La ministra d'Indústria sobre els ERTO: «Hi ha voluntat i consens per prolongar-los»\nLa ministra d'indústria en funcions, Reyes Maroto, durant la sessió inaugural de la XXIV Trobada d'economia de S'Agaró, el 29 de novembre del 2019\nReyes Maroto es mostra optimista amb Nissan: «Tenim projectes, però seré prudent per no generar falses expectatives»\nActualitzada 09/08/2020 a les 12:20\nLa ministra d'Indústria, Comerç i Turisme, Reyes Maroto, veu possible que els ERTO puguin allargar-se més enllà del 30 de setembre. «Han sigut una mesura molt eficaç i, a més, hi ha voluntat i consens, tant per part dels agents socials com per part del Govern, per prolongar-los», ha afirmat Maroto en una entrevista dominical al diari 'El Periódico'. «Serà en el marc del diàleg social on es posi data a aquesta pròrroga, però és important donar un missatge de tranquil·litat a treballadors i empreses», ha continuat la ministra d'Indústria, que també s'ha mostrat moderadament optimista sobre una futura reindustrialització de Nissan. «Tenim projectes, estem avançant però seré prudent per no generar falses expectatives», ha avançat Maroto.\nTurisme: «Serà un any dolent, això ja ho hem interioritzat»\nPel que fa al turisme, la ministra ha estat menys entusiasta i ha reconegut que «serà un any dolent, això ja ho hem interioritzat». «Hem de continuar protegint l'ocupació i el teixit productiu perquè aguanti fins que el 2021 comptem ja amb la vacuna o amb un tractament efectiu i es recuperi la confiança», ha reflexionat en veu alta Maroto. «Una vegada que tinguem confiança i mobilitat, el turisme es recuperarà més ràpid, probablement, que altres sectors econòmics», ha afegit la ministra d'Indústria, Comerç i Turisme, que no ha desaprofitat l'ocasió per carregar contra la quarantena als viatgers imposada per països com Anglaterra.\nComenta el contingut : La ministra d'Indústria sobre els ERTO: «Hi ha voluntat i consens per prolongar-los»


La plaga processionària es frena La plaga processionària es frena\nLa plaga de processionària es frena\nLa plaga de la processionària comença a retrocedir després de quatre anys d’un creixement exponencial. Segons l’últim balanç de la Generalitat, corresponent a l’any passat, la processionària afecta una de cada sis hectàrees de pi, és a dir, 120.000 d’un total de 725.000 hectàrees. La xifra és lleugerament inferior al màxim de 160.000 hectàrees que es va assolir el 2017, però multiplica per quatre el mínim registrat el 2013 (35.000). El canvi climàtic i la suspensió de les fumigacions durant dos anys per problemes legals van disparar la plaga, que els experts consideren encara fora de control.\nAmb tot, els empresaris rurals noten una disminució de la processionària aquest hivern. L’extensió de la plaga pot variar d’un any a un altre, depenent, bàsicament, del clima i de si s’han aplicat tractaments. La intensitat de les fumigacions els últims tres anys -abastaven 20.000 hectàrees- està començant a donar resultats, però encara són insuficients. Amb tot, els experts coincideixen que, com es tracta d’una espècie autòctona, l’objectiu no és eradicar-la, sinó controlar els pics de població.\nLa processionària és una papallona endèmica que en la seva fase d’eruga pot augmentar de població, afectant als arbres menjant-se les fulles i causant la seva defoliació. Ataca bàsicament la pinassa i el pi blanc. Però el que més preocupa els experts són els efectes nocius en els éssers vius.\nPerò també hi ha uns efectes col·laterals en l’economia local de les zones amb més afectació, que són les comarques de l’interior com Berguedà, Solsonès o la Cerdanya.\nEn l’extensió de la plaga, el canvi climàtic ha jugat un paper clau. Les temperatures elevades també estan obrint pas a la processionària cap a l’alta muntanya. Si fins fa poc les erugues es mantenien per sota dels mil metres de cota, en els últims anys s’han detectat en boscos a 1.700 metres d’altitud.\nEls experts coincideixen que les fumigacions són l’únic mètode efectiu per controlar la plaga, però això té un cost. Des de 2016 la Generalitat ha invertit prop d’un milió d’euros anuals, triplicant la xifra dels últims anys, tot i que en 2013 i 2014 es van suspendre les fumigacions per problemes amb la normativa europea, cosa que va permetre a la processionària estendre al seu aire i triplicar l’extensió ocupada.\nPerò com les fumigacions només arriben a una sisena part de les zones afectades, el Centre Tecnològic Forestal ha posat en marxa paral·lelament altres tractaments a menor escala, com replantar la primera línia dels boscos (on la processionària posa els ous), substituint els pins per roures i alzines. També es busca augmentar la població de depredadors, com els ratpenats i altres aus, instal·lant nius i cavitats perquè s’ubiquen en les zones amb presència de les erugues.


La síndrome del treballador cremat ('burnout')\nEl mes de maig passat, l’assemblea de l’Organització Mundial de la Salut va acordar que a partir de l’any 2022 la síndrome del treballador “cremat”, de l’anglès burnout (quedar-se cremat, fora de joc, exhaust), estaria inclòs dins de la Classificació de Malalties i Problemes Relacionats amb la Salut. El trastorn ve ocasionat per un entorn laboral que sotmet l’empleat/da a una situació d’estrès crònic capaç de provocar efectes negatius, tant al treballador –que acaba patint un desgast emocional, com a l’empresa– a través d’una reducció de l’efectivitat de qui el pateix i empobrint el clima laboral entre la resta de membres de l’Organització.\nEfectes de l’estrès\nL’estrès naix com a conseqüència d’haver d’enfrontar-nos a una amenaça, tingui o no origen laboral. Quan la causa que el provoca es troba en l’àmbit del treball, la coneixem sota el nom de burnout.\nDavant d’una situació desencadenant d’estrès, el nostre cervell reacciona i dóna ordres perquè s’alliberin hormones com el cortisol, capaç de provocar importants reaccions fisiològiques: augmentar la freqüència cardíaca i la quantitat de glucosa en sang o la supressió puntual de l’actuació del sistema immunològic.\nTot plegat, i de la mateixa manera com passaria en una instal·lació industrial, estaria orientat a la recerca de més eficiència energètica, dedicant per part del nostre organisme la major part de l’energia disponible a afrontar o fugir de l’amenaça a què s’està sotmetent. Com es pot deduir del que hem apuntat, la supressió puntual del sistema immunològic deixa l’organisme en una situació de risc que explica els efectes negatius als quals ens veiem sotmesos en les situacions d’estrès.\nA qui afecta el ‘burnout’?\nAfecta especialment als treballadors que més relacionats estan amb l’atenció al públic: personal sanitari, cuidadors, professors, funcionaris de presons, etcètera. I entre aquests, els que, amb més implicació, compten amb menor resistència a l’estrès. Segons afirma Antoni Bulbena, director d’Investigació de l’Institut de Neuropsiquiatria de l’Hospital del Mar, la síndrome apareix també en les persones amb ansietat i depressió, encara que en el cas del burnout, aquests són de menor intensitat. Es detecten casos en altres professions (directius, comandaments intermedis, etcètera), en els quals la sobrecàrrega de treball, la falta de reconeixement o de suport institucional porta els treballadors a sentir-se desprotegits, sobrepassats i, en definitiva, cremats.\nEstudis actuals assenyalen que el burnout afecta el 10 per cent dels treballadors i, entre ells, el 3 per cent amb repercussions greus. Si volem que els empleats no pateixin els efectes negatius derivats de la situació de l’estrès a la feina, haurem d’evitar les causes que els provoquen, oferint-los suport i una autonomia conforme al grau de responsabilitat que els correspon per la seua posició a l’organigrama.\n1. La Generalitat promet identificar totes les víctimes de la Guerra Civil\n2. Bellpuig repetirà la fira Cuida’t al considerar un èxit la primera\n3. Tres ferits en una nova col·lisió a la carretera C-14 a Bassella\n4. Àreu torna a tenir alcalde\n5. Calcinats en tot just deu mesos 234 contenidors i 103 vehicles a Lleida\n6. Incontestable líder\n7. El Mollerussa tuteja el líder\n8. El Lleida, contra l’Espanyol d’Europa League\n9. Germans i ara rivals\n10. Suspensió a Tàrrega


Des de la Font del Bisbe: Catalunya és de dretes i Espanya d’esquerres?\nEs habitual trobar-me en l’àmbit d'una part de l’esquerra, amb la que he compartit i comparteixo bona part del meus ideals, un anàlisi que resumidament vindria a dir que el camí cap a la independència beneficia a la dreta i que una Catalunya independent, si fos possible, seria de dretes.\nEs un mantra que no es fonamenta més que en un judici de valor que no aguanta les dades electorals recents, doncs si analitzem els resultats de la força en la que s’ha desenvolupat la majoria de la dreta catalana (CiU) des del 2010 no ha fet més que davallar (2010: 62 escons; 2012: 50 i la mitjana de les darreres enquestes no els hi dona més enllà de 35 escons...). En canvi ERC i CUP no solament recuperen els escons perduts per la dreta si no que amplien l’espai. Imagineu-vos que succeiria si les altres forces de l’esquerra s’incorporessin al procés de manera decidida!\nVeritablement es pot afirmar que el procés sobiranista és majoritàriament de dretes? Que l’electorat sobiranista és un conjunt de votants benestants? Sense fer judicis de valor, poc que hi ha a Catalunya tanta gent benestant! Entre altres raons per que ningú pot negar que hi ha un munt de gent benestant que no està ni pel procés ni per la independència, començant pels catalans representats a l’IBEX35!\nMolts dels que es reafirmen amb aquesta asseveració o no han viscut o no recorden el procés rupturista a Catalunya del anys setanta que es concretava en una assemblea de Catalunya i en un Consell de Forces polítiques on hi havia la dreta catalana, si, també! Però l’hegemonia era d’esquerres! Si al final caiguérem en el reformisme fou per què a la resta d’Espanya guanyaren el franquistes reformistes, a Catalunya no! I amb la col·laboració del PSOE i del PCE, cercant un canvi possibilista, inclinaren a la majoria de les forces rupturistes catalanes cap a la reforma.\nAixò és el que avui molts no volem, volem ara la ruptura democràtica a Catalunya, la creació d’un estat propi, d’un procés constituent que te molts més números de ser social i avançat del que fou a Espanya decennis fa, o del que hi pot haver-hi en el futur.\nEtiquetes de comentaris: Catalunya, dretes, Espanya, esquerres


La justícia investiga si Camps va planificar el circuit de F1 de València ‘a la carta’\nTot i el secret sumari, a poc a poc es van sabent detalls de la causa judicial oberta contra l’ex-president de la Generalitat Francisco Camps. Concretament, s’investiga si el disseny i la construcció del circuit de la Fórmula 1 a València es van fer ‘a la carta’ i si, a més, es van alterar dates en diferents documents.\nLa causa, que està oberta pels delictes de prevaricació, malversació i falsedat documental, tracta d’esbrinar si es van cometre irregularitats en la construcció del circuit de la F1 i estan sota sospita l’aleshores empresa pública autonòmica denominada Ens Gestor de la Xarxa de Transports i Ports de la Generalitat (GTP), a més de diverses enginyeries encarregades de dissenyar els traçats.\nEn concret se sospita que l’adjudicació a empreses de la construcció del circuit va poder fer-se a la carta, seleccionant-les sense sotmetre’s a tota la legalitat exigida. També s’haurien detectat alteracions de dates en diversos documents intervinguts.\nEl cost del projecte va ascendir a noranta milions d’euros aproximadament. Aquest procediment va sortir a la llum pública la passada setmana, quan va transcendir que Camps estava citat a declarar en qualitat d’investigat en el Jutjat d’Instrucció número 17 de València.


