«No guanyar el derbi ens complicaria encara més les coses» - Diari de Girona\nRené Román · Porter de la UE Llagostera\n«No guanyar el derbi ens complicaria encara més les coses»\nc.r. | girona 26.02.2016 | 09:20\n«No guanyar el derbi ens complicaria encara més les coses» Aniol Resclosa\nRené Román va respondre ahir les preguntes dels lectors de www.diaridegirona.cat en una entrevista en línia en què el porter andalús va tocar diversos temes relacions amb la seva situació personal, la del Llagostera i l'imminent derbi de dissabte amb el Girona.\nCom viu un gadità a Palamós? Què fas quan no t'entrenes o jugues? T'ha costat adaptar-te?\nSincerament, m'ha sorprès molt. És un poble petit i molt tranquil, però el mar li dóna molta vida. Un dels handicaps que tenim és que el nostre temps de descans no ens ofereix gaires possibilitats, així que aprofitem per anar a fer un cafè o al cinema amb els companys. Això ajuda a fer grup. La meitat de la plantilla vivim a Palamós.\nHi ha gent que no entén per què en el derbi de la temporada passada el Llagostera corria tant si gairebé no tenia opcions de play-off. Té alguna explicació?\nTeníem encara opcions matemàtiques d'arribar a classificar-nos per a la promoció. Tingues en compte que al final ens vam quedar a només 4 punts i que després del derbi a Montilivi encara quedaven un parell de partits més: Mirandés a casa i Valladolid a fora.\nTothom parla meravelles de Nico Ratti. Tan bo és?\nMolt bo. Té unes condicions espectaculars. Estic segur que, amb en Nico, la UE Llagostera té porter per als propers anys.\nAquesta temporada vas passar un mal moment amb la lesió. Va ser molt dur? Era la primera lesió greu de la teva carrera esportiva?\nSí. Va ser la primera vegada que patia una lesió llarga en la meva carrera i encara que al principi se'm va fer dur, amb l'ajuda dels físios i metges tot va anar rodat;?fins i tot se'm va fer curt. Cal tenir en compte que és una zona delicada per als porters, amb l'handicap que si tornava a recaure, havia de passar de nou pel quirofan.\nEl dia del Jaén-Alabès vas viure la teva pitjor experiència en un camp de futbol?\nVa ser molt dur. Vam estar gairebé tot l'any fora del descens, però els últims resultats ens van condemnar i vam arribar al duel amb l'Alabès a vida o mort. La qüestió era que o ens salvàvem nosaltres, ells o tots dos al pou. Va ser una bogeria. Ells van jugar millor que nosaltres i van emportar-se el premi. És quelcom que em recorden molt des de Vitòria.\nCreus que realment hi ha una campanya organitzada per perjudicar arbitralment el Llagostera?\nNo. Res d'això. Els àrbitres es juguen tant o més que nosaltres en cada partit. El que sí crec és que, davant el dubte, gairebé sempre s'afavoreix el contrari. Això s'ha repetit molts cops.\nNo guanyar el derbi pot enfonsar definitivament el Llagostera o hi haurà temps encara per a la reacció?\nTant com enfonsar-nos de manera definitiva no ho crec, però sí que ens ho posaria bastant complicat. En canvi, en cas de guanyar, pot fer que ens col·loquem a només un partit de la permanència. Passi el que passi, dependrà de la resta de resultats. És una final.\nEt veus amb opcions encara de fer el salt a Primera o creus que ja és molt complicat per l'edat?\nCrec que per l'edat la cosa està una mica complicada. Però amb 32 anys només penso a gaudir del futbol i seguir competint com més anys millor. Sense descartar mai res.\nSempre has volgut ser porter? Qui era el teu ídol quan vas començar?\nSempre no. Vaig començar a jugar una mica per eliminació. Érem dos amics que sempre jugàvem junts;?ell era molt bo i a mi em tocava posar-me de porter. Al final vaig adonar-me que no ho feia malament i em vaig decantar per això. Sempre he tingut com a ídols a porters propers: Armando del Cadis, Doblas i Prats del Betis. Però em quedo amb Buffon.


