Pisos en venda i de lloguer a l'Eixample, Barcelona - Lucas Fox\nL’ajudem a trobar una propietat excepcional a Eixample\nLucas Fox ofereix un ampli ventall de propietats a la venta i de lloguer a l’Eixample, incloent pisos meravellosos i renovats i àtics modernistes amb característiques originals.\nLloguer de llarg termini Eixample\nPis de 379m² en venda a Eixample Esquerre, Barcelona\nEn venda, Pis €621,000\nPisos en venda i lloguer a l'Eixample, Barcelona\nL'Eixample es va dissenyar amb un sistema de carrers quadriculats, que abraçaven des de Plaça Catalunya fins a Ciutat Vella, i passaven pels camps de conreu dels pobles veïns de Sarrià, St. Gervasi i Gràcia, a finals del 1860, quan Barcelona volia ampliar la ciutat més enllà de les muralles del casc antic.\nAquesta construcció va coincidir amb un augment de la riquesa local, gràcies a la qual moltes famílies de Barcelona van encarregar la construcció de grans edificis a arquitectes modernistes com Antoni Gaudí. Aquest fet va resultar en els edificis majestuosos que encara avui en dia s'estenen per l'Eixample.\nActualment, l'Eixample es considera com el centre real de Barcelona i és una de les ubicacions més cobejades per comprar una propietat a Barcelona.\nLa zona acull algunes de les boutiques més exclusives, galeries, restaurants, bars i centres comercials de la ciutat.\nEl famós Passeig de Gràcia té les boutiques més exclusives del món i els carrers propers com l'Avinguda Diagonal, Rambla de Catalunya, Enric Granados i Pau Clarís també són molt demanats.\nVegeu més zones destacades en Eixample.\nLucas Fox ofereix una extensa cartera de propietats a les zones clau de Eixample.


POLL PETRIFICAT ~ DIARI APÍCOLA\nAspergillus flavus és un fong oportunista que pot afectar tant al poll com a l’abella adulta. Aspergillus és un fong amb una amplia presència a la natura, i responsable de casos de zoonosi (contagi a humans).\nLa infecció comença amb la ingestió de les espores del fong que fa l'abella amb l’aliment. Aquestes espores germinen en el tub digestiu a nivell del ventricle, ocupant posteriorment els teixits tous de l’abdomen. A continuació les seves hifes penetren en l’aparell respiratori i a través de les tràquees arriben a tota la musculatura toràcica. Amb la mort de l’abella les hifes del fong surten a l’exterior, a on l’èxit reproductiu els garanteix un nou cicle gràcies a l’alliberament de les espores. En aquest cas no es formen ascs, a diferència de la micosi per Ascosphaera apis. El fong és capaç de fabricar toxines.\nEl poll petrificat és una malaltia poc freqüent, oportunista, i en molts casos eclipsada per una altra micosi anomenada Ascosferiosi o poll escaiolat.\nEn les primeres fases de la malaltia les abelles adultes tenen dificultats en el vol i poden presentar incoordinació. Les larves s’endureixen molt i són trencadisses fet que dificulta la seva extracció de l’interior de les cel·les. A vegades les abelles rosseguen les cel·les per intentar treure aquestes mòmies petrificades, i si no poden les cobreixen amb propolis. El fong en el fons de la cel·la adquireix l’aparença de pol·len verdós. El fong pot afectar les abelles adultes, que comencen a florir-se entre les esternites.\nNo existeix cap tractament eficaç. En cas d’una gran infestació es recomana cremar tota la colònia, i desinfectar i flamejar tots els estris i les caixes. Si l’afecció és lleu es pot tractar fen un trasllat en una altra colmena amb cera estirada i proporcionant-li una alimentació rica. Els plafons vells seran cremats i tots el material desinfectat.


Barnard (Missouri) - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n40° 10′ 29″ N, 94° 49′ 22″ O / 40.1747°N,94.8228°O / 40.1747; -94.8228\nBarnard és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia una població de 257 habitants.\nSegons el cens del 2000, Barnard tenia 257 habitants, 104 habitatges, i 65 famílies. La densitat de població era de 620,2 habitants per km².\nDels 104 habitatges en un 30,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,7% hi vivien parelles casades, en un 4,8% dones solteres, i en un 37,5% no eren unitats familiars. En el 34,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,47 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,23.\nPer edats la població es repartia de la següent manera: un 29,6% tenia menys de 18 anys, un 4,3% entre 18 i 24, un 26,5% entre 25 i 44, un 22,6% de 45 a 60 i un 17,1% 65 anys o més.\nLa renda mediana per habitatge era de 35.000 $ i la renda mediana per família de 39.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.000 $ mentre que les dones 19.000 $. La renda per capita de la població era de 16.868 $. Entorn de l'1,6% de les famílies i el 10,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.\nArkoe (9 km)\nBolckow (7 km)\nConception Junction (15 km)\nGuilford (7 km)\nRea (14 km)\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Barnard_(Missouri)&oldid=20814491»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 27 feb 2019 a les 01:12.


Arxicofradia Verge dels Lliris – TicketAlcoi\nArxicofradia Verge dels Lliris\nLa Verge dels Lliris és una advocación de la Mare de Déu.\nSegons la tradició a Alcoi, el 21 d’agost de 1653, en el paratge de la Font Roja, el paborde de la catedral de València Antoni Bonaventura Guerau i Montllor juntament amb el capellà de Confrides van trobar uns lliris blancs entre argilagues, mentre reflexionaven i oraven. En examinar-los van trobar que en els seus bulbs es trobaven gravades imatges que representaven la Mare de Déu tal com li la solia representar en la seua Puríssima Concepció, el que és el mateix, es trobava dins d’un capoll o bulb. Així va començar un procés que va arribar fins a Felipe IV per a demostrar que el miracle s’havia produït.\nDurant tot el segle XVI va estar latent un conflicte entre els agustinos i la dominicos (tomistes) i els franciscans i jesuïtes (immaculadistas) que es va generalitzar per tot l’Estat pràcticament en la segona dècada del segle XVII amb moltes ciutats que van jurar vot de defensa del misteri de la Inmaculada Concepción de María. Fins i tot Felipe III i Felipe IV van demanar al Papa que fixara el misteri però aquest es va limitar a prohibir els atacs en públic però no les discussions teològiques.\nAntoni Bonaventura Guerau es trobava el dia 14 d’agost a Xàtiva per a donar un sermó sobre l’Asunción de María i es va trobar un pasquí contra Inmaculada, raó per la qual va canviar el seu sermó per un altre en defensa de la puresa original de María. El sermó ho va basar en el segon versicle del segon capítol del Cantar dels Cantessis “sicut lilium inter spinas sic amica pixa inter filies”. Als dies va partir cap a Alcoi, el seu poble natal, i el dia 20 va encaminar els seus passos juntament amb altres sacerdots i estudiants cap a la Font Roja per a descansar l’esperit i practicar exercicis espirituals.\nEls lliris van ser portats a València el 28 d’agost on es van presentar a les autoritats civils i metropolitanes i es va constituir una comissió facultativa per al seu estudi. L’any 1664 després de la benedicció de la campana de l’ermita erigida en el lloc per iniciativa d’Antoni Bonaventura Guerau va ser trobat un altre lliri que es va presentar al Virrey de València i l’arquebisbe va ordenar l’obertura d’una Informació jurídica de la Miraculosa Troballa de la Imatge de La nostra Senyora en la seua Puríssima Concepció. Per indicació del virrey, el lliri va ser enviat al rei Felipe IV, el qual va manar reservar-ho en el seu oratorio.\nL’acta arreplega la declaració al Justícia Jaume Margarit, el seu assessor Pere Sanz i dos testimonis (pare Lluís Pérez i Honorat Major) requerits pel notari Jordi Major d’Antoni Bonaventura Guerau i Joan Pérez (rector de Confrides). També van declarar a petició de l’assessor els testimonis oculars: pare Josep Just, Joan Pérez (pagès), Joan Gisbert de Miguel (ciutadà), Lluís Merita (cavaller) i pare Agustí Valls, validant el Justícia la declaració com a vertadera i signada l’acta el dia 23 d’agost de 1653.\nL’acta original o una còpia d’aquesta va estar en l’arxiu de l’Església de Santa María d’Alcoi fins al 25 de maig de 1855 dia que va eixir d’ell a petició d’un predicador d’Alzira i ja mai va tornar. Hi havia una còpia en el llibre de Consells del segle XVIII, una altra en la biblioteca de Joventut Catòlica i una tercera en la mateixa parròquia.\nL’acta del llibre de consells 1707-1723 és una còpia de la declaració original i la seua traducció al castellà del escrivano Tomàs Gisbert de 1748. Aquesta va estar perduda 10 anys fins que va ser trobada en una caixa forta de l’ajuntament.


«El teatre de les Roquetes es va tancar i s'ha deixat ensorrar» | míriam de lamo | Sant Pere de Ribes | El Punt Avui\n«El teatre de les Roquetes es va tancar i s'ha deixat ensorrar» «El teatre de les Roquetes es va tancar i s'ha deixat ensorrar» «El teatre de les Roquetes es va tancar i s'ha deixat ensorrar» «El teatre de les Roquetes es va tancar i s'ha deixat ensorrar» + «El teatre de les Roquetes es va tancar i s'ha deixat ensorrar» E-mail\nSant Pere de Ribes - 31 març 2009 2.00 h\n«El teatre de les Roquetes es va tancar i s'ha deixat ensorrar»\nL'Associació de Veïns de les Roquetes inicia una nova etapa amb l'objectiu d'obrir les portes de l'entitat als ciutadans i de reclamar més inversions en un nucli que té «moltes mancances»\nCarmen Guzmán presideix l'associació veïnal. M.L.\n«El teatre de les Roquetes es va tancar i s'ha deixat ensorrar» «El teatre de les Roquetes es va tancar i s'ha deixat ensorrar» «El teatre de les Roquetes es va tancar i s'ha deixat ensorrar» «El teatre de les Roquetes es va tancar i s'ha deixat ensorrar» «El teatre de les Roquetes es va tancar i s'ha deixat ensorrar» E-mail\nCarmen Guzmán substitueix Miquel Marsal al capdavant de l'Associació de Veïns de les Roquetes. La nova presidenta de l'entitat aposta per «treure al carrer» l'associació amb activitats com ara la setmana cultural i la mostra gastronòmica, i anuncia que promourà el «diàleg» amb l'Ajuntament.\n–A què es deu el procés de renovació de la junta de l'associació que han portat a terme en els darrers dies?\n–«No va ser una decisió, sinó una necessitat; van dimitir quatre persones de cop, i no es podia tirar endavant: primer va ser el president; després, el tresorer, la secretària... Va ser bastant inesperat. No va quedar ningú que tirés això endavant. Es va constituir una presidència d'urgència en la qual van quedar quatre persones. Va ser llavors quan se'ns va convocar a nosaltres, els que hem entrat de nou, per explicar-nos la situació i demanar-nos un cop de mà.»\n–Vostè també forma part d'altres entitats de les Roquetes.\n–«A partir del setembre se'm va oferir formar part de l'AMPA de l'Institut Alexandre Galí. També participo en la junta del Bàsquet Roquetes. Al cap de poc temps, un amic em va comentar els problemes que hi havia a l'associació.»\n–Una de les primeres accions que ha donat a conèixer l'associació és el suport als veïns per combatre la crisi econòmica, dins una nova plataforma de caire comarcal. Com pensen ajudar els roquetencs?\n–«La nostra tasca dins la plataforma serà molt local; donarem suport als ciutadans de les Roquetes, i en l'àmbit del carrer, deixarem obert el local per a tot el que se'ns demani: si es necessita, per exemple, que vingui un advocat per assessorar persones que tinguin problemes amb la hipoteca, o per temes laborals, nosaltres oferim aquest lloc. També hem d'informar-nos per començar a muntar un banc d'aliments.»\n–Han anunciat l'organització de la setmana cultural per Sant Jordi.\n–«Volem sortir al carrer dos o tres dies, tots els que puguem. Aquest any serà el banc de proves. El dia 23 d'abril serà el típic: roses, llibres, que la gent ens conegui, i donar tota la informació de les tasques que podem tirar endavant. Dedicarem dos dies a la canalla, amb activitats amb el Duc, la fera de foc de les Roquetes que enguany compleix el desè aniversari. També volem vincular la setmana cultural amb el Dia de la Dansa, el 29 d'abril. L'associació patrocina una escola de ball que dóna classes de gim jazz, hip hop i funky, i pretenem fer un dia conjunt amb tota la gent de les Roquetes que es dedica a la dansa.»\n–De quina manera volen recuperar la tradicional mostra gastronòmica de les Roquetes?\n–«La mostra és una de les activitats més significatives que ha portat al carrer l'associació. L'any passat, però, no es va organitzar. Ara l'Ajuntament ha proposat incloure-la en una fira d'entitats, al mes de setembre. Nosaltres no estem d'acord amb això; podem col·laborar, però no volem que ens prenguin el nom, i ho volem aclarir.»\n«El pavelló ha quedat petit»\nEl Punt. Penedès 31-03-2009, Pàgina 3