Badanotis :: Alumnes de secundària de Badalona participen en la 20a edició de la Setmana de la Ciència\nAlumnes de secundària de Badalona participen en la 20a edició de la Setmana de la Ciència\nLes activitats es duran a terme demà dimarts, 17 de novembre, i dimecres, dia 18\nRedacción - 17/11/2015 05:14\nAquest imarts, dia 17, i dimecres, 18 de novembre diversos centres educatius de secundària de Badalona participaran en la 20a Setmana de la Ciència 2015. Aquestes accions estan integrades en el programa d'activitats de les XXX Jornades Científiques d'Ensenyament Secundari de Badalona, que se celebraran del 5 al 7 d'abril de 2016.\nPer dimarts, dia 17, s'han programat dues conferències adreçades als alumnes de batxillerat i cicles formatius:\n'A Can Ruti fem recerca', a càrrec del doctor Manel Puig, director científic de l'Institut d'Investigació en Ciències de la Salut Germans Trias i Pujol. I 'Ciència: creativitat i llibertat', a càrrec de Josep Manye, investigador de l'Institut d'Investigació en Ciències de la Salut Germans Trias i Pujol. Les ponències es donaran a la sala d'actes de l'Hospital Universitari Germans Trias i Pujol, a partir de les 10 hores.\nUna altra activitat programada per a aquesta Setmana de la Ciència és l''Open House, coneix de prop el Campus Can Ruti' on, d'11.15 hores a 11.45 hores, els alumnes podran visitar el Banc de Sang i Teixits; l'Hospital Germans Trias. Unitat Polivalent d'Investigació Clínica; l'Institut Català d'Oncologia; l'Institut de Medicina Predictiva i Personalitzada del Càncer; l'Institut de Recerca contra la Leucèmia Josep Carreras; l'Institut Germans Trias; l'Institut Guttmann, i la Universitat Autònoma de Barcelona.\nDurant aquests dies també hi haurà una exposició de les investigacions del Campus Can Ruti a l'Hospital Germans Trias.\nDimecres, 18 de novembre, es donaran tres conferències per a l'alumnat de 3r i 4t d'ESO a diferents centres de la ciutat:\n'El Universo elegante', a càrrec de Daniel Rivas, llicenciat en Química; 'Angelina Jolie, genètica i càncer', que la impartirà el doctor en Medicina i Cirurgia, Ignacio Blanco càrrec i 'Tecnologia dels aliments, una ciència d'aplicació diària' per Cayo Corcellas, llicenciat en Ciència i Tecnologia dels Aliments en Química\nEl programa d'activitats de la 20 Setmana de la Ciència 2015 a Badalona està organitzat per la Fundació Catalana per a la Recerca; per l'Institut Germans Trias i Pujol; pel Servei Educatiu del Departament d'Ensenyament de la Generalitat de Catalunya, i per l'Ajuntament de Badalona a través de l'Escola de Natura i de l'Escola del Mar de l'Àmbit Badalona Pròspera i Sostenible, i del Servei d'Educació de l'Àmbit Badalona Educadora. També compte amb la col·laboració dels centres de recerca del Campus Can Ruti.


“La censura s’exerceix ara de forma més sibil·lina” – CGTCatalunya\nInici > General > Articles opinió > “La censura s’exerceix ara de forma més sibil·lina”\n“La censura s’exerceix ara de forma més sibil·lina”\nL'observatori crític Mèdia Cat va néixer el 2009 i fa uns dies va presentar el seu projecte més ambiciós, l'Anuari 2011 (*), on es publiquen 12 reportatges de temes ‘silenciats' pels grans mitjans. Per fer-lo realitat han disposat de la col·laboració del Grup de Periodistes Ramon Barnils i la Fundació Escacc, que són els que sostenen l'observatori. El seu coordinador ha estat el periodista Roger Palà.\n- Podem parlar de premsa lliure a Catalunya?\n- Entenc que aquests silencis funcionen com una censura encoberta?\n- Qui hi ha darrere d'aquest silenci?\n- Corporacions com La Caixa o institucions com la monarquia són intocables...\n- Us poden acusar d'haver enfocat aquests temes des d'un punt de vista ideològic molt marcat?\n- Us sentiu periodistes indignats amb els mitjans. Sou un altre exemple de la mala llet que corre per la societat?\n- La banca espanyola ha guanyat 66 mil milions aquests últims anys. A banda d'explicar-ho el periodista ha de cridar, com Hessel, a la indignació col·lectiva?\n- Les xarxes socials són un antídot contra els silencis mediàtics?\n- Ara mateix quin tema s'està silenciant?\nEntrevista realitzada per Lluis Simón, publicada al diari Avui\n(*) Veure: www.cgtcatalunya.cat/spip.php?article5623


Els cuiners bessons Torres tanquen el Dos Cielos Barcelona per obrir La Nave de los Sueños\nTambé han signat un conveni amb la Universitat Autònoma de Barcelona per impulsar la investigació\nDesprés d'11 anys de cuinar al Dos Cielos Barcelona, a la planta 24 de l'Hotel Melià, els germans Sergi i Xavier Torres han tancat el restaurant per obrir-ne un de nou a finals de juny, "molt personal i propi", expliquen tots dos contents. "Es dirà La Nave de los Sueños i estarà situat en una nau industrial de 800 metres quadrats al barri de les Corts de Barcelona", detallen.\nEl nou projecte, al qual els cuiners bessons i mediàtics han destinat "molta il·lusió", consistirà en una cuina oberta, amb barres enmig de la sala, "perquè els comensals vegin tot el procés d'elaboració", expliquen. De fet, el Dos Cielos Barcelona ja sorprenia perquè els clients entraven al restaurant passant primer per la cuina.\nEl nou restaurant dels germans està situat al barri de Les Corts\nAltres novetats seran els diferents espais que distribuiran el restaurant. "Hi haurà un espai per a les verdures, un altre per a les fruites, per a les aus, les carns, els peixos, el marisc, els còctels i els cafès", diuen. L'objectiu és que fer-hi un àpat sigui "una experiència" amb la transparència culinària com a capçalera. Actualment els restaurants saben que marquen el nivell si tenen barra on cuinen o acaben els plats.\nA banda, els germans Torres han signat un conveni amb la Universitat Autònoma de Barcelona (UAB) amb el qual volen impulsar un laboratori en innovació i desenvolupament sobre gastronomia, sostenibilitat i salut. Es dona la circumstància que el febrer passat la UAB va engegar la primera edició del postgrau Comunicació i Gastronomia: salut, sostenibilitat i cultura. "La UAB i els germans Torres impartiran junts cursos especialitzats en gastronomia", confirma Cristofer Fernández, coordinador del postgrau Comunicació i Gastronomia.\nA Madrid, els cuiners mantenen obert el Dos Cielos. "A Barcelona no podíem tenir dos projectes oberts alhora, per això hem hagut d'apostar per un dels dos", conclouen Sergi i Xavi Torres.


Esparreguera presenta una recollida selectiva superior a la mitjana catalana | Sant Andreu TV\nHome Baix Llobregat Esparreguera presenta una recollida selectiva superior a la mitjana catalana\nEsparreguera presenta una recollida selectiva superior a la mitjana catalana\nFoto: Aj. Esparreguera\nLa mitjana a Catalunya és de 36,8% i a Esparreguera la recollida selecttiva és del 50,7%\nL’Ajuntament d’Esparreguera ha fet públic avui que segons les dades de l’any 2012 procedents de l’Agència de Residus de Catalunya, Esparreguera presenta una recollida selectiva del 50,7%, xifra superior a la mitjana catalana (36,8%). A més a més, si es considera la quantitat de residus produïts per habitat i dia, Esparreguera es troba per sota de la mitjana, és a dir, “1,26 kg/habitant i dia enfront els 1,38 kg/habitant i dia“.\nTot i que aquestes xifres situen Esparreguera en una bona posició a nivell català, el consistori vol indicar que durant el 2013 s’ha invertit aquesta tendència, de manera que s’ha incrementat la quantitat d’impropis de la matèria orgànica recollida, obtenint-se una fracció més bruta, per la qual la planta de compostatge penalitza econòmicament al municipi.\nPer aquest motiu, l’Ajuntament pretén adoptar tot un conjunt de mesures a través del nou contracte de recollida d’escombraries, el qual es troba en procés de licitació, entre les quals es preveu realitzar campanyes informatives.\nPrevious articleL’alcalde de Castellví Lluís Tomàs trasllada personalment al president de la Diputació la petició de suport extraordinari per a una reparació d’urgència al barri del Taió\nNext articleUna empresa con sede en Martorell candidata a destruir el arsenal químico de Siria


ON ERA DÉU MENTRE JO PATIA? | Pensa, prega, celebra la vida\n← L’ORIGEN DIVÍ. DÉU NO HA CREAT L’HOME. UN LLIBRE DE M.BALMARY\nQUINS SÓN ELS DIMONIS QUE HEM D’EXPULSAR DE NOSALTRES? →\nON ERA DÉU MENTRE JO PATIA?\nA Jesús no s’atrevien a fer-li preguntes, els deixebles. Ho podem veure en l’Evangeli sobre qui és el més important (Mc 9,30-37). En canvi, Jesús no dubta a preguntar als deixebles. Aquesta és la posició que mantenim amb el Senyor.\nEn efecte, Jesús no té por de fer preguntes. No té por, perquè no té res a témer. Acaba d’anunciar la seva mort i resurrecció, que és un primer senyal que ell, per a poder ressuscitar, primer haurà de morir incomprensiblement.\nPer això el Senyor ens posa al davant de la situació més incòmoda: enfrontar-nos a la nostra pròpia mort i, també, al nostre propi sofriment.\nPerò, qui s’hi vol enfrontar de veres? Qui s’hi presta, de bon grat? En principi tothom vol buscar el bé i el benestar. El mal no el vol ningú per a ell mateix. Però sí que, incomprensiblement, ens veiem involucrats en el mal, essent-ne víctimes, però també testimonis o actors, en algun cas.\nCal, doncs, que ens convertim. En la vida, hi ha bé i mal barrejats. Recordem la paràbola de la cogulla, on els enemics de l’amo sembren la mala herba després de la sembra del bon gra. Només pertany a Déu la sega definitiva, és a dir, el judici final sobre les persones i les intencions. A nosaltres ens pertoca de lluitar en aquest món. El mal i la temptació són aquí perquè les vencem: ‘no ens deixeu caure a la temptació i deslliureu-nos de qualsevol mal’.\nEl mal, la malaltia, la mort, la desgràcia, la mala sort, la fatalitat formen part de la nostra vida\nEls salms estan plagats de persones orants que senten com, tot i haver fet el bé, es troben en una situació difícil: perseguits, ultratjats, malferits, malalts o a la presó.\nQuina és la seva resposta? Desesperar-se? Passar també a fer el mal, perquè ens enganyem quan diem: ‘mira, els dolents fan la seva i se’n surten tan tranquils’.\nNo, no és veritat: aquests no tenen mai la pau del cor i, encara que visquin, en el seu interior són morts, la seva vida no val res, és buida i sense sentit.\nVegem quina és la resposta en el salm 53:\n‘Déu totpoderós, feu-me justícia salveu-me, pel vostre nom.\nEscolteu la meva súplica escolteu les meves paraules\nMireu com s’aixequen contra mi amb quina vioència em volen la mort.\nPerò és Déu qui m’ajuda i fa costat als meus defensors.\nDe tot cor oferiré sacrificis us lloaré, Senyor, perquè sou bo’.\nQuina és la sortida, doncs? Esperar en Déu, només en ell tinc jo la meva salvació. No voler sortir-me’n per un altre camí, que es desvia de la rectitud de la seva llei. Al contrari. És només en la seva veritat que jo trobaré el camí de salvació per a la meva vida i per al meu futur.\nCertament, el malestar, la malaltia, qualsevol forma de mal físic o moral que m’arribi a mi són, d’altra banda, formes de la vida mateixa, en formen part.\nTothom les rebutja i se n’allunya, però en un moment o altre en patirem les conseqüències. Què fer, doncs, sinó esperar fortament en Déu, aquell qui m’ha estimat primer en la meva pròpia creació?\nAixí, on era Déu quan jo patia, quan la gent pateix?\nExpliquem-ho amb el conte d’aquell que es troba amb Déu i li demana on era en aquell moment de la seva vida en què ho passava malament?\nDéu li respon: ‘jo et portava a coll, era jo qui et donava les forces necessàries per continuar endavant i superar les dificultats’.\nLa mare que dóna als fills, enganyada per la pressió envoltant, uns criteris diferents als que ella viuria i no s’atreveix a dir que, per al creixement personal, convé seguir el mateix que ella i el seu marit han viscut, de fidelitat, de continència, de castedat, de compromís, d’amor, d’entrega generosa… Sense la llei del Senyor, jo no sóc res i vaig totalment despistat.\nOn era Déu quan succeïa tot això: les guerres, l’extermini d’un poble, les injustícies?\nDéu era allà, enmig d’ells, perquè els sostenia, efectivament.\nDéu va irrompre en la història, per salvar aquell poble. Cert que molts varen morir, però també la humanitat va madurar i va créixer, per salvar-se i aprendre dels errors, del mal del món.\nDéu no ens salva com superman salva els que pateixen el mal.\nDéu no ens salva amb la força de les armes i de les bombes.\nDéu ens salva a través de Jesucrist, ell és l’únic que dóna sentit les nostres vides.\nDéu és l’únic que ressuscita Jesucrist després de patir la mort en creu.\nDéu és el primer que ve a buscar-nos quan patim el malestar del món.\nDemanem-li, avui, que ens sapiguem fer presents en el nostre sofriment, físic o moral, i oferim-lo per la salvació del món, perquè l’adherim als sofriments que falten a la creu de Jesucrist per a la redempció de la humanitat.\nNomés així la nostra vida pren plenament sentit a la llum de la Paraula de Déu i amb l’aliment del seus sagraments.