Ortografia del català - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nL'ortografia catalana resumeix les normes d'escriptura del català, tant de les paraules com dels altres signes gràfics. Es recullen en l'Ortografia Catalana publicada per l'Institut d'Estudis Catalans, l'edició més recent de la qual data de 2017, i en el Diccionari Normatiu Valencià, de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua.\n1 L'alfabet català\n4.2 Oclusives finals\n4.4 Escriptura dels fonemes [s] i [z]\n4.8 Escriptura de les fricatives prepalatals\n4.9 Sons nasals\n5 Signes diacrítics\n5.1.1 L'accent diacrític\n5.3 Ús de l'apòstrof\n5.4 Ús del guionet\n6 Signes de puntuació\n7 Convencions ortotipogràfiques\n8 Debats sobre l'ortografia catalana\n8.1 Simplificacions proposades\n8.2 Ús als mitjans i institucions\n8.4 Polèmiques sobre variants geogràfiques\nArticle principal: Alfabet català\nLa història de l'ortografia catalana presenta una singularitat respecte a les altres llengües romàniques. Aquestes, en general, han anat elaborant l'ortografia a partir del llatí adaptant-lo a les particularitats fonètiques pròpies. Ha sigut un procés gradual i lent al llarg de segles fins a l'aparició de les Acadèmies al segle xviii que van anar fixant l'ortografia a partir de la varietat dominant de la llengua.\nEn el cas del català, l'ortografia medieval va tenir una homogeneïtat notable. La Cancelleria reial va configurar un model escrit unitari utilitzat en diversos camps. Així, Ramon Muntaner expressa en la seva Crònica (1325-1328) que els catalans són el poble més nombrós d'una sola llengua, ja que per tota la Romània tenen unes llengües tan dividides com la diferència que hi ha entre catalans i aragonesos.\nEn el segle xvi, després d'un segle d'or, es va començar a produir una ruptura. Amb l'allunyament de la cort reial i diversos esdeveniments polítics, es va trencar la consciència lingüística unitària i la tradició cultural compartida. La producció es va anar dialectalitzant.\nAl segle xix va sorgir la consciència de recuperar una unitat, que havia de començar necessàriament per l'ortografia. Predominava una ortografia fonètica dialectal amb diferents dosis d'arcaismes i castellanismes. Institucions com l'Acadèmica de Bones Lletres o els Jocs Florals eren el centre de diverses polèmiques ortogràfiques.\nEn el Primer Congrés Internacional de la Llengua Catalana, celebrat l'octubre de 1906 a Barcelona, es van definir les bases definitives. Pompeu Fabra no hi tenia cap ponència però va destacar en les discussions d'esmenes propugnant una solució de continuïtat sempre que es conservés en la pronúncia d'algun dels grans dialectes: «Quan dos fonemes d'una llengua, en un moment donat de la seva història, vénen a confondre's, mentres (sic) hi hagi un dialecte important que conservi l'antiga distinció, una ortografia nacional deu conservar-la» (cursives originals).\nL'any 1911 es va fundar la Secció Filològica de l'Institut d'Estudis Catalans. Dos anys més tard, s'inicia el corpus ortogràfic fundacional amb la publicació de les Normes ortogràfiques (1913), sota la direcció d'Antoni Maria Alcover i Pompeu Fabra. Malgrat alguna oposició, l'ortografia es va adoptar immediatament i es va generalitzar de fet cap a l'any 1930. El 1932 els escriptors i intel·lectuals valencians reunits a Castelló en van fer una adopció formal en les anomenades Normes de Castelló.\nPosteriorment l'aparició del Diccionari de la llengua catalana de l'IEC l'any 1932 va suposar una nova fita en la fixació ortogràfica de la llengua, amb l'addició de neologismes i usos moderns de l'idioma.\nAnomenen diftong a la combinació de dues vocals que es pronuncien juntes en una mateixa síl·laba. Existeixen dos tipus de diftongs:\nEls diftongs decreixents: els formen les combinacions vocàliques de les quals la segona vocal és una vocal feble (i o u). Els diftongs decreixents són: ai, au, ei, eu, oi, ou, iu, ui, uu.\nEls diftongs creixents els formen les vocals dels grups qua, qüe, qüi, quo, gua, güe, güi, guo; Si la i o la u són a començament de mot o entre dues vocals. En aquest cas funcionen com a consonant. Per exemple: iogurt, ien, Laia, seuen.\nAnomenem hiat a dues vocals seguides en un mot que formen part de síl·labes diferents. Tenim hiat en aquelles combinacions vocàliques de les quals la segona vocal és una vocal forta. També tenim hiat en els casos que la segona vocal és feble però duu accent o dièresi\nLa confusió entre les grafies A i E ve donada perquè en moltes varietats dialectals del català es pronuncien igual en posició àtona (vocal neutra). Les regles per determinar si cal escriure varien en funció de la categoria gramatical de la paraula.\nSi es tracta d'un verb, s'ha de tenir en compte les següents normes\ns'escriu A si és la darrera vocal de la paraula (com a canta) i E si és la penúltima (com a miren), amb les excepcions de les formes corre, vine, obre, omple i els seus derivats i els infinitius en -RE (com caure)\nels verbs néixer, jeure, treure i fer presenten una alternança a l'arrel o lexema: s'escriu E quan la forma és tònica (com a neixo) però A si és àtona (com a naixem) a gran part del domini lingüístic\nSi es tracta d'un adjectiu o un nom, les regles són aquestes:\nUna paraula respecta la grafia del seu primitiu, per això teulada s'escriu amb E (ve de teula)\nEls plurals femenins van amb -E (plaça - places)\nEls adjectius invariables sempre s'escriuen amb E (alegre)\nHi ha terminacions de grafia única, com -ma -ta- -crata -arca -cida -ista -isme -aire -ble\nIgualment, la confusió entre