En què consisteix cada test i quines diferències hi ha entre ells?\nA aquestes altures de la pandèmia ja sabem que la infecció del SARS-CoV-2 pot manifestar-se de diverses maneres: des de no presentar símptomes fins a tenir complicacions que requereixen hospitalització. Això implica que la manifestació de la malaltia no és informativa sobre qui n’està infectat i, per tant, l’única manera de saber-ho és mitjançant tests.\nDe segur que molts de vosaltres heu sentit a parlar dels tres tipus de tests que ens informen si hem estat en contacte amb el virus, però en què consisteix cada test i quines diferències hi ha entre ells? Quan el virus entra al nostre organisme, ja sigui pel nas, boca o conjuntiva dels ulls, infecta diferents cèl·lules del nostre cos i fa que treballin per al seu benefici: llegeixen el material genètic del virus (l’ARN), el copien i produeixen les proteïnes que necessita per encapsular aquest ARN i interaccionar amb l’exterior.\nPer saber si estem infectats pel virus hi ha dues opcions: identificar les proteïnes del virus o el seu material genètic, l’ARN. La tècnica més fiable és la que identifica l’ARN. Per aconseguir-ho, però, calen bastants passos: primer de tot, un frotis de la boca i el nas (on hi ha el virus), i després, la inactivació del virus, així com l’extracció de l’ARN, tant del virus com el nostre. Aquest pas és molt important, ja que en el frotis tindrem restes cel·lulars, proteïnes i altres molècules que no ens interessen. Un cop tinguem l’ARN, cal copiar-lo en forma d’ADN en un procés que s’anomena retrotranscripció i, finalment, es duu a terme una tècnica anomenada qPCR. Aquesta tècnica es basa a identificar un fragment del material genètic víric i multiplicar-lo per poder obtenir un senyal quantificable. Si una persona té el virus, detectarem aquest fragment víric i, per tant, n’obtindrem un resultat positiu. Si no tenim el virus, no es multiplicarà el fragment i, per tant, n’obtindrem un resultat negatiu. Aquesta tècnica és molt fiable, però, en tenir tants passos, pot ser que algun no funcioni. Per evitar arribar a un resultat incorrecte, també s’identifica ARN humà com a control, ja que tots el tenim. Si al final de la prova no es pot detectar, voldrà dir que algun pas no ha funcionat i que, per consegüent, el resultat és no-conclusiu.\nL’altre test per saber si tenim el virus s’encarrega de detectar-ne les proteïnes i és el que coneixem com a test d’antígens. Els antígens són les proteïnes de la superfície del virus que poden ser reconegudes pel nostre sistema immunitari. Aquest test comença igualment amb el frotis, que es barreja en una solució aquosa que separarà les diferents parts del virus, i posteriorment aplicarem aquesta solució a un dispositiu (com si es tractés d’un test d’embaràs). Els diferents resultats d’aquest test s’obtenen en forma de ratlles: una ratlla control per saber si la mostra està bé i una ratlla on es reconeix l’antigen. Per tant, si veiem una ratlla, ens indica que és un resultat negatiu; dues ratlles, que es tracta d’un resultat positiu; i si no en veiéssim cap, seria no conclusiu. L’aspecte positiu d’aquest test és la seva rapidesa, però, per contra, és menys fiable que el de la qPCR. Aquest tipus de tests han generat molta controvèrsia, ja que van arribar partides que no funcionaven. És a dir, que donaven com a positiu persones que no havien passat el virus.\nPer als dos tests, és essencial la feina ben feta del personal d’infermeria, que han de caçar els virus quan fan el frotis. El mes que ve us explicarem el tercer tipus de test, que no ens indica el present, sinó el passat.


Història | Escola Maria Garcia Cabanes\nHISTÒRIA DE L’ESCOLA MARIA GARCIA CABANES\n“El petit Joan Arasa Rodríguez va aprendre a llegir i escriure gràcies a Mossèn Josep Sunyé, titular de la Parròquia de l’Aldea des de 1878 fins al 1898.”\nAquest fet relatat per Mossèn Alfonso Monfort ens permet constatar que a finals del segle XIX no hi havia encara escola a l’Aldea.\nLa primera referència a una escola data de principis del segle XX i ens l’aporta la senyoreta Mª Teresa Bartual Figueras que basant-se en els records de la seva mare, la senyora Figueras Vidal, escriu un article a la revista del 25è aniversari de l’escola titulat “Retalls de la vida de donya Mª Garcia Cabanes” on subratlla el següent:\n“La senyora Mª Garcia Cabanes, “donya Maria” per a la gent de l’Aldea, va néixer a La Galera a finals del segle XIX. Fou una dona estimada, respectada i molt alegre, malgrat que l’ombra del dolor i la mort la va acompanyar des de ben petita. Als 4 anys va perdre els seus pares i va anar a viure amb el seu padrí, un important notari de Reus de principis de segle. Fou aquest senyor qui la va criar, donar estudis i encarrilar el seu futur, però també qui posà entrebancs al seu amor, Pepet, un jove carter de Reus. Amb 18 anys visqueren un amor prohibit ja que el seu padrí no aprovava ni desitjava aquesta relació. Desobeint la seva voluntat van decidir casar-se i a principis del segle XX es van traslladar a l’Aldea, ella com a mestra i ell com a agutzil.\nVan tenir dos fills: Eduardo i Pepito i la seva vida transcorregué tranquil·la a l’Aldea fins que arribà la guerra civil. En poc temps va perdre els seus fills i poc més tard al seu marit. Sola amb 45 anys va continuar vivint a l’Aldea, allí tenia bones amigues (Teresa la del Vinader, Pasquala i Enriqueta del Manet i Teresina la Figues) que l’estimaven i la integraven en els seus àmbits familiars, on compartia el seu temps, la seva tristesa i el seu art de mestra. El seu magisteri fou sever, la disciplina impregnava la seva aula, tasca difícil d’una mestra per a molts de nens, més de 100. Durant anys va vetllar per la formació de moltes generacions d’aldeans, els quals li deuen els principis i la base de la seva formació acadèmica. Va morir molt velleta, més de 90 anys, passant els seus últims dies a La Galera, el poble que la va veure néixer.”\nEl document gràfic més antic que hem pogut localitzar a l’Aldea ens porta a l’any 1925, es tracta d’una fotografia d’uns 95 alumnes i la seva mestra donya Maria Garcia Cabanes.\nLa Guerra Civil, 1936-1939, amb la seva brutalitat, va esborrar qualsevol tipus de documentació.\nAmb data 7 de febrer de 1944, trobem al “Cuaderno de Informes de Visitas de Inspección” una acta on consta que per OM del 2/06/1943 va ser creada “La Escuela Nacional Unitaria de Niños nº 2” para el Caserío de la Estación de la Aldea, signada per l’inspector Andrés Castillón. A la mateixa acta explica que aquesta Escuela s’ha ubicat al Caserío de l’Hostal dels Alls, perquè no s’ha trobat lloc adient al Caserío de la Estación essent dirigida en aquell temps per don Santiago Miranda González.\nUna altra “Visita Ordinaria” amb data 5 de desembre de 1946 recull la següent acta: “La Escuela Nacional Unitaria de Niños de Aldea Estación sigue funcionando fuera de su lugar propio en el próximo barrio de l’Hostal dels Alls, pese a todas las gestiones realizadas para situarla donde fue creada”.\nAmb data 2 de desembre de 1947, el mateix inspector fa constar que s’ha trobat un local adient al Caserío de la Estación i textualment diu: “Agradablemente nos ha impresionado poder visitar en su propia localidad de Aldea Estación, la Escuela Unitaria de Niños que para este barrio fue creada el año 1943”. El mestre que consta en aquell moment és don Juan Armengol Domingo.\nUn altre document gràfic trobat ens mostra a donya Guillermina (parvulista) i donya Teresa amb un grup d’alumnes el curs 1949-1950.\nSeguint el “Cuaderno de Visitas” l’any 1956 hi ha una matrícula de 80 alumnes i un 80% d’assistència.\nL’any 1959 hi ha una davallada de matrícula passant a 44 alumnes degut, segons el Cuaderno, a: “Laméntase la Inspección al tener que hacer constar en esta visita a la Escuela de Niños Aldea Estación (Tortosa) el lamentable estado del local, no desconocido por el Ayuntamiento de Tortosa, con un techo ya apuntalado y señales nuevas de peligro de hundimiento que no han sido salvadas. Muchos padres han llegado a dar de baja a sus hijos de la escuela por miedo a una desgracia hasta el punto de quedar reducida la matrícula a un 50 %”.\nDurant aquest període consta com a responsable i més tard director don Juan Armengol que tutela la classe dels nois; donya Pepita Celma, la de noies i donya Guillermina Celma, parvulista.\nEl curs 1967-1968 el centre s’anomenava “Agrupación escolar mixta de l’Aldea”. Estava formada per una unitat de preescolar i quatre unitats de primària. La població escolar estava escampada per tot el poble en quatre aules i diversos magatzems sense cap tipus de garantia sanitària o de salubritat, sense material pedagògic, sense llocs adients on poder desenvolupar les classes, amb dificultats evidents per part de la direcció del centre per comunicar-se o coordinar el professorat. En aquestes condicions l’absentisme era normal, sobretot en època de recollida d’avellanes, olives, raïm…\nEl claustre durant el curs 1967-1968 estava format per:\nDirector: Juan Armengol Domingo\nSubdirectora: Mª Josefa Fernández Salanueva\nSecretari: Francisco Sánchez Latre\nVocals: Francisca Bayerri Samper i Mª Luisa González Fumadó.\nL’1 d’abril de 1970 deixa la direcció Juan Armengol i és nomenada directora Francesca Bayerri Samper constant al seu claustre 7 mestres.\nEl curs 1972-1973 s’adjudiquen dues unitats més passant a un total de nou. I hi ha canvi de direcció essent nomenat Francisco Javier Sánchez Latre.\nEl curs 1974-1975 el claustre estava format per:\nDirector: Francisco Javier Sánchez Latre\nSecretària: Mª Luísa González Fumadó\nVocals: Emília Casanova Escribà, Mª Dolores Albacar Vallès, Mª José Benet Monclús, Montserrat Benito Saragossa, Juan Armengol Domingo, Joan Curto Altadill, Enrique Sebastià Sabaté, Mª José Benet Monclús.\nEl curs 1976-1977 passa a ser “col·legi públic”, això dóna molts avantatges ja que es poden lliurar certificats de Graduat Escolar; tot i això l’escola encara estava repartida en cinc llocs diferents.\nA l’octubre de 1978, consultat el claustre i l’APA, s’acorda posar el nom de “Maria Garcia Cabanes” a la que seria la nova escola.\nEn aquest període, concretament entre els cursos 1978-1980, entren a formar part del claustre de l’escola Mª Carmen Blanch Pigén, Rosa Gas Estrada, Immaculada Freissinier Pitarg, Mª José Andrés Cantarero i Joaquín Arasa Cid, mestres que han estat al centre durant gairebé tota la seva trajectòria professional.\nEl 9 de maig de l’any 1980 s’inaugura l’actual edifici de primària, amb totes les infraestructures que mancaven als altres llocs, però sense les aules de preescolar. Això porta la comunitat educativa a endegar una lluita que dura 23 anys.\nDurant el període 1981-1985 es fan les obres de l’antic pavelló, obra dirigida i finançada per l’APA.\nA partir del curs 1983-1984 les innovacions a nivell pedagògic no deixen de succeir-se. Destaquen les següents com a més significatives:\n1983-1984: s’inicia la normalització lingüística.\n1989-1990: es crea una unitat d’educació especial.\n1991-1992: premi Baldiri Reixach per un treball sobre la meteorologia al Baix Ebre.\n1992-1993: es crea la tercera unitat de preescolar.\n1994-1995: amb la LOGSE es crea una plaça d’educació física i una altra de música.\n1995-1996: s’inicia la desaparició de l’EGB.\n1998-1999: s’adjudica una plaça de reforç a preescolar.\n1999-2000: s’inicia l’anglès al cicle inicial.\nEl curs 2003-2004 el somni de 23 anys es fa realitat, i el 9 d’octubre de 2004 s’inaugura el nou edifici d’educació infantil.\nEl curs 2004-2005 es celebra el 25è aniversari de l’escola.\nEl curs 2006-2007 hi ha un canvi de direcció, essent nomenat Joan Curto Altadill. S’inicia amb la incorporació de noves dotacions; l’aula d’acollida per a l’alumnat nouvingut, la biblioteca Punt Edu i l’aula de música TIC.\nEl curs 2007-2008 el centre rep el Baldiri Reixach: “Per distingir una escola plenament catalana pel que fa a la llengua i als continguts. El professorat mostra dinamisme i cohesió en l’aplicació de projectes i d’iniciatives pedagògiques diverses: l’ús actiu de la biblioteca, el blog de l’escola, l’agermanament virtual amb una escola anglesa i la dinamització de la classe de música, entre d’altres”. Aquest mateix curs s’inicien les classes de llengua anglesa a EI.\nMalgrat tot això l’escola tenia una assignatura pendent: la creació d’un menjador escolar que permetés les famílies conciliar el seu horari laboral amb l’horari escolar. El 16 de març de 2007 es van iniciar les gestions a nivell d’Ajuntament, AMPA i equip directiu i el 26 d’octubre de 2007 s’inaugura.\nEl curs 2008-2009 entren en funcionament l’aula d’idiomes (que permet l’ús d’un mètode més modern i interactiu d’aprendre la llengua estrangera) i l’aula de plàstica.\nDurant els cursos 2009-2011 es participa en el Projecte Comenius amb escoles de Polònia, Hongria, Holanda, Itàlia i Anglaterra.\nEl curs 2009-2010 s’inicia el Projecte de convivència i la digitalització de les aules amb la compra de dues pissarres digitals.\nEl curs 2010-2011 es celebra per primer cop la cursa solidària, amb la participació de tota la comunitat educativa.\nEl curs 2011-2012 hi ha un canvi de direcció, és nomenada Immaculada Freissinier Pitarch i s’inicia una renovació metodològica i pedagògica a l’escola.\n2012-2013: s’inicia la participació en el Certamen Nacional Infantil i Juvenil de Lectura en veu alta.\n2014-2015: s’acaben de dotar totes les aules amb pissarres digitals.\n2015-2016: hi ha un canvi de direcció, i és nomenada Lara Ferré Estorach.


