banda mentre ell i la seva dona, la vicepresidenta Rosario Murillo, prenien el poder del partit.\nNo és cert. Els que després de la derrota en les eleccions del 1990 apostàvem per grans canvis en el partit vam ser aïllats quatre anys més tard i vam marxar. En aquell moment, Daniel tenia una gran autoritat moral en les bases. Als crítics ens van acusar de tot, i tot queia dins el mateix esquema: còmplices de l’imperialisme i de la dreta, burgesos… Jo no era burgesa perquè no tenia mitjans de producció. [Riu.] La meva família sí que tenia més mitjans; però, fins que van començar a treure’ns la classe per desqualificar-nos com a crítics, això mai no havia importat.\nAlgunes d’aquestes acusacions es repeteixen ara en una taula de diàleg en la qual tornen a aparèixer actors clau dels anys vuitanta: l’Església, el gran empresariat… Tan poc ha canviat el país?\nUi, aquesta pregunta dóna per a un assaig. [Riu.]\nPer començar, la revolució va fer coses malament. També vam ser bastant dictadura del proletariat; no teníem ni idea del que era la democràcia; vam afectar un munt de gent que no havia d’haver estat afectada, així com l’economia. Tots els defectes que podíem tenir es van agreujar per la guerra i per la contrarevolució. I l’autoritarisme es va tornar més fort perquè, és clar, estàvem en guerra. Quan vam ser derrotats, el que vam començar a dir és “Això s’ha acabat; hem de reformular la nostra relació amb la gent, la nostra visió excloent. Ja ha caigut el Mur de Berlín; el socialisme ha fracassat en molts aspectes; aprenguem del que no cal fer; no comprometem la llibertat en nom de la justícia social”. Aquest és el gran problema de l’esquerra. Després van venir els governs neoliberals, que van ser estúpids també i que van dilapidar les seves possibilitats donant entrada a Daniel Ortega en oblidar-se de la gent més pobra. La gent va votar Daniel Ortega el 2006, després que aquest es fes un maquillatge mentider. Per això el diàleg està en problemes: perquè realment no el creiem. No compleix la seva paraula. Va ser ell qui va tornar a posar al centre de la vida política de Nicaragua l’Església i l’empresa privada, els va donar un poder extraordinari. El gran empresariat és l’única força amb la qual s’ha entès en els últims 11 anys.\n“A Nicaragua es pot reformular la possibilitat d’un lideratge diferent: horitzontal, col·lectiu, sense cabdills”\nEn l’oposició tampoc es percep un lideratge gaire fort, al marge de l’Església.\nHas de pensar d’una altra manera: hi ha un desafiament gran per a la imaginació. Els partits han resultat petits per a les aspiracions de la gent. A Nicaragua es pot reformular la possibilitat d’un lideratge diferent: un lideratge horitzontal, col·lectiu, sense cabdills, com el de la Comuna de París. Alternatiu, rotatiu, no ho sé… No sabem si funcionaria, però per provar? Va funcionar a Nicaragua amb els nou membres de la Direcció Nacional [màxim òrgan de l’FSLN durant la revolució]; ja veurem si funciona una altra vegada.\nNo sé si has llegit un article de Leonel Delgado titulat “Usos de la sangre“. Allà diu que en la crisi actual s’estan fent servir les mateixes narratives que en els anys setanta, amb les seves referències als herois i màrtirs, les mateixes consignes… De fet, cita un article teu com a exemple. Existeix el perill de repetir la història?\nÉs clar que hi ha perill, si l’estem repetint. Si Daniel Ortega és la repetició de Somoza. El perill existeix. Tenim tots aquests arquetips al cap, i el repte és desafiar-los. Les mitologies històriques són importants, però han de ser reformulades perquè reflecteixin un altre tipus de mirada de la societat. De totes maneres, d’aquí no passarem a una revolució impecable. La revolució és una construcció de diverses generacions; ja no l’anomenes ni revolució, sinó evolució social. Una evolució que et condueixi a una societat on la majoria de la gent visqui decentment, on tingui educació, accés a la salut, on tinguem la possibilitat de viure vides decents, dignes, amb esperança d’una vida llarga i no d’una mort inútil. Cal temps per construir aquesta utopia. Mira França: van fer la revolució més important i després van tenir el terror, Napoleó, la restauració, la reforma… i gairebé 100 anys després van aconseguir la primera república de debò. La història és molt més lenta i de vegades nosaltres la jutgem amb molta duresa, sense tenir en compte el procés d’aprenentatge. No ho veurem tot, però jo almenys em sento contenta d’haver viscut la Revolució Sandinista i de veure ara que Nicaragua no aguanta més una altra dictadura. Com en el poema que m’has citat a l’inici de l’entrevista: només per això ha valgut la pena la revolució.


El PDeCAT celebrarà un congrés al juliol\nEl PDeCAT celebrarà un congrés el juliol per definir el seu futur\nBarcelona. Dilluns, 21 de maig de 2018. 11:18\nActualitzat Dilluns, 21 de maig de 2018. 11:18\nEl PDeCAT celebrarà un congrés a mitjans de juliol per abordar el procés independentista i "reforçar" el partit de cara als propers anys i a les eleccions municipals. En una entrevista a Europa Press, la presidenta del PDeCAT i candidata del partit a les municipals de Barcelona, Neus Munté, ha destacat que el congrés se celebrarà al juliol perquè així ho preveuen els estatuts aprovats a l'últim conclave, que fixaven una trobada cada dos anys.\nHi ha sectors interns del PDeCAT crítics amb l'actual direcció i amb un supòsit distanciament del partit cap a l'expresident Carles Puigdemont, i Munté defensa que "les discrepàncies, els corrents interns, han existit sempre i és sa que sigui així". "En uns moments com els que vivim, amb molts sentiments a flor de pell, fins i tot és natural que hi hagi debats que no són nous, sinó que els hem tingut sempre, però finalment han de revertir en una ampliació i un reforçament del partit", valora Munté. També afegeix que "els corrents convenen i són útils si són capaços d'aportar elements per al debat intern que s'ha de tenir i del qual finalment han de sorgir ganes de tirar endavant encara amb més força i enriquir el projecte".\nA causa d'aquest debat intern, el congrés de juliol guanya rellevància i la seva preparació es començarà a abordar en el Consell Nacional que el PDeCAT celebrarà aquest 26 de maig. Munté també reivindica que no hi ha distanciament entre JxCat i el PDeCAT perquè ambdós són i formen part del mateix projecte: "JxCat es crea perquè el president Puigdemont ens fa un plantejament sobre el que ell creia que era la necessitat de trencar les costures estrictament del partit i anar a un moviment més important, i el PDeCAT l'accepta i s'hi implica en profunditat".\n"Parlem de dinàmiques i estructures molt diferents, de fet el PDeCAT té una estructura i JxCat ara arrencarà el seu camí com a Govern i com a grup parlamentari, però s'ha articulat com una espècie de moviment creat per a aquestes eleccions", defineix la també exconsellera.\nMunté admet que JxCat i el PDeCAT no ho ha vist tot sempre de la mateixa manera: "Hi ha hagut plantejaments amb què hem discrepat, però les qüestions sempre s'han parlat i nosaltres ens sentim part de JxCat". JxCat i el PDeCAT són, doncs, "dues coses diferents que participen d'un mateix projecte conjunt en el qual no hi ha grans diferències ni enfrontaments", defensa Munté, que qualifica de llegenda la idea que ambdues formacions tenen moltes discrepàncies.\nCom a part activa de JxCat, afegeix l'exconsellera, el PDeCAT serà "una peça important en el nou Govern, que respon a una suma que és la que representa JxCat i ERC." "Dins de JxCat hi ha el PDeCAT, que segur que aportarà persones a aquest Govern i participarà de l'aplicació del programa del Govern; serà una participació important, eficaç i molt natural perquè hem compartit l'espai polític de JxCat", reivindica.\nNova legislatura Puigdemont aborda a Berlín amb el PDeCAT la designació de Torra El Nacional\nNova legislatura El PDeCAT reclama el seu protagonisme en la investidura El Nacional


El Museu Nacional Arqueològic de Tarragona és el més antic de Catalunya en la seva especialitat. Es va formar durant la primera meitat del segle XIX, a partir de col·leccions dels segles XVI, XVII i XVIII, tot i que la major part dels fons han estat recuperats en els últims cent cinquanta anys com a conseqüència de la construcció del port modern i de l'extraordinari creixement urbanístic de la ciutat.\nDesprés de diferents ubicacions i períodes més o menys actius entre els quals hi ha alguns de tancament, el Museu es consolidà definitivament i va romandre a l'edifici de la plaça de la Font més de cent anys. El 1960 es traslladà a l'edifici que ocupa actualment, edificat de nova planta com a Museu, amb la particularitat que al subsòl es conservava un fragment del llenç de la muralla, que es va conservar in situ.\nAl llarg dels anys transcorreguts des de la seva inauguració, el museu va anar incorporant canvis puntuals per tal d'adaptar-se a les noves necessitats, però fou el 1993, amb motiu de la celebració del XIV Congrés Internacional d'arqueologia Clàssica a Tarragona (6-11 de setembre de 1993), quan el Museu va ser objecte d'una sèrie d'obres de reforma, tant des del punt de vista estructural com museogràfic. Aquest fet es va traduir en una millora de la formalització del guió expositiu, així com una millora de l'accessibilitat, amb l'eliminació de barreres arquitectòniques, i l'ampliació i millora dels espais expositius.\nEls materials procedeixen bàsicament dels treballs d'urbanització, privats i públics, de les troballes casuals i de les aportacions particulars, si més no fins a la tercera dècada del segle XX. Aquesta tendència canviarà substancialment a partir de les excavacions metòdiques que Joan Serra i Vilaró portarà a terme al Fòrum de la Colònia i a la Necròpolis Paleocristiana (1926-1933).\nDesprés d'un petit lapsus provocat per la Guerra Civil i la immediata postguerra, la ciutat va créixer ràpidament -i de forma poc controlada- durant els anys cinquanta i, sobretot, durant els seixanta i bona part dels setanta: això va fer que les troballes casuals tornessin a ser majoritàries, llevat d'algunes intervencions en zones molt concretes (Amfiteatre, Vil·la romana de Centcelles, "Torre de Pilats", Vil·la romana dels Munts, plaça d'en Rovellat, etc.).\nDes de 1978 i, especialment, des de la creació del Servei d'Arqueologia de la Generalitat (1981), les intervencions arqueològiques -programades o d'urgència- són gairebé l'única font d'ingrés del nostre Museu, amb un augment molt considerable de dipòsits procedents d'excavacions de la pròpia ciutat, dels principals monuments i d'altres zones d'interès de la ciutat i de les seves rodalies (Teatre, Casa del Mar, Circ, Parc de la Ciutat, Amfiteatre, carrer d'en Vila-roma, carrer de Pere Martell, etc.).\nEl Museu ha esdevingut, així, el centre de conservació i difusió d'uns testimonis materials que il·lustren el procés de romanització de la Península Ibèrica i que, en definitiva, han de fer entenedores les formes de vida d'aquest període.\nGravat d'Alexandre Laborde amb escultures de Tarragona (planxa LIX). (Voyage pintoresque et historique de l'Espagne, París, 1806)


La multinacional Johnson & Johnson haurà de pagar una sanció de 572 milions pel seu paper a la crisi dels opiacis GETTY\nWashington D.C.Dues dècades i 400.000 morts després, un jutge d'Oklahoma ha emès la primera sentència condemnatòria contra una de les empreses responsables de la crisi d'addicció als opiacis que pateixen els Estats Units. El jutge Thad Balkman ha condemnat la multinacional Johnson & Johnson a pagar 572 milions de dòlars (515 milions d'euros) pel seu paper crucial en la crisi "que ha devastat l'estat d'Oklahoma". Segons Balkman, la companyia va prendre part "en la comercialització enganyosa de les seves drogues i opiacis" i va posar "en perill" la salut de la població. Des de l’any 2000, més de 6.000 persones han mort en aquest estat per sobredosi. El 2017 les farmàcies van arribar a prescriure 479 receptes d'opioides l'hora.