la O i la U en posició àtona és pròpia de certes regions catalanoparlants. En aquests casos, cal mirar la grafia del derivat (tenint en compte, però, l'existència de cultismes o pseudoderivats que mantenen la grafia original llatina). En el cas dels verbs, hi ha certes regles que poden servir de guia d'escriptura: En el cas dels noms i adjectius escrivim O o U depenent de la lletra que escriguin la paraula primitiva. Escrivim ulleres amb U perquè deriva d'ull i cordill amb O perquè deriva de corda. De vegades ens pot ser molt útil recórrer al castellà. En un gran tant per cent de mots s'emprarà la mareixa vocal que el castellà. Cal tenir en compte però alguns mots que no segueixen aquesta tònica com ara: cartolina, torró, Joan, títol, botifarra, complir, consol o a l'inrevés: muntanya, turmell, turment o riu. Els plurals dels mots on sentim - us es fan habitualment en - os: cascos, textos, peixos. A excepció d'aquells que en singular acaben en - U: europeus, cacaus o aquells que són invariables: cactus, globus.\nLa primera persona del singular acaba en -O (canto).\nAls verbs collir, cosir, sortir, tossir i escopir, s'escriu U en les formes d'arrel tònic i O a les àtones (cullo, collim).\nEls verbs poder i voler van sempre amb O menys a les formes de present de subjuntiu, imperatiu i la primera persona de singular de present d'indicatiu.\nTot i que es manté la distinció de sons [b] i [v] a les illes Balears, part del País Valencià, Camp de Tarragona i l'Alguer, en bona part del domini lingüístic es confonen en [b] i això no permet conèixer-ne la correcta ortografia.\nHi ha, però, algunes normes útils:\nLa grafia b sol alternar amb p en mots d'una mateixa família; en canvi, la grafia v sol alternar amb u. Així, llop - lloba i llobató, però neu - nevar.\nLa terminació de pretèrit imperfet dels verbs de la primera conjugació s'escriu amb v, com cantava.\nDesprés de m s'escriu b, i després de n, s'escriu v, com a canvi o ambulància, excepte en els mots triumvir, diumvir, tramvia, circumval·lació i els seus derivats.\nDavant de l i r sempre s'escriu b (amable, bram), amb excepció del nom propi Vladimir.\nQuan una paraula s'escriu amb b o amb v, els seus derivats mantenen la mateixa grafia, excepte en el cas dels anomenats pseudoderivats, que són cultismes evolutius que prenen directament la seva forma del llatí en comptes d'haver patit l'evolució de les altres paraules del català, com per exemple labial (malgrat llavi), o mòbil, automòbil i mobilitat (malgrat moure i moviment).\nAlguns mots de procedència estrangera s'escriuen amb la grafia w, pronunciada [v] o [b] segons els parlars: edelweiss, wagnerià, waterpolo, watt, wolframi...\nEscrivim j davant a, o i u: jardí, joia, juliol.\nEscrivim g davante i iː gener, girar.\nSón excepcions els mots amb els grups -jecc, -ject: injecció, objecte. Així com un petit nombre de mots que solen ser manlleus o cultismes (i els seus derivats), com ara Jesús, jesuïta, Jeroni, Jericó, Jeremies, jersei, Jerusalem, jeroglífic, majestat, Jep, Jepet i totes les formes del verb jeure.\nEscriptura dels fonemes [s] i [z][modifica]\nCom a regla general, en català el fonema [s] s'escriu amb la grafia "s" i el fonema [z] s'escriu amb la grafia "z". Tanmateix, hi ha casos especials:\nÉs habitual que la S intervocàlica se sonoritzi en [z]: "casa" ('ka-za), "masia" (ma-'zi-a). En els casos en què no se sonoritza, això s'indica amb la grafia "ss".\nQuan hi ha un fonema [z] no-intervocàlic, s'utilitza la grafia "z": "zebra", "hanzi".\nEn alguns casos, i per raons etimològiques, el fonema [s] s'expressa amb les grafies "c" davant de les vocals "e" i "i" ("cendra", "cirera"), o bé "ç" en altres posicions, davant de les vocals "a", "o" i "u" o a final de paraula ("caça", "atroç" "dolç", "lluç").\nTot i així, hi ha algunes rares excepcions com "endinsar", "enfonsar", on la s sona sonora.\nLa H representa en català una grafia sense correspondència sonora, que es manté per qüestions històriques, com a "reminiscència etimològica tradicional". Per tant hi ha poques regles per saber quan s'ha de col·locar, més enllà de conèixer el mot o el seu origen. Convé recordar que és un error pronunciar-la aspirada en mots que són manlleus d'altres llengües, com hoquei, paraula aguda i amb H muda en català.\nCal anar amb compte en una sèrie de mots que no duen h en català tot i dur-la en castellà, com ara orfe, orxata, avui, i d'altres que sí que la duen en català però no en castellà, com harmonia o subhasta.\nLa ela geminada s'ha d'escriure sempre amb un punt volat (l·l, i no pas l.l o altres variants). Les paraules duen ela geminada segons l'etimologia, però acostumen a contenir uns inicis i unes terminacions que són:\nLes que comencen per al·l: al·legacions, al·lèrgic, al·literació, etc.\nLes que comencen per col·l: col·laboracionista, col·leccionar, col·lidir, etc.\nLes que comencen per il·l: il·legítim, il·lícit, il·lustració, etc.\nLes que acaben en el·la: ombrel·la, parcel·la, patel·la, etc.\nLes que acaben en il·la: clorofil·la, postil·la, pupil·la, etc.\nAquelles que provenen d'una paraula primitiva que acaba en -ll: cristal·lí que prové de cristall o capil·lar que prové de cabell.\nAltres paraules com: intel·ligència, pal·ladi, síl·laba, cèl·lula, constel·lació, mortadel·la, cal·ligrafia, novel·la, goril·la, parcel·la, cal·ligrama, circumval·lació, paral·lel, pel·lícula, putxinel·li, pupil·la, fal·lera, varicel·la, xinel·la, xitxarel·lo, franel·la, excel·lent, col·legi, etc.