El parc de l’Estació del Nord tindrà l’àrea d’esbarjo per a gossos més gran de l’Eixample | Info Barcelona | Ajuntament de Barcelona\nEl parc de l’Estació del Nord tindrà l’àrea d’esbarjo per a gossos més gran de l’Eixample\nAquest mes d’agost, al parc de l’Estació del Nord comencen les obres de l’àrea d’esbarjo de gossos (AEG), que ocuparà més de 1.400 metres quadrats.\n20/08/2021 12:54 h\nL’àrea d’esbarjo passarà a formar part del conjunt del parc gràcies a uns mur tanques adaptades a les formes ondulades i orgàniques del conjunt i un recorregut que permetrà arribar des de l’entrada per la cantonada del carrer dels Almogàvers amb Sardenya fins al parc. Aquesta intervenció també comportarà altres millores, com la substitució del mur de formigó del xamfrà de Sardenya-Almogàvers, que és totalment opac, per una tanca metàl·lica que afavorirà la visibilitat entre el parc i el carrer. També s’hi obrirà una nova entrada, a la banda de la cruïlla del carrer de Sardenya, i se’n millorarà l’accessibilitat dels camins.\nNova il·luminació, mobiliari sostenible i zona verda\nAltres canvis que preveu l’actuació seran a l’enllumenat, que ara disposarà de leds, i al mobiliari urbà, que s’integrarà a les formes curvilínies dels parterres, papereres i abeuradors d’aigua potable per a gossos; d’altra banda, s’hi mantindrà el 40% de la superfície de les zones verdes. El projecte també recull que a l’interior de l’àrea de gossos hi hagi un gran espai amb sorra perquè els animals hi puguin jugar, la plantació d’arbustos i la utilització de materials reciclats, de durabilitat elevada i certificats amb ecoetiqueta.\nEl projecte neix de l’acord entre el veïnat i tenidors de gossos per poder disposar de dues zones diferenciades que garanteixin la convivència al parc entre els qui hi van amb gossos i els qui fan servir les àrees de jocs, els espais lliures i els espais verds sense mascota.\nLes obres, emmarcades en el pla de ciutat per establir espais destinats a l’esbarjo i la passejada dels animals de companyia, tenen un pressupost d’1,1 milions d’euros i està previst que s’acabin el mes de març.\nCercador d’àrees d’esbarjo per a gossos


La perla del president\n06 març 2021 00:38\nCarles Manera | 21 desembre 2005\nEl finançament sembla que pot ser un dels cavalls de batalla en la discussió de l'Estatut de les Illes Balears. L'estratègia de Jaume Matas, pel que es pot veure en aquests darrers dies, s'acomoda a n'aquest plantejament que focalitza tota l'atenció en un tema cabdal: la pèssima financiació de la nostra comunitat autònoma. Una veritable perla política, car trasllada tots els problemes a Madrid, i alimenta el fariseisme autonomista d'uns conservadors que bramen per la ruptura d'Espanya, alhora que volen el mateix que aquells que, pretesament, contribuiran a tal desfeta. Les asseveracions, en el sentit que el dèficit en la dotació de recursos resta competitivitat a la nostra economia, es troba inserida en aquest redescobriment aparent fet per la dreta illenca. El tema és d'una rellevància crucial, i no es pot fer servir, de manera grollera, com a munició política de primera magnitud, en funció de qui governi a l'Estat. En aquest respecte, totes les vies condueixen a un mateix escenari: Matas exigeix ara tot el que no volgué reclamar quan els colors polítics de Moncloa i del Consolat de Mar eren els mateixos. La qual cosa fa que, d'entrada, el posicionament del president sigui observat amb severes prevencions, tot partint, emperò, d'un fet essencial: Balears es troba, en efecte, mal finançada, atès que aporta molt més del que rep -cosa que, en principi, no hauria de ser negativa-, però això darrer -el que percep, en suma- és clarament insuficient per a cobrir les necessitats socials i infraestructurals d'una regió provisora de riquesa i d'actius de tota mena.\nLa qüestió manté una relació directa amb les conseqüències del nostre model de creixement. Aquesta potent pauta econòmica, generadora de renda i de benestar, té alhora uns límits clars que s'han emfasitzat per part d'experts de distintes procedències ideològiques i formatives. Les conclusions són il·lustratives: es detecten precarietats laborals, baixos nivells de formació, poc stock de capital públic, dificultats en la capacitat pressupostària de les institucions autonòmiques, deteriorament del medi ambient, baixos salaris-hora i canvis preocupants -que infereixen amenaces i alhora oportunitats- en els mercats turístics. Bona part d'aquests aspectes requereixen d'un inequívoc compromís públic, per la via dels pressupostos. Però atenció: aquest procés no s'explica tot just per la conjuntura, sinó que és més aviat estructural; no és adjudicable a un període concret de la història econòmica -com fa, massa sovint, Jaume Matas i certes veus de la cúpula empresarial-, sinó que els problemes vénen des de 1986 i afecten, per tant, administracions diverses. Pel meu cantó, afegeix: el rigor analític, l'honestedat en l'elecció de les dades estadístiques i dels seus àmbits comparatius, l'observació detinguda de les xifres en perspectiva històrica aporten molt més a l'economia aplicada que les opinions puntuals presidides per les vísceres -entre les quals no sempre s'inclou el cervell- i l'animadversió ideològica.\nPerquè les dades són tossudes i impertorbables. Li recordaré al Jaume Matas president -i economista, no s'oblidi- que en el decurs del mandat del Partit Popular en les dues legislatures passades -entre 1997 i 2003-, les inversions dutes a terme a les Illes Balears representaren el 0,7% del total de les desenvolupades pels Executius de José María Aznar, d'acord amb la Liquidació dels Pressupostos Generals de l'Estat (la font és el Ministeri d'Economia i Hisenda). El guarisme, irrefutable, situà les nostres illes a la cua, sense pal·liatius, de la despesa pública efectivament lliurada. La següent comunitat amb una variable tan ridícula fou La Rioja (0,79%), però amb una diferència central: mentre Balears suposa el 2,2% de la població espanyola, La Rioja sintetitza el 0,67%, de forma que la despesa per càpita no fou tan demolidora per als habitants d'aquesta darrera regió. Les xifres, endemés, constaten que, en dits anys, Catalunya, amb un 7% sobre el seu PIB, i Balears amb un 7,5%, foren les economies regionals que més aportaren i que, per tant, lideraren sense discussió els dèficits més cridaners a les seves respectives balances fiscals. Jaume Matas, integrant del Consell de Ministres, no sabé o no volgué reaccionar de forma adient per a corregir aquests seriosos problemes que, efectivament i tal com ell diu ara i alguns economistes indicàvem aleshores, llastraven -i llastren- la competitivitat de la nostra economia. L'oportunitat del sistema de finançament, que entrà en vigor el gener de 2002, no fou aprofitada per l'actual president balear, aleshores flamant Ministre de Medi Ambient i, ves per on, el govern que ara presideix malviu, amb un endeutament forassenyat, gràcies al vigent model de finançament de Rodrigo Rato, que fou criticat per tothom -menys pel Partit Popular- i enaltit fins a l'èxtasi, aquí a Balears, pels conservadors -amb tota l'oposició en contra.\nEn temes econòmics, la generació de demagògies és relativament senzilla. Alguns polítics fan servir molt sovint llenguatges ampulosos i paraules grandiloqüents, que resten molt bé quan es pronuncien o s'escriuen, però que poden amagar contradiccions remarcables. Endemés, sempre resta el recurs de donar les culpes als altres: a un govern anterior, al que dirigeix les regnes d'una altra administració, etc., tot amb la finalitat de no reconèixer errades pròpies. Perquè si el president afirma que la manca d'inversions a Balears és un dels greus problemes de la nostra economia, no pot traslladar aquesta situació només a la conjuntura actual. Com he dit -i, sobretot, demostrat-, el tema parteix d'anys anteriors i, entre aquests, se li ha de recordar que ell mateix formà part, durant un període crucial (el que cuinà l'actual sistema de finançament), d'un important quadre de dirigents que hagués pogut redireccionar gradualment -hom és conscient que els aspectes de finançament, de cop, no es poden fer- una tendència força penalitzadora per a Balears. Però no ho va fer. I, per tant, si rescata amb clares intencionalitats polítiques partidistes aquest argument (la manca de recursos que arriben a Balears), ha de fer honor a la veritat per, també, rememorar orígens i desenvolupaments efectius d'aquest procés d'oblit de l'Administració Central envers la de les Illes Balears. Del contrari, és determinant que altres facin aquesta feina de recordatori a un mandatari tan desmemoriat, massa engolosit amb aquest filó -amb aquesta perla- que ha trobat en el tema del finançament.


La Conselleria d’Agricultura commemora en El Palmar el Dia de la Dona Rural – RiberaTV\nLa Conselleria d’Agricultura commemora en El Palmar el Dia de la Dona Rural\nMireia Mollà clausurarà la jornada que protagonitzen les dones pescadores\nLa Conselleria ha posat en marxa el Servei de Promoció de la Dona Rural per a impulsar el paper de les dones dins del sector\nLa Conselleria d’Agricultura, Desenvolupament Rural, Emergència Climàtica i Transició Ecològica commemora aquest dijous, 14 d’octubre, el Dia Internacional de les Dones Rurals, que enguany es dedica a les dones de la mar, amb la participació de la consellera Mireia Mollà en una jornada en la seu social de la Comunitat de Pescadors/as del Palmar.\nS’ha triat aquest enclavament pel seu simbolisme en la reivindicació dels drets de les dones. El Palmar va ser l’escenari de la batalla que van haver d’emprendre les dones fins a acabar amb una tradició que marcava que només els homes fills de pescadors podien pescar en la zona.\nLa jornada comptarà amb la presència de nombroses persones representants del sector pesquer, com són les treballadores d’aquest, confraries, associacions de dones de la mar i persones representants d’àmbit autonòmic i municipal relacionades amb el món de la pesca, el desenvolupament rural o la igualtat.\nLes aportacions d’aquesta posada en comú contribuiran, juntament amb els resultats de diferents processos participatius de dones rurals que tindran lloc a la Comunitat Valenciana, a l’elaboració de l’I Pla de Promoció de la Dona Rural de la Comunitat Valenciana.\nL’any 2007 l’Assemblea General de l’Organització de les Nacions Unides en la seua resolució 62/136 va establir el 15 d’octubre com a Dia Internacional de les Dones Rurals en reconeixement a la funció i contribució decisiva de la dona rural en la promoció del desenvolupament agrícola i rural, la millora de la seguretat alimentària i l’erradicació de la pobresa rural.\nFer visible la contribució que les dones realitzen en àmbits rurals és un dels objectius de les polítiques internacionals, europees, nacionals i autonòmiques per a equilibrar el despoblament, la masculinización i l’envelliment de la població de les àrees rurals i apostar pel suport a les noves oportunitats de desenvolupament i el relleu generacional en aquestes, objectius imprescindibles per a la recuperació del medi rural i dels sectors productius que el sustenten.\nAquestes línies d’actuació es materialitzen en un augment de mesures de suport a la dona que tindran destacada presència en la nova Política Agrària Comuna (PAC). En aquest sentit, la Generalitat afig, a les eines de què disposa per a treballar per la igualtat, el Servei de Promoció de la Dona en l’Àmbit Rural, adscrit a la Direcció General de Desenvolupament Rural, que treballarà per i per a les dones del sector.\nLa Conselleria d’Agricultura commemora en El Palmar el Dia de la Dona Rural added by Ribera Televisió on 13 octubre, 2021