Millorant el tracte oferit al client, nova incorporació al departament comercial | COPILOT System\nInici » Notes de Premsa » Millorant el tracte oferit al client, nova incorporació al departament comercial\nCOPILOT System té el plaer de presentar-los a Antoni Piqué, un nou company que s’incorpora al nostre equip. Antoni pertanyerà al departament comercial, com a consultor comercial.\nAquesta nova incorporació ens aportarà l’experiència d’una persona que coneix molt bé el mercat, els productes de COPILOT System i quer porta a les espatlles moltes hores en el departament comercial.\nAntoni Piqué, compta amb una àmplia trajectoòria professional, ja que porta més de 20 anys en el sector ganader. Ha realitzat diferents funcions dins del món comercial gander, però sobretot a nivell avívola. desenvolupant la seva carrera professional en diferents multinacionals.\nLa seva tasca principal serà atendre i visitar de forma personalitzada al distribuïdor, al gran client i a les integradores que col·laboren amb COPILOT System. D’aquesta manera posarà a disposició dels clients tots els productes i serveis necessàris per a desenvolupar l’activitat ganadera en les millors condicions.\nAmb aquesta nova incorporació, COPILOT System compleix un dels seus objectius principals d’oferir un servei de qualitat proper i una atenció personalitzada als seus clients.\nPer la seva trajectòria i formació pensem que és la persona més adeqüada per estar en aquest lloc. Des de COPILOT System volem donar-li la benvinguda i desitjar-li molta sort en aquest nou camí que inicia junt amb nosaltres.


Les ulleres de Terelu Campos al forn, el plat més viral de ‘Masterchef’\nLa concursant va patir un incident que va acabar amb les seves ulleres cremades, foses i trencades a dins de la reixa del forn\nTerelu Campos fica les ulleres al forn - TVE\nJennifer Navarro 28/09/2021 10:16 am\nTerelu Campos ha estat una de les protagonistes de l’últim programa de Masterchef. La periodista i filla de María Teresa Campos ha patit un incident en el que ha acabat amb les seves ulleres a dins del forn. Què va passar? Els concursants s’havien d’enfrontar a una primera prova molt complicada en la que havien de jugar amb diversos elements de foc a contrarellotge. Tots estaven molt nerviosos, Terelu inclosa, que es treia les ulleres i les col·locava penjades en el seu escot amb tan mala sort que acabaven caient a dins de la reixa del forn. No es va adonar de l’error fins massa tard, quan es trobava les ulleres foses i trencades. Els companys van començar a riure moltíssim, fent mofa de les “ulleres a la graella” o la “fondue d’ulleres” que hauria ideat Terelu per poder innovar.\nElla ha decidit no enfonsar-se i ha deixat el disgust de banda. Ràpidament s’unia a les bromes i presumia d’haver donat espectacle i haver fet riure els companys. De fet, per treure-li profit a l’accident, apropava les ulleres als membres del jurat com si es tractessin d’un plat més.\nLes ulleres de Terelu Campos acaben en un dels forns de Masterchef / TVE\nTerelu Campos es convertia en tendència a Twitter gràcies a les seves ulleres foses, un incident que feia moltíssima gràcia als teleespectadors del programa culinari. Aquest no va ser l’única escena comentada del programa d’aquest dilluns, però. I és que Verónica Forqué i Victoria Abril van tornar a mostrar la seva cara més fosca en tractar malament als companys i discutir-se amb David Bustamante. Elles dues són les dives de l’edició, dues actrius que estan demostrant que no els importa mostrar-se com a rondinaires i maleducades davant de tota Espanya. Tensió i mal rotllo motivat per elles, que es van equilibrar gràcies als riures per les ulleres de Terelu.\nMasterchef Terelu Campos


Fets Finaçament ètic i solidari, autor a Promovem el finançament ètic i solidari - Pàgina 3 de 38\nPresentem el nou document “Històries darrera de les dades: algunes realitats finançades”. Amb aquest suplement especial del Baròmetre de les finances ètiques i solidàries 2020 es mostren alguns dels projectes finançats per sectors: mediambiental, social i cultural. El Baròmetre és Continueu llegint Històries darrera les dades: Algunes realitats finançades→\nPresentació del documental”FINANCES QUE TRANSFORMEN”\nPublicat el 24/11/2021 per Fets Finaçament ètic i solidari\nFETS-Finançament Ètic i Solidari us convida a la preestrena del documental “Finances que transformen. Finances ètiques i cooperatives a Barcelona”, el proper dimarts 14 de desembre a les 19h, als Cinemes Girona. Col•loqui posterior amb la participació dels projectes participants. Us hi esperem! Continueu llegint Presentació del documental”FINANCES QUE TRANSFORMEN”→\nPublicat el 22/11/2021 per Fets Finaçament ètic i solidari\nQue els teus Diners pensin com Tu és un recurs educatiu per al professorat de Secundària, Batxillerat i Cicles Formatius que pretén ser una guia amb activitats i orientacions per incorporar els conceptes i reflexions entorn de les finances ètiques al Continueu llegint Que els teus Diners pensin com Tu- Actualització de la Guia didàctica→\nLes dades presentades per l’Observatori de les Finances Ètiques mostren que el sector assegurador ètic gestiona prop de 4,4milions de pòlisses amb un volum de primes superior als 1.630 milions d’euros Ha tingut lloc la presentació pública del Baròmetre de les Finances ètiques Continueu llegint Les primes de les assegurances ètiques representen el 2,71% del total a Espanya l’any 2020→\nLes dades presentades per l’Observatori de les Finances ètiques reflecteixen crèdits per valor de 1.727 milions d’euros a l’economia real, incrementant-se un 16,02% respecte l’any anterior Ha tingut lloc la presentació pública del Baròmetre de les Finances ètiques i Solidaries Continueu llegint Finances ètiques: xifres històriques de crèdits i la morositat més baixa del sector→\nActe de presentació del Baròmetre de les Finances Ètiques 2020\nPublicat el 05/11/2021 per Fets Finaçament ètic i solidari\nEl dimarts 9 de novembre, a les 13.00 hores, al Grup Ecos (Carrer Casp 43, Barcelona) tindrà lloc la presentació pública del Baròmetre de les Finances Ètiques i Solidàries 2020, que mostra l’evolució del sector a l’estat espanyol durant l’últim any. Continueu llegint Acte de presentació del Baròmetre de les Finances Ètiques 2020→\nPublicat el 02/11/2021 per Fets Finaçament ètic i solidari\nUn article de La Coordi. Parlem amb Nora Hannisdal, membre del grup Finètikas impulsat per FETS per fer una recerca participativa sobre joves i finances ètiques. Quan i com vas conèixer les finances ètiques? Vaig conèixer la idea de les Continueu llegint “A aquestes alçades, caldria ser activista de moltíssimes coses”→\nPublicat el 30/10/2021 per Fets Finaçament ètic i solidari\nEl passat diumenge 24 d’octubre FETS vàrem organitzar una taula rodona per analitzar l’impacte de les finances ètiques en l’articulació de l’economia social i solidària i la construcció del mercat social. Coincidint amb la desena edició de la Fira d’Economia Solidària Continueu llegint “10 anys de la FESC: el rol de les finances ètiques en l’articulació i la potenciació de l’ESS”→\nPàgina 3 de 38«12345...102030...»Última »


5 vins que compraries només per les seves etiquetes minimalistes | Cupatges\netiquetes de vins\nSer el vi més cridaner ja no és el més important, ara toca minimalisme, que juntament amb la sostenibilitat, són les tendències actuals en el disseny d'etiquetes\nArticle de Carles Sala, director de Bulldog Studio\nCarles Sala, director de Bulldog Studio | 29/03/2021 a les 08:43h\nArxivat a: Actualitat, etiquetes de vins\nLa imatge exterior dels productes sempre ha estat un dels acceleradors a l'hora de triar un vi o un altre, però durant els últims anys el disseny ha passat a ser el protagonista. Les tendències en el món de la creativitat dels productes vitivinícoles ha estat durant molts anys estacada, però és ara que viu una revolució extraordinària.\nUna de les tendències actuals en el disseny és el minimalisme. Evitar que les etiquetes siguin estridents, farcides d'elements gràfics i amb tipografies recargolades. Ja no es busquen etiquetes amb figures humanes, animals o vegetals, estrambòtiques i amb noms impossibles.\nAra les etiquetes tenen relleu, volum i textures. Amb els ulls tancats i només tocant-les es podrien identificar. Un exemple d'aquest tipus d'etiqueta és Alma de La Rad de Bodegas Casa La Rad dissenyat per l'estudi Calcco de Logroño. Una etiqueta blanca amb una textura rugosa i amb elements gràfics impresos amb estampacions blanques i amb volums de cop sec. No hi ha color, tot blanc.\nUn altre exemple és el projecte "number 9" del celler Vintae de Ribera de Queiles. Una ampolla completament negra i uns números amb volum sobre el vidre impresos amb serigrafia blanca. Un disseny de l'agència Moruba, també de Logroño.\nFins i tot, dissenyadors internacionals com Stranger & Stranger, especialitzats en destil·lats, utilitza dissenys senzills, tipogràfics i nets. En aquest exemple de Junipero Gin, la impressió directa al vidre també li dóna un caràcter únic.\nUn altre exemple és la nova imatge de La Casa de la Seda de Bodegas Murviedro. Etiquetes amb una cenefa texturitzada i amb personalitat pròpia. Un disseny elaborat per Bulldog Studio de Barcelona.\nUna altra tendència actual són els dissenys sostenibles. Això significa utilitzar menys elements contaminants o difícils de reciclar, com podrien ser les càpsules metàl·liques. Per substituir aquests elements es fa servir cera o segons la DO, permeten deixar només el suro.\nPel que fa a l'ús del paper de les etiquetes, la tendència és utilitzar papers reciclats o paper pedra, que són papers minerals fets de pedra.\nUn exemple de disseny sostenible és el vi Beneduce de Nova Jersey dissenyat per Abraham Lule i Corey Lewis d'Estats Units. Esl papers d'aquestes etiquetes es poden compondre fàcilment i no utilitzar cap altre element.\nSer sostenible ja no és una opció. Ara tots els productes han de respondre a aquestes necessitats per protegir el nostre planeta i el consumidor, sortosament, ho exigeix cada vegada més.