b12.cat: Formatges suïssos i lactosa\nI, a més a més, al no contenir cap tipus de cereal en la seva elaboració, tampoc contenen gluten. Què més volem?\nA Vilafranca en podeu trobar a la botiga Xerigots. Els que acostumem a trobar-hi són Appenzeller, Emmental, Gruyère, Raclette, Sbrinz, Tête de Moine i Tilsiter.\nAquesta informació és per aquells que som intolerants, no pas per als que són alèrgics. En aquest darrer cas, s'hauria d'aprofundir molt més en el tema, donat que és possible que aquests formatges continguin un percentatge del zero coma zero dos de lactosa, pel que per a un alèrgic seria un desastre.\nEn aquest cas, podeu fer-vos formatge d'anacard, que a més és vegà. Properament faré un post de com fer formatge d'anacard. Mentres, gaudiu dels formatges suïssos.


Hostel Tango Astrakhan Rússia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nHostel TangoBaltiyskiy pereulok 1, korpus 2, Kirovski, Astrakhan, Rússia, 414014 - Veure al mapaExcel·lent8,4Basada en60comentarisHostel TangoVeure més fotosVeure més fotosVeure totes les 40 fotosMolt bona ubicació 8,0Veure al mapa8,0Ubicació\nSobre l'allotjamentDescripcióSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Astrakhan, no busqui més enllà de Hostel Tango. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Hostel Tango ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, express check-in/check-out, transport hotel/aeroport, lloguer de cotxes, servei de bugaderia. Totes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. L'hotel ofereix instal.lacions fantàstiques, incloses centre esportiu, piscina coberta, pesca, sauna, per ajudar-vos a relaxar després d'un carregat dia a la ciutat. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Hostel Tango la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Astrakhan.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsempolles d'aigua de cortesia Idiomes ParlatsRus Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar més


‘Malnazidos’ inaugurarà un Sitges 2020 que celebrarà el centenari d’‘El gabinete del doctor Caligari’ — Cultura\n‘Malnazidos’ inaugurarà un Sitges 2020 que celebrarà el centenari d’‘El gabinete del doctor Caligari’\n‘Malnazidos’ inaugurarà un Sitges 2020 que celebrarà el centenari d’‘El gabinete del doctor Caligari’ La 53a edició es celebrarà del 8 al 18 d'octubre es desenvoluparà en un format híbrid entre presencial i virtual i presenta una selecció dels millors títols del fantàstic actual. https://www.sitges.cat/serveis/cultura/actualitat/noticies/2018malnazidos2019-inaugurara-un-sitges-2020-que-celebrara-el-centenari-d20192018el-gabinete-del-doctor-caligari2019 https://www.sitges.cat/serveis/cultura/actualitat/noticies/2018malnazidos2019-inaugurara-un-sitges-2020-que-celebrara-el-centenari-d20192018el-gabinete-del-doctor-caligari2019/@@download/image/image005.jpg\nLa primera gran pel·lícula de gènere fantàstic de la història del cinema, Das Cabinet Des Dr. Caligari (El gabinete del doctor Caligari) celebra 100 anys d’existència i Sitges 2020 l’adopta com a motiu per al seu cartell, realitzat per l’agència China. En paraules dels seus creadors, “enguany tenim la sort de celebrar el primer centenari a Sitges amb els 100 anys d’El gabinete del doctor Caligari. Un dels pares indiscutibles del cinema fantàstic i de terror amb una mirada pertorbadora que ha influenciat tants cineastes del gènere. Hem volgut homenatjar el seu inoblidable estil expressionista amb una reinterpretació de Sitges que emula Holstenwall, el poble imaginat pels artistes Hermann Warm, Walter Reimann i Walter Röhrig. Una visió angoixant, que reflecteix la hipnosi col·l ectiva dels seus habitants, i que durant uns dies hipnotitzarà també els fans del fantàstic a Sitges”. L'il·lustrador del cartell és David de Ramón de The Mushroom Company.\nLa pel·lícula de Robert Wiene també inspirarà la retrospectiva Sombras de Caligari, formada per grans clàssics com The Trial (El proceso), d’Orson Welles, entre altres que s’anunciaran properament. Aquesta retrospectiva anirà acompanyada d’un llibre, editat per Hermenaute, sobre la influència de Caligari en el fantàstic.\nLa 53a edició del Sitges – Festival Internacional de Cinema Fantàstic de Catalunya s’obrirà el proper 8 d’octubre amb l’estrena de Malnazidos, la pel·lícula d’acció zombi dirigida conjuntament per Javier Ruiz Caldera i Alberto de Toro. El film adapta la novel·la de Manuel Martín Ferreras, ambientada en la Guerra Civil Espanyola. El repartiment està integrat per Miki Esparbé, Aura Garrido, Luis Callejo, Álvaro Cervantes i María Botto, entre altres. La cinta segueix un grup de combatents fugits de bàndols rivals durant la Guerra Civil que hauran d’aliar-se per fer front a un enemic comú, els zombis.\nEls fans dels no-morts també estan d’enhorabona amb l’estrena de la pel·lícula coreana Peninsula, la seqüela de Train to Busan que a Sitges 2016 va ser mereixedora dels premis a la millor direcció per Yeon Sang-ho i als millors efectes especials.\nUn dels títols més esperats d’aquest any és Relic, el debut de la directora australiana Natalie Erika James, que va sorprendre a Sundance i que s’ha situat en primera posició als cinemes nord-americans post-pandèmia. Produïda per Jake Gyllenhaal i protagonitzada per Emily Mortimer, la cinta s’endinsa en una espiral de terror tèrbol.\nEl terror independent de diverses procedències i dirigit, en una majoria, per dones, gaudirà d’una presència destacada al Festival amb propostes com la britànica The Show, de Mitch Jenkins, escrita pel guru del còmic Alan Moore; la francesa Jumbo, de Zoé Wittock; la nord-americana 12 Hour Shift, de Brea Grant, o la canadenca Slaxx, d’Elza Kephart. Sitges 2020 comptarà amb un bon grapat d’exemples de terror festiu, dirigit als fans del gènere, amb títols com Psycho Goreman, d’Steven Kostanski; Benny Loves You, de Karl Holt, o The Queen of Black Magic, de Kimo Stamboel.\nAltres títols confirmats en aquesta 53a edició oferiran un ampli ventall de tipologies del fantàstic. Del terror passant per la ciència ficció i el thriller, films a descobrir que ompliran el Festival, com The Silencing, de Robin Pront, una cinta de venjança protagonitzada per Nikolaj Coster-Waldau i Annabelle Wallis. Pel que fa a la ciència ficció, s’hi podrà veure The Sputnik, film rus dirigit per Egor Abramenko, una aventura espacial amb alienígenes. També Come True, d’Anthony Scott Burns, amb un adolescent turmentat per terribles malsons. Archive, l’opera prima de Gavin Rothery, tracta la temàtica de la intel·ligència artificial, mentre que La nuée, de Just Philippot, planteja un peculiar drama de te rror plagat de llagostes, i Fried Barry, de Ryan Kruger, presenta un antiheroi drogoaddicte que és abduït per extraterrestres.\nEls vampirs tampoc podien faltar a la cita anual i aquest any estaran representats per Comrade Drakulich, cinta hongaresa dirigida per Márk Bodzsár, una comèdia negra amb un heroi de la revolució cubana en format vampir. D’Hongria també arribarà Post Mortem, de Péter Bergendy, una història de fantasmes ambientada a la Primera Guerra Mundial.\nEn aquest primer avançament de programació, l’animació té el seu espai amb Lupin III: The First, la continuació de la saga manga creada per Monkey Punch que s’ha convertit en una icona al Japó, dirigida per Takashi Yamazaki.\nA més de la flamant inauguració amb Malnazidos, el cinema autòcton serà molt present a Sitges 2020. El Festival comptarà amb l’estrena de No matarás, de David Victori, un thriller protagonitzat per Mario Casas donant vida a un personatge que es trobarà contra les cordes.\nLa Barcelona de principis del segle XX és l’escenari de La vampira de Barcelona, un terrorífic drama basat en fets reals que dirigeix Lluís Danés i compta amb un ampli repartiment d’actors catalans com Nora Navas, Sergi López, Francesc Orella, Pablo Derqui, Bruna Cusí, Roger Casamajor o Núria Prims.\nProperament, s’anunciaran més produccions catalanes seleccionades.\nLa cinematografia argentina trepitjarà amb força la 53a edició del Festival, presentant algunes de les pel·lícules de gènere més destacades de la temporada. Com la inquietant Inmortal, de Fernando Spiner, un drama fantàstic que explora els límits entre la vida i la mort. També al voltant d'aquesta temàtica es projectarà Los que vuelven, un thriller de gran potència visual.\nHistoria de lo oculto, de Cristian Ponce, tanca aquest primer bloc de títols iberoamericans, amb un film de terror en blanc i negre que tracta la corrupció política i la conspiració.\nGrans clàssics amb la màxima qualitat\nSitges 2020 és el marc idoni per commemorar els aniversaris de dos grans mites del cinema fantàstic de tots els temps. Elephant Man (El hombre elefante), la impactant obra mestra de David Lynch, celebra els seus 40 anys i el Festival revisitarà en una remasterització en tecnologia 4K la terrible història de John Merrick –en una magnífica interpretació de John Hurt– que s’ha mantingut intacta a les retines de tots els cinèfils.\nUn altre èxit del fantàstic, Total Recall (Desafío total), de Paul Verhoeven, celebrarà el seu 30è aniversari amb els fans, també en resolució 4K. La cinta de ciència ficció, que va adaptar un relat de Philip K. Dick, forma part de l’imaginari col·lectiu, amb Arnold Schwarzenegger i Sharon Stone, i connecta també amb la retrospectiva Sombras de Caligari, ja que és un títol fortament influenciat pel clàssic.\nRevisió de grans figures\nEls documentals sobre grans noms del cinema tampoc faltaran a la 53a edició del Festival de Sitges. El director Gregory Monro recupera a Kubrick by Kubrick noves gravacions exclusives del cineasta, en les quals reflexiona sobre la seva filosofia de vida, aportant un document essencial i un tribut definitiu a la persona d’Stanley Kubrick.\nBruce Lee rebrà també el seu homenatge amb Be Water, el documental de Bao Nguyen que, a partir de material inèdit, retrata el llegendari actor i mestre d’arts marcials, de vida fugaç però intensa.\nBrigadoon i Premi Nosferatu\nLa secció Brigadoon comptarà a Sitges 2020 amb una forta presència de cinema llatinoamericà. Al morir la matinée (Argentina, Uruguai), dirigit per Maximiliano Contenti, és una nova aproximació al giallo amb referències al film Angustia, de Bigas Luna.\nCabrito (Brasil), de Luciano de Azevedo, reprèn la proposta del curtmetratge del mateix títol, i confecciona un llarg sufocant i malsà de terror pur. Per altra banda, Cuidado con lo que deseas (Mèxic), d’Agustín Oso Tapia, presenta una història protagonitzada per nens i adults on els crims i les traïcions hi són ben presents, amb el teló de fons del teatre de guinyol.\nPel que fa a documentals, a Brigadoon s’hi presentaran Bava Puzzle, una peça centrada en la figura del realitzador italià Lamberto Bava, director de clàssics com Demons o Macabro i fill del mític Mario Bava. Dirigeixen Paola Settimini i Daniele Ceccarini. The Quiet Revolution: State, Society and the Canadian Horror Film, de Xavier Mendik i Philip Escott, és un estudi cinematogràfic del panorama del cinema de terror canadenc. Una anàlisi amb els seus protagonistes on s’exploren influències, història i tradició dins el gènere. Segrelles. Ilustrador universal, dirigit per Ignacio Estrela, ressegueix la vida i obra del pintor valencià José Segrelles (1885-1969), un dels il·lustradors mes influents en artistes contemporanis. Una figura artística de reconeixement internacional avalada per realitzadors com Guillermo del Toro, un dels convidats al documental.\nEl Premi Nosferatu d’enguany serà per l’actor Manuel de Blas, cara visible en el fantàstic estatal des de la dècada dels seixanta i encara actiu. De Blas ha treballat en més de 200 produccions per a cinema, televisió i teatre, transitant per tots els gèneres (western, comèdia, drama...), amb el fantàstic com a puntal important en la seva carrera, amb títols com El coleccionista de cadáveres (Santos Alcocer, 1970), on va compartir repartiment amb Boris Karloff, La orgía nocturna de los vampiros (León Klimovsky, 1973) o El jorobado de la morgue (Javier Aguirre, 1973).\nLa secció d’indústria del Festival torna amb força en una edició on es complementaran les ja consagrades sessions presencials a l’Industry Hub by Catalan Films&TV de l’Hotel Meliá Sitges, amb una oferta virtual de les activitats i trobades dirigides als professionals del sector.\nSota el paraigua del Sitges Film Hub, en l’anterior edició del Festival es van acollir més de 40 activitats, entre taules rodones, masterclasses, activitats de mentoring i trobades amb convidats del Festival. Més de 1.800 assistents van ser presents a les activitats on també es van presentar 42 projectes en diferents sessions de pitch.\nPer sisè any consecutiu, el Festival i la plataforma Filmarket Hub s’uneixen per organitzar l’esperat Sitges Pitchbox, un esdeveniment internacional de pitching enfocat a projectes de gènere en desenvolupament. L’edició de l’any 2020 es realitzarà en format virtual i, com a novetat, inclourà també una sessió de pitch per a sèries de televisió europees. La convocatòria de projectes s’inicia el proper 23 de juliol a https://www.filmarkethub.com/calls.\nLa iniciativa del Festival que busca acostar la literatura i el cinema fantàstic, el Sitges Taboo’ks, presentarà de nou quatre obres literàries (novel·la, teatre, relat curt i novel·la gràfica o còmic). El programa convida a productors interessats en els projectes amb la finalitat de promoure acords d’adaptació. L’activitat comptarà també amb una masterclass impartida per una personalitat significativa en tots dos sectors: el cinematogràfic i el literari. El termini de presentacions d’obres finalitzarà el 18 d’agost.\nEl Producers Meet Producers, programa de mentoring dirigit a joves productors, també celebra la seva sisena edició. L’activitat, organitzada per la PAC (Productors Audiovisuals de Catalunya) i l’Ajuntament de Sitges (Promoció Econòmica), en col·laboració amb el Sitges Film Hub, té com objectiu posar en valor i donar visibilitat a la figura del productor audiovisual, dins i fora del sector, generar indústria i teixir una xarxa amb el talent emergent.\nSuport a la 53a edició\nUn any més, el Festival agraeix el compromís de les entitats i empreses col·laboradores: Moritz (patrocinador principal), CaixaBank & Fundació “la Caixa” i Deluxe (col·laborador), Meliá Sitges (patrocinador i seu oficial), La Vanguardia (diari oficial), TV3 (televisió oficial), i Vilamòbil (vehicle oficial).\nEl Festival confirma els acords amb CineAsia, Cinesa, China Madrid, Coca-Cola European Partners Iberia, S.L.U, DRoom, Ediciones Minotauro, ESCAC, Fotogramas, FX Animation, Hong Kong Economic and Trade Office, IES Joan Ramon Benaprès Escola Hoteleria, Japan Foundation, Reial Cercle Artístic, Renfe, Selecta Visión, SGAE, The Original Cha-Chá i Tr3SC.\nSitges 2020 s’organitza gràcies a la implicació de l’Ajuntament de Sitges, de l’Institut Català de les Empreses Culturals del Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya, i compta amb el finançament de l'Instituto de la Cinematografía y de las Artes Audiovisuales del Ministerio de Cultura y Deportes, la Diputació de Barcelona i del Carnet Jove – Departament de Benestar i Família.