45 anys repartint somriures - CISE\n2019 és un any important per al nostre centre. Un any més al teu servei, un any més oferint el millor de nosaltres… un any més i ja en sumem 45!\nBufem espelmes! 45è aniversari de Centre Dental Cise\nEls inicis, a l’Eixample de Barcelona\nCentre Dental Cise compleix 45 anys de vida amb una trajectòria que avala des que el 1974 va ser la seva primera seu a l’Eixample de Barcelona, al carrer Provença. Ja fa més de 30 anys que la Clínica es va instal·lar a Figueres i des d’aleshores la combinació de l’atenció i proximitat d’una clínica tradicional familiar amb les noves tecnologies del segle XXI defineixen el servei que ofereix CISE a la capital de l’Alt Empordà.\nDe Barcelona a l’Alt Empordà\nEls inicis de CISE a Figueres es remunten a l’any 1989, quan les ganes d’expandir-se i millorar dia rere dia van dur els seus fundadors a obrir una segona clínica dental a Figueres, al carrer Vilallonga.\nEnamorats de l’Alt Empordà, l’any 1992 van decidir traspassar la clínica de Barcelona i concentrar totes les seves il·lusions i energies al carrer Vilallonga. Actualment s’ha sumat al projecte familiar la segona generació per tal de donar suport a un equip de professionals que formen part de la plantilla des de l’inici de la clínica.\nI va néixer CISE!\nFa més de 5 anys que CISE es troba en un nou emplaçament privilegiat: la tercera planta de l’edifici CISE –Centre Internacional de Salut de l’Empordà- posant a l’abast del pacient un millor preu, comoditat, sense problemes d’aparcament i a tan sols 100 metres del transport públic i a 5 minuts de l’estació de l’AVE.\nEl canvi va suposar una gran millora de les instal·lacions per poder donar un millor servei, mitjançant una infraestructura que el converteix en un dels centres dentals més avançats en implantologia i pròtesis dentals de tot l’Alt Empordà.\n45 anys després….\nLa qualitat i el tracte personalitzat segueixen sent la base del nostre treball.\nLa confiança, la integritat, l’honestedat i la professionalitat així com la proximitat vers el pacient defineixen el compromís de Centre Dental Cise perquè aquest se senti al màxim de ben atès.\nI tot gràcies a vosaltres!\nPerquè formeu part del nostre aniversari. Els nostres pacients i amics, que han confiat i confien en nosaltres, ens han fet créixer. Així que, per tots vosaltres, el nostre més gran i sincer agraïment. Seguim caminant junts, seguim repartint somriures i, com no, seguirem bufant espelmes. Per molts anys Centre Dental Cise!


La reforma de la CCMA tira endavant gràcies a l’abstenció ‘in extremis’ del PP\nEl text preveu reduir el consell de govern de la Corporació de dotze a cinc membres, i el CAC de deu a cinc\nBarcelonaL'abstenció del PP català, acordada aquest mateix matí, segons fonts del partit, ha permès al projecte de reforma de la Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals (CCMA) i el Consell de l'Audiovisual de Catalunya (CAC) superar el seu primer tràmit aquest dijous al Parlament. La llei continua, doncs, el seu curs i podrà ser negociada i sotmesa a votació.\nLa resta de grups (PSC, ERC, ICV-EUiA, SI i C'S) han presentat cadascú esmenes a la totalitat ja que consideren que, més enllà de l'estalvi, la intenció del Govern és controlar els mitjans públics i els membres dels organismes directors.\nLa reforma, inclosa a la cinquena i última de les lleis Òmnibus, redueix de 12 a 5 els membres del Consell de Govern de CCMA, fusiona els càrrecs de president i de director general de l'ens, limita a cinc els membres del CAC (en comptes dels 10 actuals) i redueix de 21 a 14 els membres del Consell Assessor de Continguts i Programació.\nLes crítiques de l'oposició s'han centrat en el fet que CiU hagi tirat endavant la reforma amb la complicitat del PP, únic partit que va votar en contra de la llei de la Corporació el 2007. Amb 52 vots a favor, 63 en contra i 15 abstencions, el Govern ha justificat els canvis per raons d'austeritat i d'eficiència. Segons ha defensat Santi Vila (CiU) els canvis "no són substancials" ni de model dels mitjans públics catalans.\nCCMA PP CiU retallades CAC