Un grup de voltors ataca una vaca viva a Solsona - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nUn grup de voltors ataca una vaca viva a Solsona\nL'incident ha estat enregistrat pel propietari de l'animal, que apareix espantant els ocells des del seu vehicle\nredacció 16.03.2016 | 22:05\nL´animal atac pels voltors. Youtube\nL´animal atac pels voltors.\nEl sindicat Unió de Pagesos ha difós aquest dimecres un vídeo en el qual es veu un grup de voltors atacant una vaca viva a la comarca del Solsonès.\nEn la grabació, de vora dos minuts de durada, es pot veure els ocells atacant l'animal, estirat indefens al terra, fins que apareix el seu propietari en un vehicle tot terreny i fa fugir els carronyaires, que havien començat a atacar la part posterior del llom de l'animal.\nEn el peu que acompanya l'enregistrament, el sindicat aprofita per reclamar a la Generalitat un canvi urgent en la gestió de la fauna salvatge ja que, denuncien, les polítiques dutes a terme fins ara s'han mostrat ineficients.


Un cotxe topa contra un arbre i bolca a Sant Gregori - Diari de Girona\nDiari de Girona » Comarques » Notícies de Sant Gregori\nUn cotxe topa contra un arbre i bolca a Sant Gregori\nUn altre accident amb un únic vehicle a Torroella de Montgrí obliga a tallar la GI-641 i provoca retencions\nFoto del vehicle, que va quedar tombat. bombers de la generalitat\nUn cotxe va topar ahir a la tarda contra un arbre i va bolcar a Sant Gregori. En concret, els fets van tenir lloc a un camí de terra, entre Bonmatí i Sant Gregori, on el vehicle va quedar tombat. Els Bombers van haver de rescatar el conductor, que estava atrapat. L'home va necessitar atenció mèdica.\nAixí mateix, ahir al vespre es va produir un altre accident amb un únic cotxe a la GI-641 a Torroella de Montgrí. L'ocupant del vehicle estava també atrapat i es va haver de tallar la carretera per retirar el cotxe, cosa que va provocar retencions.


Els comuns abracen les tesis de VOX contra Laura Borràs - XCatalunya.cat\nEls comuns abracen les tesis de VOX contra Laura Borràs\nEls comuns demanen suspendre Borràs com a diputada quan se li obri judici oral pels suposats contractes irregulars\nEl portaveu d’En Comú Podem al Parlament, David Cid, ha demanat suspendre com a diputada a la presidenta de la cambra, Laura Borràs, en cas que se li obri judici oral pels suposats contractes irregulars quan presidia la Institució de les Lletres Catalanes (ILC).\nCid ha defensat que, com passaria “amb qualsevol altre diputat”, caldrà aplicar l’article 25.4 el reglament i “suspendre els drets i deures” de Borràs. Així mateix, el portaveu dels comuns ha subratllat que “fa molt de temps” que han “perdut la confiança” en la presidenta de la cambra perquè en la instrucció del TSJC hi ha correus electrònics escrits per Borràs “que demostren que és un cas de presumpta corrupció”.\nCid ha remarcat que cal desvincular la causa de Borràs d’altres relacionades amb l’1-O o casos com el de l’exdiputat de la CUP Pau Juvillà. “Són casos completament diferents”, ha defensat el portaveu dels comuns. “No és comparable amb la judicialització de l’1-O”, ha afegit. Així, ha recalcat que la causa de la presidenta del Parlament és per presumpta corrupció.\nDesprés de tot, Cid ha apel·lat als partits independentistes. “Què més ha de passar perquè li retirin la confiança?”, ha preguntat el portaveu d’ECP.\nTags: Borràs, Comuns\n1 pensamiento sobre “Els comuns abracen les tesis de VOX contra Laura Borràs”\nRetroenllaç: El missatge de Laura Borràs als independentistes - XCatalunya.cat


IB3N | Voluntaris illencs participaran al World Clean up Day del 2019\nIB3 Notícies > societat > Voluntaris illencs participaran al World Clean up Day del 2019\nVoluntaris illencs participaran al World Clean up Day del 2019\nLa jornada de neteja de platges se celebra a més de 160 països enguany\nTot està a punt per celebrar demà el World Clean up Day. La desena trobada mundial de voluntaris per netejar platges es farà enguany a més de 160 països.\nAquí a les illes, diverses associacions, Com Save the Med o Amics de la Terra, faran feina a la Platja de Sant Pere d’Alcúdia, Cala d’Or, Illetes, Platja d’en Repic de Sóller i Ciutat Jardí.\nA més de recollir-hi la brutor, els voluntaris arreplegaran dades sobre la quantitat i tipologia dels residus.\nEnguany, per primer cop, els participants en el World Clean up Day també faran una auditoria de marques de les restes trobades a les platges amb l’objectiu de pressionar les empreses que més contaminen.\nCada any arriben a la mar 8 milions de tones de plàstic. És el residu més abundant. Una bossa es torba 50 anys a descompondre’s, una botella, cinc-cents anys. Les llosques, que també són un residu molt presents a les platges, estan fins a 5 anys a desfer-se


Escanyabocs | Lleida.com\nInici Esports Esdeveniments esportius Escanyabocs\nLogo Ajuntament de la Seu d'Urgell\nLogo Parc Olímpic del Segre\nSelect ratingGive Escanyabocs 1/5Give Escanyabocs 2/5Give Escanyabocs 3/5Give Escanyabocs 4/5Give Escanyabocs 5/5\nL’Escanyabocs, prova multiesportiva a la natura més singular del Pirineu que té com a epicentre les instal·lacions olímpiques del Parc del Segre de la Seu d’Urgell, celebrarà el cap de setmana del 21 i 22 de maig la seva quinzena edició.\nMalgrat els entrebancs dels darrers anys, i gràcies a la vostra confiança i fidelitat, l'Escanyabocs està d'aniversari ja que arribem a la quinzena edició de la prova d'esports a la muntanya més singular del Pirineu! Esperem que la situació sanitària ens permeti retrobar-nos amb vosaltres en una data especial per a tots els que fem l'Escanyabocs.\nUn any més, i ja en van quinze, us convidem a gaudir altre cop de l'Escanyabocs, els dies 21 i 22 de maig a la Seu d'Urgell. Us hi esperem amb més ganes que mai!\nLa central de Talarn, objectiu militar\nTalarn - Diversos espais


ELS ARROSSARS DE PALS – Trossets Compartits · Sandra Bisbe\nSoc una apassionada del nostre territori, del seu paisatge, la seva història i la seva gent. Un d’aquests paisatges captivadors són els arrossars de Pals, sobretot just en aquell moment quan els camps ja estan inundats i l’arròs comença a despuntar, comença a treure el cap tímidament sobre l’aigua, com si d’un serrell es tractés.\nLa llum, els colors, les formes i textures… tot pren una bellesa extrema. És aquí, en aquest paisatge, situat al llarg de la plana del Baix Ter i a l’entorn del nostre estimat massís del Montgrí, que creix, ja fa més de mig segle, l’Arròs de Pals.\nLes aigües del Daró i del Ter des de ben antic inundaven aquestes terres creant estanys, aiguamolls i aiguamoixos: era el lloc ideal per a plantar-hi aquest cereal tan preuat.\nEl clima, molt més fred que en altres països arrossers, ha participat activament en la creació d’un arròs amb caràcter, ple de nutrients, fruit d’una maduració lenta.\nAquest juny, us proposo visitar els arrossars de Pals ja sigui pel vostre compte o a través d’una visita guiada amb mi. Si veniu amb mi, coneixerem la seva història, el seu procés, les varietats plantades, el sistemes utilitzats, els seus depredadors principals i un munt de curiositats més.\nSi voleu acompanyar-me, us proposo la següent trobada:\nDIA: diumenge 9 de juny\nHORARI: de 10:30h a 13h.\nPREU PER PERSONA: 10,00€.\nInteressats omplir el formulari ?


Els lloretencs Jordi Martí i Xavi Tibau, al Top Ten del Rally Costa Brava Històric i primers en motos | Nova Ràdio Lloret\nJordi Martí i Xavi Tibau\nEls lloretencs Jordi Martí i Xavi Tibau, al Top Ten del Rally Costa Brava Històric i primers en motos\nEn total hi van participar 7 lloretencs, entre els quals cal destacar Pili Jiménez, que amb l'únic equip femení del ral·li, va quedar 4a en motos.\nJordi Martí i Xavi Tibau han aconseguit acabar en el Top Ten general de la 16a edició del Rally Costa Brava Històric, a banda de guanyar en la modalitat de motos. Els dos lloretencs van assolir la fita sumant 273 punts, amb l’Honda Africa Twin 650 de l’any 1988.\nJordi Martí i Xavi Tibau amb el premi (Facebook)\nJordi Martí explica que ha estat una competició molt dura, especialment en la jornada de divendres a la nit, per l’episodi de pluges, i considera que la desena posició és un bon resultat. I, com dèiem, en la prova de motos van ser els guanyadors. La parella és habitual en els podis d’aquesta modalitat, tot i que Jordi Martí assegura que cada vegada hi ha més competència entre els corredors.\nEn motos, els segons van ser els també lloretencs Francesc Costa i Miquel Pumarola.\nI meritori quart lloc per una altra persona de Lloret de Mar: Pili Jiménez, que formava l’únic equip femení del ral·li. Ella i la seva companya d’equip, Susanna Permanyer, van córrer amb una Honda Dominator del 1989.\n[Best_Wordpress_Gallery id=”28″ gal_title=”Pili Jiménez Rally Costa Brava Històric 2019″]\nEra el vuitè rally que afrontava la lloretenca i, tot i quedar-se a un pas del podi, les valoracions que fa són molt positives. Pili Jiménez explica que un dels motius pels qual no van poder obtenir un millor resultat va ser els problemes electrònics que van patir durant la competició.\nI encara hi ha dos lloretencs més que han participat al ral·li, en aquest cas amb cotxes, i, a més, han obtingut un premi especial. Són Josep Fornés i Jordi Berral, que van quedar tercers a la categoria Gentlemen Classic Trophy, sense aparells connectats, amb un Seat 600 de l’any 1968.\nEls 7 lloretencs participants al ral·li amb els respectius premis (Pili Jiménez)\nAquesta 16a edició del Rally Costa Brava Històric ha estat una de les més dures de totes les que s’han celebrat, amb 27 trams molt exigents repartits en dues llargues jornades de competició, de 12 i 14 hores cadascuna. Això ha suposat un repte important per als diferents equips. Dels 89 que van començar la prova, només 59 la van acabar, 18 dels quals ho van fer amb opcions d’optar al títol de Campions d’Europa.\nArticle anteriorAbertis adjudica la prolongació de la C-32 fins a Lloret de Mar a l’empresa Dragados\nArticle següentEl cineclub Adler projecta ‘Una mujer fantástica’, dins de la programació sobre visibilitat ‘trans’\nBlanco, 21è classificat general de la 98a Jean Bouin de Barcelona


