Com assegurar-vos que teniu el que cal per ser escriptor 2019\nCom assegurar-vos que teniu el que cal per ser escriptor\nAssessorament professionalCarreres professionalsCreatiuEscriptura\nEts dissenyador gràfic des de l’institut, vas estudiar a la universitat i t’has graduat en informàtica. Durant aquest temps heu aprofundit en les vostres habilitats d’escriptura. Teniu un bloc. No publiques sovint, però quan ho fas tens força.\nO què tal?\nEts una dona de mitjana edat que fa 10 anys que ha obtingut un CPA d’èxit amb una gran empresa. Tot i que el sou és diví, no sou del tot feliços. Si us hi obligueu, probablement diríeu que odieu la vostra feina. Has esclatat el diari cada nit abans d’anar a dormir.\nVostè és propietari d’un negoci. És un sistema de fosses sèptiques. Un que vas heretar del teu pare. Instal·lar fosses sèptiques és tot el que mai heu sabut. Fa poc més de dos anys vas estar involucrat en un tràgic accident. I creieu que cal explicar la història.\nCadascun dels escenaris anteriors es basa en una conversa real que vaig tenir amb algú. He canviat els detalls per protegir la privadesa, però no importa. És important que entengueu el que intento fer.\nEn algun moment de la conversa, aquestes persones em pregunten: “Hauria de ser escriptor? Tinc el que cal? "\nNormalment volen que valori una cosa que van escriure. Al principi vaig pensar: "Per què no?" Potser puc ajudar la gent a continuar la seva carrera escrita.\nPerò amb el pas del temps, vaig deixar d’acceptar la invitació i em vaig tornar avorrit.\nEn canvi, si algú em pregunta: "Podeu llegir això i dir-me si tinc l'oportunitat d'escriure?", Els dic això:\nNo, no llegiré el que vas escriure. Hi ha una manera millor de veure si podríeu fer-ho com a escriptor.\nPresentació del concepte d’eriçó\nUn dels millors llibres de negocis que he llegit mai va ser Jim to Collins Good to Great. És una lectura encantadora i, tot i que té molts crítics, és imprescindible. No només per a empreses, sinó també per a persones, especialment per a Dorken que es milloren.\nEl més probable és que hagi estat exposat a algunes de les idees de Collins.\nPer exemple, hi ha la seva màxima "qui primer, després què". Fomenta les organitzacions a contractar per persona, no per posició. Si podeu trobar un jugador A que us interessi si no teniu lloc per a ells.\nUna altra és "Davant dels fets brutals". Aquesta idea es pot explicar per l’hàbit de Jack Welch de suprimir àrees per a les quals GE podria no ser el número un o dos de la indústria, fins i tot si volia dir suprimir programes heretats.\nO Kimberly-Clark, que va vendre els seus molins (llegat però no rendible) per centrar-se en béns de consum (desconeguts però rendibles).\nGutsy es mou però és essencial per fer aquest salt de bo a gran.\nPerò la idea que vull destacar aquí s’anomena Concepte d’eriçó. Per explicar-ho, fem servir la seva diapositiva: la guineu.\nA la paràbola grega, la guineu és coneguda per conèixer moltes petites coses. Es podria comparar amb l '"home renaixentista". Benjamin Franklin era una guineu.\nL’eriçó, en canvi, era famós per saber una cosa. Bobby Fisher, el millor jugador d’escacs nord-americà, era un eriçó.\nQuin és, doncs, el concepte eriçó? Es tracta de respondre a aquestes tres preguntes:\nDe què t'obsessiona?\nEs pot guanyar diners amb això?\nEs poden pensar en aquestes com "obsessió", "genètica" i "economia".\nCom és el concepte d’eriçó a la pràctica\nM’encanta el futbol professional. M’encanta jugar, m’encanta veure i tinc ganes de ser el millor en això.\nTot i això, no tinc la mida (genètica) per competir (i encara menys sobreviure) a la NFL, a la Lliga Canadenca o fins i tot a un equip regional més petit. Això significa, per descomptat, que mai no podria guanyar diners amb això. Perdria el temps pensant així.\nTambé m’encanten els escacs. Podria jugar-hi tot el dia. I probablement m’hi podria posar molt bé. Però, simplement, no hi ha diners (economia), excepte els extraordinàriament grans. Perdria el temps pensant així.\nEn escriure, però, coincideixen els tres cercles.\nAixò us hauria d’animar: la majoria de nosaltres no guanyem una loteria professional. A diferència de la rara persona que sap als vuit anys que vol convertir-se en advocat judicial (i, de fet, en serà un i ho seguirà sent tota la vida), pot trigar dècades a descobrir el vostre eriçó personal.\nNo va ser fins als 25 anys que em vaig adonar que volia ser escriptor. Deixeu-me repetir-ho de nou. No va ser fins als 25 anys que em vaig adonar que podia guanyar-me la vida com a escriptor.\nSempre m’ha encantat escriure. Mala poesia, sobretot. Però mai no vaig saber realment com era millorar. I, per descomptat, hi va haver el pacte romàntic que vaig fer amb la Societat de poetes morts que deia que no guanyava diners escrivint.\nAixí que he estat esperant taules.\nPerò el matrimoni (i el desig de formar una família per sobre del llindar de pobresa) van canviar tot això. En intentar rendir comptes, vaig preguntar al meu assessor de carrera universitària: "Doneu-me un títol on llegeixi i escrigui molt".\n"Això seria literatura anglesa", va dir.\n"Registra't", vaig dir.\nVaig acabar els meus estudis amb un GPA bastant bo i després de guanyar un concurs d’assaigs a la universitat vaig pensar que tenia una oportunitat en aquest escrit. Però encara no sabia guanyar diners.\nFins que algú em va introduir els textos.\nNo puc dir-vos quantes vegades he explicat aquesta història, així que deixeu-me dir-ho així: aquest gentil poeta idealista es va enamorar de l’art elegant i transformador de la resposta directa.\nHe après que no només m’encanta escriure textos, sinó que en puc treure el màxim partit. I el que és més important, podria guanyar-me diners.\nAixò em torna als meus tres escenaris originals.\nHeu de respondre a la pregunta\nPer tant, sabem que com a escriptor podeu guanyar diners (econòmicament). I pel bé de l’argument (vegeu més avall), podeu escriure millor.\nL’única pregunta que heu de respondre és: us apassiona escriure?\nDit d’una altra manera, creieu que podríeu tenir una vida sense escriure?\nO és una activitat com l’esquí aquàtic que t’agrada quan en tens l’oportunitat ... però quan passin tres estius per culpa de la vida no et sentiràs malament?\nSi la vostra resposta és "Podria viure sense escriure", llavors no esteu en una carrera com a escriptor. Continua escrivint, sí, però segueix el disseny gràfic, la comptabilitat o, en el cas del nostre instal·lador de fosses sèptiques, contracta un escriptor fantasma.\nSimplement no teniu el necessari per agafar la molèstia d’escriure. Com en qualsevol feina, hi ha perills laborals:\nLlargs trams de solitud\nPor a les crítiques\nFrustración pel fet de trigar tres dies a trobar un bon lede\nDesesperació perquè algú ja hagi utilitzat aquest led\nLa frustració quan veieu autors millor que l’èxit\nLa frustració quan veieu escriptors pitjors que no teniu èxit\nDenegació (sí, sé que ho he dit dues vegades)\nNecessiteu obsessió per fer front a aquestes condicions. I més.\nEl que fa un gran escriptor\nAlgunes persones insistiran en que qualsevol persona pot convertir-se en escriptor.\nAixò és cert, però només si ho qualifiqueu dient que algú amb un tarannà (genètic) d’escriptor pot esdevenir escriptor. Es tracta d’una persona que prefereix estar sola durant llargs períodes de temps, còmoda amb la incertesa i li agrada resoldre problemes en el llenguatge escrit.\nA més, aquesta persona pot:\nAmplia el contingut\nConnecteu els punts\nExpressar idees amb claredat\nEscriu al seu cap\nLlegiu amb un propòsit profund\nPala de neu basculant\nEn altres paraules, els agrada viure al cap. Tot i això, hi ha un segment de la societat que odia la idea de viure al cap. Si alguna vegada aquestes persones escriuen, en el millor dels casos es convertiran en autors marginals.\nTroba aquest anhel terrible\nAl final, l’obsessió és el que separa l’escriptor casual del gran escriptor. De vegades pot ser un focus gairebé poc saludable. No és diferent del que va dir David Brooks sobre el focus:\nProveu de dir "sí" al tema que suscita un terrible anhel i deixeu que el terrible anhel suprimeixi tota la resta.\nQuan Brooks va utilitzar les paraules "deixar fora tota la resta", es referia a les distraccions diàries que trobem a la vida (correu electrònic, telèfon, YouTube). Però això també podria referir-se a les incòmodes condicions d’escriure la vida.\nTanmateix, si responeu a alguna cosa com "Necessito escriure", heu de continuar escrivint, ja que probablement tingueu el necessari per suportar aquestes condicions.\nA més, els avantatges d’escriure –els viatges, la soledat, la lectura, la realització– són recompenses suficients per mantenir-vos motivat.\nEscolta’m: això no se suposa que impedeix que ningú escrigui.\nPerò no pregunteu si teniu el que cal per escriure fins que no cremeu els vaixells i creeu una situació en què visqueu o moriu.\nLlavors, amb què us obsessiona: escriure o alguna cosa més?\nI el que és més important, es pot guanyar diners amb això?\nPer cert, si us ha agradat el que heu llegit, feu-me un favor: bateu aquest cor petitó.\ncom piratejar els comptes de xarxes socials redditmeravella herois omega com sofà cooperativacom restablir el tauler d'alarma d'incendicom organitzar un torneig a Clash Royalecom estudiar les diapositivescom embolicar el cable d’extensiócom dir hola el meu nom és en japonèscom netejar les orelles a casa\nCom salvar el recompte de WisconsinCom arreglar una llengua trencadaCom escriure la primera CLI amb ThorCom es pot crear i comercialitzar un kit d’interfície d’usuari amb èxitUtilitzant l’API 1.8 de Push Server HTTP / 2 de GolangCom avaluar una oferta inicial de criptocurrency (ICO)Com tenir èxit a qualsevol edatEviteu caure en un parany humà


El dia 26 d’octubre, es va portar a terme, a l’Arxiu Comarcal, l’entrevista en el marc del cicle Veu de Dona, organitzat per l’Institut Català de les Dones en col•laboració amb els SIAD de la demarcació. Aquesta iniciativa pretén visibilitzar el paper de les dones en tots els àmbits de la societat: l’esport, la cultura, el...\nEl passat 18 d’octubre es va celebrar la I Trobada d’usuaris de parcs de salut i xarxes d’itineraris saludables instal•lats als 17 municipis que formen part del programa del Dipsalut amb cooperació amb els diferents ajuntaments i el Consell Comarcal. L’objectiu era organitzar una trobada general de caràcter lúdic per afavorir la...\nOCTUBRE 2013 - LA JUNTA PERMANENT DEL CONSELL CONSULTIU DE LA GENT GRAN CELEBRA LA SEVA REUNIÓ BIMENSUAL\nEl passat dilluns 28 de desembre es varen reunir al Consell Comarcal, els membres de la Junta Permanent del Consell Consultiu de la Gent Gran, com ho fan periòdicament cada dos mesos, per posar en comú temes relacionats a la tercera edat. En aquesta ocasió s’ha posat de manifest el finançament dels diferents casals en temps de crisi, l’accessibilitat als...\nOCTUBRE 2013 - EL SERVEI DE CATALÀ OFEREIX DUES SESSIONS MÉS DE LLENGUA PER AL PERSONAL DEL CONSELL\nEl dies 24 de setembre i 8 d’octubre, el Servei de Català va organitzar dues sessions més de llengua per al personal del Consell. El dia 24 de setembre es varen tractar qüestions relacionades amb els pronoms febles, els pronoms relatius i els possessius innecessaris, i el dia 8 d’octubre, la sessió es va centrar en l’ús de les preposicions, de...\nOCTUBRE 2013 - L’ARXIU COMARCAL DEL BAIX EMPORDÀ ORGANITZA UN CURS ADREÇAT A LES PERSONES INTERESSADES EN LA RECERCA HISTÒRICA\nEl proper mes de novembre, a l’edifici de l’Arxiu Comarcal del Baix Empordà, tindrà lloc l’activitat: Curs pràctic d’iniciació a la paleografia. Els arxius patrimonials com a font d’estudi de la societat rural catalana (s. XIV-XVII). L'objectiu principal del curs és dotar l’alumnat de les nocions bàsiques per llegir...\nOCTUBRE 2013 - L’INSTITUT CATALÀ DE LES DONES PROMOU EL CICLE D’ENTREVISTES “VEU DE DONA”\nL’Institut Català de les Dones, en col•laboració amb el SIAD del Baix Empordà, organitza el cicle d’entrevistes “Veu de dona”. Amb aquesta entrevista es pretén fer visible com han viscut moltes dones de la comarca nascudes a començament del segle XX. La sessió es durà a terme el dissabte 26 d’octubre, a les...\nOCTUBRE 2013 - SESSIÓ FORMATIVA - GESTIÓ PRESSUPOSTÀRIA D'UN ENS PÚBLIC\nEl dimarts 22 d’octubre es va dur a terme la sessió formativa titulada “Gestió pressupostària d'un ens públic”, presentada per Josep M. Jordi, interventor de l’entitat, i Yolanda Toral, responsable de l’assistència tècnica en matèria econòmica als municipis. En la sessió es van exposar els conceptes...\nOCTUBRE 2013 - ELS CONSELLS COMARCALS DE L’ALT I EL BAIX EMPORDÀ PROMOCIONEN L’EMPORDÀ A LA FIRA MERCAT DE MERCATS\nEls consells comarcals de l’Alt i el Baix Empordà han estat presents a la Fira Mercat de Mercats que s’ha celebrat aquest cap de setmana, del 18 al 20 d’octubre de 2013, a l’avinguda de la Catedral de Barcelona. Es tracta d’una fira de gastronomia i és organitzada per l’Institut de Mercats de l’Ajuntament de Barcelona amb la...\nEl Consell Comarcal del Baix Empordà, juntament amb l’ajuntament de Castell-Platja d’Aro i amb la col•laboració del Patronat de Turisme Costa Brava Girona, ha estat present a la multitudinària festa dels súpers que s’ha celebrat aquest cap de setmana, dies 19 i 20 d’octubre, a l’estadi de Montjuïc de Barcelona. La festa...