Intervenció de: Florenci Salesas i Pla | 21-02-2008\nEl simpàtic astronauta espanyol Pedro Duque, juntament amb uns altres tres d'americans, havia acceptat amb entusiasme aquella missió espacial. Calia provar una nau revolucionaria que funcionava amb un nou tipus de combustible que la permetria acostar-se a la velocitat de la llum. Un dels punts bàsics de la missió era veure com suportaria el cos humà un viatge de dos anys a bord del nou enginy. No cal dir que si fos un èxit s'obririen moltes portes que, fins llavors, havien estat tancades. Els astronautes no s'haurien de preocupar més que de passar el temps del viatge, que duraria uns dos anys, el més relaxadament possible, doncs la nau estaria controlada des de la base de la terra .\nEl dia de l'enlairament tot el seu poble va venir a acomiadar-lo. Els seus parents li desitjaren molta sort, amb llàgrimes als ulls, mentre els camarades de la facultat feien conya, dient-li que no pitges el botó equivocat quan conduís aquest "AVE" de l'espai.\nLa sortida va ser un èxit: la nau va desaparèixer de la visió dels presents molt més de pressa del que mai no s'havia vist. Això va provocar que a la base es produïssin uns moments d'una certa inquietud. Als pocs segons tothom va poder sentir l'alegre veu d'en Pedro, dient que estava tothom fresc com una rosa i, llavors, tothom va respirar tranquil.\nFa poques hores la nau s'ha posat suaument en aquesta zona desèrtica d'aquest planeta desconegut. Els dos anys han transcorregut amb no gaires més incidències de les que podrien passar en qualsevol reality show d'aquells en que es reclouen uns quants humans en un espai tancat, per a veure que passa. El Pedro Duque i els seus companys han eixit de la nau per la finestreta creada per a tal efecte i han descobert que l'aire és respirable.\nDesprés de caminar una bona estona han arribat a una espècie de poblat berber. Fora les tendes hi ha tota una sèrie de criatures que juguen a futbol. Totes duen samarretes del Barça i s'escridassen en una espècie de català curiossíssim. Els astronautes -encara una mica marejats pel vol-, accepten la invitació del que sembla ser el cap de la tribu d'entrar a prendre un te a la seva tenda. Com que l'home parla català, s'entén força bé amb en Pedro Duque (els altres astronautes són nord-americans i no rasquen ni una paraula del que diu el bon home). En només uns cinc minuts de conversa, el cap queda perfectament assabentat de la situació d'aquells homes vestits d'aquella manera tan poc idònia per anar trescant per la sorra del desert.\n-Perdoni, si us plau, com es diu aquest planeta? - pregunta en Pedro.\n-Rupit. Diuen que es diu així perquè és el nom del primer poble que hi va haver. -respon el cap.\n-Home, i tant! La primera vegada que Nostre Senyor va anar de ventre ja va cagar ar-Rupit, no?\nEls dos homes es peten de riure (tot i que l'acudit és francament pobre), mentre els americans no entenen que passa. En Pedro els diu que ja els ho traduirà més tard que ara, la veritat, se li fa una mica difícil de traslladar la conya a l'anglès.\nFinalment, el cap de la tribu (un saharaui morenàs i guapíssim que es diu Roger) els hi posa les notícies en una petita tele portàtil d'estètica francament futurista. Pensa que no hi ha res com que ells mateixos puguin veure el tipus de planeta que és mitjançant la informació sempre més objectiva de les notícies del migdia que fan des de la capital.\nEn Pedro es queda bocabadat del que veu i sent: A un país anomenat els Estats Units del Nou Empordà hi ha un lloc anomenat Els Angels a on hi ha una industria cinematogràfica espectacular. Sembla que darrerament no paren de fer-se adaptacions cinematogràfiques d'obres clàssiques de la literatura catalana dels segles XIX i XX. Hi ha debats entre diversos professors -de totes les races i països- que defensen a la Mercé Rodoreda, mentre uns altres diuen que cal anar a seguir l'estil d'en Pla. N'hi ha que es decanten més per a certs descobriment literaris fets al segle XXI. La qualitat del català que parlen tots aquests experts varia segons el convidat, l'accent i d'altres factors més difícils de descriure. Es veuen imatges de diversos conflictes armats, inundacions i trampes financeres molt semblants a les que hi havia a la terra. Tot el que es veu sembla el mateix que coneix però totalment canviat, com sí el que a la terra fos blanc aquí fos negre i al revés. I el que sembla molt curiós és com també sembla com que les llengües més emprades per tothom són el català (principalment) el basc, el bretó, l'occità, el frisó, el gallec, l'amazig, el llombard i una pila de llengües que abans eren molt petites.\n-Tot és tan semblant al meu planeta! No me'n ser avenir... No hi hauran pas llengües com l'anglès, l'espanyol, el francès, l'alemany o, fins i tot, l'italià?\n-Hum... deixa'm pensar... la veritat és que moltes d'aquestes llengües que parles o no existeixen o no les conec. Les deuen de parlar tribus molt reduïdes de països primitius, d'aquells que estan molt tancats en ells mateixos, no sé si m'entens. L'anglès sé que es parla en una regió petita d'una illa que hi ha a l'hemisferi nord del planeta i sé també que pretenen fer la seva literatura i totes aquestes coses... hum... l'espanyol, em sona, em sona... Hi ha una cosa que en diuen castellà -molta gent, amb mala fe, diu que és un dialecte del català; una barreja entre el català i el gallec, amb més influència de l'àrab que aquells. Però els lingüistes seriosos diuen que no i jo penso com ells- que sembla que darrerament està donant molts conflictes en una àrea no massa llunyana de l'altra país que t'he esmentat. Ara, els que hi viuen estan patint uns bombardejos terribles. Sembla que no volen parlar català, ni acceptar les normes internacionals. Tothom hi està en contra però a mi em commouen. De vegades em diuen que sóc massa tou però penso que el que s'està fent amb aquella gent és un abús. Estan sols, defensen la seva terra, la seva cultura però sembla com si a ningú li importés un rave. Els del nostre planeta som així de miserables- respon amb un to trist i resignat en Roger.\nPer la tele es veu ara una ciutat molt semblant a Barcelona. Pel que es sobreentén, aquest lloc és el rovell de l'ou de les finances i la cultura del que podria ser la primera potència d'aquell planeta. Des d'una cambra que recorda molt les estances del Palau de la Generalitat, un polític molt seriós fa un discurs terrible. Parla d'amenaçar de bombardejar de nou a un petit país no gaire llunyà en el cas que no deposi la seva actitud rebel. Després es veuen unes imatges, terriblement colpidores, del que semblaria un Madrid destruït per les bombes i la misèria, que trasbalsen profundament el cor del Pedro.\nEn Pedro està ara assegut a dalt d'una duna, molt pensatiu. Els seus companys són a dormir: després de la pallissa que s'han donat estan rebentats els pobres. En Pedro no es pot treure del cap les imatges que ha vist, els comentaris que ha escoltat. En aquest planeta a on ha anat a petar tot és ben boig. I no, no té cap ganes de posar-se a caminar per una platja i trobar-se l'estàtua de la llibertat.\nRE: REPTE 307 CIÈNCIA FICCIÓ\nrnbonet | 18/02/2008 a les 16:53\nÒndia, xicon! Difícil... i llarg!\nÉs igual!,.... jo, atrevit, igual em pose a fer "literatura" amb la veïna del quart que amb la "ciència ficció", que segurament està a una altra finca.\nIntentaré participar, ens els pocs dies que em queden abans d'Eivissa.\nÈxode; 2134 o Carta de despedida: 2254\nBernat J | 18/02/2008 a les 16:58\nMai havia imaginat quan era petit que de gran arribaria a veure les estrelles de tant a prop. Sempre havia pensat que allò que intentava tocar amb les mans, cada vegada que mirava al cel, no podia ser sinó producte de la meva imaginació. Però va ocórrer. Aviat farà ja cent vint anys d'aquell esdeveniment, però el record d'aquell dia en que vam emprendre aquell llarg viatge segueix intacte en la meva memòria. Va ser pel volts de l'any 2134, i tant sols el número m'esglaia. Jo acabava d'arribar a la quarantena i corria camí dels cinquanta quan aquell terrabastall que no havia de ser més que un petit tsunami va arrasar tota la terra. Davant els meus atònits ulls vaig veure com el mar envaïa la terra sense cap tipus d'oposició i enduent-se al seu pas tot allò que es posava pel mig. Encara recordo com, amb llàgrimes als ulls, veia, per la finestreta que ens mostrava la terra, com deixava enrere tot allò que sempre havia somiat i que s'extingia per culpa dels ineptes que havien governat el nostre món amb anterioritat. Alguns científics ja havien avançat que aquesta seria la manera en què la raça humana s'extingiria, i és per evitar precisament això que havien instal·lat bases humanes a Mart per facilitar-hi la vida quan el desastre natural succeís. Un centenar d'humans de cada país vam tenir la sort de poder embarcar en les diferents naus que van sortir de la base espacial de Katmandú. Recordo que tan sols vaig poder agafar uns quants llibres i alguns elements bàsics, però que la majoria de coses que a la terra havien esdevingut imprescindibles vam haver d'abandonar-les a la seva pròpia sort. Anys més tard, per fortuna, una expedició va aconseguir recuperar molt dels béns que s'havien perdut durant l'èxode d'aquell any, però mai vaig tornar a recuperar aquelles cartes que el meu besavi havia enviat a la meva besàvia molts anys enrere, i que havien constituït per mi un autèntic tresor. Però potser en el fons això va ser el menys important de les coses que em vaig deixar a la terra. Encara recordo la imatge de la Zeta-E enduta per les aigües enmig d'un terrabastall horrorós. Duia dins seu el meu estimat Alfa-1 al qual tantsols li mancaven uns mesos per veure la llum del sol, i del qual mai oblidaré la petita cara que vam veure a través de les diverses ecografies que li van fer a la meva enamorada poc abans que estallés tot plegat. Si, per sort vaig poder endur-me a la Beta-2 i a la Beta-1, però mai ningú podrà entendre el dolor que vaig sentir quan vaig perdre per sempre la meitat del meu cor.\nAvui, cent vint anys més tard, em pregunto què serà dels meus besnéts quan aquests arribin a la meva edat, i si Mart encara existirà o ja l'haurem destruït com vam fer amb el planeta terra.\nAvui, desapareixeré. A la meva edat ja no estic per descobrir noves coses de la vida. He reservat una nau prop d'Itsuminiago, i deixaré que ella mateixa decideixi el seu rumb. Potser només intento veure les estrelles d'una mica més a prop. Potser fins i tot, i qui sap, abans no mori acabaré per descobrir la seva essència. M'emporto amb mi a Odisseu i a Werther, una mica del senyor Kafka, i un llibre que guardo zelós amb mi des de l'any 2099, potser el títol us sonarà: Èxode; 2134- Julià Caraix; però per sobre de tot, companys, m'enduc el meu tresor més gran: la llibertat.\nRE: Èxode; 2134 o Carta de despedida: 2254\nBernat J | 18/02/2008 a les 17:02\nNo sé si la durada del relat (595 mots) o la història que us explico serà del vostre gust, però jo, en llegir el títol del repte, m'he inspirat i no he parat fins que no ho he tingut acabat. No m'he fixa't gaire en l'ortografia o en l'estructura però suposo que no estarà tant malament.\nFilalici | 19/02/2008 a les 18:03\nAmb un deix de ràbia i una mirada malenconiosa, observà en la distància el núvol de pols que feia la nau en enlairar-se. Un espectacle massa bell, pensà. Mentre s'allunyava cap al cel, la carcassa del vehicle espacial reflectia la tímida lluny del sol del capvespre i de les dues llunes. El lirisme de la vista era captivador, però no hi havia temps per recrear-s'hi, la nit entrant en aquell racó perdut de la galàxia era massa inhòspita. En Xamul agafà el maletí i es dirigí cap a la bombolla-base.\nEn l'escalfor i la seguretat del petit assentament, la Mela l'esperava. Amb el primer cop d'ull n'hi havia hagut prou per a que ella ho copsés, però tot i així ell va informar-la, càusticament, de les novetats que ella ja sabia:\nAixò suposava el final de més de tres anys d'espera. La petita bombolla que els havia acollit tot aquest temps tornaria a quedar buida l'endemà mateix. En Xamul es quedà uns instants observant el petit miracle de confort que havien aconseguit bastir amb tan pocs mitjans. Des de fora semblava tan sols una petita estructura rodona metàl·lica d'uns pocs metres de diàmetre. Per dins, però, era una estança molt confortable que amb petites dosis de volumosofia aplicada amb molt bon criteri s'havia convertit en una casa espaiosa i enjardinada, capaç de proveir tot el necessari per viure en una il·lusió de calma enmig d'una regió amb una atmosfera respirable, sí, però amb una meteorologia molt i molt adversa de només tres hores de temperatura raonable al dia. Considerant que tenien molt poc accés a les tecnologies punta, s'ho havien muntat molt bé, l'espera havia estat un temps llarg i difícil, però també un bell aprenentatge.\nAleshores es mirà a la Mela, la seva companya de tot aquest temps. Els seus ulls tan grocs li tornaren un somriure suau. Estava maquíssima, com sempre, amb la seva pell blavenca, la seva cua tan suau i aquelles antenes que remataven tan deliciosament la seva figura esvelta i ben proporcionada. Es van quedar mirant-se una estona dolçament, després s'acaronaren molta estona i van passar la seva darrera nit de calma més abraçats que mai. D'ençà que havien arribat a aquell refugi, sabien prou bé que aquest era el destí que els esperava. Ells mateixos l'havien triat, però això no feia més senzill el dur-lo a terme. Ara, però, ja no hi havia alternativa.\nQuan va arribar l'hora del bon temps, van abandonar la bombolla. Un cop a fora, en Xamul es disposava a activar el mecanisme recollidor de l'habitacle.\nDeixa'l - l'aturà la Mela. - Algú podria passar per aquí i li seria útil per sobreviure-hi.\nTenia tota la raó. Va deixar la bombolla i va obrir el maletí. El transbordador que els hi havien assignat es veia lleuger, sens dubte seria ràpid i còmode, tot i les grans limitacions per a crear bombolles volumosòfiques de bona qualitat per a l'espai exterior. Sense entretenir-s'hi més van pujar a la nau i van posar-la en marxa.\nL'aventura que canviaria per sempre el destí de la galàxia tot just començava.\nL'altre i jo.\nqwark | 20/02/2008 a les 20:34\nBaixo al soterrani i, en obrir la porta del pàrking, veig com el meu cotxe es dirigeix a la sortida.\n-Eh, malparit! -corro darrere del lladregot i estic a punt d'enganxar-lo a la rampa que dóna accés al carrer. El veig fugaçment, de perfil.\nNo tinc temps d'entendre res. Truco als mossos.\n-Sí, m'acaben de robar el cotxe. Sí, ara mateix. Si tenen algun agent per aquí a prop potser el podrien trobar. És un Escort blanc, matrícula... Sí, l'he vist de reüll. Que quin aspecte feia? Era jove, cabells curts, pell clara... -dubto uns moments- S'assemblava a mi.\nEl desgraciat del Mohamed porta deu mesos fent-me la vida impossible. Té la casa feta una merda, sempre puja pudor a menjar podrit pels conductes de ventilació i escarabats per les escletxes de les parets que ens separen. A més, tot el dia he d'aguantar el xivarri de la seva prole; els molt cabrons es reprodueixen com conills. Si seguim així això es convertirà en Aràbia.\nI això del cotxe... Avui quan he tornat de comissaria tornava a estar allà, al seu lloc. No sé com s'ho ha fet, però m'hi jugaria els ous a que aquell desgraciat està darrera de tot plegat. Segur que pretén que em prenguin per boig, que em tanquin i quedi el pis lliure per portar més il·legals del seu país. Són una plaga.\n-Sí, doctor, li asseguro que té tota la meva confiança -replico sarcàstic.\n-Miri, ja sé quines són les circumstàncies però jo sóc un professional i, com a tal, el meu objectiu és ajudar-lo.\n-Li proposo un tracte. Donat que a vostè li paguen el mateix, per què no em porta una revista de ties bones i vostè es dedica a...? Merda, no ho faci això! Sap que em treu de polleguera que apunti coses a la seva llibreta!\n-Plantegi-s'ho d'aquesta manera: com abans cooperi, abans acabarem.\n-Mare meva, no havia vist mai fer la tècnica del poli bo i el poli dolent a una sola persona. Està vostè sonat! Vol fer el favor de deixar la llibreta!\n-Sap què passarà si aviso a seguretat? -fa ell sense aixecar la vista del paper.\n-Cabrons, em tenen agafat pels ous... -murmuro entre dents.\n-Estic molt encuriosit, sap? Com es pot imaginar, he parlat avui amb la policia. Me n'alegro molt que finalment el seu cotxe no hagi desaparegut...\n-Voldrà dir que ha reaparegut.\n-Potser sí. Però entendrà que la policia sospiti que es tracta d'una denúncia més sense fonament.\n-D'acord, entesos. El proper cop esperaré a que passin vint-i-quatre hores, a veure si el cotxe torna solet a casa. Què importa si amb aquest temps les mafies en tenen prou per desmuntar-lo a peces i treure'l del país? Puc marxar, ja?\n-No. Li haig de fer encara una pregunta important. En la resta de denúncies que ha presentat vostè, sempre acusa a alguna persona estrangera, especialment pakistanesos. I en la meitat dels casos, acusa al seu veí Ahmed. Però avui la policia m'ha dit que ha denunciat un home de raça blanca.\n-Això és surrealista! Ara resulta que me la carregaré perquè, per una vegada, el lladre no era moro.\n-I m'han explicat més coses -em deixa anar, seriós. Em clava als ulls la seva mirada plena de tensió mentre allarga un silenci cruelment llarg-. Digui'm què va veure.\nEstic ben fotut. La culpa la tenen aquests polítics corruptes que tenim. En comptes de perseguir els delinqüents i lluitar contra la immigració es dediquen a tocar els nassos als ciutadans del país que portem una vida com cal. Sí que me'n penedeixo del que va passar, més que res per les conseqüències. L'únic que vaig fer va ser llençar un cubell d'escombraries als moros que fotien xivarri a l'entrada de la mesquita, no n'hi ha per tant, no? Vull dir que ells bé que ens fiquen bombes i no passa res! Però els jutges i els polítics estan amb la merda políticament correcta de la integració, la interculturalitat i aquestes parides. Sóc una víctima del sistema.\nAra vaig tres cops per setmana a consulta. El doctor sonat em menja l'olla durant dues hores i després m'haig d'empassar unes pastilles que vés a saber quina droga porten. Tot per ordre d'un jutge progre, d'aquells que criden "No a la guerra" però viuen en un barri ric, on els únics immigrants són els escombriaires i les assistentes.\nNo sé per què li he hagut de dir allò al psicòleg... Potser al final resulta que tenen raó i estic boig de veritat. Estic ben fotut.\n-Necessitava parlar amb vostè urgentment per dir-li que el tractament està tenint uns resultats molt perillosos. Sembla que la química orgànica hagi desenvolupat un inaudit sentit de la ironia. La metàfora que fèiem servir per explicar els nostres objectius, allò de "l'altre sóc jo en les seves circumstàncies", s'ha materialitzat de forma literal. O aparent, com a mínim.\n-Llavors hem aconseguit els efectes potenciadors d'empatia que buscàvem.\n-No crec que l'objectiu fos aquest. El pacient segueix immers en el seu odi racista i sembla cada cop més perillós.\n-Roma no es va aixecar en dos dies! Estem començant, cal continuar amb la investigació i seguir atentament aquest cas.\nFeia setmanes que no veia el Mohamed. Avui, tot just aixecar-me, l'he tornat a veure... a l'altra banda del mirall.\nFlorenci Salesas i Pla | 21/02/2008 a les 11:37\ni En Florenci\nJere Soler G | 21/02/2008 a les 15:25\nO sigui que ja són quatre amb la incorporació de la prosa punyent i reflexiva de\nEn : Florenci\nBé... això no anava aquí... hi ha hagut un salt quàntic (no+)\nJere Soler G | 21/02/2008 a les 15:26\nI una duplicació quàntica també (no +)\nJere Soler G | 21/02/2008 a les 15:27\ngypsy | 22/02/2008 a les 10:09\nPD: ja sé que no arriba al nombre mínim de paraules, ara no tinc temps per afegir-ne més, però la intenció hi era, d'una manera o altre.