Gran afluència de públic en la inauguració dels nous estudis de Ràdio Abrera!:: Ajuntament d'Abrera\nGran afluència de públic en la inauguració dels nous estudis de Ràdio Abrera!\nLa inauguració dels nous estudis de Ràdio Abrera va aplegar un gran número de veïns i veïnes del nostre municipi que volien veure les noves instal·lacions, ubicades a la primera planta de la Sala Municipal (Casamada, 14). Coincidint amb la Festa Major, l'acte es va realitzar el dijous 29 de juny, dia de Sant Pere, 32 anys després de la inauguració dels primers estudis de la nostra ràdio.\nEl conductor del programa Fórmula Matí, Jordi Quintana, va presentar l'acte, que va començar amb els emotius parlaments de l'alcalde, Jesús Naharro, la regidora de Comunicació, Montse Navarro, la directora de Ràdio Abrera, Anabel Gómez i el tècnic, Txema Verdugo.\nTots tres van destacar la gran feina realitzada durant aquestes tres dècades pels col·laboradors i col·laborades de l'emissora. També van recordar els professionals que han treballat a la ràdio i que malauradament ens han deixat, com el director Fernando Espallargas, a qui hem homenatjat posant el seu nom a un dels estudis de la nova ràdio. La seva família ens va acompanyar durant l'acte.\nTot seguit, van descobrir una placa commemorativa, i es van visitar les instal·lacions. L'acte va finalitzar amb un petit refrigeri per a tots els assistents.\nL'endemà, el divendres 30 de juny, van continuar les visites amb les jornades de portes obertes per visitar la nova Ràdio Abrera, que van tenir lloc al matí i a la tarda.\nI per continuar amb la festa d'inauguració, els locutors de Ràdio Abrera Jordi Quintanta, Jordi Bosquet, Alba Vizcaíno i Óscar Navarro van obrir la Festa Major Jove a l'Escenari Morral amb la Ràdio Abrera Summer Party a partir de la mitjanit. A la festa hi va haver molta animació, bona música i molts regals!\nLa nova Ràdio Abrera té una superfície construïda total de 158,32 metres quadrats. Tots els controls, locutoris i despatxos estar visualment comunicats entre ells i disposen de llum natural. Les instal·lacions compten també amb dues cabines de gravació, una sala polivalent amb magatzem, una sala tècnica i lavabos. Al vestíbul d’accés a la planta baixa hi ha un ascensor apte per a persones amb mobilitat reduïda.\nRàdio Abrera, emissora municipal


El negoci de la desesperació: esclaus del segle XXI - revistaxq\nEl negoci de la desesperació: esclaus del segle XXI\nPublicat el Octubre 5, 2017 per Carolina Clemente\nL’any passat va esclatar la crisi dels refugiats, principalment per la guerra siriana, i els focus dels mitjans de comunicació van deixar en segon terme altres fluxos d’emigració. Principalment, el d’homes i dones subsaharians que abandonen els seus països d’origen, sovint estats fallits, corcats per la corrupció, la desigualtat econòmica, la pobresa, la fam o la inestabilitat social. Refugiats, al cap i a la fi que paguen un preu molt alt en la recerca d’un futur millor.\nLa situació estratègica de Líbia, abocada a la Mediterrània i a tocar de la desitjada Europa, la converteix en el centre neuràlgic de les màfies que trafiquen amb persones. No només els venen el somni d’un futur millor sinó que els converteix directament en mercaderia. Un vídeo enregistrat per la cadena estatunidenca CNN, denuncia el que era més que un rumor. La venda d’immigrants en una subhasta com si de maquinària es tractés.\nUna filera d’homes espera el seu torn en silenci. Un per un fan un pas endavant i comença la licitació. Preu de sortida, 400 dòlars. La periodista que ho va enregistrar també va visitar un centre d’internament d’estrangers a Líbia. Uns centres que les organitzacions humanitàries defineixen com a presons. Els immigrants que es trobaven tancats corroboraven les imatges de la filmació. Afirmaven que havien estat venuts i maltractats per realitzar treballs forçats.\nL’existència d’esclavatge en ple segle XXI ha tornat a manifestar la necessitat de posar l’emigració i el respecte dels drets humans en el centre del debat global. Europa va confiar a Líbia, un país sumit en el caos, el control de la porta d’entrada més important al vell continent. Després d’aquests fets, demana que les autoritats líbies persegueixin els seus responsables en un compromís amb els països africans i la ONU per “garantir el respecte dels drets humans i millorar les condicions de vida”.\nLa Unió Africana, per la seva banda, va demanar als seus països membres a què retornessin els immigrants presents a Líbia. El Camerun ja va rebre 250 persones i Ruanda va afirmar estar preparada per acollir 30.000 immigrants. Espanya, per la seva banda, s’ha limitat a recordar a Líbia que forma part del protocol en defensa dels drets humans i insta a les seves autoritats a complir-lo.\nQuin és el motiu de la desesperació\nPer altres de depredadors naturals\nLa falta d'aliments al seu territori\nprimera resposta segona pregunta\nsegona resposta segona pregunta\nquarta resposta segona pregunta\ntercera resposta segona pregunta\nPrimera resposta tercera pregunta\nSegona resposta tercera pregunta\nQuarta resposta tercera pregunta\nTercera resposta tercera pregunta\nPrimera resposta quarta pregunta\nSegona resposta quarta pregunta\nTercera resposta quarta pregunta\nQuarta resposta quarta pregunta


Som i serem Divisió d’Honor\nObjectiu assolit. El Juvenil A del Lleida Esportiu continuarà una temporada més a la màxima categoria del futbol nacional juvenil: Divisió d’Honor. Els de la Terra Ferma tenien una última bala per aconseguir la permanència i l’han aprofitat davant el Club Gimnàstic de Manresa després d’aconseguir la victòria (2-1). Només valia el triomf i els blaus l’han aconseguit en un tram final de partit trepidant davant un rival que buscava el mateix objectiu.\nA cara o creu, lleidatans i manresans s’han jugat la permanència al Municipal de Gardeny, que ha tornat a presentar una bona imatge de públic. Amb aquesta premissa tots dos conjunts han buscat la porteria contrària en una lluita cos a cos que s’ha saldat amb empat al final de la primera meitat. No voler cometre errors i arribar fins al final amb opcions ha condicionat el joc en atac de tots dos equips, que s’han alternat en el domini de l’encontre.\nEl Gimnàstic Manresa ha colpejat primer en l’inici de la segona meitat. Una canonada des del centre del camp després d’un refús de Pau Bosch, que no ha arribat per treure la pilota, ha suposat el 0-1. Amb aquest avantatge, el bloc del Bages ha volgut frenar amb interrupcions constants l’avenç d’un Lleida Esportiu que s’ha bolcat en atac amb l’entrada de Nil i Armero. Precisament, l’ariet ha segellat la victòria amb un doblet. El primer engaltant una pilota des del cor de l’àrea i després amb una centrada enverinada que ha acabat al fons de la xarxa.\nD’aquesta manera, els blaus han capgirat l’electrònic i han segellat la seva continuïtat una temporada més a Divisió d’Honor i ja van tres cursos consecutius. Enhorabona, equip!\nLleida Esportiu: Pau Bosch; Jordi Bernat (Nil, 61’), Juanca, Albert Vila, Quintillà (Toni, 79’), Pau Font, Cosialls, Eneko, Jorge Gómez (Febas, 84’) i Lamin (Armero, 61’)\nGimnàstic Manresa: Pulido; Marc Muñoz (Guillem, 85’), Biel, De Sande, Pladevall, Marcos (Padillo, 33’), Aleix, Nil Garrido, Hamza, Gulias i Jordi (Èric, 68’)\nGols: 1-0 Nil Garrido (57’); 1-1 Armero (74’); 2-1 Armero (80’)\nÀrbitre: Carrero Romera (Comitè català). Ha amonestat a Nil, Toni, Jorge Gómez, Pau Bosch, Sebi i Quintillà (Lleida Esportiu).\nIncidències: Partit corresponent a la jornada 30 del Campionat de Lliga de Divisió d’Honor (Grup III) disputat al Municipal de Gardeny.