Descobrim la Barceloneta amb Lourdes López| betevé\nLa Maquinista, el Nuevo Vulcano i el Trencaonades són tres dels espais emblemàtics que ens convida a visitar\nAriadna Comas | diumenge, 12 de juliol del 2020, a les 13.55\nLa Lourdes López és veïna de la Barceloneta des de l’any 1975. Amb tan sols 10 anys va arribar des de Granada amb la seva família. Durant aquest temps ha canviat de llar, de carrer, però no de barri. “És el meu territori, aquí em vaig casar, aquí treballo, ho faig tot a la Barceloneta”, comenta. Ens convida a descobrir el seu estimat “territori” i explicar-nos la transformació d’aquest indret de la ciutat.\nEns cita a la plaça del Mercat, o el que és el mateix, la plaça del Poeta Boscà i en arribar amb la seva cadira de rodes ens diu: “Us faré caminar”.\nFem una primera parada al carrer de La Maquinista. “Aquí hi passejava jo de petita, hi havia vies de tren i el meu pare em deia que era perillós. Ara només hi queda l’entrada principal del que va ser durant molts anys La Maquinista Terrestre i Marítima, una de les fàbriques pioneres de la Revolució Industrial a Catalunya i que ocupava uns 17.500 metres quadrats amb més d’un miler de treballadors. La Lourdes i la seva amiga Mai es miren amb nostàlgia aquest gran arc.\nUna altra de les indústries més potents de la Barceloneta fins al segle passat era El Nuevo Vulcano. Situada al recinte portuari, estava dedicada a la construcció i reparació de grans embarcacions. “Era una gran nau industrial, ara la major part del terreny ha estat venut a altres negocis”, explica la Lourdes. Encara s’hi fan, però, reparacions i construcció de vaixells de fibra de vidre. Precisament, aquesta veïna emblemàtica del barri ens comenta que, quan ella era jove, la majoria dels treballadors eren veïns seus, i que, en canvi, ara “a la ciutat no hi ha especialistes en aquesta matèria, la fibra de vidre“.\nCaminem uns metres més enllà i ens diu que abandonarem el repàs pel passat industrial de la Barceloneta. Anem fins a la bocana del port i ens aturem al nou passeig del Trencaones. “Aquí venien els nostres pares, tiets i germans a pescar i jo venia amb els meus amics i passàvem la tarda i el vespre menjant un entrepà de truita”. Era però, un espai força diferent del que és ara i la nova construcció no l’acaba de convèncer, “és molt futurista”. La Lourdes recorda que al final de tot del Trencaones hi havia un restaurant, El Porta Coeli, on “anàvem a prendre una Mirinda“.\n— memòria històrica — platja de la Barceloneta


Hostelco exposa i debat · Fira News\nHostelco exposa i debat\nActivitat firal, Innovació i tendències\nA més d’interessar-se per productes i serveis, el sector de l’hostaleria reflexiona a Hostelco. Més de 50 experts al llarg de 24 sessions aborden qüestions bàsiques per al seu futur en el marc de l’Hospitality Business Event, un espai sobre les claus útils per dinamitzar i internacionalitzar els negocis. Es tracta de descobrir les principals tendències, eines i solucions del sector.\nIntercanviar idees i generar noves aliances és un dels objectius d’aquesta trobada, dotada d’un disseny innovador: ponències anomenades “càpsules de coneixement” que no arriben a l’hora de durada i entre les quals els assistents poden triar les que són del seu interès. Al sector de l’hostaleria elements de debat no en falten: els nous models de la restauració; com entrar i consolidar-se en nous mercats exteriors i com seguir sent competitius en els tradicionals; controlar la reputació a la xarxa i els pros i els contres dels metacercadors (els sistemes que busquen l’habitació d’hotel més barata, el vol més ajustat o una taula de restaurant amb descompte, per posar uns exemples).\nLes preocupacions dels clients\nUna qüestió especialment rellevant per al sector –ben relacionada amb l’eclosió digital- son les preferències d’oci dels “millenials”, la generació que va assolir la majoria d’edat amb el nou segle. Un altra tema que marca tendència en la demanda associada a la indústria hotelera és la preocupació per la salut i el benestar. Que un allotjament compti amb instal·lacions de fitness i wellness és decisiu per als viatgers en el moment de triar.\nEn coherència amb els neguits dels professionals, la directora del certamen, Isabel Piñol, afirma que “hem dissenyat no sols una exposició comercial, sinó una completa plataforma de productes, coneixement, expertise, orientació i networking al servei d’un sector que es renova i explora constantment nous conceptes i vies de negoci”.\nPer al president d’Hostelco i de la Federació Espanyola d’Associacions de Fabricants de Maquinària per a Hostaleria, Col·lectivitats i Indústries Afins (FELAC), Jordi Roura, el saló “és una cita ineludible per als professionals d’un sector en constant evolució, capaç de reinventar-se i innovar per seguir sent competitiu tant a nivell nacional com internacional”. Com a prova, el fet que la quota exportadora de la indústria espanyola l’equipament per a hostaleria és del 46%.\nProductes de 500 empreses\nHostelco 2014, del 20 al 23 d’octubre al recinte de Gran Via, exhibeix productes de prop de 500 empreses, una quarta part d’elles estrangeres de més de 30 països, amb Itàlia al capdavant seguida per Portugal, Alemanya, Turquia i Gran Bretanya.\nA aquesta gran oferta se li suma la qualitat dels visitants entre els quals figuren més de 300 compradors convidats o VIP buyers, la meitat d’ells internacionals, seleccionats entre els professionals amb més potencial de compra i alt poder de decisió en grans grups hotelers o cadenes de restauració. Els estrangers procedeixen sobretot del nord d’Àfrica, països del Golf Pèrsic, USA i Canadà, Llatinoamèrica i els mercats europeus, zones totes elles d’especial interès comercial per al sector.\nLa gastronomia és un dels grans protagonistes d’aquesta edició d’Hostelco gràcies a la celebració simultània del saló amb el Forum Gastronòmic, amb l’objectiu de crear una plataforma internacional de la indústria que inclogui tota la cadena de valor del sector, des de l’equipament fins a l’elaboració del producte.\nEl Fòrum és referent de la gastronomia professional, creador de tendències i un aparador d’innovació i plataforma de promoció. Creat per Pep Palau i Jaume von Arend el 1999 se celebra a Catalunya i Galicia i, entre altres al·licients, ofereix tallers de cuina en directe duts a terme no sols pels millors xefs del món, sinó també per joves talents que despunten en la cuina professional.


per La Torre, 15 de febrer de 2013 a les 21:36 |\nL'edició en paper de La Torre estarà a partir d'aquests dissabte a tots els quioscs de Terrassa i comarca. El diari terrassenc, independent i català recorda l'existència, encara, d'un carrer dedicat a un voluntari egarenc de la División Azul, Salvador Gros.\nLa Torre es fa ressò de les protestes d'alumnes de l'Escola d'Art per les taxes, la festa major del barri del Segle XX, el 25 aniversari del centre educatiu Font de l'Alba i de les acusacions de CiU contra el govern municipal pels problemes als carrers d'Arquimedes i de Galileu.\nLa Torre també recorda la història de la màquina de tren de la Rambla, explica la iniciativa d'un restaurant que deixa en mans del client el preu del sopar, ofereix un ampli resum del darrer ple de Rellinars i explica la propera actuació a la ciutat dels mallorquins Antònia Font.\nEdició paper, Premsa, La Torre, diari


Chacón considera una broma el govern de CiU - Notícies Política - Notícies Política - e-notícies\nPolítica · 30 d'Abril de 2011. 14:46h.\nChacón considera "una broma" el govern de CiU\n"Si falten diners que facin menys regals fiscals i no seran necessàries tantes retallades"\nLa ministra de Defensa, Carme Chacón, ha demanat al govern català que faci "menys regals fiscals" i "menys retallades" en matèries fonamentals per l'Estat del Benestar.\n"Si falten diners que facin menys regals fiscals i no seran necessaris tants retalls" en matèria social. i ha assegurat que "els que van arribar al crit de " som els millors "al poc van demostrar que eren de broma", lamenta.\nLa ministra de Defensa ha criticat que es prevegin retallades en Sanitat i Educació a Catalunya i ha assegurat que "en educació no es gasta sinó que s'inverteix" i ha qualificat d'injust el "copagament perquè no pagarà més el que més tingui sinó el que es posi més malalt ".\nChacón ha dit que "Catalunya té un dels millors sistemes sanitaris del món i no permetrem que CiU ho posi en perill" i ha demanat que "escoltin els seus propis assessors que els demanen el mateix que nosaltres".\nMas diu que amb pancartes no es defensa el benestar\nERC incorpora a la direcció un excrític\n#23 Carrasclet, Girona, 02/05/2011 - 14:24\nQuin cinisme tens a més de ser força lletja Chacón.La broma i de mal gust han estat els set anys de tripartit que han arruinat el nostre país. No tens vergonya. Si pot ser no tornis mai més a Catalunya\n#21 Josep Ma., Terrassa, 02/05/2011 - 11:29\nEl problema dels sociates és que, com que la gran majoría dels seus votants son incults i molts d'ells analfabets, creuen que poden fer declaracions parvulàries, contradictòries i mentideres, sense que hi hagi repercusió en les següents eleccions.\nEl problema és que això ho patim tots.\n#20 army, figueres, 02/05/2011 - 08:31\nrecordo perfectemanet que abans de les\neleccions que va guanyar Zapatero,\nchacon en campanya electoral va\npromete mil.lers de lloc de treball, a\nveure si algun periodista algun dia li\npregunta per aquesta questio\n#19 pinkpanter, bcn, 01/05/2011 - 20:44\nPer regalet el que va fer la Chacon a Mediapro a Esplugues mentre ella era regidora i el seu home accionista de la filial Gol TV, uns 15 mlions d'euros amb tot el morro. Tindra barra la paia aquesta !!!!\n#18 joan, manresa, 01/05/2011 - 19:43\nEl Casal,19,30h.--El Sr.Ramon de Barna ,la clavada.-.Sra.Chacón,Vosté sí es una broma ,i de molt mal gust.Els ultims 4 anys del tripartit no li van posar mai cap pega, oi.,?Van gastar lo que no tenien,varen aprobar millores fiscals de jutjat,els varen, axó si,abonar el fons..Are ni aigua.Malnesc