Preguntes freqüents - Festival Castell de Peralada\nPot accedir a la compra de les seves entrades a través del web oficial del Festival : www.festivalperalada.com\nAls pocs minuts d’haver realitzat la compra, rebrà un correu de confirmació de la mateixa al seu mail de contacte. Haurà de comprovar la safata d’entrada i si no l’hi veu també l’spam o altres pestanyes del seu correu electrònic.\nTambé pot fer la compra al telèfon de la taquilla del Festival : +34 972 53 82 92 de 9:30 a 14h\nLa nostra línia telefònica funciona els 7 dies a la setmana però compta amb personal d’assistència de dilluns a divendres de 9:30 a 14:00. Si ens contacta fora d’aquest horari, faciliti el seu telèfon i el contactarem dins del nostre horari.\nCom puc imprimir les entrades?\nPodrà imprimir les seves entrades a casa des del correu de confirmació de compra, accedint a la seva Zona Personal que trobarà a la nostra web de venda d’entrades o bé pot descarregar-les al seu mòbil.\nPer tal de minimitzar els contactes, li recomanem portar les entrades en suport mòbil.\nPuc retornar les entrades?\nUna vegada adquirida, l'entrada no es bescanviarà, ni el seu import serà retornat, excepte per cancel·lació de l'espectacle per part de l’organització, incloses les possibles causes derivades de la Covid-19.\nDavant l’excepcionalitat de l’actual situació sanitària, li garantim el reemborsament de les seves entrades fins a 48h abans de l’espectacle, si es troba en un dels casos següents:\nQue s’implementin reduccions de mobilitat posteriors a la seva compra tals com tancaments perimetrals provincials, autonòmics o de fronteres.\nQue no hi pugui assistir per circumstàncies directament vinculades a la pròpia salut tals com el diagnòstic de covid-19 per part del comprador o l’obligatorietat de quarantena, circumstàncies que hauran de ser degudament certificades.\nEn cas de suspensió de l'espectacle un cop començada la funció, per qualsevol motiu inclosa la climatologia adversa, no es retornarà l’import de l’entrada en qualsevol dels següents supòsits: si haguessin passat 45 minuts des de l'inici; o, s’hagués arribat a la meitat de la funció, el menor dels dos supòsits.\nPot variar la disponibilitat d’entrades?\nSí, per canvis organitzatius és possible que surtin a la venda noves entrades. És per això que recomanem apuntar-se a la llista d’espera o bé consultar la web més d’una vegada.\nL’organització del Festival pot cancel·lar i/o modificar les dates, els horaris, programes o artistes programats?\nL’organització es reserva el dret, si les circumstàncies ho exigeixen, d’alterar o modificar els programes o els intèrprets anunciats de l’espectacle. Així mateix, per causes artístiques, tècniques o meteorològiques, l'organització es reserva el dret de endarrerir l'inici de l'espectacle.\nAlhora, podrà decretar la suspensió o cancel·lació de l’espectacle sempre que concorrin circumstàncies que, al seu criteri, impedeixin la normal celebració del mateix, i posin en risc la seguretat o salut de persones o no facin aconsellable la seva celebració.\nPot consultar les diferents opcions de trajectes fins a Peralada en aquest enllaç:\nL’organització del Festival habilita diferents zones de pàrquing gratuït a pocs metres de les diferents entrades al recinte.\nEs pot accedir al recinte del Castell a partir de les 19h. Enguany, i atenent a les recomanacions sanitàries, l’entrada als recintes on celebrem els concerts es farà de manera esglaonada. Li preguem que revisi el seu rang horari recomanat d’accés.\nUn cop iniciada la funció és potestat de l’organització permetre l’accés al mateix.\nQuines seran les mesures sanitàries al recinte?\nEl nostre recinte segueix la normativa per a les activitats culturals que marca el Procicat i que es va actualitzant segons l’evolució de la situació sanitària. Per part de l’equip del Festival, arribat el dia d’inici del Festival i mentre duri el mateix, es revisaran continuadament les mesures de seguretat necessàries i indicades per part de les autoritats competents.\nAgraïm anticipadament la seva col·laboració per tal de garantir la seguretat de tots i totes durant la seva estada al recinte i que ens permetrà dur a terme tota la programació.\nEn aquest sentit, els espectadors han de complir i respectar les mesures preventives establertes, tant per les Autoritats com per l’organització, en relació als protocols de la Covid-19.\nPot consultar totes les mesures AQUÍ.\nPoden accedir menors als concerts programats?\nEstà prohibida l'entrada a menors de 4 anys, excepte en aquells espectacles que indiqui l'organització. En tots els casos, els menors de 16 anys han d'anar acompanyats del seu pare, mare o tutor, els quals hauran de dur omplerta la corresponent autorització d’accés per a menors (cal descarregar-la al web festivalperalada.com)\nQuines opcions hi ha per sopar?\nEl recinte disposa de diferents opcions gastronòmiques perquè pugui sopar abans o després dels concerts:\nEl Mirador del Festival – Telf: 972 52 20 41\nShiro Restaurant by Paco Pérez – Telf: 972 53 83 63\nCastell Peralada Restaurant – Telf: 972 52 20 40\nRestaurant El Grill – Telf: 972 53 82 63\nLi recomanem consultar la disponibilitat i fer reserva prèvia.\nDescobreixi tots els serveis que li pot oferir l’Hotel Peralada 5*, una autèntica experiència pels sentits: allotjament, gastronomia, wine spa i golf.\nPot consultar la disponibilitat a: www.hotelperalada.com\nQuè puc visitar a l’entorn del Festival?\nPot completar l’experiència del Festival visitant el Museu del Castell o realitzant una excursió a les vinyes on podrà degustar els millors vins i caves.\nInformació i visites Museu: +34 972 53 89 34 / www.museucastellperalada.com\nVisites enoturístiques: +34 972 53 85 03 / www.perelada.com


Dos colors, un sentiment\nPrimer de tot, des del Club volem traslladar tot el nostre suport davant d’aquesta situació tant excepcional i complicada que ens esta tocant viure a tots, i animar-vos a que seguiu totes les instruccions que se’ns estan donant des de les diferents autoritats, a fi efecte d’aconseguir vèncer aquesta lluita.\nVolem comunicar-vos que s’ha pres la decisió que fins que no tornem a la normalitat esportiva i a la normalitat de la competició, pendent de les decisions que prenguin la Federació Catalana de Futbol, no es giraran més rebuts.\nAixí mateix, depenen de quan es reactivi l’activitat, es compensarà la meitat del rebut que es va girar al mes de març.\nDepenen de l’evolució de la situació us anirem informant de futures activitats que possiblement es veuran afectades amb el seu calendari, com pot ser el Gol Solidari de l’1 de maig.\nFinalment, és important ser responsables amb el confinament recomanat. Tornarem més forts, i com diu el nostre himne; “la boira i el sol, la pluja i el vent i fins i tot la neu (i el coronavirus).... amb orgull i noblesa lluitarem per guanyar a casa o més enllà (#joemquedoacasa)”\nCuideu-vos, us esperem a tots!!\nVilanova del Vallès, 25 de març 2020


Dissabte, 2 de juliol de 2022 20:13 h\nSocietat » Dilluns, 6.10.2014. 21:13 h\nEl període de vacunació s’allargarà fins al dia 19 de desembre, no obstant es recomana que sempre que sigui possible la vacunació es dugui a terme durant els mesos d’octubre i novembre. [+]\n8748 lectures Cap comentari\nSocietat » Dijous, 25.9.2014. 19:00 h\nEl sistema sanitari ha de millorar\nAixí ho indiquen els resultats de l'estudi d'avaluació dels Serveis d'Atenciò Primària\nEl director general de Salut i Benestar, Josep Casals, ha comparegut per explicar els resultats de l’avaluació dels serveis d’atenció primària a Andorra.\n9084 lectures Cap comentari\nSocietat » Dilluns, 8.9.2014. 05:00 h\nLes pluges provoquen un despreniment a Encamp i inundacions a Santa Coloma [+]\n10955 lectures Cap comentari\nSocietat » Diumenge, 7.9.2014. 05:00 h\nDemà, Diada de Meritxell\n11048 lectures Cap comentari\nSocietat » Dijous, 4.9.2014. 05:14 h\nUn estiu excel·lent per la Basílica de Meritxell\nLa seva declaració com Basílica Menor el passat 13 de maig ha multiplicat els visitants\n8345 lectures Cap comentari\nSocietat » Dimecres, 9.4.2014. 13:44 h\nAquest dijous 10 d'abril, a les vuit del vespre, tindrà lloc a l'escola La Valira una nova xerrada del cicle de conferències de l'escola de pares de la Seu d'Urgell sota el títol “Trastorns alimentaris. La prevenció, un repte per a tots” [+]\n9884 lectures Cap comentari\nSocietat » Dilluns, 7.4.2014. 16:56 h\nAndorra va acabar el 2013 amb 636 naixements i 239 defuncions\nDels 291 casaments que es van celebrar, el 16% van ser per l'esglèsia\nEl Departament d'Estadística de Govern ha publicat una nota de premsa amb les taxes de població estimada a 31/12/2013, que eren 69.966 persones.\n9186 lectures Cap comentari\nSocietat » Dimecres, 23.10.2013. 18:53 h\n8423 lectures Cap comentari\nSocietat » Dimarts, 22.10.2013. 21:09 h\nEl peculiar funcionament de la Caixa Andorrana de Seguretat Social és sovint motiu de crítica pels ciutadants del país, i en un moment en que la CASS és en el punt de mira de tothom, s'ha iniciat un recull virtual de signatures per la modificació de les cobertures. [+]\n8334 lectures Cap comentari\nSocietat » Dilluns, 7.10.2013. 22:17 h\nComença la campanya de vacunacions de grip\nEls grups de risc es poden vacunar gratuïtament fins al desembre\nEl Ministeri de Salut i Benestar va iniciar ahir la campanya de vacunació contra la grip estacional 2013. El període de vacunació s’allargarà fins al dia 20 de desembre. No obstant això, es recomana que sempre que sigui possible la vacunació es dugui a terme durant els mesos d’octubre i novembre.\n8235 lectures Cap comentari\nSocietat » Dimecres, 2.10.2013. 19:23 h\n7971 lectures Cap comentari\nSocietat » Dimecres, 25.9.2013. 21:05 h\nEl Govern convoca els ajuts a entitats de l’àmbit social\nS'hi destinaran 221.468 euros\nEl Consell de Ministres va aprovar ahir la convocatòria de propostes per a l’atorgament de subvencions per al finançament de programes, projectes i actuacions de promoció social desenvolupades per entitats cíviques i associacions legalment establertes al país. [+]\nSocietat » Dimarts, 24.9.2013. 23:32 h\nLa Fundació Privada Julià Reig va presentar dimarts l’estudi “Infància i adolescència en perill a Andorra. Realitats, problemàtiques i noves perspectives.” [+]\n85907 lectures Cap comentari\nSocietat » Diumenge, 22.9.2013. 17:32 h\nTanquen els accessos a l'aparcament del Parc Central\nJa han començat les tasques de muntatge de la Fira d'Andorra la Vella\nAvui han començat les tasques de muntatge d’estructures a l'aparcament del Parc Central per tal d'instal·lar-hi l’envelat que ha d’encabir els estands de la Fira d’Andorra la Vella.\n8252 lectures Cap comentari\nSocietat » Dimarts, 17.9.2013. 18:27 h\nTancat de nit un sentit de Prat de la Creu per posar nou asfalt\nDurant les properes nits es canviarà el ferm en diferents trams\nDes d'avui dimecres i fins al divendres 20 de setembre, de les 21.30h a les 07.00 hores, al carrer Prat de la Creu, entre el Pont Nou i l’Aparcament Prat de la Creu i de la rotonda de Tobira fins al Pont Nou, s’hi durà a terme l’asfaltatge de la calçada.\n3932 lectures Cap comentari


Ordino inaugura la programació d'actes de nadal amb l'encesa de llums\nUna cercavila amb l’espectacle de carrer ‘La fàbrica de caramels’ ha estat massivament seguida pels infants de la parròquia\nANA Ordino Actualitzada el 30/11/2016 20:20\n651x366 Encesa de llums de Nadal a Ordino / S.F. Encesa de llums de Nadal a Ordino / S.F.\nAquest dimecres a la tarda, la plaça Major d’Ordino ha estat l’escenari triat per oficialitzar l’encesa de llums de Nadal de la parròquia. Una cercavila amb l’espectacle de carrer ‘La fàbrica de caramels’ ha estat massivament seguida pels infants de la parròquia. Al llarg del recorregut pel carrer Major, els infants han acompanyat la cercavila amb xiulets fins la plaça.\nL’esdeveniment ha estat esperat amb expectació per part de les famílies concentrades que han celebrat l'encesa de l'enllumenat. A les sis de la tarda, al crit dels nens que demanaven les llums ha estat presentada la il·luminació que durant les festes de Nadal decorarà els carrers d’Ordino.\nEl conseller del Comú d'Ordino Xavier Herver ha detallat com “amb aquest nou mandat hem pensat que aquest és un dia significatiu, i li volem donar empenta des del Comú perquè la gent comenci a pensar en les festes”. En acabar s'ha fet el repartiment del berenar amb coca i xocolata pels infants.