\nEn català el fonema /r/ s'escriu amb la grafia "rr" entre vocals, i amb la grafia "r" en qualsevol altra posició. El fonema /ɾ/ només és distintiu entre vocals i s'escriu amb la grafia "r". Algunes paraules compostes o cultes poden apartar-se d'aquesta norma, com "erradicar", pronunciada amb r forta o /r/ malgrat la grafia.\nHi ha dialectes on la "r" final de paraula no sona a la majoria de paraules, o bé només reapareix per fonètica sintàctica segons la paraula següent. Tot i així, hi ha algunes rares excepcions com "arbre", "marbre", on la primera r no sona. Cal recordar que escriurem amb "r" final :\nels mots els derivats dels quals duen "r", poruc, por\nels mots acabats en els sufixos - or (pescador), - er (joier)\nels infinitius acabats en - ar (estimar), - er (témer) i - ir (dormir)\nHi ha alguns mots que duen una erra muda al mig del mot com és el cas d'arbre o prendre.\nEscriptura de les fricatives prepalatals[modifica]\nDistingirem entre fricatives prepalatals sordes [ ʃ ] i fricatives prepalatals sonores [ ʒ ]; les primeres corresponen a les grafies "x", "ix" i les pronunciarem d'igual manera en qualsevol posició de la paraula: "xarxa", "arxiu", "garbuix"; les segones corresponen a la grafia "j" davant de qualsevol vocal: "jove", "injectar", "joc" i "g" davant de "e" i "i": "bogeria", "enginy".\nEn posició inicial de síl·laba (o atac sil·làbic), l'ortografia dels sons nasals no presenta cap dificultat: així, el fonema /m/ es representa amb la grafia m (cama); el fonema /n/, amb la grafia n (cana); i el fonema /ɲ/, amb la grafia ny (canya).\nEn posició final de síl·laba (o coda), es pot establir una regla segons la qual escrivim m en els grups de sons [mm], [mp] i [mf], és a dir, davant de m, p i f (immens, imparable, simfonia). Això no obstant, escrivim n davant de f quan trobem els prefixos (o grups de sons) con-, en-, in-: conforme, enfrontat, informació. Com a excepcions a aquesta llei, trobem les paraules comte, empremta, femta, impremta, premsa, somriure, i els seus derivats i compostos. Malgrat això, hi ha alguns compostos que mantenen la grafia n: tanmateix, enmig, granment, benparlat.\nEs pot dir que s'escriu mf en els cultismes que procedeixen de la grafia mph llatina o grega: àmfora, càmfora, el prefix amfi-... Aquest també és el motiu pel qual s'escriu amb m el prefix circum- (circumferència, circumval·lació, circumloqui…).\nPer últim, hi ha una llei no lligada a la fonètica segons la qual sempre escrivim combinades les grafies mb, nv i mp (comboi, embat... canviar, envà... assumpte, prompte…). L'única excepció a aquesta regla són el mot tramvia i la sèrie duumvir, triumvir, etc.\nArticle principal: Accentuació en català\nL'accent gràfic és un signe diacrític que s'escriu en determinats casos damunt d'algunes vocals, siguin minúscules o majúscules, per indicar-ne la tonicitat.\nEn català s'usen l'accent agut o tancat (´) i l'accent greu o obert (`). Els mots monosíl·labs no s'accentuen, llevat dels casos en què cal escriure l'accent diacrític. Els mots poden dur com a màxim un accent gràfic, a excepció d'alguns mots compostos amb guionet, que en poden arribar a portar dos, com el mot ciència-ficció. Quan el mot té més d'una vocal tònica, s'accentua la que està situada més a la dreta (en una de les tres últimes síl·labes). Excepcionalment, els adverbis acabats en -ment mantenen l'accent gràfic al component de l'esquerra si aquest ja el porta per si sol (per exemple, àgilment, com àgil; físicament, com física.\nCal accentuar la síl·laba tònica de les paraules en aquests casos:\nSi és una paraula aguda, que acabi en vocal, vocal + s, o –en o –in. S'exclouen les paraules acabades en diftong decreixent, com «hereu» o «renoi», en què la u o la i finals no són vocals, sinó sons graduals en un diftong (o «vocals febles» del diftong).\nSi és una paraula plana, que no acabi en cap de les terminacions anteriors.\nSi és una paraula esdrúixola, llavors s'accentua sempre.\nL'accent pot ser agut o tancat sobre les vocals i, u, e tancada i o tancada, mentre que és un accent greu o obert sobre la vocal a, sobre e oberta i o oberta.\nÉs l'accent distintiu que es col·loca sobre determinats mots monosíl·labs –tot i que segons les regles d'accentuació no s'haurien d'accentuar– per distingir-los d'altres mots de grafia idèntica amb els quals es podrien confondre. Són aquestsː bé/be, déu/deu, és/es, mà/ma, més/mes, món/mon, pèl/pel, què/que, sé/se, sí/si, sòl/sol, són/son, té/te, ús/us, vós/vos.\nLes faltes d'ortografia relacionades amb els accents són les més freqüents entre aprenents. Poden produir-se\nPer oblidar l'accent quan les regles determinen que hauria de posar-s'hi.\nPer confondre vocals obertes i tancades. Hi ha el problema afegit de diferències entre la normativa i alguns dialectes, per exemple la distribució de e oberta i e tancada en els dialectes occidentals sol ser diferent que en els dialectes orientals. O en el dialecte de transició al septentrional, es perden algunes oposicions entre o oberta i o tancada.\nPer accentuar quan no cal, per exemple "Maria", si no s'apliquen correctament els conceptes de diftong i hiat per interferència lingüística amb el castellà.\nLa dièresi (¨) és un signe diacrític que s'escriu sobre la I o sobre la U, siguin minúscules o majúscules, amb aquestes dues funcions:\nIndica que s'ha de pronunciar la u dels grups güe, güi, qüe, qüi, com a les paraules paraigües o aqüífer (que altrament serien dígrafs, amb u muda, com a guerra o quitrà).