Inici > LLEGIR AMB ELS AUTORS\nLlegim amb Gemma Pasqual\nLlegim amb Gemma Pasqual.\nGemma Pasqual aporta a l'Escola de Pares i Mestres la seua visió com a autora pròxima als joves per als quals escriu i amb qui contacta molt sovint a escoles i instituts. La literatura s'ha convertit en professió per a ella i se'n sent feliç. Però és escriptora un poc per casualitat.\nComençà inventant una història sobre el futur del seu fill, quan tenia uns mesos de vida: “què seria quan fora major, que suspenia les assignatures, que volia anar a un concert de rock...” La història l’atrapà i no la pogué deixar fins acabar-la, quan li la donà a llegir al seu marit i aquest li digué que havia escrit una novel·la juvenil i que era publicable.\nDesprés vingué un llibre com 'Marina', ple de compromís social i polític. Un llibre antifeixista que es reedita anualment, al qual seguiren altres.Gemma Pasqual confessa sense melindres que està encantada de rebre premis.El contacte quasi quotidià amb els joves li permet ser-ne una bona coneixedora del seu món.\nUna dona compromesa que estima la seua terra i la seua gent va decidir canviar de vida donant un nou ús a l'ordinador: en comptes de programaris i comptabilitat, que és el que hi feia fins aleshores, el va utilitzar per a inventar-se històries. Històries fetes especialment per als joves, que són la gent que li agrada més. Guanyadora de premis com Premi Mallorca de Narrativa Juvenil 2008 per l'obra La Relativitat d'anomenar-se Albert. Premi Barcanova 2007 de Literatura Juvenil per l'obra Llàgrimes sobre Bagdad o Premi Benvingut Oliver 2007 de Literatura Juvenil per l'obra La Mosca, assetjament a les aules. Més informació a http://www.gemmapasqual.cat/\nPRESENTACIÓ I ENTREVISTA: GEMMA PASQUAL\nCONFERÈNCIA: GEMMA PASQUAL


donació de sang | Viu Molins de Rei\nTag Archive for donació de sang\nCrida a donar sang per garantir la represa de tractaments aturats per la Covid\nLa Federació Obrera acull aquest dimecres una nova jornada de donació de sang. L’objectiu és aconseguir prou donacions per garantir la represa d’operacions i tractaments mèdics aturats per la Covid. Per participar-hi cal demanar cita prèvia.\nEls Bombers conviden Molins de Rei a donar sang aquest dimecres\nViu Molins de Rei • 09/03/2021\nEl col·lectiu solidari ‘Bombers amb cor’ i el Banc de Sang i Teixits sumen esforços un any més i porten una campanya de donació de sang aquest dimecres a la Federació Obrera. Per participar en la campanya cal demanar cita prèvia.\nEl Banc de Sang torna a Molins de Rei per augmentar les reserves després de la pandèmia\nViu Molins de Rei • 18/06/2020\nLa campanya de donació del Banc de Sang i Teixits torna a fer parada a Molins de Rei per augmentar les reserves. Ho fa aquest dijous i divendres a la Federació Obrera en horari de matí i tarda.\n152 persones donen sang durant la Candelera malgrat la pluja\nJordi Julià • 07/02/2018\nLa 12a Marató de Donació de Sang va aconseguir pràcticament les mateixes xifres de participants que l’any passat tot i fer-se en el diumenge de pluja que va fer baixar el nombre de visitants a la Fira de la Candelera.\nUna unitat mòbil per donar sang estarà a la plaça de la Llibertat dimecres 23 d’agost\nViu Molins de Rei • 22/08/2017\nEl Banc de Sang visita Molins de Rei el 23 d’agost amb una unitat mòbil a la plaça de la Llibertat entre les 17 i les 21 hores.\nLa Marató de Donació de Sang reuneix 189 participants tot i la reducció d’horari\nLa Marató de Donació de Sang de la Fira de la Candelera ha estat marcada per una reducció considerable de la seva durada, només fins al migdia. Tot i que el nombre d’aportacions ha baixat un cop més i segueix lluny dels registres de fa anys, la xifra ha quedat molt a prop dels 201 participants de l’any passat.


Globalització, un mite o realitat? - Osona Informa!\nInici » Seccions » Opinió » Globalització, un mite o realitat?\n12 octubre 2018 a 12:00\nGlobalització, un mite o realitat?\nLa globalització és un terme comunament utilitzat per tots els agents: economistes, polítics, empresaris, sociòlegs, filòsofs, periodistes, professors. Tothom parla de la globalització econòmica, cultural, mediambiental, política, tecnològica o financera. És cert que la globalització és un fet, però vivim en un món totalment globalitzat?\nA primera vista, la globalització és percebuda com l’augment de la connexió entre els països i la uniformitat de gustos i comportaments dels consumidors que poden comprar Coca-Cola i hamburgueses de Mc’Donalds a gairebé tot el món. És difícil no estar d’acord amb aquesta percepció de la globalització. Temps enrere, la comunicació era més difícil i els estils de vida i les costums variaven molt d’un país a un altre. Cada societat tenia la seva particular forma de vestir, de preparar el menjar o de relacionar-se amb altres. Actualment, aquestes diferències locals son substituïdes per models culturals dominants que s’estan estenent per tot el món com a resultat de la globalització cultural. El consum de béns s’uniformitza a tot el planeta a causa de la difusió per part de les empreses multinacionals de determinats gustos i comportaments mitjançant la seva publicitat i els mitjans de comunicació. La tendència de la producció és organitzar-se a escala mundial, ja que les noves tecnologies permeten dividir el procés de fabricació en fases i localitzar cadascuna d’aquestes en diferents països per reduir els costos empresarials.\nGràcies a les noves Tecnologies d’Informació i Comunicació, les persones de tot el món poden comunicar-se més ràpidament, intercanviar coneixements, veure les mateixes pel·lícules, escoltar la mateixa música, etc. Un programador de Polònia o Espanya no ha de traslladar-se als Estats Units per treballar en una empresa de software americana. Ho pot fer des de casa seva, gràcies a Internet. Ja no existeixen barreres d’espai ni de temps. Sembla que tothom està estretament integrat i connectat.\nDe fet, al llibre titulat “The World is Flat: A brief history of the twenty-first century” ,Thomas Friedman, periodista del New York Times guanyador de tres premis Pulitzer, descriu la globalització mitjançant un testimoni ocular en els racons més llunyans del món, entre ells l’Índia. Basant-se en les seves observacions, Friedman ha arribat a la conclusió de que el món s’està aplanant, connectant-se en una xarxa global, en la qual els països considerats “mercats emergents” són capaços de competir en un àmbit global, desafiant les potències tradicionals com els Estats Units o Japó.\nNo obstant això, si analitzem els indicadors de desenvolupament mundial resulta difícil afirmar que el món sigui molt pla. Segons les dades del Banc Mundial de l’any 2017, el Producte Interior Brut global és de 80.683 billons USD, el 45% del qual va ser produït per tan sols tres països, que representen les majors economies del món: els Estats Units (amb el PIB de 19.390 billons USD), Xina (12.237 billons USD) i Japó (4.872 billons USD). Entre les economies més petites del món trobem Tuvalu (amb un PIB de 39,73 milions USD), Naauru (113,82 milions USD) i Kiribati (196,15 milions USD). També trobem molta desigualtat si analitzem el PIB per càpita. Mentre que el PIB per capità de Luxemburg, el país més ric del món, és de 104.103,0 USD, el de Burundi, el país més pobre del món, és de tan sols 320,1 USD.\nHi ha una bretxa enorme entre els països altament desenvolupats i els països en vies de desenvolupament pel que fa al seu desenvolupament econòmic i els seus ingressos, però també en relació amb el desenvolupament tecnològic i social, que causa grans diferències en el nivell i la qualitat de vida. Aquestes diferències i desigualtats fan que moltes persones estiguin en contra de la globalització, afirmant que només se’n beneficien els països més desenvolupats i rics. Els països més pobres no participen normalment d’aquest procés, ja que no són suficientment atractius econòmicament per atraure importadors i inversors estrangers. Això indica que la globalització és encara un procés incomplet i que no es pot afirmar que ens trobem en un món 100% globalitzat.\nRenata Marciniak és Doctora en Ciències Econòmiques i en Educació i professora col·laboradora dels estudis d’Administració i Direcció d’Empreses-ADE del Campus Manresa de la UVIC-UCC.\n#@reniamar #Globalització #UManresa #UVIC_UCC\nLes barreres a la competitivitat de les petites i mitjanes empreses espanyoles\nSenyals de recessió


Setmana de la Poesia de Barcelona: Ni canten ni espanten\nSón quarts de deu del vespre i el Verger del Marès no és del tot ple. El públic, però, s’intueix devot. Sap què ha vingut a veure, què és el que li espera, de quin vers i de quin arpegi morirà. A l’hora marcada tothom espera assegut. Tot i no ser un concert a l’ús, és de norma fer esperar una mica els espectadors. Entre els caps de la gent –n’hi ha molts pocs de blancs!— hi reconeixem Jaume Sisa, col·lega intergalàctic d’Oliver, i també Josep Lluís Aguiló, company de Grans èxits i de gresques d’Alzamora, Meritxell Cucurella-Jorba, que ha quedat després de recitar allà mateix i està acompanyada per un David Caño de negre habitual, o Andreu Gomila, periodista, poeta i narrador.\nEl bar, amb un enrenou lleuger que fa una mica el paper de teloner, tanca, i qui hi apurava la darrera cervesa entre rialles acaba baixant al pati.\nAra sí que hi és tothom.\nPot començar la funció.\nPassats gairebé deu minuts de l’hora programada, un Joan Miquel Oliver (Sóller, 1974) vestit de negre, amb texans, arriba amb la seva inseparable guitarra blau cel, acompanyat d’un Sebastià Alzamora (Llucmajor, 1972) somrient i concentrat, amb americana i camisa blava, també. S’asseuen. Oliver no té micro. Avui qui parlarà serà Alzamora, que, tot i comptar amb un faristol, subjectarà els papers amb unes mans sense tremolar. N’és ben conscient: avui torna com a poeta i ho fa sense cap vacil·lació.\n“Ni canten ni espanten” és el nom del recital.\nOliver i Alzamora tot just començat el recital\nAmb el primer acord d’Oliver, Alzamora enceta la primera part del recital. Dirà poemes del seu nou llibre La netedat, d’imminent publicació, el seu retorn als versos després de vuit anys de silenci poètic.\nPer començar, una sèrie de poemes metaliteraris, sobre la literatura mateixa: “Un poema indecent”, “Un poema més presentable” o “Intent fallit” són alguns dels títols d’aquesta secció. Sebastià Alzamora diu els versos amb rigor, amb paraules concises i treballades, mentre Oliver l’acompanya amb acords repetitius, subtils, gairebé màntrics. “Diuen que el món va cap a la catàstrofe. M’hauria agradat fer-hi alguna cosa”, comença. I parla, després, de “la por de la mort dels altres”, ens fa pensar “en els tords que migren cap al fred” o ens amolla la brillant sentència “El passat és retràctil com un cuc”. Parla de Tolstoi, de les lletres espanyoles i de les lletres catalanes, de les quals el suposat lector a qui s’adreça “no en vol ni sentir a parlar”, mentre Joan Miquel Oliver s’enfila, passant-s’ho bomba, per l’escala pentatònica, que com la del desig que deia Marçal segurament tampoc no té barana.\nEl darrer poema d’aquest primer grup és “Els erudits”, una versió d’Alzamora d’un altre text de William Butler Yeats, on enumera caps pelats, calbes que compten poemes: "Pixaran tinta fins al primer dia. Pelaran la catifa amb solemnes sabatots. […] Si han pecat no ho sabrà mai ningú”. Oliver construeix una sonorització amb greus bruts que tremolen. Sonen campanes, tres quarts de deu sobre guitarra i veu.\nÉs al final d’aquest poema que Oliver i Alzamora per fi riuen, es relaxen, i el públic els segueix. Seria una complicitat molt propera a donar peixet ja d’entrada, si no fos perquè la barreja de personalitats i discursos —el poètic, el musical, el físic, allò del tarannà de cadascú— encaixa de meravella.\nLa següent secció de La netedat que recita Alzamora sembla ser una mena d’animalari: gossos, gats, porcs, insectes i ocells envaeixen el Verger sense que als encarregats de seguretat els suposi cap problema.\nSebastià Alzamora dient alguns dels versos de La netedat, el seu nou llibre\nAlzamora es posa en la pell i en el pèl d’un gos que ens convida a pensar: “La vida és el conjunt de funcions que resisteixen la mort”. I, en acabat, i amb sornegueria, diu que “si hem parlat d’un ca ara també haurem de parlar d’un moix”. Recita el poema “Moixot” mentre Oliver ofereix un punteig mínim, amb molta reverberació. Alzamora deixa a lloure la cavalleria pesada: “El jove tem la mort i el vell l’espera”. O bé: “Algun cop s’enamora, el porc, i això li excita un cert desig de transcendència”. El poeta evoca l’avellana, el moraduix, el saïm. Recorda una tórtora que "quan érem nins el meu cosí Rafel" –deu ser el Rafel de Rafel (1994)?– duia "damunt l’espatlla", que "era grisa i d’ull viu, el coll esvelt, amb un collar molt prim de ploma negra". Ara l’acompanyen magranes, figues o nespres. Les segueix un vers gairebé oliverià: “transformàvem bicicletes en naus espacials”. Oliver, al seu aire com de costum, repassa l’escala major amb determinació mentre Alzamora acaba per dir “Xot”.\nLa darrera secció d’aquesta primera part és composta per paisatges, marines, escrites gairebé a l’oli per Alzamora. Una “Marina ultramarina”, una “Marina a les fosques” i una altra “Marina cremada”. El poeta bada la boca i en treu “algues, per descomptat, que lentament van podrint-se”. També en surten gavines, pegellides, ànecs, crancs, banyistes, nens, parelles, transeünts, pardals de moro, morts per aigua, l’estimat de na Ruixa Mantells –homenatge a mossèn Costa i Llobera. Ho rebla amb una visió amb ressons platònics: “El sol és una pasta primitiva que sols fermenta en contacte amb el mar”.\nEl Verger del Museu Frederic Marès, atent al maridatge de música i vers\nPerò Alzamora no només és animal, i paisatge, sinó que també es posa en la pell de les dones —“les marees ignoren la tristesa de la muller del navegant quan salpa”— i en el to gairebé didàctic i essencial del sufí lul·lià: “No hi ha necessitat de ser tan fondo, deia l’ocell al mar. Tampoc n’hi ha de volar tan amunt, era la rèplica. L’home escoltava. Assentia amb el cap”. L’Amic-Amat que tot ho escolta i que no sempre respòs.\nLa “Marina cremada”, amb pins doblement arbrats, xops de resina, matolls de càrritx i macs de torrent, fonoll marí i talaiots clou la primera part del recital, la part més neta, acompanyada dels acords progressius i més ritmats, més propers a alguna casta de rock, d’Oliver.\n“Bon vespre”, segueix Alzamora. “Heu duit una rebequeta?” I aclareix, pels desinformats: “Això és un concert de guitarra, no dels que fa en Joan Miquel; avui no canta. Jo tampoc no cantaré: ho he intentat aquest matí i s’ha fotut a ploure”. El Verger respon amb rialles que desenfaden, que destensen, que ajuden a alenar després de l’ambient suggestiu que s’ha arribat a generar.\nLa segona part del recital és una sorpresa per alguns i no ho és per aquells que coneixen bé la faceta d’escriptor i poeta d’Oliver: Sebastià Alzamora, que segueix amb la veu [no] cantant, dirà les lletres de les cançons d’Atlantis, el darrer treball discogràfic d’Oliver.\nUn Joan Miquel Oliver molt concentrat desfila per l'escala pentatònica\nComença sobre silenci. “Nins a tobogans”. Una desfilada que sembla acompanyar la de la primera part, amb “cetacis, paquiderms i brontosaures”. S’hi afegeixen els electrodomèstics i els invents, fetitxe del cantautor solleric: “la gelera fa renou, i així com les han deixades, portes mig obertes”.\nTambé s’hi deixen veure els “Agricultors ingràvids”, entre cràters a la lluna i perfils de formacions calcàries, “voltadores de ciclistes” i “horitzons apoteòsics”. Amb el seu dir gairebé dadà, automàtic, Oliver dit per Alzamora “pren l’arquitectura d’una planta, i el futur se configura”.\nActe seguit, hi ha també un “Incident a la pista dos”, que potser ha afectat l’astronauta rimador ja que fa estona que no se’n sap res, i “mapes de supersònics a magnituds extremes.”\nI arriba el moment dels hits. Alzamora diu “Atlantis”, que dóna nom al disc, sobre un silenci conscient. La recita més ràpid que la resta de textos, de manera més fluïda. Repeteix. Escala. Torna a dir. Com en un joc d’embarbussament, Alzamora crida, creix. Acaba de cop: un xiulet d’aprovació, gens tímid, arrenca un bon grapat d’aplaudiments des d’un pati de cadires conscient que està presenciant una litúrgia rara, irrepetible, especial.\nTambé hi ha lloc per l’altre hit: el single del darrer disc, de fet. És la “Rumba del temps”, que s’enceta amb una citació d’Stephen Hawking que Alzamora, juganer, fa sonar gairebé com un acudit. Quan comença a dir-ne la lletra, Oliver s’hi suma amb un punteig d’harmonies estranyes, etèries, entre la foscor i el “Vehicle lunar”: “El temps és relatiu. Relatiu, de què? Relatiu per què?. En acabar, Oliver es gira a Alzamora i el públic pot sentir amb prou feines el que li diu: “Està clar, no?”. Riuen. El Verger també riu. La font brolla.\nLa següent cançó també duu una citació: l’accepció del mot “contacte” a l’Enciclopèdia Catalana. Són versos matèrics, que fan estiu, amb posidònia i “musiqueta dins la panxa”. I segueix: “avui som amb tu, treballant damunt les algues”. Oliver dialoga amb les marines d’Alzamora a través dels “ginebrons, partícules salobres”, imatges de paisatges més plàcids i paisatges també inquietants: “a una platja que no hi va la gent la mar treu pianos”. Una mica com si Rothkovic no hagués deixat l’escenari.\nOliver i Alzamora sota els focus\nTanquen el recital dues cançons més d’Oliver dites per Alzamora, a ritme de bossa nova: “Les persones” i “Les coses”. Acaben amb un acord amb molta reverberació. Poeta i músic s’aixequen, saluden, somriuen. Piquen de mans. El públic aplaudeix a pler. Se’n tornen. Hi ha un segon aplaudiment. “Tant heu pregat…”, fa broma Alzamora, mentre tornen a les seves posicions: “som així de despresos”. I repeteix “Pregadéu” i diu dos poemes d’Odissea trenta mil, el recull de poemes que Oliver publicà amb el segell mallorquí Lleonard Muntaner Editor i que sembla que tothom té massa oblidat: són dos poemes de la part “Que no rima” del volum, “És vera que les presons són buides…” i “Sentim bategar la natura…”.\nTornen els aplaudiments. Oliver i Alzamora saluden i, ara sí, se’n van. No han cantat, no han espantat ningú o, si ho han fet, no ho hem vist. El que sí que han aconseguit és situar en combinacions diferents, necessàries, incòmodes –això és: poètiques– la paraula i la música.\nPublicat per Setmana de Poesia a 2:47