Usuari Discussió:Xaviaranda - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nLes discussions prèvies estan arxivades a Usuari Discussió:Xaviaranda/Arxiu 1 en data 17-10-2019.\nDiagrama passes per "afegir Infotaula i enllaçar amb WD"\n1 comentari • 23:24, 15 nov 2020 fa 5 mesos\nMira el diagrama que he fet a Ajuda:Infotaules#Resumint.\nLa idea és fer una descripció detallada de cada operació que figura al diagrama.\nEn la línia del que comentava el Medol al taller, el braimstorming per assegurar que el disseny és òptim s'hauria de fer a aquest nivell, reordenant les operacions o afegint alguna passa més, si cal.\nLa descripció detallada per la pàgina d'ajuda, per exemple, és el que s'hauria de convertir després en l'escaleta detallada del vídeo.\nJa em diràs que et sembla.\nRespon 23:24, 15 nov 2020 fa 5 mesos\nResposta a «Diagrama passes per "afegir Infotaula i enllaçar amb WD"»\nEnllaçar un article amb wikidata\n4 comentaris • 17:38, 22 oct 2019 fa 1 any\nHola Xaviaranda! Per a enllaçar un article amb wikidata hi ha diverses possibilitats. La primera -la que he fet jo- és anar al mateix article en una altra wikipèdia (en:Data Privacy Day) i, a la part inferior de la columna de l'esquerra trobaràs un enllaç "Edit links" o quelcom de similar. Una altra possibilitat és anar a la pàgina principal de wikidata (https://www.wikidata.org) i navegar fins a l'article que t'interessi, o, si ja saps el codi de l'item (), anar-hi directament. Una de les seccions de la pàgina de l'ítem són els enllaços a les diverses viquipèdies, que pots editar. A l'ítem de wikidata, la viquipèdia catalana ja hi tenia un enllaç per a aquest concepte, Usuari:Dia Europeu de la Protecció de Dades (que havies creat en el passat). L'he substituït a wikidata pel correcte.\nRespon Modificat 02:53, 18 oct 2019 fa 1 any\nLlavors, des de l'opció de "edit links", també ho podria fer des de la mateixa Viquipèdia? Veig que té aquesta opció.\nRespon 18:29, 19 oct 2019 fa 1 any\nSí, si ja saps amb què enllaça: et demanarà una viqui i un nom d'article.\nRespon 10:46, 22 oct 2019 fa 1 any\nPerfecte, moltes gràcies @Jordi Roqué!\nRespon 17:38, 22 oct 2019 fa 1 any\nResposta a «Enllaçar un article amb wikidata»\n2 comentaris • 18:31, 19 oct 2019 fa 1 any\nL'article que havies fet m'ha semblat correctíssim, però he canviat un parell de cosetes. La infotaula que havies utilitzat és obsoleta, i n'he posat l'actual. Salutacions cordials.\nRespon 02:52, 18 oct 2019 fa 1 any\nMoltes gràcies @Jordi Roqué!\nRespon 18:31, 19 oct 2019 fa 1 any\nResposta a «Dia de la Protecció de Dades»\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/wiki/Usuari_Discussió:Xaviaranda»


Deià Tortella, Antoni pare Gaietà de Mallorca\nD DE 1 Imatge 1 Col·laborador/a 73 Visites Bústia de suggeriments\nDeià Tortella, Antoni —pare Gaietà de Mallorca— (Palma 1707 – 1767) HIST El 1725 ingressà a l’ordre dels caputxins, i canvià el seu nom pel de Gaietà de Mallorca. Fou destinat a València i a Terol, amb períodes de residència a Mallorca.\nEs dedicà als estudis històrics. Quan l’Ajuntament d’Eivissa decidí publicar cap al 1750 les ordinacions que aparegueren l’any 1686, li encarregà que escrivís un resum històric per encapçalar la publicació. La publicació de les ordinacions es va fer a Mallorca, el 1752, i en total se n’imprimiren cent exemplars.\nLa part escrita pel pare Gaietà porta com a títol Resumpta histórica, geográfica y coronológica de la isla de Iviza, y su Real Fuerça. Aquesta part ocupa un total de 106 pàgines i es podria dividir en tres grans blocs.\nEl primer d’ells, que ocupa un total d’onze pàgines, es destina a fer un estudi de quin és el nom que reben les illes d’Eivissa i Formentera a les fonts clàssiques, intentant aclarir les confusions que hi ha en aquest tema.\nLa segona part, amb una extensió de trenta-dues pàgines, inclou una descripció geogràfica de les illes d’Eivissa i Formentera. Comença la descripció de l’illa d’Eivissa per la vila, dins la qual parla en primer lloc de la Reial Força (la ciutat emmuradada, Dalt Vila). Dóna detalls referits als diferents convents que hi ha en aquells moments (dominics, jesuïtes i mares agustines). Segueix amb una descripció del barri de la Marina, per passar després a comentar la teoria (després demostrada falsa) que Avicenna era natural d’Eivissa. Descriu a continuació les dues làpides romanes que hi havia a l’entrada de la plaça de la Catedral. El següent que ens presenta és el port i tota la zona que l’envolta. En acabar la descripció de la Vila i del seu port, passa a descriure els diferents quartons, començant pel del Pla de Vila.\nL’esquema que segueix es repetirà igual a tots ells: descripció de les costes, amb indicació dels topònims i dels llocs que són adequats per a l’ancoratge de naus, dades generals del quartó (extensió, límits i població) i esglésies que hi ha. Dedica una especial atenció a les salines, explicant com es produeix la sal. En acabar la descripció de l’illa d’Eivissa, es passa a la de Formentera, fent un ampli comentari de la important producció cerealícola que devia tenir l’illa a l’antiguitat, segons les fonts clàssiques. Acaba la part dedicada a Formentera comentant l’aleshores recent repoblament.\nEl següent apartat el dedica l’autor a comentar les produccions agràries de les Pitiüses, la caça i la pesca, explicant també el seu clima. La descripció geogràfica es tanca amb una descripció del caràcter dels eivissencs i formenterers. La descripció cronològica (o sigui, històrica) ocupa més de cinquanta pàgines. Comença assenyalant que els primers pobladors de les illes varen ser els acompanyants d’un nét de Noè, al qual seguiren Gerió i Hèrcules.\nDesprés d’exposar aquestes teories fantàstiques, ens diu (també erròniament) que a ells els seguiren els grecs. Després arribaren els fenicis i els púnics, darrere dels quals vengueren els romans. A aquestos apartats, i a la majoria dels que els seguiran, el text fa una descripció general d’aquestes civilitzacions (sobre la base del coneixement que se’n tenia a la seua època), amb unes poques referències a les illes Pitiüses. Parla a continuació dels vàndals i bizantins, que enllaça amb l’època musulmana, que probablement és la part on hi ha més errors, i així per exemple parla d’una ocupació de les illes per part dels francs.\nEs dedica un ampli espai a parlar de l’expedició pisanocatalana dels anys 1114-1115, si bé el que passa després d’ella es descriu d’una manera confusa, i amb errors, pretenent que aquesta ocupació s’allargà molts d’anys.\nA la conquista catalana se li dedica un llarg capítol, de més de vint pàgines. Es comença per descriure amb detall la conquista de Mallorca, desmentint (correctament) que Eivissa va ser conquistada l’any 1228, abans que Mallorca. Pel que fa a la conquista de les Pitiüses, parla d’una cessió del rei Jaume I a Guillem de Montgrí i al seu germà, Bernat de Santa Eugènia (en realitat la cessió va ser només a Montgrí). El posterior pacte entre els tres conquistadors i futurs consenyors de les Pitiüses és també explicat. S’inclou també una àmplia biografia de cadascun dels tres conquistadors: Guillem de Montgrí, Pere de Portugal i Nunó Sanç.\nEls fets de la conquista cobreixen l’apartat següent i se centren, entre d’altres fets, en l’entrada de les tropes cristianes gràcies a la traïció del germà del xeic, molest perquè aquest li havia pres la dona. Una vegada feta la conquista es passa al repartiment de l’illa entre els conqueridors.\nPer a l’estudi i el coneixement dels fets posteriors, l’autor remet el lector a les Ordinacions que acompanyen l’obra.\nEl darrer apartat de l’obra es dedica a fer una història religiosa de les illes Pitiüses. El pare Gaietà de Mallorca reconeix que no havia estat mai a les Pitiüses i que per tant no coneixia de manera directa el que havia de descriure. Per facilitat la seua tasca l’ajuntament li entregà una història d’Eivissa manuscrita, obra segons sembla de Fra Vicent Nicolau, autor que morí a mitjan segle XVII, i també un exemplar de la publicació que va fer l’ajuntament amb motiu de les festes de coronació de Ferran VI, que inclou dades interessants referides a les Pitiüses. Aquestes dues fonts les combinà l’autor amb el seu profund coneixement dels autors clàssics. [EPG]