El Club Astros, campió de la Copa del Rei - À Punt\nEl Club Astros, campió de la Copa del Rei\nL'equip valencià alça el títol per tercera vegada en quatre anys\nL'Astros s'ha proclamat campió de la Copa del Rei 2021 a Viladecans / Twitter: @astrosbeisbolv1\n25 de juliol 2021 - 15:18\nEl Club Astros de València ho ha tornat a fer: s'ha proclamat campió de la Copa del Rei del 2021 de beisbol després de superar amb 9 carreres per 4 els Merlins de Tenerife en la final a Viladecans (Catalunya).\nEls jugadors liderats per Juan García van superar en semifinals el San Inazio basc i s'emporten la Copa per tercera vegada des del 2017 amb una remuntada espectacular.\nCanaris i valencians tindran un nou enfrontament la setmana vinent, quan comencen els play-offs entre el primer i el segon classificat en la Spanish Baseball League. Del resultat d'aquests partits eixirà el guanyador de la lliga espanyola. L'actual campió és l'Astros que, com no podia ser d'una altra manera, lluitarà amb moltes ganes per a renovar el títol de lliga.\nL'Astros està en un moment de forma espectacular, després de la participació europea de la setmana passada, la CEB Cup 2021 a la població francesa de Sénart, on van aconseguir la medalla de bronze. Van acabar en la taula de classificació empatats a punts amb el guanyador del torneig, els txecs del Draci Brno, i els subcampions, els amfitrions francesos Sénart Templiers.


El món de la cuina: Coca de Sant Joan\nCom era costum per Sant Joan, també aquell any la seva cosina estrenava un vestit llarg. "Ohhhh!", van fer tots en veure-la aparèixer ben pentinada i amb el vestit nou que mostrava els seus braços nus. I ella reia, reia orgullosa mentre feia dues voltes senceres perquè tots poguessin contemplar-la bé. No totes les noies de la seva edat tenien la sort de lluir un vestit tan bonic mentre allargaven la nit més curta de l'any amb els balls alegres de la revetlla.\nElla pensava que això eren coses de grans i que ja arribaria el dia en què també es posaria un vestit llarg i que potser també se la mirarien. Però no havia arribat el moment. Aquell any encara gaudia més ajudant els nens del carrer a buscar fusta per poder encendre el foc més alt del poble. Feia dies que traginava caixes i mobles vells amunt i avall per poder engrossir la foguera.\nJa tenia enllestit el ninot que cremaria aquella nit al capdamunt de la foguera. El seu pare li havia donat un pantaló i una camisa vella, l'avi una gorra, en Joan havia portat uns guants i l'Adrià unes botes. Ella havia pintat una cara en un tros de llençol vell, i omplint-ho tot de palla havia aconseguit donar forma humana a aquelles andròmines.\nTots anaven arribant. La música sonava ben forta i les copes s'anaven omplint. Mentre els musclos amb tomàquet i la truita de patata desapareixien dels plats, ella anava pel carrer esclatant petards. I, arribat el moment en què la tia Josefina agafava el ganivet i tallava la coca a trossos, ella anava corrents a demanar la seva part i la de la cosina, que distreta com estava sentint els afalacs dels nois més grans, no s'adonava que ja s'havien menjat la seva part.\nI mentre cremava el ninot a la foguera, i amb ells totes les coses velles, tots contemplaven admirats el resplendor del foc i, amb els seus espetecs, sentien renovar la seva energia. Era una nit màgica en què cadascú pensava fer realitat els seus somnis. La cosina, arrencar el primer petó a un noi, i ella, poder tornar a menjar un bocinet d' aquella coca de Sant Joan!\nJa fa molts anys que faig la coca seguint la mateixa recepta, però aquest any l'he canviat. Quan vaig veure el Tortell de Reis que va fer l'Eva de Ma petite boulangerie , vaig decidir que seria la massa que faria servir per la coca de Sant Joan d'aquest any.\nSi voleu saber com l'he fet, seguiu-me que ara us ho explico. Sant Joan ja ha passat, però la podeu fer per Sant Pere, per Sant Jaume o sempre que vulgueu. Penseu que és flonja, i molt bona. Si no us agrada la fruita confitada, poseu-hi més quantitat de pinyons.\nPer fer la massa jo he fet servir la panificadora, però podeu utilitzar qualsevol màquina que amassi o bé les vostres pròpies mans. Primer de tot fem la massa mare barrejant la llet, la farina i el llevat i treballant-ho durant 15 minuts. La tapem amb paper film i la deixem unes 8 hores a la nevera.\nQuan ja han passat, amassem junts la massa mare i tots els altres ingredients. A la panificadora s'estan 1 hora i 35 minuts, perquè a part d'emulsionar la massa, la fa pujar. Passat aquest temps, posem paper de forn a sobre d'una plata i dividim la massa en dues parts, perquè farem 2 coques. Si només en voleu fer una, poseu la meitat del pes dels ingredients. Ens untem d'oli les mans i anem prement amb els dits la massa estirant-la i donant-li la forma que volem.\nPosem el forn a 35º, i introduïm la coca, amb un recipient amb aigua al costat. La deixem 20 minuts. En treure-la, veurem que ha augmentat el seu volum. Retirem l'aigua i apugem la temperatura del forn a 180º. Posem els pinyons en remull. Pintem la superfície de la coca amb ou batut, disposem la fruita com més ens agradi i escampem per tota la superfície els pinyons escorreguts.\nBarregem el sucre i l'anís i l'escampem per sobre. Enfornem la coca durant 20 minuts, vigilant a partir del minut 15, no fos que es cremés en excés.\nPer a la massa mare:\n100 ml de llet tèbia\n100 g de farina de força\n17 g de llevat sec (o 50 g de fresc)\n15 ml d'aigua de flor de taronger\n3 ous mitjans\n125 g mantega (a temperatura ambient)\n170 de sucre\npell ratllada d'una taronja\npell ratllada de mitja llimona\n1/2 culleradeta de canyella en pols\n570 g farina de força\n100 g de pinyons\n400 g fruita confitada\n6 cullerades de sucre\n3 cullerades d'anís\nBona, suau, flonja, dolceta... què més voleu demanar a una coca? Que duri? Doncs haureu d'esperar a la foguera de l'any que ve per demanar el vostre desig!\nPublicat per Margarida el 24.6.09\nEtiquetes de comentaris: Celebració, Coques, Fruites, Fruits secs, Postres\nMaria Dolores 25 de juny de 2009, a les 1:10\nUauuuuu quina coca y que bona se veu y quina história mes bonica.\nCooking-love 25 de juny de 2009, a les 7:42\nHola Margarida¡¡esta coca es una obra de arte¡¡¡\nque bonita la has decorado,y la masa,se ve tambien muy rica.\nMercè 25 de juny de 2009, a les 7:48\nMargarida, la protagonista de la història eres tu? jejeje\nAquestes coques t'han quedat amb una pinta sensacional!!\nLa Llibreta Viatgera 25 de juny de 2009, a les 8:58\nMargarida, una historia dolcíssima, igual que la teves coques, t' han quedat sensacionals...\nbajoqueta 25 de juny de 2009, a les 9:57\nJolin! Què atrevida fer una coca. T'ha quedat tant mona tant ben decoradeta i per la foto se veu tant floja que segur que millor que algunes de comprades :)\nPer cert, que fa dies que estic buscant el teu mail per comentar-te una cosa però no el veig. Et passo el meu i me l'envies que et vull comentar dues cosetes:\nMAR 25 de juny de 2009, a les 10:06\nQue potser la protagonista de la história es deia Margarida???\nQue divertida ... la coca té una pinta inmillorable.. mmmmmm\nEva Flores 25 de juny de 2009, a les 12:48\nT'han quedat unes coques espectaculars!!! Et pots creure que ni havia pensat en fer servir la massa del tortell per les coques!\nTROTAMUNDOS 25 de juny de 2009, a les 13:29\nDe verdad que me encanta esa tradición tan "dulce" que tenéis para San Juan, se ven deliciosas y tan tan apetecibles, es más incluso antes de hornear, ya me parece una maravilla, te quedaron magnificas y tan tierno ese corte, tengo que tomar buena nota, porque yo jamas he preparado una y y va siendo hora, no??\nGemma 25 de juny de 2009, a les 17:44\nQuina coca tan rebona t'ha quedat! I amb totes les fruites tan ben posades fa molt bonic :)\nDemanar que duri és l'únic que no pots esperar d'una coca amb aquesta pinta tan esponjosa!\nXesquina 25 de juny de 2009, a les 18:18\nPer xiripa he trobat el teu blog, no creia que a Mallorca hi hagués una cuinera que s´identificás una mica amb mi,però veig qque n´hi ha alguna que és excepcional. Enhorabona i desde ara seguiré el teu blog.\nANNAFS 25 de juny de 2009, a les 19:21\nQuina coca més fantàstica. No te n' ha sobrat pas un trosset?.\nMe n' has fet venir unes ganes...\nGlòria 25 de juny de 2009, a les 20:22\nEl teu desig s'acompleix cada any, oi?. Tornes a menjar un bon tall de coca de Sant Joan!. T'ha quedat magnífica, alta, esponjosa i de gust... segur que boníssima!.\nMargarida 26 de juny de 2009, a les 0:31\nMaria Dolores: boníssima! Una de les coques ens la vam menjar entre 3, i no ens vam menjar l'altra per educació!\nCooking-love: qué te voy a decir: riquísima! Mi marido dijo que quizá él hubiera puesto más anís, pero vaya... a mí me encantó!\nMercè: diguem que em vaig inspirar en mi i en les revetlles de Sant Joan de quan era petita.\nLa Llibreta Viatgera: I feien una olor...! Al meu fill no li agrada la fruita confitada, però la coca... la devora!\nBajoqueta: no una, no, dues! I cada any, des de fa... uff, ni me'n recordo!\nAra t'escriuré i t'enviaré el mail.\nMar: Ara mateix no sabria dir-te com és diu la protagonista, deixa'm pensar... ja,ja...\nSegur que a la teva filla també li deu agradar la coca,oi?\nEva: doncs jo, quan vaig veure aquell tortell teu tan espectacular, vaig decidir que l'havia de provar en les coques de Sant Joan. I no em vaig equivocar en l' elecció!\nTrotamundos: aunque parezca complicada porque se empieza a hacer la masa madre unas 8 o 10 horas antes, no lo es en absoluto. Y yo que la puse en la panificadora, ni la amasé! Poner los ingredientes, estirar, adornar y hornerar. Poca cosa más hice.\nGemma: doncs no van durar gens! Les vaig coure a l'hora de sopar i gairebé ens les vam menjar calentes. No sé pas de quina mida les hauria de fer perquè duressin unes quantes hores!\nFranjai: no sóc de Mallorca, sinó de Barcelona! Gràcies per visitar-me i m'alegra que t'agradi la meva cuina. No he pogut entrar al teu bloc. També és de cuina?\nAnnafs: si vols te'n faig una, però les dues que vaig fer ja van fer la seva funció! tu no n'has fet cap?\nGlòria: s'acompleix el desig perquè la faig cada any! L'any passat vaig decidir comprar-ne una en una pastisseria de molt renom de Barcelona, i la veritat: el viatge a Barcelona, la cua llarguíssima que hi havia, l'ull de la cara que em va costar, una altra hora per tornar a casa, i a sobre estava massa torrada pel meu gust. Total, que no val la pena! Me la faig jo, la coc a l'últim moment i quan me la menjo em sembla que és una autèntica delícia!\nMªJose-Dit i Fet 26 de juny de 2009, a les 1:17\nNenaaa vaja quina coca tan perfecta!!!!! millor que la de qualsevol pastisseria...no he fet mai coca de sant joan però crec que m´animaré amb la teva recepta...es que t´han quedat tan bén posades les fruites, el sucre, els pinyonets....ummmm\nMaria 26 de juny de 2009, a les 8:11\nNo sabia això de posar els pinyons en remull. Suposo que així quan van al forn no s'assequen tant perquè estan hidratats. Ho tindré en compte per properes receptes.\nT'han sortit unes senyores coques.\nSandeeA 26 de juny de 2009, a les 14:14\nme encanta leerte, y la coca maravillosa!\nMesilda 26 de juny de 2009, a les 22:01\nBona nit Margarida.\nDavant d'una coca com esta sols els xiquets es poden distraure amb les fogueres.\nJo primer em menjaria la meua part i la de qui s'encante, i despres el que faça falta.\nT'ha eixit espectacular,ben plena d'entropessons que és el que mes m'agrada,pinyons, confitura... un menjar!.Com el meu fill Joan no ha pogut estar en casa el dia de Sant Joan no vaig preparar res especial per a eixe dia, però com tots els sants tenen huit dies ja ho celebrarem.El problema és que amb tanta exquisitat que feu, una no sap que triar.\nUn beset, i bon cap de setmana.\nLa cuina vermella 26 de juny de 2009, a les 23:14\nQuin bé de déu Margarida, són precioses! Quina meravella la fruita confitada, que delicadament les has posat damunt la massa! Estimada un 10!\nMargarida 27 de juny de 2009, a les 0:42\nMaria Jose: em deixes parada quan dius que mai has fet una coca de sant Joan, quan estàs acostumada a fer coses més elaborades! Ja ho dit més amunt: si tens una panificadora o una màquina d'amassar, només és posar els ingredients, estirar, decorar i enfornar. Si no tens màquina, has de treballar amb les mans una mica, però, bah!, això ho he fet jo fins fa tres mesos, i t'asseguro que no costa!\nMaria: sí, aquest és un bon mètode perquè no es torrin en excés. També ho faig amb l'ametlla, les panses....\nI tan senyores que no les canviava per cap de pastisseria!\nSandeeA: pues a ver cuándo haces tú una coca para gozar comiéndotela, que no hace falta esperar a Sant Juan! Se trata de una masa de brioix con fruta y piñones, aunque hay muchas otras versiones.\nMesilda: veig que tu ets de les meves! I és que mentre hi ha qui s'encanta, altres ens espavilem, ja,ja...\nFelicitats al teu fill! I és que ja se sap: de Joseps, Joans i ases n'hi ha a totes les cases!El meu avi es deia Joan, com el seu pare. El seu fill gran també es deia Joan, però no va tenir fills, així que el meu pare va decidir posar Joan al meu germà gran, perquè no es perdés la tradició! I ell, el meu germà, també li va posar Joan al seu fill! A mi no m'agrada repetir noms i als meus fills els he posat noms que no tenia ningú de la família!\nI no pateixis, amb les receptes tan bones que tu fas no cal que triïs les nostres.\nUn petó, i que la celebració sigui molt maca!\nLa cuina vermella: encara em fareu posar vermella!\nVan quedar molt bé, però sabeu? quan després em miro les fotos veig que tot el que faig es podria millorar, i el mateix em passa amb aquestes coques!\nla vella carmanyola 27 de juny de 2009, a les 11:27\nMargarida, jo també la vaig fer per primera vegada! no em va quedar pas com la teva però per St. Pere tornaré a fer més pràctiques! jejeje\nMai 27 de juny de 2009, a les 12:46\nMargarida , no voldría pensar que et vull aixecar la camisa però és de les millors coques que he vist, espectacular, es veu tant flonja i amb força teca per sobre no de les pobretes,.\nLa narració tendra i sublim,qui no te alguna historia meravellosa de la Nit de Sant Joan , és una nit màgica , qui ho deia , en Sisa?\nsílvia 27 de juny de 2009, a les 13:56\nai ai ai, que faré una queixalada a la pantalla! mare meva, quina pinta! aniré practicant per a l'any vinent :)\nIrmina Díaz-Frois Martín 28 de juny de 2009, a les 21:37\nUhy qué rico, con fruta escarchada, piñones... bueno, bueno.\nLa primera foto puede ser la portada de un libro de postres, está muy linda.\nMargarida 28 de juny de 2009, a les 22:25\nLa vella carmanyola: felicitats per la teva primera coca! Sempre hi ha una primera vegada. Ja l'he vista i m'ha agradat molt. Ja veuràs com ha estat començar i no parar. Ara sant Pere, després sant Jaume, després... qualsevol excusa serà bona per menjar-se una coca així!\nMai: gràcies, noia! I no vegis la feina que tenia l'Oriol a treure la fruita, perquè no li agrada gens! Sempre em diu, "Per què no la fas només de pinyons?" Una d'aquestes nits màgiques hauré de demanar que no sigui tan llepafils!\nSilvia: gràcies per venir de visita a la meva cuina. I com li deia a La vella carmanyola, no cal que sigui per a l'any vinent, que ara vénen unes quantes revetlles més o Festes Majors, bones excuses per fer una coca!\nIrmina: también celebráis vosotros la fiesta de San Juan? Aquí la comemos así, pero hay quien la prefiere de chicharrones o de crema. Todas bien dulces, y acompañadas de un buen cava.\nUs agraeixo a totes els vostres comentaris i espero que passeu una bona revetlla de Sant Pere! Petonets!\ndolorss 29 de juny de 2009, a les 9:01\nAmb aquesta coca també pecaria!!!!!!\nCoca de Sant Pere\nTulipes de crema i cireres