Ajuntament de Sant Sadurní d'Anoia - L'Oficina de Turisme de Sant Sadurní obté el segell Safe Travels\nL'Oficina de Turisme de Sant Sadurní obté el segell Safe Travels\nEl segell proporciona el distintiu de seguretat sanitària homologada internacionalment per la WTTC\nPUBLICAT EL 15.06.2021\nL'Oficina de Turisme de l'Ajuntament de Sant Sadurní ha estat reconeguda com a servei segur per a l'activitat turística amb la certificació internacional ‘Safe Travels´, un distintiu atorgat per The World Travel & Tourism Council (WTTC) i Turisme de Barcelona que té com a finalitat que els viatgers puguin identificar les empreses, entitats i destinacions d'arreu del món que hagin adoptat protocols normalitzats de mesures de seguretat i prevenció davant la COVID-19.\nAquest distintiu s'ha aconseguit pel treball fet i el compromís adquirit pel Servei de Turisme municipal envers el compliment dels protocols de seguretat i prevenció per fer front a la COVID-19. El distintiu esdevé una garantia de seguretat per a tots els visitants de l'Oficina i també per als/les treballadors/res.\nL'obtenció del segell ‘Safe Travels´ se suma al certificat Biosphere amb què l'Oficina ha estat guardonada, per quart any consecutiu, per la seva voluntat de treballar cap a un turisme més respectuós amb la vila, el visitant i el Medi Ambient.\nLa Diputació de Barcelona i la Cambra de Comerç de Barcelona, impulsen el distintiu de “Compromís per la sostenibilitat Biosphere”. Un reconeixement que te per objectiu fomentar les bones pràctiques en gestió sostenible de les empreses turístiques i serveis. El desplegament i implantació territorial del programa s´articula amb els ens de gestió turística comarcals, que en el cas de l´Alt Penedès recau en el Consorci de Promoció Turística del Penedès.


Consentimiento datos – Centre Artístic Musical de Moncada\nAUTORITZACIÓ PER A la PUBLICACIÓ D’IMATGES DE MENORS PER *CENTRE *ARTISTIC MUSICAL DE MONCADA\nAmb la inclusió de les noves tecnologies dins de les comunicacions, publicacions i accions comercials que pot realitzar Centre *Artístic Musical de Moncada i la possibilitat que en aquests puguen aparéixer imatges dels vostres fills durant la realització dels serveis contractats.\nI atés que el dret a la pròpia imatge està reconegut a l’article 18 de la Constitució i regulat per la Llei 1/1982, de 5 de maig, sobre el dret a l’honor, a la intimitat personal i familiar i a la pròpia imatge i el Reglament (UE) 2016/679 del Parlament Europeu i del Consell, de 27 d’abril de 2016, relatiu a la protecció de les persones físiques pel que fa al tractament de dades personals i a la lliure circulació d’aquestes dades, Centre *Artístic Musical de Moncada, demana el consentiment als pares o tutors legals per a poder publicar les imatges en les quals apareguen individualment o en grup que amb caràcter comercial es puguen realitzar als xiquets i xiquetes, en les diferents seqüències i activitats realitzades en les nostres instal·lacions i fora de les mateixes en activitats contractades amb la nostra empresa.\n· La pàgina web i perfils en xarxes socials de l’empresa.\n· Filmacions destinades a difusió comercial.\n· Fotografies per a revistes o publicacions d’àmbit relacionat amb el nostre sector.\nCONSENTIMENT EXPRÉS CLIENTS\nEn llaures a donar compliment al Reglament (UE) 2016/679 del Parlament Europeu i del Consell, de 27 d’abril de 2016, relatiu a la protecció de les persones físiques pel que fa al tractament de dades personals i a la lliure circulació d’aquestes dades, i seguint les Recomanacions i Instruccions emeses per l’Agència Espanyola de Protecció de Dades (A.E.P.D.),\n– Les dades de caràcter personal sol·licitats i facilitats per vosté, són incorporats un fitxer de titularitat privada el responsable de la qual i únic destinatari és Centre *Artístic Musical de Moncada.\n– Només seran sol·licitats aquelles dades estrictament necessàries per a prestar adequadament els serveis sol·licitats, podent ser necessari recollir dades de contacte de tercers, com ara representants legals, tutors, o persones a càrrec designades per aquests.\n– Totes les dades recollides compten amb el compromís de confidencialitat, amb les mesures de seguretat establides legalment, i en cap concepte són cedits o tractats per terceres persones, físiques o jurídiques, sense el previ consentiment del client, tutor o representant legal, excepte en aquells casos en els quals fora imprescindible per a la correcta prestació del servei.\n– Una vegada finalitzada la relació entre l’empresa i el client les dades seran arxivades i conservades, durant un període temps mínim de 4 anys, després de la qual cosa seguirà arxivat o en defecte d’això seran retornats íntegrament al client o autoritzat legal.\n– Les dades que facilite seran inclosos en el Tractament denominat Clients de *Centre *Artístic Musical de Moncada, amb la finalitat de gestió del servei contractat, emissió de factures, contacte…, totes les gestions relacionades amb els clients i manifest el meu consentiment. També se m’ha informat de la possibilitat d’exercitar els drets d’accés, rectificació, cancel·lació i oposició, indicant-ho per escrit a *Centre *Artístic Musical de Moncada amb domicili en *Carrer *Major, 14 Moncada 46113 – València.\n– Les dades personals siguen cedits per *Centre *Artístic Musical de Moncada a les entitats que presten serveis a aquesta.


El Carnaval a l’Esplai – Esplai Sant Jordi\nPublicat per esplaisantjordi el 27 de febrer de 2018 27 de febrer de 2018\nEl dia de carnaval sempre és especial per l’Esplai Sant Jordi. És el moment en que ens reunim tots i sortim al carrer a lluir les disfresses que amb tant d’esforç hem preparat.\nCada any les disfresses giren al voltant d’un tema diferent: el circ, herois, pel·lícules… Aquesta vegada el tema va ser els contes clàssics i nosaltres vam decidir anar de Charlie i la fàbrica de xocolata!\nAixí de guapos i guapes anaven els Raikutxis vestits de Willy Wonka. Les monitores eren els seus ajudants, els Umpa Lumpas!\nPrimer vam anar a la rua del barri, on hi participaven altres entitats com el casal infantil o la colla infantils de tabalers, els escuats.\nDesprés vam arribar al Parc de la Creueta, on ens esperava un espectacle infantil a càrrec del grup Reggae Pinguins. Vam fer-nos una fotografia amb el pingüí del grup i vam ballar al ritme de les seves cançons. Va ser un dia molt divertit!!!\nJa tenim ganes de veure que ens depara el proper carnaval i sobretot, de saber de què ens disfressarem!!!\nEl dijous va ser el dia al revés!!! Com moltes de vosaltres ja sabeu, durant aquest dia tot el nostre horari canvia i ens despertem quan encara és de nit per realitzar el joc de Saber més…\nFamílies! Aquests dies han estat molt intensos. El quart dia ens vam despertar amb molta energia, ens vam vestir amb les nostres robes més brutes i vam passar per una pista americana ben marrana!!! Vam Saber més…