Dean Potter - Filmografia - MNTNFILM\nWampler's ascent és un documental sobre escalada en roca que té lloc a El Capitan. Dirigit per Elizabeth Wampler el 2013 i produït per Jacques Productions. Al film hi apareix Steve Wampler, Tom Evans, Todd Offenbacher, Chris LaScola, Ben Mullin i Dean Potter entre d'altres.\nThomas i Alexander Huber són dos dels millors alpinistes del nostre temps. Ara els dos germans Huber s'han proposat batre el rècord de velocitat a la paret de totes les parets, la Nose del Capitan a la Vall de Yosemite, Califòrnia. Amb imatges impressionants de les muntanyes de la Patagònia i el Parc Nacional de Yosemite, el guanyador de el Premi de l'Acadèmia Pepe Danquart segueix els germans Huber a llocs mai abans aconseguits per un equip de filmació. To the Limit és un retrat de dos germans competitius que van a el límit del possible, física i psicològicament.\nAlemanya, Àustria / 96 min\nDean Potter és una raça única de temeraris. És l'única persona del món que practica extrems de forrejat alt, una variació cabellera de la corda corda, que el veu travessant un tram voluminós de corda ample d'1 polzada suspesa centenars de peus sobre alguns dels canons més impressionants del món ... sense qualsevol arnès de seguretat. Es va escapar i va poder submergir-se fins a la seva mort. Quart episodi de la sèrie televisiva Daredevils, coneguda com Cutting Edge, sobre humans extraordinaris.


Diada – FAMPAS Badalona\n18 abril, 2015 Diada Educació Pública, En Moviment, Què femDiada, ManifestJuan Sánchez Medina\nAquest any ha estat un any intens, ple de reivindicacions, de lluita i de mobilitzacions. La comunitat educativa de Badalona ha patit les retallades i la manca de planificació de l’administració… DesLeer más…\nAquí publiquem junts el cartell, el manifest i el programa d’activitats.\n18 abril, 2015 Diada Educació Pública, Què femCartell, Diada, ManifestJuan Sánchez Medina\n18 abril, 2015 Diada Educació PúblicaCançó, DiadaJuan Sánchez Medina\nJa tenim la cançó de la 5a Diada per l’Educació Pública de Badalona, i com ja és tradició hem versionat un “HIT del moment” per l’ocasió, enguany hem triat “Uptown funk” deLeer más…\n15 abril, 2015 Diada Educació PúblicaDiadaJuan Sánchez Medina\nDIADA PER L’EDUCACIÓ PÚBLICA DE BADALONA Diumenge 19 d’abril de 11h a 18h | Parc de Montigalà enllaç: http://www.fampasbadalona.org/fampas/web/?p=663 El proper diumenge celebrem la 5a Diada de l’educació pública a Badalona, iLeer más…\nDiumenge 19 d’abril de 11h a 18h | Parc de Montigalà El proper diumenge 19 d’abril celebrarem la 5a edició de la “Diada per l’Educació Pública de Badalona”. Enguany serà diferent perquèLeer más…\nJa tenim data pel XX #fTICLlefia! Dissabte 11 de juliol a les 20h Vespre digital a la fresca a Plaça Trafalgar de #Badalona. Aquest any parlarem sobre les TIC i les iniciatives socials davant el #COVID19 amb @BadalonaMakers @CapEstudiant @OSMcatala i #ConnectaTIC #Badalona\nDissabte participarem en el Forum que cada juliol organitza @llefia sobre les TIC per explicar el projecte #ConnectaTic us hi esperem per compartir i aprenderte d’altres experiencies. Farem recollida de dispositius! A la nova Pl Trafalgar!\nClub de Rem Badalona@rembadalona·\nTornem al nostre medi🧡🧡


El Pont de Montanyana barra el pas penjant per perill d'ensorrament\nActualitzada 16/02/2017 a les 12:25\nDecisió municipal davant del mal estat de la passarel·la || Obliga els veïns, la majoria d’edat avançada, a fer una volta de dos quilòmetres per accedir a l’N-230\n© El pont penjant de vianants del Pont de Montanyana estarà tancat indefinidament.\n©Imatges del Pont de Montanyana\nL’ajuntament del Pont de Montanyana ha tancat el pas penjant que uneix el nucli antic de la localitat amb la part del poble al costat de la carretera N-230, on es troben la majoria dels serveis, després de constatar el perill d’ensorrament de l’estructura.\nLa decisió es va prendre després de la inspecció que tècnics de la Diputació d’Osca van fer al pont i amb la qual van corroborar la que el mateix alcalde, Javier Bergua, va dur a terme a la passarel·la durant el cap de setmana, en què va observar el fort balanceig generat pel mal estat de sirgues, ancoratges i estructura del pont, a banda de trobar-hi una de les sirgues rovellada i gairebé desfeta. La passarel·la està tancada des de dilluns per “seguretat” i “fins que se solucioni el problema seguirà així”, va explicar Bergua, que va detallar que el tancament comporta nombroses molèsties i incomoditats als veïns.\nEl consistori confia a recuperar l’estructura amb ajuts de diferents administracions\nL’alcalde va comentar que, per salvar la clausura de la passarel·la i accedir a l’altra part del poble, els veïns han de fer una volta de gairebé dos quilòmetres per passar pel pont de la carretera de Tremp. Bergua va subratllar que aquest accés és un problema per a un poble de 90 habitants amb “molta gent gran”.\nEl consistori havia plantejat un projecte de manteniment del pont, amb un cost d’uns 100.000 euros, després d’una primera reforma el 2014. Les males condicions de l’estructura, que s’estenen també a un dels seus pilars, soscavat pel riu Noguera Ribagorçana, fa necessari un replantejament de les obres amb una actuació més ambiciosa i complexa que la prevista inicialment, va explicar l’alcalde.\nBergua va afirmar que, al costat de la Diputació d’Osca, el consistori del Pont de Montanyana buscarà implicar-hi també els governs d’Aragó i central, perquè “volem conservar aquest pont, que a més de donar-li nom és un lloc emblemàtic del poble”.\nEl pas penjant va ser reformat el 1938, després de ser parcialment volat per l’Exèrcit de la República en un intent de frenar l’ofensiva franquista sobre Tremp, encara que les tropes del general Franco el van reobrir poc després aprofitant els materials originals, retallant la sirga i rebaixant els pilars de suport. L’alcalde va explicar que una solució d’urgència, i que va alterar el disseny original del pont, “ha durat gairebé vuitanta anys”. Des de la Guerra Civil només s’hi ha portat a terme una petita reparació per part dels sapadors de l’Exèrcit ja fa tres dècades.\nVolat el 1938 per frenar l’avenç franquista sobre Tremp\nEl pont penjant del Pont de Montanyana va ser construït a inicis del XVIII per substituir un pas anterior sobre la Noguera Ribagorçana i que va ser l’origen de la població a l’època medieval. El pas original va ser volat en un dels primers episodis de la Guerra de Successió espanyola el 1700.\n«És un trastorn molt gran per a tots els veïns del poble. Gairebé tots els serveis són al costat de l’N-230 i aquí la majoria de les persones que viuen són gent gran»\nCRISTINA. PONT DE MONTANYANA\n«Per passar d’un costat a l’altre del poble cal baixar al pont de la carretera de Tremp, a quasi dos quilòmetres. Sense cotxe, la gent gran tindrà més dificultat per anar al metge o a comprar el pa»\nRODICA. PONT DE MONTANYANA\n«Esperem que se solucioni ràpidament, perquè és una molèstia per a tot el poble. És un imprevist, però ha sortit així. El pont és molt antic i era un risc que es corria»\nJOSÉ. PONT DE MONTANYANA


Criteris per l'elaboració del programa de crèdits de lliure elecció - Sede electrónica (UPF)\nNormativa anterior sobre licenciatura/\nCriteris per l'elaboració del programa de crèdits de lliure elecció/\nAcord de la Comissió Gestora de 23 de juny de 1992, modificat per acord de la Comissió Gestora de 12 de maig de 1994 i de la Junta de Govern d'1 de juny de 1995\n1.- Es consideren matèries de lliure elecció aquelles a les quals l'estudiant atorgui aquest concepte dins de les assignatures integrades en qualsevol pla d'estudis de la Universitat Pompeu Fabra o de les matèries que es determinin de qualsevol altra universitat amb la que s'hagi signat un conveni.\n2 .- Igualment, podran ser considerades matèries de lliure elecció altres matèries, activitats acadèmiques i extra-acadèmiques a les quals el vice-rector competent en ordenació acadèmica atorgui aquest caire.\nA títol enunciatiu podran ser proposats com a crèdits de lliure elecció:\n- matèries específicament ofertades amb aquest caire;\n- matèries dels estudis propis de la Universitat Pompeu Fabra;\n- activitats acadèmiques tutelades per un professor amb responsabilitat docent;\n- activitats extra-acadèmiques (culturals-professionals) sota la supervisió d'un professor amb responsabilitat docent.\nLes propostes hauran d'incloure el nombre d'hores de l'activitat, l'equivalència a la valoració en crèdits, el número de places i podran especificar requisits per poder-les escollir.\nS'hauran de presentar abans del 15 de maig, per tal de configurar l'oferta global del curs següent.\n3.- Per les matèries a les quals fa referència l'apartat 1, es tindrà present el següent:\n- s'adjudicarà un 5% de les places corresponents a totes les assignatures dels diferents plans d'estudis. Aquest percentatge s'incrementarà fins a cobrir el número d'estudiants per grup que tingui assignat cada assignatura;\n- no pot escollir-se una matèria de contingut de igual o inferior nivell a una altra que s'hagi de cursar en el pla d'estudis. A aquests efectes cada centre fixarà un quadre d'incompatibilitats.\n4.- Els programes de les assignatures o matèries integrades en un pla d'estudis estaran dipositats a les biblioteques universitàries per a consulta dels estudiants i per tal que els faciliti l'elecció.\n5.- A les aules d'informàtica es podrà consultar l'horari en què s'imparteixen totes les matèries, les incompatibilitats, així com el número de crèdits que correspon a cadascuna d'elles.\n6.- El criteri d'assignació en el curs 1992-93 vindrà donat per l'estricte ordre de petició que comporti el calendari de matriculació. A partir del curs 1993-94 s'establirà una pre-inscripció per tal d'objectivar l'adjudicació d'aquests crèdits de lliure elecció.\nLes matèries escollides com a lliure configuració tindran la mateixa consideració que les que integren el pla d'estudis i no podran ser objectes de canvi una vegada s'hagi produït la matriculació.\n7.- Cas de coincidència en el mateix dia entre els exàmens d'una matèria del pla d'estudis i una escollida com de lliure elecció, caldrà sol×licitar l'ajornament de l'examen d'aquesta última.\nL'organització de l'examen en aquests casos correspondrà al centre receptor si en el centre emissor es respecten les dates d'esamen que figuren a la Guia de l'Estudiant o les que han estat modificades per resolució del degà o direcotr del centre o estudi abans de començar el trimestre corresponent, i s'hagin comunicat al vecerector competent en matèria d'ordenació acadèmica. Si no es donen aquests supòsits, l'organització de l'examen correspondrà al centre emissor.\n8.- Els crèdits efectuats amb el caire de lliure elecció en els mateixos o diferents estudis d'una altra universitat seran convalidats dins dels corresponents estudis que es cursin a la Universitat Pompeu Fabra. La tramitació de la convalidació serà la mateixa que es preveu a la normativa general de la universitat sobre convalidacions.