L'Horta i el Botànic, llavor de futur | Valencia Extra\nL'Horta i el Botànic, llavor de futur\n05/12/2018 - Mª Josep Amigó\nDes dels anys setanta del segle passat, l’Horta de València ha anat deteriorant-se lentament. La pressió urbanística, la falta de plans agraris específics, l’envelliment dels llauradors i llauradores per falta de relleu generacional, l’abandonament dels cultius i les polítiques agràries contraries als interessos valencians han fet que arribe a l’actual situació d’emergència en la qual es troba.\nDavant d’aquesta trista realitat el Govern del Botànic va marcar-se com a prioritat revertir la situació. I així, en només una legislatura hem estat capaços d’aprovar la Llei de l’Horta, el Pla d’Acció Territorial d’Ordenació i Dinamització de l’Horta de València (PATH), el Pla de Desenvolupament Agrari de l’Horta (PDA) i el Consell de l’Horta (CH). A més a més, en els pressupostos de la Generalitat Valenciana del 2019 ja es destinen 2’3 milions d’euros per començar a desenvolupar el PDA i posar en marxa el Consell de l’Horta.\nTenim el marc legal per conservar i ordenar el territori atenent només a les necessitats agràries i no als interessos i pressions urbanístiques. També tenim un PDA que ha identificat els problemes i marca el full de ruta per dinamitzar i fer rendible l’agricultura de l’Horta. I paral·lelament s’ha creat un ens supramunicipal, el Consell de l’Horta, que vetlarà pel compliment de la legislació vigent i promourà les futures polítiques agràries.\nAra arriba l’hora de la veritat, l’hora de demostrar a tots els implicats i implicades que l’activitat agrària de l’Horta és rendible i un negoci on totes i tots eixim guanyant per economia, sostenibilitat, sobirania alimentària, conservació del territori i lluita contra el canvi climàtic.\nHi ha tota una sèrie d’accions prioritàries que el PDA ja identifica i canalitza. Per començar, caldrà centrar-se en dues qüestions bàsiques i llargament reivindicades: la guarderia rural i la creació d’una marca de qualitat per als productes de l’Horta. Em consta que des de la Conselleria d’Agricultura ja s’està treballant en estes dues línies.\nAltres propostes necessàries són la creació i gestió d’un banc de terres, la implantació de centres de compra-distribució local, la creació d’un centre de Formació Agrària de l’Horta i la difusió de campanyes per donar a conéixer els productes de l’horta, el paisatge i la marca.\nPense que estem davant d’una oportunitat històrica per revertir la situació de l’Horta de València. Per primera vegada, les administracions públiques valencianes estan treballant a favor de la seua conservació i dinamització econòmica, cultural i mediambiental.\nDes del Botànic apostem decididament per l’Horta. Tenim una terra rica i fecunda, tenim les ferramentes necessàries per a treballar-la; ara ens cal abonar-la, sembrar la llavor i regar a manta per garantir les bones collites del futur. I confiar en l’oratge.\nM.Josep Amigó Laguarda.\nVicepresidenta de la Diputació de València


Xavier Garcia, forner: Els santjoanins sou molt panarres i exigents. M'agrada in El Magazín de La Veu in mp3(09/01 a las 14:03:43) 24:02 31333778 - iVoox\nWhat's next? Mas la Capallera canviarà tot el ramat per ovella roja del Rosselló Cancelar 10\nXavier Garcia, forner: "Els santjoanins sou molt panarres i exigents. M'agrada" description\nEn Xavier i l'Estefanía han agafat el forn Lozano al carrer Beat Miró. Fa prop d'un mes que el porten, tot i que continuen vivint a Olot. En Xavier no arriba a la quarantena però té prop de 20 anys d'experiència i tenen 6 fills!\nlozano forn xavier garcia abadesses\nLa participació i el treball comunitari com a motor d'activitat econòmica i de dignificació de l'ocupació


Aguilar y Salas tanca una comanda de 6 milions d'euros | Blanz Marketing and PR\nInici » Aguilar y Salas tanca una comanda de 6 milions d'euros\nAguilar y Salas tanca una comanda de 6 milions d'euros\nL'encàrrec format per intercanviadors de calor Block in Kettle i dipòsits Drums es destinarà a la construcció de les noves plantes de liquació de gas d'una empresa internacional alemanya als Estats Units.\nBarcelona 3 novembre 2015 - Aguilar i sales companyia especialitzada en el disseny i construcció de béns d'equip per a la indústria química, oil & gas, fertilitzants i paperera, anuncia que ha obtingut una comanda valorat en 6 milions d'euros d'una empresa internacional alemanya. Els equips que es construiran, són de diversos intercanviadors de calor tipus Block in Kettle i dipòsits Drums que seran utilitzats durant el procés de liquació de gas a les plantes que té la companyia repartides pel país nord-americà.\nEls equips estan sent fabricats a la planta de producció d'Aguilar y Salas ubicada al polígon industrial Pla de Llerona de les Franqueses del Vallès i a workshop disponible al Port de Barcelona. El procés de producció es dividirà en tres fases o trens que es compon la tecnologia de liquació de gas. Els diferents Block in Kettle que fabrica Aguilar i sales es componen de materials especials com acers inoxidables, acers per a baixes temperatures i metalls com l'alumini.\nEstats Units actualment produeix al voltant del 8% de la producció anual de GNL (gas natural liquat). En els últims anys s'han posat en marxa fins a 13 projectes de liquació de gas a tot el país. Segons estudis recents, per al 2020 s'estima que els Estats Units podria arribar a més de 70 bilions de metres cúbics, segons dades de Goldman Sachs.\n"Estem enormement satisfets d'aquesta nova col·laboració. Un cop més s'ha tornat a confiar en els nostres productes per a les noves plantes de liquació de gas als Estats Units. Per això, per Aguilar y Salas treballar per a empreses d'àmbit internacional com en aquest cas suposa l'oportunitat perfecta per reforçar la inserció dels nostres productes en el mercat americà, un mercat molt desenvolupat pel que fa a explotació i tractament dels seus recursos naturals ", explica Manuel Salas, CEO d'Aguilar i Salas.\nLes dues empreses han col·laborat anteriorment en altres projectes internacionals. Recentment el president d'Aguilar i Salas, Manuel Sales explicava les positives expectatives que genera el mercat de la producció i tractament de gasos, ja que els intercanviadors de calor i els dipòsits que produeix l'empresa són necessaris en els diversos processos de transformació i emmagatzematge de aquests.\nAguilar y Salas és una companyia líder en el disseny i fabricació de béns d'equips d'alta pressió destinats a la indústria química, Oil & Gas i de fertilitzants, entre d'altres. Des dels seus orígens el 1947, ha desenvolupat la seva activitat a Espanya, sent la seva capacitat exportadora la clau del seu èxit, aconseguint el 90% de la seva facturació anual. Recentment l'empresa ha implementat la seva fàbrica a Suape (Brasil), amb una inversió total de 22 milions d'euros, ampliant les seves plantes de producció ubicades a Barcelona (Espanya) i en Casablanca (Marroc).\nActualment disposa d'una plantilla total de més de 200 persones i un volum de negoci superior als 35 milions d'euros.\nPer a més informació: www.aguilarysalas.com\n08520 - Les Franqueses del Vallés, Barcelona (España)