Un xic de muntanya i més: Escapada a Belle-île-en-Mer\n"Ancorada a 15 quilòmetres de Quiberon, de 20 quilòmetres de llarg i 9 quilòmetres en la seva part més ampla, aconseguint una altitud màxima de 71 metres, Belle-île-en-Mer és la principal de les illes de ponent i la més gran de les illes de Bretanya". Així defineix l'Oficina de Turisme aquesta bonica illa que fa honor al seu nom.\nMapa de Belle-île-en-Mer\nPer arribar-hi vem agafar el ferry de la companyia Océane, que ens va permetre dur el cotxe, i vem embarcar al port de Quiberon. El trajecte és d'uns 45 minuts i el vaixell arriba a Le Palais, principal port i localitat de l'illa. Allà vem plantar la tenda en un càmping de Sauzon, una bonica villa pesquera amb un petit port i cases de colors, situada dins d'un estuari (anomenat "aber" en bretó).\nEl GR-340 és el sender coster pedestre que recorre tota la illa passant per platges, puntes, penya-segats i poblacions costeres. També hi ha una bona xarxa de carreteres que et duen a tot arreu i generalment poc transitades. Vem visitar tants llocs com vam poder. Vam estar a les Agulles de Port-Coton, les platges de Kérel, Herlin, des Grands Sables, de Port Yorc'h, de Donant, de Port Andro, les puntes de Skeul, de Talut, el Grand Phare de Goulphar, les localitats de Le Palais, Sauzon i Bangor.\nLes Agulles de Port-Coton mereixen una menció especial. Diuen que la seva bellesa dóna lloc a la imaginació i aixó vam fer nosaltres durant el temps que vam ser-hi. Vem contemplar i fotografiar aquelles grans roques punxegudes envoltades d'onades que recorden el cotó. Ho vam fer des de dalt de la cinglera i també des del nivell del mar, des d'on les Agulles es presenten imponents davant teu. I vam tornar a visitar-les cada dia a una hora diferent i sempre feia vent, un vent d'aquells que no dóna treva. i així va ser durant tots els dies al llarg de tota la costa oest. I ens va ser difícil fer vídeos i fotos perquè era gairebé impossible mantenir quieta la càmera. Era com un soroll constant que no permet la quietud, ni la calma. Però tant de vent també tenia la seva part bona, feia estar la mar en un moviment constant, increïble, i el vaivé de les onades arribava a ser hipnòtic.\nAgulles de Port-Coton\nTambé vam visitar el Gran Far de Goulphar o de Kervilahouen. Es tracta d'una esvelta columna de granit amb una estructura metàl·lica vermella que protegeix la lent.\nGran Far de Goulphar\nHi ha una escala de cargol a l'interior amb 247 esglaons, que nosaltres també vam pujar.\nPujant al Gran Far\nPrevi pagament del mòdic preu de 2 euros vam poder ascendir els seus 43 metres d'alçada que hi ha fins la terrassa, a la base de la lent. Va merèixer la pena doncs des de d'alt hi ha una bonica panoràmica de 360 graus sobre la illa. Una bona vista del mar, de la verdor dels camps i dels poblets de cases blanques. I també el vent ens va acompanyar en aquesta visita.\nVistes de Belle-île-en-Mer\nMuseu del Gran Far de Goulphar\nDesprés de visitar-lo ens agradava identificar de nit els dos esclats blancs que cada 10 segons emet el Gran Far.\nA les platges ens hi vem banyar tot i que l'aigua és molt freda. La que més ens va agradar per banyar-nos és la de Port-Andro. Diuen que les de la costa est són més segures i les de la costa oest són més salvatges. En aquestes últimes vam aprofitar la marea alta per banyar-nos i la marea baixa per donar-hi llargs passeigs i fer algunes fotos.\nTot ens ha agradat. I especialment la ruta que ara expliquem.\nDe l'Apothicairerie a la punta dels Poltres ("des Poulains"):\nAparquem el cotxe a l'aparcament de l'Apothicairerie, després del poble de Kerguerc'h i iniciem la caminada pel sender coster, cap a les cinc de la tarda. El primer tram és pla, a uns 35-40 metres sobre el nivell del mar, així que gaudim d'unes bones vistes dels penya-segats.\nPenya-segats a Belle-île\nDesprés passem per davant de les Roques Negres, batudes per les onades i el vent.\nRoques Negres a Belle-île\nPoc després arribem a la reserva del Vell Castell, a la punta del mateix nom que els bretons anomenen "Koh Kastel". Ara està tancat l'accés així que ens hem de conformar amb les vistes que se'ns ofereixen. Després el camí baixa gairebé fins al nivell del mar, per tornar a pujar i tornar a baixar quan passem per Ster Ouen i Ster-Vraz. Passat el port el camí torna a pujar fins a uns 30 metres sobre el nivell del mar. Poc després passem per un camp de golf, sorprenent que estigui ubicat en aquest indret.\nCosta Salvatge a Belle-île-en-Mer\nPassem a prop de la casa de Sarah Bernard, que deixem a mà esquerra i arribem al final de la carretera D25. Ja fa quasi dues hores que caminem i hem fet unes quantes parades per fer fotos i gaudir del paisatge. Com que la marea és baixa podem accedir a la Punta dels Poltres (Pointe des Poulains) on hi trobem un petit far, d'uns 20 metres d'alçada, avui automatitzat.\nFar i Punta dels Poltres\nSón les set de la tarda i no ens entretenim a tornar, ja que diuen que si puja la marea et pots trobar segrestat en aquesta petita illa. El retorn el fem pel mateix camí per tornar a gaudir del paisatge, ara ja a l'hora de posar-se el sol. Però també el vent bufa més fort i de vegades costa caminar-hi en contra. Quan arribem al cotxe, cap a les nou, ja s'està fent de nit. Ha estat encertat fer l'excursió a aquesta hora, a l'acabar el dia.\nPàgina Oficial: http://www.belle-ile.com/\nEnviat per Les Granotes a 8:50\nEtiquetes de comentaris: agulles Port-Coton, Belle-ile, Bretanya, Bretanya excursions, GR340, vídeo


El número dos de Baena declara que Trapero va ser «imprescindible» per a l'1-O - Empordà\nEl guàrdia civil destaca que el document Enfocats i l'agenda Moleskine constaten la connexió entre el Govern, el Parlament, l'ANC i Òmnium en la via unilateral a la independència, així com la figura de l'excap dels Mossos\n17.04.2019 | 06:30\nUn comandament de la Guàrdia Civil va afirmar que el major Josep Lluís Trapero era «imprescindible» per al Govern en la seva «estratègia independentista», fins al punt que l'aleshores president, Carles Puigdemont, tenia a punt un esborrany d'una carta per agrair la seva actuació l'1-O.\nEn la seva testifical en el judici a la cúpula del procés al Suprem, el número dos del tinent coronel de la Guàrdia Civil, Daniel Baena, que va liderar la investigació de l'1-O, va carregar contra els Mossos i va destacar que el document Enfocats i l'agenda Moleskine, clau per a la Fiscalia, constaten la «connexió» entre Govern, Mesa del Parlament, ANC i Òmnium en la via unilateral a la independència.\nArran de l'anàlisi dels correus electrònics intervinguts a la cúpula de la conselleria d'Interior, el comandament de la Guàrdia Civil va concloure que van observar que «la figura de Trapero» era «imprescindible» per al Govern en la seva «estratègia independentista».\nEn concret, es va referir a un correu del 23 de setembre del 2017 en el que aleshores secretari general César Puig -que afronta una petició d'11 anys per rebel·lió a l'Audiència Nacional-, advertia l'exconseller Joaquim Forn de la importància de protegir Trapero per a «no perdre'l».\nPuig detallava dos escenaris: si Trapero estava present a les reunions amb la Fiscalia per impedir l'1-O, el major havia de dir-li que li faria cas; si anava a les convocades pel coordinador del dispositiu, Diego Pérez dels Cobos, corria el risc que si no obeïa aquest li denunciés.\nEn aquesta tessitura, Puig advertia Forn davant la possibilitat que De los Cobos denunciés Trapero: «en aquest cas el podíem perdre».\nA partir d'aleshores, va ser el número dos de Trapero, Ferran López, qui va acudir a les reunions amb De los Cobos i el major es va reservar per a les cimeres amb el fiscal, segons el comandament de la Guàrdia Civil, que en el seu moment va ser processat per tortures, si bé l'Audiència el va condemnar per una falta i el Suprem el va absoldre.\nSegons el testimoni, Trapero va enviar a la cúpula d'Interior el contingut de les instruccions de Fiscalia per impedir l'1-O, fins i tot les que eren secretes, fet que és una «anomalia», ja que donava compte els polítics d'informació que obtenia com a policia judicial.\nCorreu a Forn\nEn aquest sentit, va explicar que Trapero va enviar un correu a Forn on li va informar de les pautes d'actuació dels Mossos l'1-O, precisant que no intervindrien si havia persones vulnerables, quan la concentració fossi pacífica o quan fossi molt violenta.\nTot això en un context on, segons el testimoni, «una de les prioritats» dels Mossos era preservar la seva «imatge», ja que Trapero va rebre informes de l'àrea d'intel·ligència en els quals li advertien que la policia catalana podria tenir una «percepció negativa» entre la societat si havien de detenir algun alcalde de «l'independentisme revolucionari».\nDesprés del referèndum, l'aleshores president Carles Puigdemont va enviar el 20 d'octubre, a set dies de la DUI, un esborrany a la seva secretària perquè remetés una carta a Trapero, en la qual li donava les gràcies per la seva actuació i la seva postura com a major en relació amb l'1-O. «Es veu la sinergia, la connivència» entre tots dos, va indicar.\nTambé va revelar que en una reunió de la cúpula dels Mossos, el 13 d'octubre, Trapero va advertir que havien d'estar «alerta», una vegada superat el referèndum: «La Guàrdia Civil, juntament amb la Fiscalia i deu fotografies d'una mala actuació l'1-O fan un delicte de sedició».\nI és que, segons aquest comandament policial, durant l'1-O els Mossos van fer «seguiments específics» a la Guàrdia Civil i a la Policia Nacional i van avisar els mateixos col·legis on s'estava votant de la seva possible arribada.\nPer exemple, a Sant Julià de Ramis els Mossos van fer referència que es dirigien unes 20 furgonetes de la Guàrdia Civil cap al col·legi on tenia previst votar «Platí», el nom en clau de l'aleshores president Puigdemont.\nEl número 2 de Baena va resumir que mentre que Enfocats era «un document estratègic, d'idea», la Moleskine era el document «executiu», amb «noms, persones, comesos i finalitats», va detallar.


novembre | 2019 | Escola Sant Isidre - ZER La Coma\nP4-P5: FINAL DEL PROJECTE DE CLASSE AMB HARRY POTTER\nAvui com a final del projecte de Les Bruixes i Bruixots (P4-P5), la Paula, la Júlia, la Blau i l’Ariadna han vingut a parlar-nos d’un bruixot molt especial, el Harry Potter. Hem conegut moltes coses d’aquest bruixot: on estudiava, quins eren els seus enemics, quina màgia feia,…. També ens hem pintat una cicatriu com la que té Potter a la front i unes ulleres. I a més hem acabat la sessió amb una gran sorpresa: una vareta com la dels bruixots !!!!!. Ha estat una moment emocionant i molt màgic per tots que també hem compartit amb els companys i companyes de P3.\nGràcies Paula, Júlia,Blau i Ariadna per la vostra col.laboració en el projecte. Ho heu fet genial !!!!\nAQUÍ podeu veure és fotos de la sessió.\nACTIVITATS 19-20, General, Infantil, Portada 1\nTaller de teatre, 1r Trimestre, 3a sessió\nEl passat dilluns, 25 de novembre, vam realitzar la darrera sessió dels tallers internivell de teatre, del primer trimestre.\nACTIVITATS 19-20, General, Grans, Infantil, Mitjans, Portada, Primària 0\nEls mitjans treballem els ossos, músculs i articulacions\nDurant els projectes de medi, els/les alumnes de la classe dels mitjans hem treballat els ossos, músculs i articulacions, amb el “huesitos”.\nGeneral, Mitjans, Portada, Primària 0\nCAPSA DE VIDA: PAU, ABRIL, NICO, MARTA I HAWA\nAquesta ha estat la última setmana de presentació de les capses de vida. L’Abril i el Pau de P3, el Nico de P4, la Marta i la Hawa de P5 han estat els protagonistes. I amb ells hem acabat la primera fase del projecte.\nMoltes gràcies famílies per la vostra col.laboració i per guardar en aquestes capses també un trosset de la vostra vida.\nUs deixem unes fotos de les presentacions d’aquests dies i de totes les altres capses de vida.\nACTIVITATS 19-20, General, Infantil, Portada 0\nCuina 1 – Sessions 2 i 3\nI per acabar aquesta primera recepta, el postre “La dolçor tricolor” o “El iogurt cantant” (cada grup, a la seva!), els grups 2 i 3 van poder gaudir de l’ajuda d’una “xef” molt especial.\nCliqueu aquí o a la fotografia per veure més fotos. Bon profiiit!!!\nACTIVITATS 19-20, General, Grans, Infantil, Mitjans, Portada, Primària 1\nCREATIVITAT I. Sessió 3\nAqui us deixem les fotos de l’últim taller de creativitat del trimestre. Al 2020 més!!\nCREATIVITAT 1_sessio 3 from Zer La Coma on Vimeo.\nACTIVITATS 19-20, General, Portada 0\nLA CAPSA DE VIDA DE LA MARIAM, LA JÚLIA, L’ÈRIC B. I EL POL\nAquesta setmana la Mariam i la Júlia de P3, el Pol de P4 i l’Èric B. de P5 han presentat les seves capses als companys i companyes de classe. Dins hem trobat ninos, contes, dibuixos, joguines…. Si voleu veure mes fotos CLIQUEU AQUÍ\nTOTS SOM IGUAL TOTS SOM DIFERENTS\nTotes les nenes i els nens de la Zer hem après coses d’aquelles que ja no s’obliden perquè arriben al cor. Ens ha quedat a totes i a tots molt clar, que “tots som iguals i tots som diferents”, i que justament en això rau l’alegria de la vida!!!: persones altes, baixes, grans, petites, alegres, tristes, blanques, negres, rosses, morenes, coixes, mudes, cegues, miops,….. TOTS IGUALS, TOTS DIFERENTS!!!\nEls de Cicle inicial, hem estat treballant “els sentits”, i a partir d’aquí vam pensar que la millor manera d’acabar de veure què sabíem però sobre tot, què sentíem amb tot el que havíem après, era viure en primera mà, el sentir de persones amb diferents discapacitats. I vam voler compartir-ho amb tota la Zer.\nPer això, aquest divendres dia 15 durant el matí, ens hem agrupat tots els infants de la Zer a Sudanell i han vingut a l’escola persones de: ASPID Lleida, Deixa’ns signar, i Muévete por los que no pueden, i ens han ensenyat tot un munt de coses entorn les malalties rares i les discapacitats.\nHem rigut, hem gaudit, hem compartit, hem après, i ens hem fet un xic més personetes. Això és el que volem a les nostres escoles!!!\nGràcies a les tres entitats que ens ho heu fet possible!!\nPortada, Primària 2\nLES POCIONS DEL POL I EL NICO\nI aquí teniu les dues darreres pocions, la del Pol per convertir-se en superheroi i la del Nico plena de bons desitjos .\nPerò no tancarem aquí el nostre llibre màgic, el presentarem a les demés classes per si volen prendre nota i el deixarem al nostre racó de contes per anar rellegint-lo de tant en quant.\nGràcies a totes les famílies de Les bruixes i bruixots que ens han ajudat en aquesta activitat tant engrescadora. I per acabar, res millor que un encanteri a l’estil de la nostra classe per agrair la vostra col.laboració:\n” DENTS DE DRAC,\nPOTES DE CONILL\nLA CLASE DE LES BRUIXES I BRUIXOTS\nUS DIEM: GRÀCIES MIL !! “\nAQUI PODEU VEURE TOTES LES FOTOS\nReceptes amb fruits de tardor\nEls/les alumnes de la classe dels mitjans i els grans, han elaborat unes fantàstiques i delicioses receptes, que han ensenyat als alumnes d’Educació Infantil. Si algú s’anima a fer-ne alguna, aquí també estan les receptes.\nACTIVITATS 19-20, Grans, Hort Escolar, Infantil, Mitjans, Portada, Primària 0