\nIndica que la i i la u no formen diftong amb la vocal anterior, és a dir, indica un hiat (popularment, «trenca el diftong»); sempre que les normes d'accentuació no permetin que s'indiqui el hiat amb un accent: raïm, Lluïsa, oïda, peüc. Aquest ús de la dièresi indica un hiat que no necessàriament recau en síl·laba tònica, encara que sigui el cas més habitual; i així podem trobar aquesta dièresi en síl·laba àtona, com a traïdor o aïllant.\nPer a indicar que la i entre dues vocals forma síl·laba ella sola, és a dir, no forma diftong ni amb la vocal anterior ni amb la posterior: agraïa, intuïes, traduïen.\nNo s'escriu dièresi malgrat que hi hagi un hiat a:\nles formes verbals d'infinitiu, gerundi, futur i condicional.\nles terminacions -ista, -isme, -us, -um (amb l'excepció de proïsme)ː egoista, altruisme, pòdium, Màrius.\nels mots formats amb prefix com ara: coincidir, contraindicar, preindustrial, reincidir (amb l'excepció de reüll, ja que en aquest cas re- no fa de prefix)\nels mots que puguin indicar el hiat amb accent gràfic d'acord amb les normes d'accentuacióː país, però països; agraïa, però agraíem.\nÚs de l'apòstrof[modifica]\nArticle principal: Regles d'apostrofació del català\nÚs del guionet[modifica]\nArticle principal: guionet\nEl guionet en català s'usa per a separar els verbs i les combinacions de pronoms de què van seguits (menjar-se-les), per a separar determinats compostos (vint-i-un, o para-sol) i, per últim, per a partir una paraula a final de línia, quan és necessari fer-ho per a respectar els marges del text.\nPel que fa a les paraules compostes, existeixen les següents regularitats: duen guionet els numerals (tant ordinals com cardinals: trenta-sis, i trenta-sisè), els compostos que comencen amb el nom d'un punt cardinal (sud-americà), els compostos repetitius i expressius (xup-xup), aquells compostos en què el primer element acaba en vocal i el segon comença amb la grafia r, s o x (penya-segat) i els compostos en què la combinació dels dos elements pot donar peu a lectures errònies (per exemple, pit-roig). Existeixen, també, com a casos de compostos que duen guionet, els mots compostos en què el primer element du un accent gràfic (mà-llarg), la construcció no més substantiu (però no no més adjectiu, és a dir, la no-violència però les nacions no violentes) i certes construccions singulars, com abans-d'ahir i adéu-siau.\nCal dir que, a partir de l'any 1996, la normativa va regularitzar que els casos no esmentats en l'anterior paràgraf no duguessin guionet. Per tant, la regla normativa general determina que les formes prefixades, a banda de les excepcions citades, s'escriuen sense guionet (l'única opció normativa, per tant, és escriure arxienemic i fisicoquímic).\nRespecte als numerals, el guionet es regeix segons el pnemotècnic pràctic D-U-C (Desenes-Unitats-Centenes); és a dir, es col·loca el guionet entre les desenes i les unitats (quaranta-dos) i entre les unitats i les centenes (tres-cents). Per tant, a manera d'exemple, el nombre 35.422 s'escriu trenta-cinc mil quatre-cents vint-i-dos.\nEn el cas del partiment d'un mot a final de línia, cal tenir en compte que cal respectar la distribució sil·làbica, que s'ha de procurar no deixar una lletra sola a una de les bandes i que hi ha dígrafs que són separables i altres que no es poden separar. Els dígrafs separables són aquells que, en dividir-los, resulten en dues grafies el so corresponent de les quals comparteix molts trets fonètics amb el so del dígraf. (Així, el dígraf rr, per exemple, corresponent al so de la ròtica vibrant alveolar, pot dividir-se en r-r, perquè la grafia r es correspon al so proper de la ròtica bategant alveolar. Cor-randes, calit-ja i as-sas-sí són paraules amb dígrafs que sí que poden separar-se). Els dígrafs que no es poden separar són aquells en què les dues grafies per separat corresponen a sons que no tenen res a veure amb el so del dígraf. (Per exemple, no es poden separar els dígrafs ny o ix; el so de la [i], per exemple, no té cap relació amb el so de la fricativa prepalatal sorda amb què es correspon ny).\nSignes de puntuació[modifica]\nDebats sobre l'ortografia catalana[modifica]\nÚs als mitjans i institucions[modifica]\nArticle principal: Català light\nPolèmiques sobre variants geogràfiques[modifica]\nOrtografia de les sibilants\n↑ Institut d'Estudis Catalans. Ortografia catalana, maig 2017. ISBN 9788499653563.\n↑ 2,0 2,1 2,2 2,3 Badia i Margarit, Antoni M. «El procés d'unificació de l'ortografia catalana». A: Moments clau de la història de la llengua catalana. València: Universitat de València, 2004, p. 517-538. ISBN 9788437059389 [Consulta: 10 abril 2010].\n↑ Vallverdú, Francesc (dir.). Enciclopèdia de la Llengua Catalana. Barcelona: Edicions 62, novembre 2001. ISBN 84-297-5026-6. Citant la Crònica, cap. xxix.\n↑ Institut d'Estudis Catalans Ortografia catalana. El Ple de l’IEC ratifica per consens la nova versió de l’Ortografia [Barcelona], 03-11-2016.\n↑ Castellanos i Vila, J, Quadern. Normativa bàsica de la llengua catalana, 1997, ICE-UAB\n↑ 7,0 7,1 7,2 7,3 7,4 «Ortografia catalana». Institut d'Estudis Catalans, maig 2017. [Consulta: juliol 2019].\n↑ 8,0 8,1 8,2 8,3 8,4 8,5 8,6 8,7 8,8 López del Castillo, Lluís. Qüestions bàsiques del català actual : lèxic i semàntica, fonètica i ortografia. 1a ed.. Barcelona: Ed. 62, 2001. ISBN 84-297-4851-2.\n↑ 9,0 9,1 9,2 9,3 «Document normatiu (1962-1996)». Institut d'Estudis Catalans. Arxivat de l'original el 21 d’octubre 2016. [Consulta: 4 octubre 2013].\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Ortografia_del_català&oldid=29325435»\nArticles incomplets des de 2013\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 24 gen 2022 a les 10:52.