Empresa - Mecanitzats Muntada - Innovant des de 1989\nDes de 1989, innovant, adaptant-nos i millorant. Sempre amb la màxima tecnologia disponible i les mans més expertes. Treballem amb la màxima precissió per merèixer la confiança de les millors empreses de sectors diversos, on destaca el sector alimentari, la indústria electrònica, l’automoció o l’alta competició.\nA Mecanitzats Muntada, som escrupulosos amb la definició dels plànols, complim amb els requisits dels nostres clients i mecanitzem tota mena de peces en qualsevol material, especialistes en peces d’alta dificultat, amb unes toleràncies mínimes.\nL’empresa Mecanitzats Muntada va néixer l’any 1989 a Manlleu, a la comarca d’Osona.\nActualment té el seu domicili al carrer Joan Vilaregut nº 19, al polígon Industrial el Verdaguer, amb NIF B-63330104. Des de 1980 que demostrem el nostre dinamisme i capacitat emprenedora adaptant-nos constantment a les necessitats del mercat i dels nostres clients.\nActualment disposem d’una plantilla de 10 treballadors. La nostra activitat professional, després de treballar durant 11 anys en un taller de motlles, va iniciar-se al garatge de casa, on disposàvem d’uns 60 m2. La maquinària que teníem aleshores era tota convencional. Però les necessitats del mercat i la demanda de peces cada cop més sofisticades van aconsellar que –en només deu anys- passéssim de l’esmentada tecnología a la de control numèric.\nPer aconseguir aquest propòsit era indispensable créixer. Tècnica i físicament. D’aqui vé, que decidíssim adquirir a l’Incasòl un terreny al polígon el Verdaguer de uns 600 m2. Mesos després hi vàrem aixecar una nau de 400 metres quadrats, on continuem treballant encara. L’expansió en superfície va fer possible l’adquisició d’una primera màquina de control numèric, a la qual, amb el temps, se n’hi ha afegit d’altres. L’aposta ens va fer créixer també en l’apartat comercial i extendre els nostres serveis de forma multidisciplinar. L’empresa va començar fabricant matrius de tall i d’estampació i motllos de termoconformat per màquines manuals. Amb poc temps ens vàrem atrevir amb la maquinària automàtica per la industria electrònica i els utillatges neumàtics. I ara ja mecanitzem tota mena de peces de tot tipus de materials (acer, alumini, acer inoxidable, plàstics tècnics, etc..).\nThe beginningsLA NOSTRA HISTÒRIA\nDes de fa 6 anys, també som proveïdors de Sherco, fabricant Francès de motos d’enduro i trial, on nosaltres fabriquem la part més important i complexa de la moto, la culata, tant per la moto de trial com la d’enduro 4T. Des del 2009 som, també , proveïdors de Dorna. El grup que gestiona l’explotació comercial del mundial de Moto GP arreu del món. Se’ns va demanar que mecanitzéssim i fabriquéssim els components de la part del sistema de subjecció de les càmeres OnBoard. Construïm, doncs, els suports per a les càmeres i les caixes dels sistemes electrònics encarregats d’emmagatzemar les dades de telemetria de les motos de Valentino Rossi, Jorge Lorenzo, Dani Pedrosa, etc… Una informació que després es difón a través de la televisió amb la intenció de complementar el fantàstic espectacle visual que genera aquest campionat internacional. Totes les peces que fabriquem per a Dorna, han obtingut el vistiplau de l’organitzador i han estat validades per els equips d’enginyeria com Yamaha, Ducati i Honda, per exemple.\nAfició pels esports\nL’afició pels esports que se’n deriven i el fet que la persona que dirigeix Mecanitzats Muntada hagi arribat a disputar curses en diferents especialitats, ha proporcionat a la nostra empresa una sensibilitat especial a l’hora de negociar i concretar feines amb companyies i responsables d’aquest sector. Equips del mundial de ral.lis tan reconeguts com Mistubishi, Opel, Peugeot Sport, Nissan, Ford o Hyundai han contractat sovint els nostres serveis quan estaven de test per Catalunya, per a mecanitzar peces d’alta competició. El mateix equip Toyota de Fòrmula-1, mentre feien entrenaments a Montmeló, ens van demanar la col·laboració un any abans que entressin a disputar el mundial. Calm Competició, un altre dels especialistes locals en l’àmbit dels ral.lis o PCR Sport, Baporo i Racing&ClassicArt –tots ells preparadors- també ens han fet confiança des fa molts anys.\nQuan a motos, vam ser proveïdors durant 2 anys de Derbi Racing, també hem mecanitzat alguna peça per a Francesc Cucharreras, pilot oficial de KTM i campió d’Espanya de SuperMotard. I durant 2010, vam tenir l’honor de desenvolupar peces de la moto de Toni Elias, amb què va guanyar el campionat del món de Moto2. Podem, doncs, ben dir que Mecanitzats Muntada es manté en la primera línia de la majoria dels esports de motor. Al nivell més alt de la competició professional. Al mundial de motos, al mundial de ral.lis i al mundial de turismes (WTCC). I destacar que hem estat campions del món amb Seat Sport.\nInici projecte CKU\nDorna s’interessa pel projecte, i el reconeix com a producte oficial MotoGP.\nÈxit internacional projecte CKU\nAny de gran demanda, sobretot de lloguer. Tenim acords de distribució o agents propis a diversos paisos. A la resta s’hi arriba mitjançant venda directa. Hem venut o llogat CKUs a tots els continents excepte Àfrica.\nCKU va guanyar el premi innovacat\nPresentem la candidatura per crear a Mecanitzats Muntada un departament a mida per a la gestió del producte CKU28 Sport Fitness. Es tracta del nostre aparell d’entrenament per a pilots professionals de motociclisme.\nVam iniciar el projecte en associació amb Alex Crivillé i Javier Ullate l’any 2012. La comercialització de CKU Sport Fitness va començar el 2014, superant les nostres expectatives i plantejant-nos un gran repte comercial internacional.\nExpectatives i conclusió:\nEstem contribuint a una revolució en l’entrenament dels pilots de motociclisme d’èlit. Aspirem a fer una gran aportació en el camí cap al realisme i volem marcar una fita pel que fa a la qualitat dels sistemes de simulació aplicats a videojoc.


Feta (o desfeta) la llei, feta la trampa | Paraules sense escrúpols\n← Bóta talàmica\nEl llatí com a cortina de fum →\nFeta (o desfeta) la llei, feta la trampa\nPosted on Abril 7, 2013\tby Jordi Monteagudo\nAmb el pronunciament, aquesta setmana, del Tribunal Suprem, que rebutja el recurs que havien interposat les entitats gestores de drets d’autors a la sentencia de l’Audiència Nacional que anul·lava l’anomenat canon digital, es tanca (en teoria) el cas. Sembla que les entitat gestores (SGAE, CEDRO i companyia) hauran de tornar els diners que havien recaptat a l’empara d’una llei que s’ha demostrat il·legal, o això és el que interpreten des de l’Asociación de Internautas; podríem resumir-ho dient que, si se demostra que una llei és il·legal, aquesta queda sense efecte i cal desfer tot allò que hagi donat peu a fer. O això és el que hauria de passar en un estat de dret.\nEl problema, ja ho sabem, és un altre: feta (en aquest cas, desfeta) la llei, feta la trampa. És a dir, falta definir un procediment que estableixi els passos per reclamar (i obtenir) la devolució del que hem pagat injustament. Qui definirà aquest procediment? Les entitats recaptadores? Doncs, ja hem begut oli: a més d’exigir la presentació dels rebuts (qui els guarda? aquells tiquets impresos amb tinta que desapareix al cap de pocs mesos?), caldrà omplir una sèrie de formularis, presentar-los en un lloc determinat, entre unes dades concretes, en horari d’oficina… I, després, qui decidirà si la reclamació s’ajusta a dret? Els mateixos interessats a no tornar ni un cèntim? Per no parlar de les mil i una traves burocràtiques que aquestes entitats —que, per cert, tenen menys credibilitat que la caca d’Arale— es poden inventar.\nTot això em fa pensar que no em retornaran mai el canon que em va ser aplicat injustament sobre els CD, DVD, unitats USB i discos durs on vaig anar enregistrant exclusivament programari lliure i música lliure (que no generen drets d’autor; almenys, no dels que podria recaptar la SGAE). Em sembla que tornaran a aplicar, d’una forma o d’una altra, la vella fórmula consagrada per la cançó «Santa Rita, Santa Rita, lo que se da ya no se quita».\nPer cert, si consulteu la base de dades de la SGAE i busqueu per títol «santa rita», trobareu que «Santa Rita Rita»està registrat per un parell d’autors. Si en voleu una versió de domini públic, heu d’agafar «Santa Rita Santa Rita»: aneu amb compte amb quina versió els canteu, que encara us la faran pagar.


Laboratori de física experimental Mentora Alsina - Museu Nacional de la Ciència i la Tècnica de Catalunya - MNACTEC\nInici > Exposicions > Experiències > Laboratori de física experimental Mentora Alsina\nVisita al laboratori d'un científic de començaments del segle XX\nAquest espai expositiu permet conèixer els instruments habituals de recerca d'un laboratori de principis del segle XX i aparells creats expressament per a la demostració de noves teories. Inclou aparells relacionats amb els àmbits de l'hidrostàtica, l'electricitat, la mecànica, l'òptica, la pressió i l'acústica.\nL'industrial, economista i científic Ferran Alsina inaugurà el 1907 el seu laboratori de física experimental amb la idea de fomentar les vocacions científiques i l'estima per la ciència. Davant la seva mort prematura, va ser Ramon Llobregat, ajudant i persona de confiança, qui va anar mantenint i impulsant aquest projecte durant més de mig segle.\nEl laboratori fou gestionat per un patronat i, a partir de 1964, per l'Ajuntament de Barcelona, que va cedir-ne totes les col·leccions al Museu de la Ciència i la Tècnica de Catalunya l'any 1995.\nEl Laboratori de Física Experimental Mentora Alsina


Qui som - Cabrits i Cans\nPublicado el 9 de abril de 2015 a les 16:58 en Menu\nA Mallorca, des de fa milers d’anys, la gent de la muntanya ha agafat les cabres vives enrocant-les a les penyes fent servir el coneixement del medi, el maneig del llaç i la imprescindible col·laboració dels cans. Amb aquesta tècnica ancestral, els pagesos aprofitaven la cabra mallorquina que habitava a les zones on cap altre animal domèstic era capaç de viure.\nMentre aquesta practica era viva a moltes de les possessions de la Serra de Tramuntana i Artà, fins fa 40 anys aproximadament, la població de cabres a les muntanyes estava controlada. Se’n aprofitaven sobre tot els animals joves per la seva apreciada carn.\nQuan anem de cabres, una bona eixida ha d’encadenar diversos moments: La ubicació e identificació dels animals, l’encalç estratègic d’aquests per part dels cans i les persones, l’enroca’t del cabrum en zones esquerpes, parant en els passos per evitar-ne la fuita, el moment màgic de passar el llaç pel coll dels animals escollits a l’enrocador, amb l’ajuda d’una canya que fa de suport a la corda, i finalment es mena el bestiar agafat cap a les cases o el cotxe per al seu aprofitament.\nEls cans emprats tradicionalment son el ca de bestiar, el ca de caça o podenc, recentment s’hi ha afegit el border collie, i els creuaments entre aquestes races que es coneixen com a cans cabrers, virats o bords.\nA l’any 2003 es constituí l’associació de caçadors de cabres amb llaç, amb l’objectiu de preservar aquesta modalitat tradicional i de fomentar la conservació de la cabra mallorquina salvatge.\nEs la primera associació de caça major i de protecció de cabra mallorquina salvatge constituïda a Mallorca. Actualment l’associació vol integrar totes les persones que practiquen aquest art a Mallorca i disposa de socis en 15 pobles. L’associació col·labora en la eradicació de la cabra borda i reclama poder agafar la cabra mallorquina com sempre s’havia fet; amb seny!\nSom en definitiva una associació amb molta gent jove, amb molt de futur.