Tal dia com hui del 2015 Rita Barberà va encendre València amb el seu «caloret» - Nosaltres La Veu\nFa sis anys l'exalcaldessa va pronunciar un discurs que va esdevenir un símbol del seu declivi\nEl dia que Rita Barberà va encendre València\nEl 22 de febrer del 2015, la que era aleshores alcaldessa de València, Rita Barberà, va encendre València en l’acte de la Crida, el punt de partida de les Falles. Davant d’unes 60.000 persones congregades a les Torres de Serrans, va agafar el micròfon abans que la Fallera Major de València i va provar de parlar en valencià. El discurs, estrafolari si més no, va revolucionar tot el país immediatament.\nLes paraules de Barberà no van deixar indiferent a ningú. De fet, van fer riure, però també van indignar, bona part de la ciutadania i als partits de l’oposició. El vídeo de la vergonyosa intervenció va córrer com la pólvora per les xarxes socials i l’alcaldessa es va convertir en objecte de burla generalitzat.\nL'exalcaldessa va barrejar el valencià i el castellà i es va inventar diverses paraules. El famós «caloret» va ser el mot estrella d’aquell deliri: «Falleres i fallers, vos anime a que deseim... dejeim passar el fred del verano, el fred de l'hivern i bosquem el caloret, el caloret faller, el caloret, sin dua, el caloret de foc i la flama, el caloret faller, tenim que buscar la llegà de... l'arribada de la festa fallera».\nEl vídeo enregistrat de la televisió i pujat a Youtube per l'usuari Canyot va arribar als 2,6 milions de reproduccions fins que TV Mediterráneo va denunciar la seua publicació i va forçar la seua retirada del canal de Canyot. No obstant, el vídeo ja havia aparegut a totes les cadenes de televisió espanyoles i es podien trobar desenes de còpies en la mateixa plataforma.\nLluny de reconèixer l'error, Barberà va afirmar, dies després, que la paraula «caloret» existia en el diccionari i «es podia trobar en determinats textos legals». L'Acadèmia Valenciana de la Llengua es va encarregar de desmentir aquestes afirmacions.\nEls moments «gloriosos» de Rita Barberà\nNo va ser aquest l’únic moment polèmic de la que va ocupar el càrrec de batllessa del Cap i Casal durant 24 anys consecutius.\nEn una de les «mascletaes» de les Falles del mateix any, Barberà va fer un gest despectiu des del balcó de l’ajuntament als manifestants de la «Intifalla», que demanaven que s’investigara l’accident del Metro i criticaven la corrupció del govern de la Generalitat. També durant les celebracions falleres, el 2010, es va difondre un vídeo en què l’alcaldessa tirava tronadors a Carmen Alborch i Jorge Alarte.\nUns anys abans, el novembre del 2009, la volta al circuit Ricardo Tormo de Xest en un Ferrari descapotable en companyia de Francisco Camps, que conduïa Fernando Alonso i Luca di Montezemolo, cap de l'escuderia italiana, es va convertir en la imatge del balafiament.\nLa nit de les eleccions en què va perdre l’alcaldia, les càmeres captaven el moment que s’abraçava a Serafín Castellano, delegat del govern, i li deia: «¡Qué hostia! ¡Qué hostia!» Uns mesos després, ja senadora a Madrid, va comparèixer per donar explicacions sobre l’operació Taula. Tanmateix, en compte de donar explicacions, va carregar contra «l’esquerra radical», el PSOE i Ciudadanos, es va declarar innocent i va agrair a Mariano Rajoy i a María Dolores de Cospedal el seu suport. De dimitir, res: «No dimito… Es que ni me lo planteo».\nLa mort en un hotel de Madrid\nEl 23 de novembre del 2016, Rita Barberà va morir en un hotel de Madrid com a conseqüència d'un infart, i el PP, amb Mariano Rajoy al capdavant, va elogiar la seua trajectòria. L'última institució en què es va poder veure Barberà, de 68 anys, va ser el Tribunal Suprem, on havia comparegut dos dies abans per declarar per un possible blanqueig de diners vinculat a l’esmentada operació Taula davant el jutge del Tribunal Suprem Cándido Conde Pumpido. Hi va negar «absolutament» l'existència d'una caixa B en el PP de València i va assegurar que no sabia si el grup municipal popular tenia dos comptes corrents. Sí que va admetre haver efectuat una donació de mil euros per a la campanya electoral, però va afirmar que mai li havien «retornat res», en contra del que argumentaven el fiscal i el jutge del cas.\nAnteriorment, ja havia eixit indemne del cas Nóos, tot i que el jutge José Castro va demanar imputar-la poc abans de finalitzar la investigació i que el seu vicealcalde Alfonso Grau va estar jutjat pels mateixos fets. També es va deslliurar del macroprocediment obert a l'Empresa Metropolitana d'Aigües Residuals Societat Anònima (Emarsa), que va fer fallida a causa de la magnitud d'un saqueig que va permetre al seu gerent, proper a l'exalcaldessa, acumular lingots d’or.\nTampoc es va veure afectada per Gürtel, encara que un dels caps de la trama, Álvaro Pérez, el Bigotes, deia en una conversa gravada per ordre judicial que estava comprant-li una bossa de Louis Vuitton, i que tots els anys li regalava alguna cosa. «Després no ens dona res, però tampoc ens fot», afegia Pérez.\nAgermana't: Cada dia estem més prop d'aconseguir l'objectiu de recuperar Diari La Veu. Amb una aportació de 150€ podràs recobrar fins al 100% de l'import. Et necessitem ara. Informa't ací


Mar 20 2021 - 7:06 AM Tags: Fiscal\nSi ets un empresari acollit al règim d’estimació objectiva de l’IRPF, un dels mòduls que heu de tenir en compte per a calcular el vostre rendiment net és el del «personal assalariat». Per a computar aquest mòdul, heu de tenir en compte les «unitats» de treballadors que teniu contractats.\nDoncs bé, si el 2020 algun dels vostres treballadors va estar en ERTO, a l’hora de quantificar el mòdul «personal assalariat», haureu de computar únicament les hores de feina efectiva que va dur a terme aquest empleat. És a dir, no haureu de tenir en compte la part de l’any en què el contracte de feina va estar suspès temporalment a conseqüència de l’ERTO.\nPer exemple, el 2020 un dels vostres empleats va treballar durant sis mesos al 60 % com a conseqüència d’un ERTO i la resta de l’any va estar al 100 %, treballant un total de 1.350 hores. Si la seva jornada anual és de 1.800 hores, per aquest treballador només haureu de computar 0,75 unitats de «personal assalariat».\nT'ajudarem a calcular els teus rendiments correctament, de manera que es redueixin les quantitats que procedeixin com a conseqüència de la crisi sanitària..


runnec: de novembre 2011\nPublicat per Ernest Crespo a 9:57 5 comentaris:\nFer de llebre d'un amic o company sempre és un repte i una carrega de certa responsabilitat, i no tothom serveix per fer de llebre. La millor llebre que conec és l'amic i company del Team Rafa, que em va portar volant cap a la MMP a la Mitja de Mataró de l'any passat. Un crack. Aquest Diumenge jo intentaria ajudar a la companya Marta per apropar-nos al sub 45' en 10k, i si cau un calaix millor que millor. La cursa triada és la de Sant Vicenç dels Horts. Cursa dura i amb tobogans, però ho intentarem. Jo segueixo el meu procès de recuperació i ara mateix només penso en anar acumulant kms i fer curses com entrenaments de qualitat. Coincidim amb altres col.legues del Team: Ricardo, Dídac, i Romana. Tots ells amb opcions de fer una bona cursa. Tot i la previsió de pluja, arribo a Sant Vicenç amb sol, i aquest no ens deixaría en tot el matí. Millor. La sortida és puntualment a les 10h. i de seguida agafem un ritme maco afavorits pel perfil d'aquests primers kms. Controlant el ritme per sota dels 4'20" m./km i anar fent. Al voltant del km3 la tendencia és de pujar, i ara és tracte de que el ritme no superi molta estona els 4'35" m./km. Però amb aquest perfil és dificil mantenir un ritme constant, i Marta, que te uns problemes al genoll desde fa temps, decideix parar uns segons per estirar la cama afectada i poder continuar. Parem els dos, i segurament no perdem més de 10", però tornar a recuperar el bon ritme ja no és fàcil. de totes maneres fem una bona part final de cursa i acabem entrant a meta junts i en 45:20 per ella, i 45:21 per mi. Satisfets per l'experiència, i amb el premi d'un fantastic calaix com a 3ª noia de la categoría!!!. Felicitats Marta!. Els premis no acaben aqui, i al ajuntar-nos amb la resta de l'equip podem celebrar un 2º lloc de categoría per Ricardo, (5è general amb 34:58), i Romana 1ª classificada de la seva categoría amb nova MMP de 44:04!!!. Dídac també molt fort, i a prop de MMP amb uns molt meritoris 41:27. Gran dia pel Team, i una cursa recomanable més que marquem per l'any vinent. Classificacions. Ara toca decidir sobre que fer el proper Diumenge...\nPublicat per Ernest Crespo a 12:16 2 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: 10k, curses, sant vicenç dels horts\nHe tornat. Després d'una lesió al soli que m'ha tingut parat durant practicament 45 dies, vaig decidir que podía tornar "a lo grande", i la més gran és la Behobia-San Sebastian. Amb 4 o 5 entrenaments a les cames, i més ganes i il.lusió que estat de forma, em vaig plantar a una de les línies de sortida més mítiques d'Espanya. 23000 corredors inscrits, (3000 catalans!!!). 3 companys del Team: Romana, Raúl, i Jon. Perfil exigent, i recorregut en línia amb sortida a Behobia a les 11h. Molta calor per estar a Euskadi al mes de Novembre. Més dia de platja que de cursa. Dissabte de recollida de dorsal, pinchos, zuritos, i sol en companyia de Natalia, Raúl, Maite, Juan Carlos, i unes amigues. Diumenge de cursa amb corredors vinguts de tota Espanya i l'extranger. La cursa va anar com tenia que anar. En realitat només podia anar d'una manera. Pocs kms de preparació i un objectiu molt modest de pasar-ho bé i acabarla. L'Ambient a la línia de sortida és espectacular, i és impossible no tenir un "subidón" d'adrena lina. Els primers kms son suaus, però al km.6 ja comencem a pujar el Alto de Gaintxurizketa que no és cap broma, però que amb les forces encara intactes supero sense complicacions. després de superar aquest alto al km.8, entrem en terreny de tobogans fins al km.11. Ara tenim kms planers, i de moment encara tiro a ritme constant i segur, però conscient que no per gaire temps. Abans del km.17 comença el Alto de Miracruz, i ja no estic per grans esforços. Arribo adalt molt tocat muscularment, (feia 2 mesos que no corria 20 kms, i 7 mesos que no competía a una distancia com aquesta), i ja només queda gaudir dels últims kms. picant de mans amb els nens i aplaudint als espectadors que omplen tot el recorregut de la cursa. Arribo a meta fet caldo muscularment, però molt content i feliç per la inoblidable experiencia i perque el meu soli ha aguantat perfectament. 1h35:00. Quina cursa!. Jon 1h11, Raúl 1h25, i Romana 1h41. Tots sensacionals. Sobre aquesta cursa es poden explicar moltes coses, i jo mateix necessitaría varies entrades al bloc per poder fer justicia amb ella. Suposo que tots teniu alguna idea sobre la B/SS, i ho resumiré dient que és una cursa organitzada impecablement, tot i que es molt complexe portar a tanta gent a un punt de sortida que no és el mateix que el d'arribada. Ho tenen tot previst, i son puntuals. Jo em quedo amb la gent. Si no la corres no t'ho creus. La gent surt al carrer o a la carretera a animar desde el km.1 fins al final!. I animen. Animen molt, cridant el teu nom i aplaudint amb ganes. I penses: perque m'animen tant si no em coneixen de res!. Estimen la "seva cursa", i és un gran dia per ells. Volen que també ho sigui per tu. En aquest sentit és única. Jo no he vist mai una cosa igual. No m'extendré més amb elogis, tot i que és mereix tots els que podeu imaginar. L'any vinent tornaré. Classificacions.\nPublicat per Ernest Crespo a 22:33 2 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: behobia-san sebastián, curses