La presidenta de la Comunitat de Madrid, Isabel Díaz Ayuso acompanyada de Pablo Casado, aquest matí, a Madrid JUAN CARLOS HIDALGO/ EFE\nBarcelonaLa presidenta madrilenya, Isabel Díaz Ayuso, assegura que Madrid no és cap paradís fiscal però que Catalunya sí que s'ha convertit en un "infern fiscal" per als seus ciutadans i empreses. Les dades són eloqüents: Madrid porta gairebé dues dècades aprovant rebaixes fiscals, com ara l'eliminació total de l'impost de patrimoni, que beneficien especialment les rendes mitjanes i altes. Segons un estudi de l'Institut Valencià d'Investigacions Econòmiques (IVIE) el 7% dels contribuents madrilenys (que declaren més de 60.000 euros anuals) es beneficien del 42% d'aquestes rebaixes. D'aquesta manera, Madrid atreu contribuents de rendes altes d'altres comunitats autònomes, que hi passen a pagar els seus impostos per beneficiar-se d'aquestes polítiques. És per això que els experts fiscals diuen que Madrid s'ha convertit en una mena de paradís fiscal per a les rendes altes, no per a la resta de ciutadans.\nPerò la pregunta és: per què aquestes polítiques fiscals les pot fer Madrid i no la resta de comunitats, ni tan sols les governades pel PP? Molt fàcil, perquè Madrid es beneficia del que es coneix com a "efecte capitalitat", és a dir, uns recursos que li arriben pel sol fet de ser capital de l'Estat, i que li permeten tenir una recaptació alta amb els tipus més baixos. Les xifres són escandaloses: Madrid recapta ella sola el 46% de tots els impostos de l'Estat (amb dades del 2018) quan el seu pes econòmic és del 19,2%. En canvi, Catalunya, que pesa un 19% en el PIB espanyol, en recapta un 20%. És aquesta desproporció entre recaptació i activitat econòmica la que converteix Madrid en un forat negre que xucla recursos, econòmics i humans, de la resta del territori espanyol, i desertitza la Península a major glòria de la seva metròpoli.\nMadrid, a més, promou sense cap tipus de vergonya el trasllat de seus empresarials al seu territori oferint, entre altres coses, millors condicions fiscals per als alts executius. I aquesta política li està donant resultat. Un estudi dels professors de la Universitat de Saragossa Julio López Laborda i Fernando Rodrigo publicat per Fedea indica que, del 2006 al 2012, 458 contribuents de rendes altes es van traslladar de Catalunya a Madrid, mentre que el recorregut invers només el van fer 71 persones. Altres territoris, però, han patit encara més aquesta fuga de patrimonis: els contribuents que hi van anar des d'Andalusia són 748, i els procedents de Castella-la Manxa, 299. I aquest degoteig ha continuat, i fins i tot es podria haver accentuat en els últims anys.\nAra resulta que la dreta espanyolista vol vendre com a defensa de l'autonomia el que és una competència deslleial basada en una posició de privilegi. De fet, un estudi encarregat pel mateix govern de Mariano Rajoy ja alertava que s'havien de prendre mesures per evitar aquest dúmping fiscal. I és lògic que si es comparteix un mateix espai econòmic, sigui espanyol o europeu, hi hagi una certa harmonització fiscal per evitar que alguns s'aprofitin de la resta. Es diguin Madrid o es diguin Luxemburg.\ndumping fiscal Isabel Díaz Ayuso


Votació per decidir si es canvia el nom de Sant Carles de la Ràpita\nCarles Casajuana: "El poder és gas i no se sap ben bé qui el té"\tCarles Casajuana: "El poder és gas i no se sap ben bé qui el té"\nElèctrica Dharma denuncia l'ús d'una cançó seva en un acte de Vox a Madrid\tElèctrica Dharma denuncia l'ús d'una cançó seva en un acte de Vox a Madrid\nLa Ràpita no assoleix el mínim de participació en el referèndum sobre el nom\nL'opció guanyadora ha estat la de canviar el nom per "la Ràpita", però no ha arribat al 20% del cens\nAvui els veïns de Sant Carles de la Ràpita han votat per decidir si es canvia el nom del municipi per “la Ràpita” o es conserva l’actual. L’opció guanyadora ha estat la de canviar el nom, però com que la participació no ha arribat al 20% serà difícil que es pugui fer el canvi. L’ajuntament s’havia compromès a canviar el nom oficial si l’opció de la Ràpita guanyava amb més del 20% del cens, però s’ha arribat al 18% i prou.\n3.329 persones han votat a la consulta, el 26,72% del cens de 12.458 electors, de les quals 2.246 han optat per canviar a la Ràpita (el 18,03%) i 1.045 s’han decantat per mantenir el nom actual. Hi ha hagut 9 vots en blanc i 28 de nuls. Ara, el futur del nom resta a les mans del ple municipal, que haurà de decidir si tira endavant el canvi de nom com vol ERC o manté l’actual.\n“Els resultats són molt clars. Una opció dobla l’altra”, ha dit el batlle del municipi, Josep Caparrós, tot subratllant que l’opció de mantenir el nom de Sant Carles de la Ràpita s’ha quedat en el 8% del cens. “No seria de justícia democràtica no analitzar els resultats i prendre les decisions oportunes”, ha indicat.\nEl batlle també ha indicat que ara s’obre un període de dos mesos per a tancar el capítol de la consulta. Si es decideix que s’ha de portar al ple, caldrà votar si hi ha canvi de nom o no. Si es decideix que no s’ha de portar al ple, es tancarà l’expedient. Però, en tot cas, Caparrós ha reiterat: “El resultat d’avui dóna pistes del que vol la ciutadania.”\n“La Ràpita” és el nom de la localitat d’ençà de l’edat mitjana, però al segle XVIII es va canviar per “San Carlos”, quan s’hi va construir un port i un canal, impulsats per Carles III, per connectar la badia dels Alfacs amb el riu Ebre. Amb l’arribada de la Segona República espanyola, va passar a dir-se “Sant Carles de la Ràpita”, però ara al carrer hi ha debat i alguns volen tornar a “la Ràpita” original.\nEl 20 de setembre va començar una campanya institucional per a incentivar la participació dels ciutadans. “És una oportunitat històrica que hem d’aprofitar per donar resposta al debat identitari que fa moltes dècades que hi és”, deia Josep Caparrós.


El Palau de la Música ja pot començar a reparar-se – Les Bandes de Música\nL’Ajuntament ha aprovat en el ple celebrat hui «dotar econòmicament dels fons pressupostaris oportuns per a poder portar a terme les intervencions i inversions necessàries en l’edifici municipal del Palau de la Música, així com a dotar dels dels fons requerits que es deriven de les despeses extraordinàries que puguen sorgir en estos mesos de reubicació de la programació». El Ple ha aprovat unànimement una moció en eixe sentit, a la qual ha incorporat també la realització d’una auditoria.\nEn la proposta, l’equip de govern «es compromet a continuar treballant per la cultura i els seus espais a la ciutat, entre els quals el Palau de la música és, sens dubte, el màxim representant del potencial musical que tenim a València. Continuem fent d’ell el Palau de tots i totes, on la varietat d’activitats i estils, la transmissió de coneixements i l’excel·lència musical s’oferixen al conjunt de la ciutadania per al seu gaudi i creixement personal». En un segon punt d’esta alternativa a les dos mocions de l’oposició, «el Palau de la Música es compromet a facilitar informació de les reubicacions dels concerts i activitats programades a les persones usuàries i abonades, tan prompte com estiguen configurats els nous espais».\nEn un tercer apartat s’afig que «la plantilla del Palau de la música serà degudament informada sobre possibles eventuals variacions en les seues condicions laborals», un aspecte al qual s’ha afegit posteriorment que «es negociaran les condicions de la seua nova situació»\nAmb l’aprovació d’esta alternativa han decaigut les altres dos mocions, si bé les propostes que incloïen han sigut recollides en la proposta presentada per la regidora Glòria Tello després d’un debat en què l’oposició municipal, a través de les intervencions de Julia Climent (PP), Amparo Picó (Ciutadans) i José Gosálbez (VOX), ha criticat la gestió del Palau de la Música, especialment després de la caiguda d’una part del sostre en les seues dues sales principals, mentre que la regidora de Recursos Culturals, Glòria Tello, ha defensat les actuacions dutes a terme durant l’anterior mandat i ha informat, entre altres aspectes, que «ja s’ha reubicat el 60% de la programació de la pròxima temporada».


Sara Roy presenta el seu primer CD (A)Mar i ho fa a casa seva, Manresa\nMontserrat acollirà la primera exposició després de dos anys d’aturada per la pandèmia. Ho farà amb ‘La mirada del biblista. Instants d'eternitat’, un recull de 76 fotografies que va fer el pare Bonaventura Ubach al Pròxim Orient. Ubach va ser un dels impulsors de la Bíblia Grossa de Montserrat i,...\nTasta Monistrol de Montserrat torna al poble per donar vida als bars i restaurants. L’objectiu és que les persones que vagin a un restaurant a dinar o a sopar facin una fotografia al plat i la pengin a Instagram. Com a recompensa, hi haurà un premi valorat en 40...\nAlba Careta: “La Big Bang de Sallent em va obrir les portes al món del Jazz”\nAmb 25 anys Alba Careta ja té a l'esquena dos àlbums 'Orígens' i 'Alades'. Aquest cap de setmana tancarà el cicle de concerts al Castell de Sallent i ho farà amb el guitarrista Alexander. De fet, ho havia de fer amb el seu germà, però per problemes d'última hora s'ha hagut de...\nLa revista El Breny s’ha consolidat com el producte local de referència pels sant vicentins. La revista porta 46 anys publicant-se ininterrumpudament i sempre en català. Ara per ara, com a mínim, es fan 10 publicacions a l’any. Malgrat que costa trobar col·laboradors que vulguin treballar-hi perquè tot és altruista,...\nSant Vicenç de Castellet atorga la Medalla 2021 als col·lectius sanitaris i assistencials per la seva lluita contra la Covid. Metges i metgesses, infermers i infermeres, personal tècnic auxiliar d’infermeria, personal del SEM, administratius i administratives sanitàries, personal del SAD, gerocultors i gerocultores, personal d’atenció indirecta, treballadors i treballadores socials...


'Órbita 9', un assaig científic en l'espai convertit en 'thriller' romàntic - Teleponent\nInici Cultura Cinema ‘Órbita 9’, un assaig científic en l’espai convertit en ‘thriller’ romàntic\n‘Órbita 9’, un assaig científic en l’espai convertit en ‘thriller’ romàntic\nUna història d'amor que es desenvolupa en el context d'un experiment científic a escala planetària\nUn fotograma d'aquest 'thriller' futurista i romàntic\nHelena (Clara Lago) porta preparant-se per a una missió de supervivència des que va néixer. Encara que ella no ho sap, forma part d’un assaig científic de gran envergadura.\nEl seu destí canviarà quan Álex (Álex González) es creui en la seva vida i li faci descobrir una nova realitat, totalment inimaginable per a ella. Però la història d’amor en la qual tots dos s’embarquen, posarà en risc un experiment de vital importància per a tota la humanitat…\nPel jove director samorà Hatem Khraiche Ruiz-Zorilla “Òrbita 9 és un trepidant thriller romàntic. Una història d’amor que es desenvolupa en el context d’un experiment científic a escala planetària. Impulsada per les difícils decisions que han de prendre els seus protagonistes, la pel·lícula reflexiona sobre l’estat al que hem portat al planeta Terra i es pregunta com ens afectarà traspassar el punt de no retorn”.\nArticle anteriorLa Crida per Lleida-CUP adverteix del tancament del servei de Dona Samaritana\nArticle següentUna bona tapa que això és Per L’Esquadra22!


LAIA VICENS Barcelona 22/11/2017 18:21\n651x366 Els diputats de Junts pel Sí i la CUP van signar una proposta de declaració d’independèn-cia el passat 10 d’octubre al Parlament. / PERE VIRGILI Els diputats de Junts pel Sí i la CUP van signar una proposta de declaració d’independèn-cia el passat 10 d’octubre al Parlament. / PERE VIRGILI\nUna de les grans incògnites de la pròxima legislatura és quins passos seguiran els partits independentistes en cas que guanyin les eleccions. De moment no hi ha una posició unànime i les discrepàncies se centren, sobretot, en si cal apostar per la via unilateral, com s’ha fet aquesta legislatura per poder celebrar el referèndum de l’1-O i fer la declaració d’independència. Mentre que ERC i Junts per Catalunya negocien renunciar a la unilateralitat, la CUP avisa que és “l’única sortida” possible per aconseguir la independència. “No hi renunciem perquè estaríem evidenciant que a la mínima amenaça de l’Estat ens quedem immobilitzats i sense fer res”, va dir la portaveu del secretariat, Núria Gibert. De fet, els cupaires consideren que els plans dels partits d’Oriol Junqueras i Carles Puigdemont són “un pas enrere” per al sobiranisme.\nLa CUP busca un pacte per desplegar la República