LA IOGA DEL COS IL·LUSORI DE NAROPA - SAVIESA I CONEIXEMENT - 2021\nTaula de continguts amagar gener disciplina ètica i visió penetrant .... Febrer 1 classe especial de son ... 3 una part del tot .... 4 com a existeixen les coses ... 5 analitzar i meditar ....\nAquest tema és de vital importància a l'Orient, és una part de la vasta col·lecció del que es coneix com les "Sis Ioges de Naropa".\nA les Sis Ioges de Naropa trobem a la pràctica del torn, la Ioga del Cos il·lusori, la Ioga del Son, la Ioga de Deidades o del Mentor, la Ioga de la lluminositat i la corresponent als processos del Bard de la Mort.\ndisciplina ètica i visió penetrant ....\nLa pràctica de les Ioges de Naropa és executada normalment per mestres realitzats i ioguis que tenen un avanç elevat en la pràctica de la meditació i el triple entrenament mental que inclou a la disciplina ètica i la visió penetrant "Pragna" que és en aquest context " saviesa ".\nPer practicar aquestes Yogas es necessita en primer lloc generar ell mèrit i les condicions propícies. Es recomanen algunes activitats prèvies (Preliminars) que inclouen el desenvolupament de la lucidesa en el cas del bard de la son, la ioga de les nou respiracions, la pràctica de purificació de Vajratsatva i la preparació del cos energètic (Chakras, nadhis).\nLes pràctiques anteriors es deuen realitzar abans d'executar qualsevol de les Ioges de Naropa.\nuna classe especial de son ...\nQuan practiquem la "Ioga del cos il·lusori" ens referim a la corresponent a l'estat de vigília, que es comprèn com una particular classe de son. En aquesta es pretén entendre al dia com un somni o il·lusió que esdevé però no de la manera en la qual la percebem.\nPerò Per qu diem que és una illusi?, Doncs perquè d'alguna manera abordem el nostre dao activitats diàries com si fossin reals o percebudes de la mateixa manera per totes les persones al nostre voltant, però no és es, en realitat cada persona experimenta la vida de manera nica i individual, així és com encara pretenem conèixer com experimenten els altres el seu diari esdevenir el que en realitat observem és la projecci de la nostra ment de la realitat dels altres i del món fenomnico en general.\nL'anterior no vol dir que el que vivim no existeix, sols és que no existeix com a nosaltres apareix.\nSi ho pensem una mica, el dia a dia és una enorme barreja de projeccions mentals de tots els que l'experimentem, es que quan afirmem que coneixem el funcionament de tot el que esdevé hem de tenir en compte que s ho entenem una part del tot, això és només si estem atents i conscients.\nUna de les tècniques en la Ioga del cos il·lusori és la dels exàmens de realitat, els podem és més hem de executar-los en tot moment del dia. El que hem de qüestionar és: el que experiment és permanent o impermanent ?, té identitat intrínseca ?, és sòlid o està compost de parts? i finalment és font de felicitat o de dolor ?.\ncom existeixen les coses ...\nSi reflexionem en les respostes estarem comprenent com és que en realitat les coses existeixen, això és que res és permanent, no té identitat intrínseca, tot està compost de parts i que si entenem això experimentarem com a resultat felicitat i pau.\nSembla difícil i ho és només perquè no estem habituats a qüestionar-nos ia posar en dubte la percepció de nosaltres mateixos i de tot el que ens envolta. No obstant això en fer-ho entendrem ha una infinitat de realitats, per així dir-ho, com que no tot el que pensem i observem és només com a nosaltres apareix, que cada persona té la seva pròpia experiència i que en aquest sentit la vida és una il·lusió que esdevé en la nostra ment i en la dels altres.\nanalitzar i meditar ....\nEncara que sembla enredat és important posar atenció a cada afirmació, analitzar-la i meditar-la una i altra vegada.\nRecordem que de cap manera s'afirma que les coses no esdevenen, només és que no succeeixen com a nosaltres apareixen ... de manera individual.\nSi bé aquesta és una pràctica que requereix de molta preparació és important entendre que si estem en el sender de la realització interna i espiritual ja estem bastants passos endavant i que podem generar una enorme i sincera aspiració perquè aquesta ensenyament arribi a la nostra vida, amb el mestre apropiat, en el lloc adequat i amb les condicions i circumstàncies necessàries perquè puguem ser uns bons receptors de la mateixa.\nSi alguna cosa és cert és que cada ensenyament arriba a la nostra vida quan estem realment preparats per a ella, així que mentrestant seguim aplicant l'atenció conscient, la conducta ètica i la visió penetrant perquè en el moment menys esperat aquesta valuosa ensenyament aparegui i permee les nostres vides. Que així sigui. !!! .. ..\nAutor: Pilar Vzquez, col·laborador de la gran família de la Germandat Blanca


Dos ferits en un accident de moto a València\nUn dels joves presentava policontusions i l'altre traumatisme facial.\nA les 9 hores dos persones han patit un accident de moto al carrer Músic Ginés de València, fins al lloc s’ha desplaçat una unitat del SAMU i una unitat de SVB.\nEls serveis mèdics han assistit als dos ocupants de la moto, tots dos de 22 anys.\nUn dels joves presentava policontusions i l’altre traumatisme facial.\nTots dos ferits han sigut traslladats a l’hospital Clínic Universitari de València en sengles ambulàncies.