Do you want to know a secret?: SOBRE LA SORT D'UNA MOSCA AUTOESTOPISTA\nOstres! Això de posar-se en el lloc de la mosca queda molt dur eh? Clar que comparat amb 575 hores de viatge en autobús no sé que preferiria, potser si que em tiraria per la bosrda ... je, je, je... m'has fet riure Sànset!\n16 de setembre de 2010 a les 10:43\nOstres, sempre et queda posar-te borinot, pesadet, pesadet, i anar-li escalfant la orella al conductor amb el teu brunzit inesgotable.\nCorres el risc que enrotlli el diari i intenti endinyar-te fent-se el RafaNadal, això sí.\n16 de setembre de 2010 a les 11:12\nsón pesadetes les mosques.. i al cotxe encara més ... i si fos una abella?\nAquesta comparació final ha estat definitiva. Qui ho hagi llegit, mai més, s'atrevirà a fer mal a una mosca que viatgi en el seu vehicle. Has salvat més d'una vida.\n16 de setembre de 2010 a les 11:31\nPobra mosca, no? I no duia equipatge? És que primer hauria hagut de preguntar on va el cotxe… O potser és que sabia que tornaríeu i només ho feia per desconnectar uns dies…\nSer mosca en cotxe aliè és una putada. Clar que molt pitxor és ser mosca en cotxe aliè esclafada al vidre de davant del cotxe (aliè), circulant per l'autopista. Tot és relatiu.\n16 de setembre de 2010 a les 12:41\ni no hi cap la possibilitat d'un segrest amb sindrome d'estocolm......haurem d'obrir dues linees d'investigació.....\n16 de setembre de 2010 a les 12:49\nAcabo de solidaritzar-me amb la mosca.\nm'has fet sentir terriblement culpable, a partir d'ara apadrinaré una mosca (collonera no, eh! tampoc cal passar-se) i crearé l'ONG mosques sense fronteres (o sense vidres) :P\n16 de setembre de 2010 a les 16:05\nNo hem d'oblidar que compartim un passat comú.\n16 de setembre de 2010 a les 16:12\nAvui he matat un mosquit tigre.\nNo m'he sentit gents indentificada amb tot això de la mosca, vaja, molt diferent., però tenia ganes de dir-ho i és el millor lloc i moment que he trobat. Hehe!\n16 de setembre de 2010 a les 18:02\nHahahaha!!! Mai a la meva vida m'havia intentat posar al lloc d'una mosca!!... És boníssim, SÀNSET!! :-)))\nAhir, per la cuina en va entrar una... i m'anava seguint per tota la casa. Finalment, quan vaig seure davant del PC, es posava damunt el meu cap o del braç... Vaig aixecar la cortina i mirava que sortís per la petita finestra oberta de la meva esquerra, però ella no volia... Finalment, veient-me a mi mateixa, asseguda a la cadira, amb la mà agafant la cortina... vaig cridar "eh, eh, mosca!!" i llavors la tia va sortir!!!... I és que només li havia de dir... si és que les coses, quan s'expliquen, s'entenen :-)\n(Això que he explicat és un fet real)\n16 de setembre de 2010 a les 20:52\nI s'ha de tenir en compte que les mosques ens veuen a nosaltres d'una manera molt hexagonal...que tenen molts ulls ...molt bona pensada posar-se a ser empàtics amb les mosques\n16 de setembre de 2010 a les 22:06\nLa comparació és brutal i molt ben trobada. Ara bé, el que tu vulguis, però la mosca fora del cotxe. Si ho prefereixes, pares i la convides a baixar amablement, però si per culpa de la mosca et despistes i tens un descuit, ja veuràs quina gràcia et farà tenir un accident per ser correcte amb els insectes.\nPer no parlar de com deuen sentir els efectes de les acelerades i les frenades... Però això ho podem parlar a Berlín ;-)\nMolt de gust! Ens llegim :-)\n17 de setembre de 2010 a les 8:29\nSànset, no et tallis amb les bromes de collita pròpia. Són les millors, encara que a tu no t'ho sembli! I després et quedes tant ample i ja està!\nSi la mosca és de poble i va a parar a ciutat, seria com una mena de "La ciudad no es para mi" del Paco Martínez Sòria, però en versió mosca. A la mosca li podríem dir Paco Mosquínez Sória. Veus, jo no em tallo!!\nPer cert, al tanto què li fem a la mosca que els defensors dels animals estan a la que salta!\n17 de setembre de 2010 a les 9:10\nEeeee, acabo de veure que t'has llegit l'Historiador. Jo fa poc també vaig devorar-lo! Em va encantar! Molt recomanable. Per mi millor que "El codi Da vinci". Vas llegir que li han comprat els drets per portar-lo a la gran pantalla??\nPotser si que ens ho hem de mirar des de la perspectiva de la mosca, però per alguna raó s'ha inventat el terme mosca collonera. No negaràs que poden arribar a ser (quasi) tant pesades com els pobres diables que et truquen des de Jazztel, Vodafone o Movistar per a oferir-te el pla de trucades que et salvarà l'economia domèstica!\nCarme: 575 hores de viatge deuen ser una experiència que per res vull viure. I menys si les hagués de fer en avió!\nJoan: Si algú tot imitant el Rafa Nadal em fotés un cop de diari em doldria molt. Moltíssim!\nKika: Amb les abelles és lícit emprar mètodes dràstics perquè elles van armades.\nAlbert B. i R.: Sí. Crec que les mosques m’ho haurien d’agrair. Com a mínim m’haurien d’intitular hereu “del Señor de las Moscas” (sé que l’acudit ha estat dolent. Un xist dels de veritat).\nPC: Doncs no en tinc ni idea. Dissortada. Haurien de portar sempre a sobre alguna mena de kit de supervivència.\nFerran: Pobra! cerimònia d’enterrament i funeral carregada de misses pro-ànima!\nGarbi24: Però la síndrome d’Estocolm qui la patiria, la mosca o jo, que me’n compadeixo?\nLluïsa: Jo també. Quan hi vaig pensar vaig copsar si n’és de dura la vida de la mosca. Per no parlar del què ha de menjar!\nClidice: M’has tret la idea de l’encèfal (versió cutre del m’has tret la paraula de la boca)!\nMontse: Exactament. Jo sempre tinc en Darwin al cap.\nAgnès S.: Jo he guerrejat tant amb ells que vaig acabar per fer-ne una oda:\nAssumpta: És que és ben cert. I com deia en Carod quan encara era un líder de veritat: “parlant la gent s’entén”. I les mosques, si han sobreviscut a totes les barrabassades que els hem fet sempre, han de ser suficientment intel•ligents com per poder-nos entendre a la primera. Som nosaltres, que no les entenem a elles!\nElvira FR: Això només pot dir que els mosques “ens veuen amb bons ulls”.\n(avui estic fent uns acudits molt i molt dolents).\nXexu: Jo a l’assegurança a tercers del cotxe hi tinc una clàusula que m’eximeix de responsabilitat si m’accidento degut a intentar foragitar educadament un insecte del vehicle mentre aquest circula.\nDooMMasteR: Ho apunto, que pot ser un tema molt interessant!\nJordi: és que acaba per fer-me una mica de vergonya. Fins i tot noto les cibernètiques clatellades que us calleu!\nAra, la teva del Paco Martínez Soria ha estat ben bona, al nivell del post!\nSi, per mi L’Historiador és bastant més bona que el Codi Da Vinci. La Utnoa t’ho dirà, que me’l vaig llegir traient xispes. Potser el que no vaig trobar al nivell va ser l’últim capítol. El desenllaç va ser molt ràpid. Jo m’esperava una mica més d’intriga, per dir-ho així. Ara, tot i això una lectura molt i molt recomanable. No en tenia ni idea què en volien fer una peli. Primera notícia. Me n’informaré!\n17 de setembre de 2010 a les 12:16\nSi obres la contraportada i mires la pestanya aquella que serveix de punt de llibre, allà ho posa. No sé si m'he explicat bé...\n17 de setembre de 2010 a les 13:45\nGràcies Jordi! quan pugui ho miraré, perquè ara la sogra el té en préstec!\n17 de setembre de 2010 a les 14:13\nUna amiga entro en el avion y cuando fue a tomar su asiento lo encontro ocupado; vino la azafata y comprobo que por alguna razon habia equivocado el vuelo con el otro que compartia finger, y que ya habia partido hacia la pista de despegue; ella dudo entre agotar el vuelo a otra esquina del mundo, como una mosca desvalida, o asesinar a alguien. Al final la bajaron del avion las fuerzas del orden.\n18 de setembre de 2010 a les 1:18\nOH! Que bona l'oda!


Búsqueda del término Conangle, Maria Mercè.Soler, Jaume.\nPESSIGOLLES PER EL COR\nA tots ens agraden les pessigolles. Pessigolles als braços, als peus, a la panxa … Però sabeu que el cor també té pessigolles i li agraden amb delit ? Les pessigolles aconsegueixen encendre els cors més apagats.\nPerò no oblideu que, per fer feliç el vostre cor, hi heu de posar moltes ganes i imaginació. En aquest llibre trobareu algunes idees: ...\nAquesta col. lecció ofereix un enfocament nou, creatiu i revolucionari dins de l'educació emocional. Ecologia emocional és l'art de gestionar de manera sostenible, el nostre món emocional, de tal manera que la nostra energia emocional ens ajudi a ser millors persones, per millorar la qualitat de les nostres relacions personals i el món en què vivim...\nCOM ESTÀ EL CLIMA\nL'ecologia emocional és l’art de gestionar, de forma sostenible, el nostre món emocion...\nENERGIES I RELACIONS PER A CREIXER\nL'ecologia emocional és l'art de gestionar, de forma sostenible, el nostre món emocion...


Neix Abd al-Rahman III, el califa basc aliat dels comtes catalans\n7 de gener de 891\nBarcelona. Dijous, 7 de gener de 2021. 05:30\nTal dia com avui de l’any 891, fa 1.130 anys, naixia a Còrdova (llavors capital del califat independent d’al-Àndalus), Abd-Al-Rahman ibn Muhammad, més conegut com Abd al-Rahman, que, des del 929 fins al 961 (any de la seva mort) seria califa independent d’al-Àndalus. Abd al-Raḥmān va ser net i hereu d’Abdalà I, setè emir independent de Còrdova i de la seva concubina Onneca, filla del cabdill basc Fortun Garcés; i era fill de Mohammed (primogènit d’Abdalà i Onneca) i d’una concubina basca (probablement una captiva cristiana introduïda a l’harem emiral) rebatejada Muzna, que en llengua àrab significa “Pluja”. Per tant, la genètica d’Abd al-Rahman era majoritàriament basca.\nNo obstant això, durant els primers anys del seu govern, Abd al-Rahman III va desplegar diverses campanyes militars contra els regnes cristians de Lleó i de Pamplona; aliats amb els governadors àrabs independentistes de la Frontera Superior del califat (Saragossa, Lleida, Tortosa, València). Les fonts documentals revelen que aquelles intenses i agressives campanyes militars van provocar la devastació de les noves zones de colonització cristiana; especialment el comtat de Castella, dependent de la monarquia lleonesa; i el comtat d’Aragó, sota domini de la monarquia navarresa. Aquelles campanyes es van perllongar fins que el 939, va ser derrotat a la batalla de Simancas.\nEn canvi, les mateixes fonts revelen que va mantenir unes molt bones relacions amb la cancelleria comtal de Barcelona, en aquella època depenent del poder central carolingi. El comte Sunyer I, fill i hereu de Guifré el Pilós (que disposava de plena autonomia en política defensiva) es va aliar amb Abd al-Rahman per combatre els valís independentistes de Lleida, de Tortosa i de València; i en compensació va aconseguir avançar la frontera sud del comtat de Barcelona des de la vall del Llobregat fins a la del riu Gaià (a les proximitats de Tarragona). Sunyer I va restaurar el castell d’Olèrdola i va impulsar la primera repoblació del Penedès.