Com que els fets d’ahir al voltant del Parlament em van semblar força bèsties, em permeto parlar-ne en aquest bloc dedicat, al cap i a la fi, a tota mena d'”altres animals”.\nPotser m’he quedat encallat en uns valors “flower power”, hereus d’una primavera –la del 68- que ni tan sols vaig viure. Un maig que el meu pare sempre em va explicar amb la mateixa distància i escepticisme –quan no oberta discrepància- amb les que jo explicaria als meus fills aquestes mogudes d’ara. La història es repeteix, aquesta no me l'esperava.\nEl cas és que la meva indignació per tantes coses miro de canalitzar-la d’una forma positiva, no sé. Passar l’estona amb els nostres fills recorrent un marge descurat collint flors de malva per posar a l’amanida em sembla un acte força subversiu; llavor, espero, de persones, de ciutadans, que no siguin presoners de la lògica d’aquest Sistema que ens indigna, i això ja seria molt. Potser ens surten brokers de borsa o especuladors immobiliaris o qualsevol atrocitat vergonyosa d’aquestes, però fins i tot si és així confio que alguna cosa els quedi, ni que sigui el record de la florida primaveral de vora els camins, metàfora de la bellesa latent fora dels carrils centrals del viure, del mainstream que diuen en anglès…\nVoldria, sobretot, que els meus fills no em sortissin massa malcriats, que sabessin valorar el que tenen.\nSí, l’Arcadi Oliveres també ha estat –i és- un ideòleg de referència per a mi, per molt que deixant-se estimar abans d'ahir al vespre entre els convocats per assetjar el Parlament crec que s’equivoca. Sí, també he perdut anys i energia –i batalla- mirant de lluitar contra un alcalde corrupte convergent, i hi tornaria, però aquella canalla increpant parlamentaris de bona fe –algun de CiU, també- que ni saben qui són, em fa més por que gràcia. Sí, també he estat a manis, on, però, més que la perpetuació d’un status quo favorable per als manifestants, s’hi demanava justícia i respecte per a la resta del món.\nSerà que aquí “a pagès” es viu en un altre planeta i es toca més de peus a terra. Però ahir a la matinada, ves per on, mentre a Barcelona furgonetes plenes de Mossos-ninja potencialment perversos (sense identificar, i això sí que em sembla lamentable) custodiaven el Parlament, aquí al nostre poble quatre desgraciats entraven a l’escola a robar-hi els ordinadors. Sí sí, a l’escola. Algun bon veí va veure remenament estrany a deshora, va trucar els Mossos i aquests, jugant-se-la, van enxampar els lladres. Pim-pam.\nDigueu-ne estat policial, jo en dic un país que, malgrat tot, té coses importants que funcionen. És clar que “sortiran per l’altra porta”, és clar que la policia, els polítics, l’escola, els hospitals, els jutges, la democràcia, tots plegats són perfectibles. I nosaltres mateixos, que no ho som? Ens sobren motius per revoltar-nos, cada dia, a cada instant, però que sigui sense trepitjar-nos, sense escupir-nos, sense agredir-nos, si us plau. Amb civilitat, sense perdre la perspectiva del valor del que tenim. I sense actuar com a nens malcriats que no saben d’on vénen i que, en ramat i davant de les càmeres, creuen que els seus renecs són portadors de la Raó i salvadors del Món.\nJo sóc de l’escola del “cal que neixin flors a cada instant”, i alguna de la gent que vaig veure ahir vora el Parlament de Catalunya, ho sento, em va semblar que més aviat sembraven cactus.


El PSC demana respectar el rei i creu que les protestes "no són positives" per a la imatge de Catalunya\nPublicat 04/11/2019 14:12CET\nLa número 3 del PSC per Barcelona, Merc Perea, ha dit que els socialistes respecten el dret a manifestar-se davant les protestes de diumenge i les que hi ha convocades aquest dilluns per la presncia del rei a Barcelona, per ha demanat respectar totes les institucions i ha advertit que aquest tipus de mobilització "no és positiva" per a la imatge de Catalunya.\n"Tothom té dret a manifestar-se i a opinar, per s'ha de mesurar si interromp el dia a dia de la resta de gent i si es respecten les institucions", ha avisat Perea en un roda de premsa.\nAixí mateix, ha alertat que, quan aquestes protestes interrompen el normal funcionament de les institucions, "no és gratut i té conseqüncies", i ha insistit en qu si ningú no comparteix el motiu de la protesta pugui fer el seu dia a dia sense traves.\nPreguntada sobre que els comuns i ERC hagin qualificat d'electoralista la visita del rei en el marc de l'entrega dels Premis de la Fundació Princesa de Girona (FPdGI), ha recordat que les institucions han de fer les seves funcions en tot moment independentment que hi hagi eleccions: "També ho era la sortida del dictador del Valle de los Caídos?".\nA més, ha criticat els comuns per "tornar a posar traves" a un trmit en considerar que és electoral, en referncia al fet que volien postergar la sortida de les restes de Franco del mausoleu, segons la candidata.\nSobre que Cs hagi fet un acte a la plaa Universitat, on hi ha l'acampada estudiantil des de fa cinc dies, ha dit que la formació taronja, com el PP, acostumen a "viure del conflicte i la gent vol viure en pau" i ha recordat quan una delegació de Cs es va desplaar a Waterloo, a la residncia de l'expresident Carles Puigdemont.\n"Si volem confrontació, doncs ja sabem que cal votar Rivera i Casado", ha ironitzat la candidata, després de reunir-se aquest mateix dilluns amb una delegació de representants dels pensionistes.


L’Adrià porta des dels vuit anys fent fotos i defensa que tot pot ser interessant amb una càmera a la mà\nBARCELONAFotografia personal i quotidiana. Natural. Viva. L’Adrià porta des dels vuit anys fent fotos i defensa que tot pot ser interessant amb una càmera a la mà, sigui abstracte o concret, simple o complex, personal o universal, i per això fa fotos a discreció, a tot i a tothom però sempre amb un punt de vista únic i concret, el seu.\n1. Coconot, Marroc i llibres\nComencem directes i amb naturalitat, com les seves fotos. Li pregunto per rituals abans de treballar i em diu que ha de prendre cafè, sempre, remarca; que ha fet moltes feines estranyes però que el més sorprenent és quan li truquen per treballs que no tenen res a veure amb el seu estil, i que la seva primera feina, a part de ser assistent, va ser fer unes fotos per Coconot, el grup que tenia El Guincho. Quin ha sigut l’últim projecte creatiu? Vaig estar en un poble molt petit del Marroc retratant uns nens molt purs. Va ser increïble. Ho diu feliç. El retorn, sempre tan recompensador de la feina lliure i vocacional. I quin és el projecte del qual estàs més orgullós? D’estar encara treballant. Gratitud infinita. Amb quin projecte et definiries? Tinc bastantes feines diferents entre elles, però els meus llibres em defineixen bastant. I quina és la preferida dels teus pares? Crec que el llibre Ciertas vidas perras, per ser el més seriós que he fet. El preferit dels seus pares i he de confessar que també el meu.\n2. Fotos i càmeres\nCom a fotògraf que és, tinc moltes preguntes sobre el seu mitjà: ¿La foto analògica és un art en perill d’extinció? Porten dient això des que hi ha càmeres digitals, així que suposo que no. Li pregunto, amb curiositat, per mòbils i fotògrafs: creus que les càmeres dels mòbils estan ajudant o perjudicant les noves generacions de fotògrafs? Ni una cosa ni l’altra, és simplement una nova forma. Hi ha gent que fa coses interessants. Jo, per exemple, no faig bones fotos amb el telèfon. Amb quin dels consells que t’ha donat el fotògraf Misha Kominek et quedes? Que he de fer més fotos a les sessions, però mai li he fet cas (tot i que sempre hi penso). ¿Et passa sovint que veus una imatge que vols fotografiar i no tens una càmera a mà? Sí, bastant. I m’agrada. Potser me’n recordo més que si l’hagués fotografiat. Quin dels teus pròxims projectes et fa més il·lusió? A l’agost faré de director de foto d’un curt del meu amic Balthazar Klarwein, i en tinc moltes ganes.\nEn el passat has dit que vols fer una pel·lícula, ja tens l’argument? Tinc alguna cosa al cap amb una família gitana. Canvio de tema i ens posem a parlar de referents: quin artista recomanaries fins i tot al teu pitjor enemic? John Cassavetes. Quin creatiu hauríem de començar a seguir? Anxo Casal (@subrogado). Fa un any que m’ajuda amb la feina, és molt espavilat i únic. A qui has copiat més idees? Mai intentaré copiar, però sí fixar-me en la feina que fan: Nan Goldin, Greg Girard, Wolfgang Tillmans i Seiichi Furuya. Me’ls apunto. I, per acabar, amb quin creatiu, viu o mort, te n’aniries de vacances? Amb Buñuel, segur que seria molt divertit. Unes vacances divertides, memorables i dignes de moltes fotografies, preferiblement, fetes per l’Adrià Cañameras.


Notícies del Camí | El Camí- pàgina 35\nEl tram Alt Maestrat - Els Ports estrena senyalització\nEl Camí a L'Alt Maestrat i Els Ports ja compta\namb tota la senyalització en pintura de GR feta, de manera que ja és un tram 'practicable', és a dir, que no té pèrdua. EL punt de partida a Benassal és el Pavelló Esportiu d'aquesta localitat. L'equip del Pas ha acabat de col·locar plaquetes...\nPrimera blocada a "Més Vilaweb"\nHem obert un nou espai comunicatiu a l'entorn de blocs diari digital de Vilaweb.\nL'equip del Pas us desitja un feliç 2011\n"A l'ombra del Montsec" serà el títol de la quarta guia del Camí. Gràcies a tots els col·laboradors voluntaris!\nDesprés de recollir les diferents propostes dels Amics del Camí a la Ribagorça, el Pallars Jussà i la Noguera, aquest ha estat el títol seleccionat.\nEl passat dissabte 13 de novembre, un grup dels juniors de Dénia participaren d’una activitat conjunta amb l’entitat PaS-Amics del Camí amb la que l’objectiu era senyalitzar part de l’itinerari “el Camí”, que recorre la comarca de la Marina Alta.\nLa guia de la Marina Alta serà la propera a editar-se\nLa guia del tram del Camí a la Marina Alta, titulada ElCami a la Marina Alta. Empremta morisca i mallorquina, sortirà publicada el primer trimestre del nou any.\nLa Generalitat de Catalunya i el Consell de Mallorca col·laboren a desplegar el Camí\nEls darrers ajuts atorgats per al desplegament del Camí, sigui a administracions locals o a través del Pas, són els de la DG d'Administració Local i Medi Ambient i Habitatge de la Generalitat de Catalunya i el de Cultura i Patrimoni del Consell de Mallorca.\nSenyalització del Camí a la Marina Alta\nEl darrer diumenge 7 de novembre es va senyalitzar de forma participativa l'etapa del Camí a la Marina Alta que va de Gata a Benissa.\nInstitucions i entitats del Ripollès es fan seva la guia del Camí al seu pas per la Comarca\nEls promotors del llibre de senderisme cultural fan ènfasi en els mites\nfundacionals de la nació\n« primer ‹ anterior … 30 31 32 33 34 35 36 37 38 següent › últim »


Estanc Nuria Sobre l'expressió de va marxar per tabac i no va tornar - Estanc Nuria\nSobre l’expressió de va marxar per tabac i no va tornar\nEn l’escrit d’avui intentem donar una mica de llum sobre la qüestió de l’expressió se’n va anar a per tabac i no va tornar.\nEl programa ¿quien sabe dónde? de Paco Lobatón va ser un espai setmanal a TVE-1 entre 1992 i 1998 de gran èxit. En aquesta transmissió televisiva s’intentava trobar a persones i familiars desapareguts. Durant els 6 anys d’emissió es van solucionar més de 1000 casos.\nSegons queda recollit en un article de la versió impresa de El País del 1992/03/26, “los que se fueron a por tabaco” és el nom amb el qual es va titular un dels episodis quien sabe dónde en el qual es recollien els casos de les desaparicions de persones que un bon dia van sortir de casa i no van tornar mai més.\nD’aquí que algunes veus atribueixen al popular programa de Lobatón l’origen d’aquest cèlebre dita popular.\nSobre aquesta expressió, és curiós ressaltar que en una entrevista de 2016 el mateix periodista ens deia que cal acabar amb aquest tòpic. Darrere de cada desaparició hi ha una problemàtica complexa.\nDe totes maneres si investiguem una mica més la veritat és que l’origen de l’expressió no és atribuïble a aquesta famosa emissió però si el que es popularitzés.\nSi ens documentem a la premsa anglosaxona s’explica un origen molt semblant per a un programa titulat “What really happened to your husband, Mrs Quigley?” i també en el la sèrie Els Simpsons en un capítol en el qual el pare de Nelson el va abandonar per anar a per crispetes (tabac en la traducció espanyola).\nFinalment, volem acabar amb una nota d’humor rescatant una publicació de el www.delmundotoday.com titulada “Sale a comprar tabaco y vuelve”.