Jornada "Guies dels Pirineus": Junts per posar en valor la descoberta del territori - SOMPirineu\n4 - abril, 2017\nEl proper dimecres 19 d’abril tindrà lloc a Sort la jornada Guies dels Pirineus: junts per posar en valor la descoberta del territori.\nLa sessió abordarà la valorització de la professió del guia en els àmbits del patrimoni natural i cultural pirinenc i dóna continuïtat al seminari organitzat des d’IDAPA el desembre de 2015. Comptarem amb ponents de diversos territoris (França, la Garrotxa) que ens il·lustraran sobre quin és el seu model en quant al sector del guiatge. Presentarem novetats sobre els Cursos de formació de guies interpretadors als parcs naturals, i els criteris de qualitat dels guies que està treballant la DG Turisme. I també es farà balanç dels Festivals de Senderisme dels Pirineus 2016, i es donarà a conèixer la nova edició 2017.\nCreiem que és una bona oportunitat per esdevenir un punt de trobada del col·lectiu, i seguir avançant en els reptes i les oportunitats que ofereix aquesta activitat, així com intercanviar idees i propostes entre els professionals pirinencs del guiatge.\nAl final de la sessió, compartirem un dinar-tastet amb productes 100% pallaresos a la formatgeria Tros de Sort, amb una dinàmica de Coworking, per presentar i conèixer iniciatives i productes de guiatge per part d’aquells de vosaltres interessats en donar a conèixer la vostra experiència o que cerqueu col·laboradors.\nLes places són limitades, per això us animem a completar ben aviat el formulari d’inscripció. La jornada és gratuita, a excepció del dinar-tastet que tindrà un cost de 15 Eur. En aquest enllaç trobareu el Programa detallat.\nPrevAnteriorLa Taula de Camins de l’Alt Pirineu es reinventa i acorda el seu full de ruta fins al 2020\nSegüentPublicat el número 34 del butlletí SENdÈRIANext


Manifestació al districte 10 de Sant Martí convocada per Marea Blanca de Catalunya per «aturar la degradació progressiva de l’atenció primària i comunitària» i exigir la reobertura dels CAP i consultoris locals tancats amb l’inici de la pandèmia.\nAra més que mai sanitat pública, sí o sí Atenció Primària.\n500 persones s'han manifestat aquesta tarda per la Rambla Guipúscoa fins arribar el CAP de Sant Martí on s'ha llegit un comunicat de Marea Blanca en el qual es posa de manifest la degradació de la Sanitat Pública i la lluita de totes les associacions per aconseguir revertir aquesta realitat. Els manifestants han continuat la marxa pels carrers del districte de Sant Martí fins arribar al CAP i Centre de Salut Mental del Clot on alguns veins han llegit diferents comunicats a favor de la Sanitat Pública i els Centres d'Atenció Primària.\nEls manifestants caminant per la Rambla Guipúscoa en direcció al CAP de Sant Martí.\nEls manifestants han llegit el manifest que Marea Blanca de Catalunya ha confeccionat en aquesta ocasió, un manifest en el que entre d'altres reivindicacions es troben aquests punts:\n"El dia que para curarnos una enfermedad necesitemos pedir un crédito, lamentaremos no haber defendido la Sanidad Pública", es podia llegir en aquesta pancarta que portava una manifestant.\nAquesta mobilització ha estat convocada per Marea Blanca de Catalunya i s'ha sumat a les més de quaranta concentracions que s'han dut a terme durant el dia d'avui arreu de Catalunya davant de diversos centres d'atenció primària. El motiu és el d'aturar la degradació progressiva de l'atenció primària i comunitària i exigir la reobertura dels CAP i consultoris locals tancats amb l'inici de la pandèmia.\nConcentració davant el CAP de Sant Martí\nEls convocants de la jornada han expresat el caràcter urgent i prioritari de l'atenció primària com a servei imprescindible per a la població i per al sosteniment i permanència d'un sistema sanitari públic, universal i de qualitat.\nConcentració davant el CAP i Unitat de Salut Mental del Clot.\nLa jornada s’ha engegat amb una roda de premsa convocada a les 9:30 h davant del Departament de Salut amb representants dels diferents moviments socials i veïnals i forces polítiques i sindicals adherides a la convocatòria, on han intervingut, entre altres, la diputada Jéssica Albiach, d’En Comú Podem, i Eulàlia Reguant, de la CUP, segons informa el diari de la Sanitat. Albiach ha destacat la necessitat de recuperar la longitudinalitat i els valors propis de l’atenció primària i de millorar les condicions laborals dels seus treballadors i treballadores. “Si alguna cosa ha demostrat la pandèmia és que tenim uns professionals de primera, que han de ser ben tractats”, ha assenyalat la diputada. Per la seva banda, Eulàlia Reguant ha defensat un sistema sanitari 100% públic i l’augment del pressupost destinat a l’atenció primària. “Esperem que la jornada d’avui sigui l’inici del camí per assolir un sistema sanitari totalment públic, primarista i que posi la vida de les veïnes al centre”, ha dit Reguant.\nMarea Blanca i les entitats signants del manifest de la jornada reclamen la reobertura de tots els CAP i consultoris locals i la recuperació de les visites presencials, evitant la bretxa digital que expulsa la gent gran del sistema. També exigeixen la recuperació de la metgessa i infermera de referència dels pacients, ja que, segons expliquen, «l’atenció primària és beneficiosa quan és accessible i longitudinal, realitzada per una mateixa professional amb la qual es creen vincles de confiança». Així mateix, destaquen que aquesta professional de referència ha de poder decidir si es fa un ingrés hospitalari o sociosanitari, prioritzar una exploració o una visita d’especialitat.\nA més, els convocants de la mobilització exigeixen que un 25% del pressupost de Salut es destini a l’atenció primària, que es dugui a terme una millora dels equipaments tecnològics, en molts casos obsolets, i que es faci un redimensionament dels Equips d’Atenció Primària en funció de la població a atendre, garantint unes condicions laborals dignes per a tots els treballadors i treballadores de la sanitat.\nProposen també posar en marxa Consells de Participació en cada Àrea Bàsica de Salut amb representació de pacients i ciutadania com a instrument per millorar la transparència, la qualitat dels serveis i la gestió dels centres. Així mateix, les entitats convocants remarquen la importància d’impulsar programes d’atenció comunitària per a un enfocament global dels problemes de salut, incidint en els determinants socials de la salut.\nInformació i imatges de la redacció Las afueras.


València organitza tallers infantils d'animació a la lectura a la Fira del Llibre - Nosaltres La Veu\nValència organitza tallers infantils d'animació a la lectura a la Fira del Llibre\nLes activitats hi tindran lloc dissabtes i diumenges en horari de matí i vesprada\nDiumenge, 24 d'abril de 2022 - 06:00h\nLa 57a edició de la Fira del Llibre de València, que es desenvoluparà als jardins de Vivers del 28 d'abril al 8 de maig, comptarà amb tallers infantils d'animació a la lectura, dissenyats per trams d'edat i temàtiques, organitzats per l'Ajuntament de València.\nTindran lloc dissabtes i diumenges en horari de matí i vesprada. Per a xiquets i xiquetes a partir de 6 anys es duran a terme tallers sobre còmics i superherois: «Qui hi ha darrere de la màscara?»; vilans de còmic: «Una de vilans», i gènere negre: «Misteris i gavardines». Els tallers per al públic infantil a partir dels 5 anys se centraran en els personatges monstruosos en la literatura i el cinema: «Històries de monstres».\nLa regidora d'Acció Cultural, Maite Ibáñez, ha manifestat «alegria» per tornar a veure l'estand del consistori als jardins de Vivers un mes d'abril. L'edil ha indicat que «llegir ens fa lliures, ens ajuda a somiar, a saber i a contrastar. I sobretot, llegir ens ajuda a ser persones més crítiques amb el nostre entorn, i a tindre un criteri propi sobre allò que és millor per a nosaltres i per a la societat». En aquest sentit, Ibáñez ha remarcat «la importància de la lectura en les xiquetes, els xiquets i els adolescents; els llibres són un recurs imprescindible per al seu procés formatiu, els permet imaginar, descobrir, viatjar i conéixer el món que ens envolta». La titular d'Acció Cultural ha destacat el paper de les biblioteques municipals en el foment de l'hàbit lector entre el públic més jove, amb activitats com les que es desenvoluparan a la Fira del Llibre.\nCoincidint amb la celebració d'aquest esdeveniment es duran a terme també mercats ambulants solidaris de llibres, des del dimarts 26 d'abril fins al dijous 28. La recaptació es destinarà a l'ONG Save the Children. Els mercats se situaran en diversos punts de la ciutat i en dies diferents: Biblioteca Azorín, Biblioteca Lluís Fullana i Mira, Biblioteca Joanot Martorell, Mercat Central, Biblioteca Eduard Escalante i Biblioteca Casa de la Reina.\nTambé a la Fira del Llibre, el dia 29 es donarà a conéixer la persona guanyadora del segon concurs de microrelats sobre les biblioteques. El certamen es convoca per a commemorar el Dia del Llibre, 23 d'abril, amb l'objectiu de fomentar la lectura i la creativitat literària.


Notícies - Gas Natural decideix ara canviar les canonades del carrer Valldoreix, després de l'explosió de La Lionesa\nGas Natural decideix ara canviar les canonades del carrer Valldoreix, després de l'explosió de La Lionesa\nLa companyia no va considerar necessari modernitzar la xarxa quan es van aixecar els carrers per fer les obres de vianantització\nGas Natural ha començat a substituir les canonades antigues i insegures dels carrers Valldoreix i dels Pous, després de l'explosió de gas que es va produir fa una setmana a la pastisseria La Lionesa. Tot i que fa uns mesos, quan es van realitzar les obres de vianantització en aquesta zona, la companyia no va considerar necessari substituir les canalitzacions, l'incident del passat dijous ha posat en alerta els responsables de Gas Natural, que ara han decidit modernitzar el servei.\nLa fuita de gas i la posterior explosió que va patir dijous de la setmana passada la pastisseria La Lionesa, del carrer Valldoreix, ha provocat que la companyia Gas Natural hagi canviat d'opinió i hagi decidit, ara sí, substituir les canonades antigues i insegures en aquesta zona. Fa uns mesos, quan els carrers Valldoreix i dels Pous es van aixecar per fer les obres de vianantització, l'empresa no va considerar necessari fer els treballs de millora de les canalitzacions, en considerar que el seu estat era l'adient.\nAra, i després de l'incident de La Lionesa, Gas Natural sí considera necessari modernitzar, per raons de seguretat, algunes canonades. Concretament, els operaris de la companyia han treballat en els darrers dies en la substitució d'uns metres de canonada del carrer Valldoreix, justament en el tram afectat per la fuita i l'explosió de gas. En aquests moments, els treballadors procedeixen a col·locar el paviment que han hagut de treure per subtituir la canonada. Pel que fa al carrer dels Pous, s'aixecarà en els propers dies per efectuar els treballs de substitució de les canalitzacions, tot i que encara no hi ha una data concreta per l'inici de les obres.