RAVAL PER VIURE: judici del macrobotellon del Raval\njudici del macrobotellon del Raval\nJutjats una quinzena de detinguts pels aldarulls durant el 'macrobotellón' del 2006 al Raval\nJutjats una vintena de detinguts pels aldarulls durant el 'macrobotellón' del 2006 al Raval\nEl 'macrobotellón' es va convocar per internet i es va celebrar la nit del 17 al 18 de març del 2006 a la Rambla del Raval. Com que aquesta pràctica vulnera l'ordenança del civisme, la Guàrdia Urbana i els Mossos d'Esquadra van intentar dissoldre la concentració, que va acabar amb corredisses i barricades fetes per unes 200 persones pel barri antic de la ciutat, sobretot la zona de la Rambla, la plaça Reial, Colom i l a Via Laietana. Hi va haver nombrosos contenidors i papereres cremades, a més de llançament de pedres, ampolles i altres objectes, com una barra metàl·lica de tres metres de llarg contra la policia i els seus vehicles, i fins i tot una ambulància del Sistema d'Emergències Mèdiques.\nEl balanç final va ser de 68 ferits lleus, almenys tres d'ells guàrdies urbans, i 54 detinguts, a més de milers d'euros en danys a mobiliari urbà, un cotxe particular i altres elements.\nJa hi ha hagut alguns judicis per aquell cas, però avui s'ha celebrat el més nombrós amb 19 acusats. Ja es va suspendre en una ocasió i aquest dilluns semblava que la fiscalia podria arribar a un acord amb totes les parts, oferint una rebaixa de les penes, que arribaven a diversos anys de presó per danys agreujats, atemptat a l'autoritat i desordres públics. La majoria d'acusats ja han pagat la part que els pertoca, uns quants centenars d'euros, per pagar els danys causats en papereres i altres elements, així com les indemnitzacions als urbans ferits i la corresponent multa.\nTots els acusats, un a un, han dit que acceptaven el relat de fets de la fiscalia i han assegurat que no coneixien la resta d'acusats. Però un d'ells no ha acceptat l'acord, ja que ha assegurat que aquella nit no va participar en el 'botellón' ni els aldarulls.\nEnviat per Plataforma Raval per viure a 23:07


Barcelona va viure el millor atletisme internacional | Atletisme Català\nInici General Barcelona va viure el millor atletisme internacional\nBarcelona va viure el millor atletisme internacional\nMés de 6.000 corredors, procedents d\_’arreu del món, van inundar els carrers de la ciutat la darrera tarda de l\_’any, el 31 de desembre, per tal de realitzar els 10 quilòmetres corresponents a la Cursa dels Nassos-VIII Sant Silvestre. L\_’atleta kenyà Kiprono Menjo es va imposar com a vencedor absolut de la cursa, amb un temps de 29\_’ 24\_’\_’, mentre que en la categoria femenina, l\_’etíop Tiki Galana, guanyadora de la passada edició de la Marató de Barcelona, va ser la primera en arribar a la meta amb un temps de 32\_’ 27\_’\_’. El segon i tercer lloc en la categoria masculina va ser pel marroquí Aimad Bouziane (29\_’ 38\_’\_’) i pel català Pol Guillem (29 \_’ 43\_’\_’), respectivament; mentre que en la categoria femenina, l\_’italiana Gloria Marconi (33\_’ 43\_’\_’) i la britànica Jo Ankier (34\_’ 04\_’\_’) es van imposar com a segona i tercera classificades, respectivament. El dia de la carrera va tenir lloc el lliurament de premis i trofeus corresponents als primers classificats de la cursa en les categories absolutes masculina y femenina, i cadira de rodes. La resta dels premis seran lliurats el proper dia 10 de gener a la Sala d\_’actes del Districte de Sant Martí a les 19 hores. El nom de tots els atletes classificats en aquesta cursa, que va batre tots els rècords de participació, es poden consultar en aquest mateix web, a l\_’apartat de Resultats.\nDescarrega\_’t el diploma oficial de la Cursa dels Nassos-VIII Sant Silvestre\nTots aquells que van participar a la cursa, poden consultar els resultats en la classificació general absoluta i en les diverses categories, i saber quina és la seva marca personal. Però a més, l\_’organització ofereix la possibilitat d\_’imprimir o guardar el Diploma oficial i personalitzat de la Cursa dels Nassos a través de la pàgina web de Fotoinstant, a la qual s\_’hi pot accedir des d\_’aquest web. Amb aquest diploma, l\_’atleta pot acreditar la seva participació en la Cursa dels Nassos-VIII Sant Silvestre.