Aquesta proposta de moble de menjador de la col·lecció GO es tracta d'una composició de línies modernes i molt pràctica per a espais petits. Com a mobles principals inclou moble de TV penjat amb diferents mòduls d'emmagatzematge i un bufet amb potes metàl·liques. Com a característica diferenciadora, inclou un escriptori penjat que pot ser molt útil quan a casa no disposes de més espai per a tenir un despatx a part. Aquest escriptori s'integra perfectament a la composició ja que sembla un prestatge. A més, també s'han incorporat dos prestatges decoratius.\n- Acabats Noce sabi i blanc mate.\n- Escriptori penjat i estanteria amb laterals de vidre. - Aparador de dues portes, calaix i porta\nMoble de TV: L220cm Bufet: L109cm Escriptori: L110cm\nCodi de producte 112560\nMenjador Go https://www.kibuc.com/3256071-large/menjador-go.jpg

Acabats de producte

Menjador acabat en melamina gran qualitat.
- Acabats Noce sabi i blanc mate.
- Escriptori penjat i estanteria amb laterals de vidre. - Aparador de dues portes, calaix i porta
abatible.
- Potes en metall negre.
- Tiradors d'alumini en color grafit.

Descripció de la col·lecció

Go significa endavant! És la nostra invitació a diseñar el menjador que estàs imaginant. Amb propostes que combinen una estètica de gran atractiu amb un format pràctic i funcional.

Manteniment de la col·lecció

Netejar amb un drap net, sec i no abrasiu. Per a mantenir el moble com el primer dia segueix els consells de manteniment de la nostra Guia de manteniment de mobles.

Mides producte

Moble de TV: L220cm Bufet: L109cm Escriptori: L110cm

Dissenyador:

 KIBUC menjadors-complets 1261 EUR in_stock\nhttps://www.kibuc.com/ca/menjadors-complets/112560-menjador-go.html 112560 Menjador Go Aquesta proposta de moble de menjador de la col·lecció GO es tracta d'una composició de línies modernes i molt pràctica per a espais petits. Com a mobles principals inclou moble de TV penjat amb diferents mòduls d'emmagatzematge i un bufet amb potes metàl·liques. Com a característica diferenciadora, inclou un escriptori penjat que pot ser molt útil quan a casa no disposes de més espai per a tenir un despatx a part. Aquest escriptori s'integra perfectament a la composició ja que sembla un prestatge. A més, també s'han incorporat dos prestatges decoratius. https://www.kibuc.com/3256071-home_default/menjador-go.jpg 1261 instock KIBUC 1261 1042.1488 0 0/SALÓ MENJADOR /SALÓ MENJADOR/MENJADORS COMPLETS /Salón


Mira-T-la: Crisi al món àrab\nCrisi al món àrab\nCom ja sap molta gent, en els últims dos mesos, en els països àrabs han passat un seguit de revoltes populars per part del poble. Aquestes revoltes han estat conseqüència de les dictadures mantingudes durant anys. Les revoltes van començar a Egipte, a El Caire, i s’han anat estenent, fins al territori de Líbia governat des del 1969 pel militar i polític Muhamar el Gadafi.\nEgipte, indret on van començar les revoltes, va ser escenari de les barricades construïdes pel poble demanant que Hosni Mubarak dimitís del seu càrrec. Després d’això, sembla que la resta de països àrabs, van decidir seguir l’exemple d’Egipte, realitzant més revoltes, i demanant la dimissió dels seus líders. Actualment, és a Líbia, on hi ha més expectació per saber que passarà, perquè Gadafi sembla que de tots, és el que està menys disposat a dimitir del seu càrrec. Ha realitzat comunicats nacionals, per deixar ben clar que no abandonarà, una idea també acceptada per la minoria , una idea també compartida per la minoria que dóna suport a la seva ideologia.\nCristian Blázquez de Segon\nPublicat per EASE Encamp a 1:17\nEASE Encamp 30 de setembre de 2011, a les 3:10\nM'agrada el vostre bloc i aquest article és molt interessant....\nJapó, afectat per un terratrèmol


La convocatòria per visitar el Bernabéu\nErnesto Valverde ha donat a conèixer els 19 jugadors citats, per afrontar la tornada de la semifinal de Copa del Rei a Madrid (21 hores)\nArriba l’hora de la primera eliminatòria decisiva de la temporada, arriba la tornada de la semifinal de la Copa del Rei. Aquest dimecres, l’equip d’Ernesto Valverde visitarà al Real Madrid al Santiago Bernabéu. Per aquest partit, que es disputarà a les 21.00 hores a Madrid, Valverde ha facilitat aquest dimarts la llista de 19 convocats.\nPer aquest matx, el tècnic blaugrana ha decidit convocar els següents futbolistes: Ter Stegen, N. Semedo, Piqué, I. Rakitic, Sergio, Coutinho, Arthur, Suárez, Messi, O. Dembélé, Cillessen, Malcom, Lenglet, Jordi Alba, S. Roberto, Aleñá, Vidal, Umtiti i Iñaki Peña. Queden fora de la convocatòria per decisió tècnica Todibo, Samper, Murillo i Prince, i per lesió Rafinha i Vermaelen.\nDarrera sessió amb dues altes mèdiques\nAquest dimarts l’equip s’ha exercitat per darrera vegada abans del partit contra el Real Madrid. Una sessió que ha comptat amb el jugadors disponibles del primer equip al camp Tito Vilanova, amb Arthur i Cillessen entrenant amb el grup. També s’han exercitat Iñaki Peña i Riqui Puig del Barça B. A l’acabar l’entrenament, el migcampista Arthur i el porter Cillessen han rebut l’alta mèdica i han pogut entrar a la convocatòria per aquest partit decisiu.


Castracions | Volar de nit és perillós\n← Fresca, dolça i amarga\nUn diumenge de tardor →\nPosted on 4 Novembre 2008\tby Marta Millaret\n3 respostes a Castracions\n4 Novembre 2008 a les 16:05\nLa primera causa de mort dels gats són els atropellaments, a la primera ja palmen no a la setena. Els nens no ho saben i , per això, la segona causa de mortalitat dels gats són els nens. 😉\n4 Novembre 2008 a les 19:58\nDiscrepe amb el (o la) Tirai: el teu amic té pànic.\nPànic a que tu, després d’una nit de passió, vulguis concloure l’acte castrant-lo.\nSi has pogut fer-ho amb dos gats indefensos, amb un home també.\n6 Novembre 2008 a les 0:46\nPerò vejam, ¿el teu amic s’ha pres la molèstia de demanar l’opinió als gats? Perquè d’acord, molta llibertat no tenen però… ¿i si no la volen? ¿i si en tenen prou que els deixis viure a casa teva, i a sobre fins i tot passejar pel replà?\nEl teu amic els vol imposar una llibertat que ells, pobrets, potser ni tan sols volen!\nRT @sbenejam: @JoelJoanJuve Encara no han estat jutjats, estan en presó preventiva des de fa casi un any, tampoc sabem si els declararan cu… 1 day ago


La pedrera de l'Argentera, aturada per temes burocràtics | Diari de Tarragona\nLa pedrera de l'Argentera, aturada per temes burocràtics\nL'empresa haurà d'iniciar novament tota la tramitació administrativa si manté el seu interès en el projecte\n21 de Enero de 2016 - 15:13 hs\nPla obert de l'alcalde de l'Argentera, Lluís Maria Castellví, abans d'iniciar la roda de premsa al Consell Comarcal del Baix Camp. Foto: ACN\nEl projecte per obrir i explotar durant 25 anys una pedrera a l’Argentera (Baix Camp) està aturat perquè el promotor ha exhaurit el termini de pròrroga que havia sol·licitat sense haver iniciat l’activitat ni haver demanat un nou ajornament. Segons ha informat l’alcalde, Lluís Castellví, el termini va vèncer el 26 d’agost i la Generalitat ha obert un expedient per “declarar la caducitat de l’actual autorització administrativa”. Aquest fet es produirà en breu, segons el batlle, i MJ Gruas hauria d’iniciar novament tots els tràmits en cas que mantingui el seu interès en l’explotació. Abans de finals de mes, l’Ajuntament havia de tramitar o denegar la llicència d’activitat i per aquest motiu va sol·licitar informació sobre l’estat de l’expedient a la Generalitat. Castellví ha apuntat que l’empresa no podia iniciar l’activitat perquè encara havia d’enllestir tràmits relatius a l’adequació dels camins.\nEls tràmits per obrir una pedrera al municipi de l'Argentera es van iniciar a l’abril del 2009 per part de la societat Masies de l’Argentera (LEMAR), impulsada per l’empresa MJ Gruas. Segons ha detallat l’alcalde, el 26 de febrer del 2014 es va concedir l’autorització administrativa per tirar endavant el projecte, i el permís es va anar prorrogant a l’espera de concretar en quines condicions calia adequar el camí existent entre Colldejou i l’Argentera, pel qual estava previst transportar el material extret.\nL’alcalde, Lluís Castellví, ha apuntat que a finals d’aquesta setmana o a principis de la setmana vinent, el consistori havia de tramitar o denegar la llicència d’activitat sol·licitada per l’empresa. Fa uns dies l’Ajuntament es va adreçar al departament d’Empresa i Coneixement de la Generalitat per conèixer quina era la situació concreta en què es trobava l’expedient\nEl Govern va informar al consistori que l’empresa va exhaurir el 26 d’agost del 2015 el termini de pròrroga que havia sol·licitat, sense haver iniciat l’activitat ni haver demanat un nou període addicional. Així, la Generalitat ha obert un expedient per declarar la caducitat de l’actual autorització administrativa, que a la pràctica comporta la paralització.\nL’alcalde ha evitat posicionar-se al costat dels que defensen l’explotació o dels que la rebutgen. “Hem d’estar i hem estat sempre al costat de la llei i sobretot vigilant que els tràmits que fan siguin els correctes. Hem de vetllar per la legalitat, més enllà d’una qüestió de voluntat”, ha defensat. En qualsevol cas, la paralització comportarà que l’empresa –que és la propietària dels terrenys- hagi d’iniciar de nou tots els tràmits administratius si manté l’interès en impulsar la pedrera.\nLa constructora MJ Gruas havia projectat una pedrera d’unes 26 hectàrees en una vall del municipi situada a 500 metres sobre el nivell del mar. L’empresa pretenia abastir-se d’àrids per destinar-los a la construcció de carreteres. El projecte contemplava l’explotació per un període de 25 anys i l’empresa havia d’assumir també el cost de l'adequació i el manteniment del camí per on es transportaria el material. El vial, alhora, uniria els nuclis de l’Argentera i Colldejou.\nCastellví ha apuntat que les característiques tècniques i la previsió de franges de seguretat i antiincendis del camí han estat les causants del retard. El batlle ha explicat que hi havia postures “contraposades” entre els Bombers, Medi Ambient i Urbanisme”, i que l’empresa ha hagut de presentar “molts projectes”. L’alcalde ha manifestat que desconeix quina és la intenció de la companyia respecte el futur de la pedrera.


Coneixent les persones a Etic Sistems | Festibity 2022\nConeixent les persones a Etic Sistems\nCreated on Tuesday, 31 Mar 2015 10:20:30\nAna Garcia Marín és una de les poques dones emprenedores al sector de les noves tecnologies. Però no li dediquem aquest espai per això si no pels 20 anys com a consultora en el sector que l’han dotat d’una perspectiva prou particular. E-tic Sistemes és el seu gran projecte, n’és sòcia des del 2009 junt a la Leonor Pineda. El nom de l’empresa és una mica provocador, un joc de paraules entre tecnologia i ètica per una consultoria en un sector que tantes vegades resulta qüestionat. Les TIC, que estan destinades a ser transgressores i, fins i tot, a fer alguns “enemics”, són potser massa transgressores? I les persones que hi ha al darrere?\nA l’Anna García no l’espanta ser transgressora, aposta pel risc, com bé diu ella “fem nostres els reptes dels nostres clients”. Aposta per la creativitat i la innovació, per arribar més enllà. Un bon exemple del seu èxit és Diagnòstic Grífols, el client d’E-tic que va guanyar la menció a la Iniciativa TIC a la darrera edició de Festibity (2014). Diagnòstic Grífols va ser triat per la seva capacitat d’afrontar els handicaps de la internacionalització en el desenvolupament de software especialitzat.\nPerò no es tracta només d’evolució des d’un en punt de vista informàtic, a E-tic aposten pel talent, per la integració, perquè no calgui parlar de persones en perill d’exclusió, per la igualtat d’oportunitats. Aposten per les persones, perquè al cap i a la fi, son elles les que marquen la diferència. I sobre l’edició d’enguany, què té a dir la sòcia d’E-tic? S’ha sentit tantes vegades dir que la informació és poder que quasi s’ha convertit una frase buida. Certa sí, però com s’aplica realment? L’Anna fa el paral·lelisme amb el Big Data, és una oportunitat, diu. És amb aquesta tecnologia que les empreses poden transformar la informació en eines de millora i ser més productives. I això és el que converteix la informació en poder.