La Diputació de Valencia invertix un milió d’euros en la implantació dels Plans Locals de Gestió de Residus | Notícies Dígitals\nLa Diputació de Valencia invertix un milió d’euros en la implantació dels Plans Locals de Gestió de Residus\n29/12/2021 29/12/2021 diputacio de valencia, gestio de residus, plans locals\nLa Diputació de València, a través de l’àrea de Medi Ambient, ha invertit en la segona fase de l’estratègia Reacciona 2021 un milió d’euros per a la implantació de les accions proposades en els Plans Locals de Gestió de Residus.\n“S’ha demostrat que l’ampliació de les plantes de tractament i els contenidors d’accés obert als carrers no són la solució. Els abocadors comencen a col·lapsar-se i per això són tan importants estes ajudes”, ha explicat la vicepresidenta de la Diputació i responsable de l’àrea de Medi Ambient Maria Josep Amigó.\nLes actuacions subvencionables són el compostatge domèstic i comunitari; la recollida o gestió separada de la fracció orgànica, incloent l’adquisició de maquinària per al tractament o processament de la palla de l’arròs per a evitar la seua crema en el camp; l’aprofitament energètic dels bioresidus; la reducció de residus, la reutilització dels productes o l’allargament de la seua vida útil; la recollida porta a porta i la implantació de sistemes d’identificació d’usuaris que permeta aplicar polítiques econòmiques i fiscals a la ciutadania; la sensibilització i l’educació ambiental.\n“Cal gestionar els residus el més a prop possible del seu lloc d’origen i apostar per sistemes de recollida com el porta a porta. No té sentit que els camions es desplacen 70 km per a replegar la matèria orgànica quan es pot aprofitar in situ”, explica la vicepresidenta Amigó.\nAixí mateix, Amigó ha destacat que “cal treballar molt més la reducció, la reutilització i evitar el malbaratament alimentari a través de l’educació ambiental. I en este sentit al mes de febrer oferirem l’Observatori del Canvi Climàtic en Ruta, de forma que els municipis podran rebre tallers i activitats sobre prevenció de residus i consum responsable, entre d’altres”.\nLes mancomunitats beneficiàries són la del Racó d’Ademús, el Alto Turia, les Valls, la Canal de Navarrés, la Serrania, Tierra del Vino i la Costera-Canal.\nQuant als municipis que es podrán beneficiar, són la Puebla de San Miguel, Carrícola, Casas Altas, Vallanca, Casas Bajas, Benagéber, la Yesa, Bellús, Castielfabib, Calles, Aras de los Olmos, Sot de Chera, Torrebaja, Ràfol de Salem, Titaguas, Guadasséquies, Higueruelas, Losa del Obispo, Sant Joanet, Guardamar de la Safor, Gestalgar, Villargordo del Cabriel, Alcublas, Teresa de Cofrentes, Alpuente, Chulilla, Fuenterrobles, Caudete de las Fuentes, Bugarra, Jalance, Ademús i Potries.\n← El Pla de la Diputació d’Alacant per als municipis de la província duplica el Fons de la Generalitat\nEscalante enceta el nou any amb ‘Déjà vu’: un espectacle entre la fantasia i la realitat de Manolo Alcántara, últim Premi Nacional de Circ →


Bloc de medi ambient de l'Escola França | Un altre bloc d'XTECBlocs\nBloc de medi ambient de l'Escola França\nREDUÏM EL CABAL D’AIGUA DE LES AIXETES DE L’ESCOLA\nBussejant entre plàstics\nPublicat el 4 de maig de 2018 per Especialista de Música\nPublicat el 6 de març de 2018 per Especialista de Música\nL’Escola França participa en una campanya per disminuïr la contaminació i el soroll a l’entorn de l’escola. Consulta el web Camí escolar per saber-ne més informació.\nPublicat el 2 de març de 2018 per Especialista de Música\nAfrucat en col·laboració amb el Departaments d’Agricultura de la Generalitat de Catalunya us proposa tres concursos per a completar el treball que es fa a l’escola dins del Pla de Consum de Fruita a l’Escola.\nMenja fruita i participa!\nPublicat el 23 de febrer de 2018 per .\nPosem brides a les aixetes de la Font del pati, de les clases i dels lavabos per tal de reduir-ne el cabal. Amb la brida aconseguim reduir a la meitat la quantitat d’aigua que surt de l’aixeta. Mireu vídeo de l’experiència.\nPublicat el 22 de gener de 2018 per Especialista de Música\nVolem saber si sabeu reciclar bé.\nLa Comissió de Medi Ambient us proposa un CONCURS sobre el reciclatge. Els alumnes de la classe que responguin més enquestes gaudiran d’una sessió amb els jocs de les tablets. (Si us cal, demaneu l’ajuda d’un adult)\nPractica escoltant “la cançó del reciclatge” i jugant al joc “Vibrant Recycling”.\nDesprés contesta l’enquesta.\nDOSSIER RECICLATGE RECICLATGE\nPropostes senzilles per a reduir els residus que generem\nPublicat el 12 de gener de 2018 per Especialista de Música\nConsulta la guia amb idees senzilles per poder reduir els residus que generem a casa.\nLa cançó del Reciclatge\nPublicat el 12 de desembre de 2017 per Especialista de Música\nENTAIFA’T és la campanya per un consum més sostenible que es fa als mercats de Terrassa per tal de reduir bosses i embalatges.\nNadal + Sostenibilitat\nPublicat el 23 de novembre de 2017 per Especialista de Música\nEs pot practicar el #ConsumConscient per les festes de Nadal?\nPublicat el 17 de novembre de 2017 per Especialista de Música\nDel 18 al 26 de novembre és la Setmana Europea de prevenció de residus.\nA l’escola ens proposem donar un segon ús a m aterials didàctics que tenim a casa i ja no fem servir però que està en bon estat:\nLlibres de lectura per nens i nenes de 3 a 12 anys\nLlibres de consulta de temes interessants\nMaterials didàctics dels temes que treballem a l’escola


Beeplanet Factory, l’empresa dedicada a impulsar projectes tecnològics de mobilitat elèctrica i energies renovables, és guardonada amb el Premi EmprenedorXXI de l’àmbit de Navarra. Llegir més.\nLa jornada dedicada a la innovació, la tecnologia i l’emprenedoria dayone Innovation Summit a Pamplona va aglutinar el passat 12 de febrer actors clau en el sistema emprenedor, inversor i d’empreses corporatives, que tenen com a punts forts complementar-se entre elles. Al seu torn, van mostrar que els punts forts de les unes són els febles de les altres.\nAna M.ª Díez Fontana, directora territorial de CaixaBank a Navarra, va ser l’encarregada de presentar la jornada, en la qual van conèixer de la mà de Santiago Lozano, Tech Transfer Fund Manager de Clave Mayor, i Carlos Trenchs, director de CaixaBank dayone, les tendències en tecnologia i el rol de l’inversor en els inicis d’una start-up. En aquesta taula rodona, es va destacar que vivim en una època de canvis en la societat, tant per demografia i canvis climàtics com pels canvis tecnològics. Actualment, ens trobem en el punt d’intersecció dels tres i aquí és on s’ubiquen els emprenedors. En aquest sentit, han canviat els recursos dels inversors en economia destinats a innovació; abans els inversors injectaven capital per al retorn financer, ara el focus s’amplia: es té un rol de partner industrial, es busca donar suport comercialment a l’emprenedor, entre d’altres. En aquest entorn dayone CaixaBank se situa en el rol de hub de hubs interconnectant els ecosistemes d’emprenedoria de l’àmbit espanyol i portuguès.\nL’acte també va comptar amb la taula rodona Èxits i fracassos dels millors emprenedors de Navarra, moderada per la periodista Cristina Ochoa i en la qual van participar els guanyadors previs dels Premis EmprenedorXXI: Roberto Díez, CEO d’Ikan Biotech, Ignacio Aramendía, soci de Bioder Technology SL, i Alfonso Antoñazas CEO d’Exposición y Conservación de Alimentos. En aquesta part de la jornada, A. Antoñazas va voler subratllar com és d’important la primera comanda d’un client i aconseguir fidelitzar-lo, per això mateix tenen per objectiu de l’empresa fomentar la sostenibilitat i fer que la resta cregui en tu. I. Aramendía va basar l’èxit de Bioder Technology en el fet que compten amb l’entusiasme, dedicació i il·lusió de l’equip fundador, i també en aconseguir estar alineats quant a l’estratègia de l’empresa. Finalment, R. Díez va voler afegir que la base del seu èxit és que el mateix ecosistema cregui en tu.\nEls tres participants en la taula rodona van voler, també, explicar els fracassos. En el cas d’Antoñazas, va explicar que Mèxic va ser el primer país on es van internacionalitzar d’una manera més veloç que a Espanya, però van haver de desinvertir per triar malament els companys de viatge. D’aquesta manera, Antoñazas va recordar que un emprenedor assumeix riscos, és possible que t’equivoquis, però has d’estar segur de seguir amb el teu projecte. Díez, per exemple, va explicar que tot ha de ser un fracàs, la diferència és com reacciones davant de cada error. I és que cal sortir-ne reforçat per agafar impuls amb més força. Per a Aramendía, la principal desil·lusió és el retard a l’hora de trobar el product market fit de la teva tecnologia amb el que necessita el mercat.\nPer la seva banda, Albert Fernández, professor del Departament d’Iniciativa Emprenedora d’IESE i director de FINAVES, va explicar les conclusions d’un estudi elaborat juntament amb CaixaBank sobre el perfil de les start-ups d’Espanya i de Portugal, i alguns tips per a emprenedors.\nEl dayone Innovation Summit de Pamplona va concloure amb l’acte de lliurament dels Premis EmprenedorXXI de Navarra, organitzats al territori per CaixaBank en col·laboració amb el Govern de Navarra i el CEIN, i coatorgats amb ENISA. L’empresa guanyadora va ser Beeplanet Factory, que va obtenir una dotació econòmica de 5.000 € i l’accés a un programa internacional o bé a Silicon Valley organitzat per Esade, amb la col·laboració de la Singularity University, o bé en el programa Ignite Fast Track de la Universitat de Cambridge.\nL’acte va comptar amb la participació institucional de Pedro da Silva, director Economicofinancer d’ENISA, Izaskun Goñi, presidenta del Consell d’Administració del CEIN, i Manu Ayerdi Olaizola, vicepresident del Govern de Navarra, qui va clausurar l’acte.