Ajuntament de Cardedeu - Actualitat - Notícies - Cardedeu acull la formació del Baix Montseny per a mentors del Programa Català de Refugi\nEts a Inici > Actualitat > Notícies > Immigració\nCardedeu acull la formació del Baix Montseny per a mentors del Programa Català de Refugi\nL'inici del curs coincideix amb l'arribada a Cardedeu d'una família refugiada de Síria.\nCardedeu ha estat un dels municipis on més persones han sol·licitat poder ser mentores de la població refugiada que arribi al municipi. És per això, que aquesta setmana s'ha iniciat el curs de formació de mentors, on hi participen un total de 10 persones, 6 de les quals són de Cardedeu. El curs consta de 12 sessions, de dues hores cada sessió, i s'emmarca dins el Programa Català de Refugi organitzat per Secretaria d'Igualtat, Migracions i Ciutadania.\nArreu del territori català s'han apuntat al voltant de 3.000 persones, i fins ara, aproximadament 900 han estat entrevistades. És el primer cop que es fa una acció similar a Catalunya. Aquest programa s'inspira en el model canadenc d'acollida de persones refugiades, que promou la relació entre persones que de manera voluntària s'han ofert per oferir el seu suport, el seu temps i coneixement a les persones refugiades que estan en un procés d'acollida i integració.\nL'inici del curs de mentoria coincideix amb l'arribada a Cardedeu, d'una família refugiada provinents de Síria, gràcies a la coordinació que hi ha hagut amb la Comissió Catalana d'Ajuda al Refugiat (CCAR).


✅ Les mesures més dràstiques del govern per acabar amb el coronavirus en un mes i mig\nSimón ha afirmat que les Comunitats Autònomes estan capacitades per enfrontar-se als rebrots\nper Nadine Salinas dimecres, 12 d’agost 2020 - 07:54h\nFernando Simón, director del Centre de Coordinació d'Alertes i Emergències Sanitàries (CCAES), ha confirmat que el govern espanyol ha estudiat la possibilitat d'establir nous confinaments si els contagis continuen augmentant.\nTot i que l’objectiu és arribar a tardor amb el mínim de positius, ha explicat, ja que es té molt en compte el perill que suposa la reobertura de col·legis, universitats i la tornada a treballar presencialment. Malgrat això, el número d'infectats continua ascendint: Sanitat va sumar 1.486 casos nous només en la jornada d’ahir, i un total de 8.618 des del divendres.\nA més, Simón ha explicat que podria aplicar-se l'estat d'alarma només en algunes comunitats o en algunes zones concretes, com ha ocorregut ja amb la comarca del Segrià, a Lleida. Encara que això no descarta la possibilitat d'establir un confinament nacional.\n«Si es veu que la transmissió supera les capacitats actuals amb les eines legals que tenen les comunitats, s'aplicarà el que s'hagi d'aplicar», ha afirmat Simón. D'altra banda, ha volgut destacar que encara que els casos continuen ascendint, la taxa de mortalitat respecte al coronavirus està disminuint progressivament. A l'abril, els morts a causa de coronavirus se situaven entorn del 13-14%. No obstant això, ara dels contagiats fa dues setmanes, només el mor 0,29%.\nLes dues comunitats més afligides presenten millores\nCatalunya i Aragó, les dues comunitats més afectades pels rebrots de Covid-19, han millorat en els últims dies. Segons ha explicat Fernando Simón, la transmissió a Barcelona s'ha estabilitzat o ha entrat en un «suau descens» i ha comunicat que les autoritats sanitàries catalanes i la Generalitat estan capacitats per a controlar la situació.\nA Lleida, el lloc amb més casos del principat, ha reduït a la meitat els contagis per coronavirus, en comparació amb les anteriors setmanes. Segons les dades del Ministeri de Sanitat, en el barri de Saragossa que va ser confinat, Delícies, «sembla que la situació s'està estabilitzant».\nNo obstant això, Aragó ha comunicat 348 positius en les últimes 24 hores, en l'última setmana han estat ingressades 259 persones amb símptomes de Covid-19 i d’aquests, n’han mort 38. Tot i que, sembla que la situació en la comunitat està millorant, l'hospital Clínic de Saragossa ja s’ha desocupat el pàrquing que hi ha a l'aire lliure perquè l'Exèrcit munti allí un hospital de campanya.\nLa gran ciutat catalana que amagarà policies per multar qui no porti mascareta


QUARESMA: Preguntes i Respostes a l'Evangeli.3\nInici > QUARESMA: Preguntes i Respostes a l'Evangeli.3\nEnviat per Benet Coll  el Ds, 14/03/2009 - 23:41\nQUARESMA: Preguntes i Respostes a l’Evangeli.3\nJesús no es va dedicar a organitzar una religió més perfecta desenvolupant una teologia més precisa sobre Déu o una litúrgia més digna.\nEl que el va preocupar va ser la veritable felicitat de la gent.\nQui és aquest home que a més de viure només per a la felicitat dels altres, els més pobres i indefensos de la societat, ha gossat suggerir que Déu se li assembla.\nQuin misteri s’amaga en ell?\nNo hi ha res millor que seguir els seus pasos.\nJesús és per als creients i per a moltes persones l’home que ha sabut viure des de les fonts de la vida que estan en l’interior. En l’interior de tota realitat, en les arrels de tot el que és. És l’home que viu des de dintre cap a fora i per això no deixa indiferent a qui s’ha compromès en la mateixa aventura i vol viure “a casa seva”.\nNo acabem d’entendre qui és Jesús i els seu misteri, però sabem que ens ha guarit, i aquesta és l’experiència que podem comunicar als homes. Que Jesús ens guareix, que Jesús consola, que Jesús ens dóna alegria profunda i sentit, l’experiència d’haver estat alliberats per Jesús.\nQui és l’home que t’ha dit: Pren la teva llitera i camina?\n(Ev. St.Joan 4,12 - 7,12)\nGuarició d'un home a la piscina de Betzata\nDesprés d'això, en ocasió d'una festa dels jueus, Jesús pujà a Jerusalem. Hi havia a Jerusalem, vora la porta de les Ovelles, una piscina amb cinc pòrtics, anomenada Betzata en la llengua dels hebreus. Sota aquells pòrtics hi jeia una multitud de malalts: cecs, coixos, paralítics.\nEntre ells hi havia un home, malalt des de feia trenta-vuit anys. Jesús, en veure'l ajagut i sabent que estava així des de feia molt de temps, li diu: -Vols curar-te?\nEl malalt li respongué: -Senyor, no tinc ningú que em tiri a la piscina en el moment que es remou l'aigua i, mentre jo hi vaig, un altre hi baixa abans que jo.\nJesús li diu: -Aixeca't, pren la teva llitera i camina.\nA l'instant, aquell home va quedar curat, prengué la llitera i caminava.\nAquell dia era dissabte. Per això els jueus deien al qui havia estat guarit: -Avui és dissabte i no t'és permès de portar la llitera.\nEll els respongué: -El qui m'ha posat bo m'ha dit: "Pren la teva llitera i camina."\nLi preguntaren: -Qui és l'home que t'ha dit: "Pren la teva llitera i camina"?\nPerò el qui havia estat guarit no sabia qui era, perquè Jesús s'havia escapolit aprofitant la gentada que hi havia en aquell indret.\nMés tard, Jesús el va trobar al temple i li digué: -Ara estàs curat. No pequis més, que no et passin coses pitjors.\nAquell home anà a comunicar als jueus que era Jesús qui l'havia posat bo. Per aquest motiu, perquè havia fet això en dissabte, començaren a oposar-se-li. Però Jesús els replicà: -El meu Pare continua treballant, i jo també treballo.\nLlavors Jesús prengué la paraula i els digué: -Us ben asseguro que el Fill no pot fer res pel seu compte, fora d'allò que veu fer al Pare: allò que fa el Pare, ho fa igualment el Fill.\nEl Pare estima el Fill i li mostra tot el que fa. I encara li mostrarà obres més grans que aquestes, i en quedareu meravellats.\nI el Pare no s'ha reservat de judicar ningú, sinó que ha confiat al Fill tot el judici, perquè tots honorin el Fill com honoren el Pare. El qui no honora el Fill, tampoc no honora el Pare que l'ha enviat.\nUs ben asseguro que els qui escolten la meva paraula i creuen en el qui m'ha enviat, tenen vida eterna; i en el judici no seran condemnats, perquè ja han passat de la mort a la vida.\nUs ben asseguro que arriba l'hora, més ben dit, és ara, que els morts sentiran la veu del Fill de Déu, i els qui l'hauran escoltada viuran.\nPerquè així com el Pare té vida en ell mateix, també ha concedit al Fill que tingui vida en ell mateix. I li ha donat poder de judicar, ja que és el Fill de l'home.\nNo us estranyeu d'això: ve l'hora que tots els qui són als sepulcres sentiran la seva veu i en sortiran; els qui hauran fet el bé, per a ressuscitar a la vida, i els qui hauran obrat el mal, per a ressuscitar condemnats.\nSi jo donés testimoni de mi mateix, el meu testimoni no seria vàlid. Però n'hi ha un altre que dóna testimoni de mi, i jo sé que el seu testimoni té valor. Vosaltres heu enviat missatgers per interrogar Joan, i ell ha donat testimoni a favor de la veritat. No és que jo necessiti cap testimoni humà; només ho dic perquè us pugueu salvar. Joan era la llàntia encesa i resplendent, i vosaltres us vau deixar entusiasmar un cert temps per la seva claror.\nPerò jo encara tinc a favor meu un testimoni més gran que Joan: són les obres que el Pare m'ha donat i que vol que jo dugui a terme. Aquestes obres que jo faig, sí que donen testimoni que el Pare m'ha enviat. I el Pare mateix que m'ha enviat, continua donant testimoni a favor meu. Però vosaltres no heu escoltat mai la seva veu ni heu contemplat el seu aspecte; i no deixeu que la seva paraula resti dins vostre, perquè no creieu en aquell que ell ha enviat. Vosaltres investigueu les Escriptures, perquè us penseu que gràcies a elles obtindreu vida eterna. Doncs les Escriptures també donen testimoni de mi. Però vosaltres no voleu venir a mi per tenir vida.\nLa glòria, no la rebo dels homes. A vosaltres us conec i sé que no teniu dins vostre l'amor de Déu. Jo he vingut en nom del meu Pare, i no em voleu acollir; en canvi, si un altre ve en nom propi, a aquest sí que l'acollireu. ¿Com podeu creure, vosaltres que accepteu honors els uns dels altres però no cerqueu la glòria que ve del Déu únic? No us penseu que seré jo qui us acusarà davant el Pare: el qui us acusa és Moisès, en qui teniu posada l'esperança. Perquè, si creguéssiu Moisès, em creuríeu a mi, ja que ell va escriure de mi. Però si no creieu els seus escrits, com creureu les meves paraules?\nLa gent feia molts comentaris sobre Jesús.\nEls uns deien:\n-És un home de bé.\nD'altres, en canvi, replicaven: -No, que enganya la gent.\nA mitja setmana de la festa, Jesús pujà al temple i hi ensenyava.\nEls jueus, estranyats, deien: -Com pot saber tant, aquest, si no l'ha instruït ningú?\nJesús els respongué: -La doctrina que ensenyo no és meva, sinó del qui m'ha enviat.\nSi algú està disposat a fer la voluntat del qui m'ha enviat, veurà si això que jo ensenyo ve de Déu o si parlo pel meu compte. El qui parla pel seu compte busca que l'honorin; en canvi, el qui busca la glòria del qui l'ha enviat és digne de crèdit, i en ell no hi ha falsedat.\nÉs cert que em coneixeu i sabeu d'on sóc, però jo no he vingut per mi mateix. El qui m'ha enviat és digne de crèdit, però vosaltres no el coneixeu. Jo sí que el conec, perquè vinc d'ell, i és ell qui m'ha enviat.\nDesprés de sentir això, intentaven d'agafar Jesús, però ningú no el va detenir, perquè encara no havia arribat la seva hora.\nD'entre la gent, molts van creure en ell, i deien: -¿Creieu que el Messies, quan vingui, farà senyals encara més prodigiosos que no ha fet aquest?\nEl darrer dia de la festa, que era el més solemne, Jesús es posà dret i exclamà: -Si algú té set, que vingui a mi; el qui creu en mi, que begui. Perquè diu l'Escriptura: Del seu interior brollaran rius d'aigua viva.\nDeia això referint-se a l'Esperit que havien de rebre els qui creurien en ell. Llavors encara no havien rebut l'Esperit, perquè Jesús encara no havia estat glorificat.\nAlguns del poble que van escoltar aquestes paraules començaren a dir: -Aquest és realment el Profeta.\nEls guardes del temple se'n tornaren a trobar els grans sacerdots i els fariseus. Aquests els van dir: -Per què no l'heu portat?\nEls guardes respongueren: -Ningú no ha parlat mai com aquest home.\nURL d'origen: http://arenyautes.cat/content/quaresma-preguntes-i-respostes-levangeli3