L'amor fora de mapa (butxaca) - Librería Knigo\nL'amor fora de mapa (butxaca).\nDesprés de trencar una llarga relació en un hotel dÆAlacant, el Llull caurà en una espiral que lÆobligarà a plantejar-se el sentit de la vida que lÆenvolta. Però, sobretot, a valorar les tres potes en què sÆha sustentat la seva fràgil estabilitat emocional: la Clàudia, lÆactivista social que sÆenfronta als seus traumes amb fugides endavant; lÆEldar, el guitarrista dÆorigen bosnià que es guanya la vida en una funerària; i la poesia, lÆarma amb què el Llull dispara contra els seus fantasmes.\nAmb la sensibilitat i lÆhabilitat que el caracteritza, Roc Casagran, una de les veus amb més projecció de les nostres lletres, ens ofereix en aquesta esplèndida novel·la un univers ple de bellesa i angoixa, dÆatracció i prohibició, dÆautenticitat i desconcert. Un laberint afectiu embolcallat de versos i cançons en què les pors i els desitjos més íntims són les brúixoles de tres ànimes de trenta-i-pocs anys que tracten de sobreviure a les crisis que minen els temps actuals.


Valls intenta redirigir contra Colau les acusacions\nValls intenta girar contra Colau les acusacions d’antigitanisme\nLa Federació d'Associacions Gitanes de Catalunya, que s'ha reunit amb ell, intenta deixar de banda el passat de l'ex primer ministre francès, que va expulsar gitanos del país\nManuel Valls amb membres de la FAGIC. | Manuel Valls\nAdrià Lizanda 04/02/2019 1:42 pm\nL’ex primer ministre francès i candidat a l’alcaldia Manuel Valls s’ha reunit aquest matí amb la Federació d’Associacions Gitanes de Catalunya (FAGIC). L’alcaldable amb el suport de Ciutadans ha compartit imatges de la trobada a Twitter, en què ha declarat que els gitanos se senten “mensypreats” per Ada Colau. “Hem d’inventar noves eines per ajudar la comunitat gitana”, ha apuntat.\nLos gitanos están muy desilusionados con las políticas del gobierno de @AdaColau: se sienten menospreciados.\nTenemos que inventar nuevas herramientas para ayudar a la comunidad gitana.\nDebemos comprometernos políticamente con las acciones del consejo gitano y sus políticas. pic.twitter.com/AigVkJyN7V\n— Manuel Valls (@manuelvalls) 4 de febrer de 2019\nSegons ha detallat Valls, la FAGIC reclama més participació en les polítiques públiques, menys simbolisme i més efectivitat i més diàleg amb les institucions. L’alcaldable va ser molt criticat durant la seva època com a primer ministre francès per promoure expulsions de gitanos del país.\nLa FAGIC intenta deixar el passat de banda\nEl gerent director de la federació, Pedro Aguilera, ha estat present a la trobada i explica al TOT Barcelona que la reunió amb Valls forma part d’una “ronda de contactes” que la unió d’associacions gitanes vol fer amb els candidats a alcalde. Detalla que el divendres es trobaran amb Jaume Collboni, tot i que ho faran a la seu del PSC. En canvi, destaca Aguilera, l’ex primer ministre francès ha visitat la seu de la FAGIC, situada al carrer Concili de Trento número 313.\n“Hem intentat deixar de banda el seu passat com a primer ministre francès”, reconeix el dirigent de la FAGIC, que destaca el caràcter dialogant de la federació. Aguilera considera que Valls ha estat “molt receptiu” i “interessat” en les preocupacions que li han traslladat.\nEls representants de la FAGIC han expressat a l’alcaldable la seva preocupació per la menor esperança de vida dels gitanos respecte a la resta de la població. També li han parlat de polítiques per incloure la comunitat a les escoles i de convivència. Tots aquests aspectes s’inclouen en un document de 10 punts que volen compartir amb tots els candidats.\nLa FAGIC, tot i que vol reunir-se amb tots els alcaldables, només ha tancat una reunió amb Collboni i està “treballant” en una amb Ernest Maragall. Sobre una reunió amb Ada Colau, Aguilera admet que estarien “encantats”. Malgrat tot, critica el govern de l’alcaldessa perquè no s’ha tingut en compte la federació com a interlocutor de la comunitat gitana.\nAltres associacions s’hi neguen\nContràriament a la federació d’associacions, altres entitats gitanes es neguen a trobar-se amb Valls. Des de l’Associació de Joves Gitanos de Gràcia asseguraven fa setmanes que “mai de la vida es reunirà amb ell”. “Valls és un dictador que ens va fer la vida impossible a França”, reblaven. “Mai ens reunirem ni seurem amb un home que va deportar gitanos”.


LA LLOTJA o SALA DE CONTRACTACIONS\nLa sala de contractació era el punt de contacte principal entre els mercaders castellonins i altres vinguts d’arreu de la Mediterrània occidental.\nLa gran activitat comercial de Castelló a l’edat mitjana creà la necessitat de construir una “sala de contractació”, coneguda també com “llotja” o “duana” un tipus d’edifici comú a altres ciutats importants de la Corona d’Aragó. Es tractava d’una gran sala amb coberta plana, 3 o 4 naus separades per 4 trams d’arcs prismàtics sostinguts per columnes octogonals. A l costat d’aquest complex hi havia hagut l’Hospital Major o dels Pobres de la vila, fundat per Castelló Sardina, ardiaca d'Elna, i que rebé ordinacions per part del comte de Ponç Hug III l'any 1252.\nÈpoca: segle XIV – XX\nEs va reconstruir el conjunt l’any 1963 per Francesc Pons i Sorolla i es va fer una reforma recentment.\nSituada dins dels límits del nucli emmurallat de la població, a l'antic barri del puig Salner, al costat de la basílica menor de Santa Maria.\nEdifici de planta rectangular i una sola crugia, delimitat per murs amb obertures als costats estrets i a la façana que dóna a la plaça de l'Església. El quart costat s'obre a través de cinc arcades a una plaça posterior. L'espai del rectangle es troba subdividit per un segon conjunt de cinc arcs de mig punt que es corresponen amb els anteriors. La façana que dóna a la plaça és de fet un mur pantalla amb cinc obertures rectangulars amb grans òculs superiors; malgrat la diferenciació d'aquest parament exterior, les incisions realitzades en l'arrebossat, que corresponen en forma i disposició als arcs interiors, donen unitat al conjunt, que es cobreix amb teulada a quatre vessants. Recentment s'han afegit, davant de la façana de la plaça, diversos elements que en reforcen l'estructura sense alterar l'harmonia del conjunt; es tracta de 12 columnes metàl·liques, una a cada extrem i la resta aparellades entre les obertures, en línia amb els pilars exteriors. Aquestes columnes sostenen cinc bigues metàl·liques sobres les quals recolza un nou voladís.\nL'edifici va ser construït vers la fi del segle XIV o principis del segle XV, en el mateix període que la llotja de la plaça Major, seu del consolat de mar i també casa del consell, en un període d'expansió econòmica de la vila. Diversos autors li han atribuït funcions de llotja de contractació de mercaderies, complementària a la Llotja de Mar, i també s'ha interpretat com a part de la duana o com a edifici auxiliar de l'església de Santa Maria, probablement taller dels picapedrers. L'autor J.Badia pensa que es podria tractar de les restes d'una gran sala de l'antic hospital major de Castelló d'Empúries, fundat el 1252 i del qual no es conserven restes.\nEl 1963 l'arquitecte Francesc Pons i Sorolla va reconstruir el conjunt.\nLa reforma realitzada recentment per Carles Bosch i Joan Lluís Frigola va rebre el 28 de juny del 1989 el premi FAD d'Arquitectura i d'Interiorisme 1988 dedicat a reformes i rehabilitacions.\nque a la pàgina 96 diu:\nConstrucció del gòtic civil, formada inicialment per tres fileres per cinc amples arcades de mig punt, suportades per pilars de secció octogonal, sense impostes i de gran alçada. Forma una gran sala quadrada i coberta amb arcades ogivals que descansen en lleugers pilars adossats als angles cantoners. Tan els arcs com els pilars són de pedra perfectament treballada. Actualment només en resten dues fileres. A la façana principal, que dóna a la plaça, s'hi onre la porta i dues finestres, una a cada banda, de pedra i acabades en arcs apuntals. Pel costat de ponent, la llotja estava adossada a una altre construcció, l'Hospital Vell o de Santa Llúcia, avui desaparegut.\nL'ús inicial es incert. Els historiadors apunten tres possibilitats: 1- Antiga sala de l'Hospital Vell, 2-Llotja per aixoplugar materials i picapedrers de les obres de l'església de Santa Maria (Miquel Pujol), 3- Magatzems de la duana i llotja de contractació (Andreu Bassas).\nLa primera reconstrucció (1963) comprengué les obres de la coberta, formada per embigat de fusta i teula àrab, i la reparació de les arcades.\nLes obres d'ampliació (1988) comprengueren la perforació de la paret mitgera existent i la construcció d'una altre galeria formada per pilars dobles de secció circular d'acer, que sustenen una jàssera també d'acer. La coberta s'efectuà com a continuació de la existent.\nL'ús original de l'edifici no està clar. Diversos autors li han atribuït funcions de Llotja de Contractació de mercaderies, complementant així a la Llotja de Mar de la pl. Major. També s'ha interpretat usos de Duana o d'edifici auxiliar a Sta. Maria, probablement com a taller de picapedrers. per J. badia es podria tractar de les restes de la sala de l'antic Hospital Major, fundat el 1252 i del que no se'n conserven restes.\nEl conjunt de la Llotja ocupa un espai rectangular delimitat per murs amb obertures als costats estrets i a la façana que dóna a la plaça de l'Església, mentre que el quart costat s'obre mitjançant 5 arcades a una plaça posterior. L'espai interior està divividit per un segon conjunt de cinc arcs de mig punt. La façana que dóna a l'església és de fet un mur pantalla amb 5 obertures rectangulars amb grans òculs a la part superior; malgrat aquesta diferencia en les obertures, les incisions en l'arrebossat, que corresponen en forma i disposició als arcs interiors, donen unitat al conjunt, que es cobreix amb teulada a quatre vessants.\nRecentment s'han afegit davant de la façana 12 columnetes metàl·liques que recolzen 5 bigues, sobre les quals hi ha un nou voladís.\nEn un cantó de la plaça s'hi alça una font d'inspiració gallega, és de planta octogonal , té la base de pedra i la coberta de les piràmides de sobre és de coure amb boles del mateix material incrustades. La restauració també van donar a la llum unes galeries gòtiques que donaven a un carreró avui inexistent.\nNo confondre amb l'edifici de l'Antiga Llotja de Mar (r. 2464)\nEdifici construït a finals del s. XIV - principis del XV. A principis del s. XX funcionava com a teatre i seu de diverses activitats culturals.\nL'any 1963 l'arquitecte Francesc Pons Sorolla va reconstruir el conjunt.\nEl 1988 els arquitectes Carles Bosch i J. Lluís Frigola hi han fet una nova reforma, que va rebre el Premi FAD d'Arquitectura i Interiorisme 1988, dedicat a rehabilitacions. El projecte és de 1980.\nPublicat per Llocs de Catalunya a 7:18