2012, Any Sales-Calders-Tísner – Arxiu Municipal de Salt\nPublicat el 25 de Setembre de 2012 25 de Setembre de 2012 per arxiusalt\nAquest any 2012 se celebra l’Any Sales-Calders-Tísner en motiu del centenari del naixement d’aquests tres escriptors catalans.\nNosaltres ens centrem amb un d’ells: Avel·lí Artís-Gener, més conegut com a Tísner (1912-2000), perquè va visitar un parell de cops la vila de Salt.\nEl primer d’ells va ser l’any 1988, en la Festa del llibre que es va celebrar el dia abans de Sant Jordi. Tísner, escriptor, periodista i ninotaire, entre d’altres coses, va venir a presentar el llibre “Humor UniverSalt” del també ninotaire i pintor saltenc, Lluís Mateu. L’acte va tenir lloc a l’antiga biblioteca Jaume Ministral i Masià.\nTísner amb Miquel Berga, Jordi Soler, Lluís Mateu i Toni Ruscalleda.\n(CAT AMS-AIAS 673 – Arxiu d’Imatges de l’Ajuntament de Salt)\nLa segona visita va ser com a pregoner de la Festa Major de l’any 1990.\nTísner, pregoner de la Festa Major de Salt 1990\nCAT AMS-AIAS Arxiu d’Imatges de l’Ajuntament de Salt\nTranscrivim el pregó sencer perquè podeu gaudir d’una mostra del seu talent:\n“Salut, bona gent de Salt!\nQuan jo era petit – i mireu que parlo de temps remot – casa meva es va commoure amb un fet insòlit: el meu germà Arcadi, que encara era (i és, és clar) més petit que jo i aleshores navegava pels quatre o cinc anys (avui, no: ara ha crescut), un dia va tenir una arrencada inexplicable: va passar ben bé dues o tres hores fent voltes a la taula del menjador de casa amb els dits índex i polze de la mà dreta en cercle damunt la boca i vociferant una estranya sonsònia: “Cocampetanó! Cocampetanó!”. Semblava una paraula màgica, treta d’alguna remota i ignota llengua. Els altres germans escoltàvem, estupefactes, l’arrencada arcadiesca: “Cocampetanó! Cocampetanó!”.\nLa nostra mare entenia prodigiosament els fills i ens va fer de torsimany: en la seva mitja llengua, l’Arcadi deia, evidentment, “Toca la trompeta el senyor!”. I era degut a un motiu senzillíssim: aquell dia havia passat pel carrer de casa el pregoner municipal – un senyor que abans d’engegar el seu espot publicitari convocava a tocs de trompeta l’audiència – i el fet havia impressionat en gran mesura el meu germanet. Ahir, com avui, la publicitat mai no ha tingut entranyes!\nParlo d’uns temps que els pregoners solien llegir els bans del senyor alcalde. Era, doncs, una pausa publicitària oficial. Solien tractar temes transcendentals com són ara la llençada d’escombraries o la prohibició que els gossos fessin caca a la vorera. I aquesta darrera recomanació, escoltada sovint pels quissos mateixos, no hauríeu par dit que els feia massa efecte. Els impressionava més la infraestructura del missatge – el senyor que tocava la trompeta – que no pas el contingut.\nPodria afirmar que aquell va ser el meu primer contacte amb l’art de fer pregons. Pregons ben pregons, si em permeteu l’expressió. Aleshores, és clar, poc podia endevinar que un dia fóra a Salt, entre una gent adorable i uns amics ben sòlids, fent aquella feina però sense la trompeta. Aquesta feta d’avui podrà ser memorada pels nens de Salt fent voltes a la taula del menjador cridant: “Xerracomlloropirata! Xerracomlloropirata!”, que pràcticament no necessita traducció.\nAra fa catorze dies, quan em vaig posar a escriure aquestes ratlles, vaig mirar els diaris en recerca de temes dels quals us pogués parlar avui i en vaig fer una petita llista, ben entès que únicament de les coses que comentava la premsa d’aquell dia. Vaig seleccionar els casos més sonats i estic segur que els recordareu pla bé. Ja ho veureu a mesura que els retregui.\nEn primer lloc hi havia allò que havia organitzat la revista “Àrtics” en el seu darrer número (Crònica d’una defunció anunciada), consistent a pujar a una estrada davant el temple de la Sagrada Família i dir-hi penjaments – he dit penjaments, no pas pensaments – contra l’obra que allí realitza l’escultor Josep Maria Subirachs. Era una mena de concurs per tal de veure qui proferia l’improperi més gros, qui mullava més pixant, i hom hi va pronunciar unes frases que semblava que fossin de l’època més esplendorosa de la Santa Inquisició, que en pau reposi. Era un curiós toquem i toquem: en Subirachs fa les escultures a cops de maça i els opinants, des de la tribuna, li clavaven cops de massa. Fins i tot n’hi va haver un que va lamentar la desaparició dels tramvies barcelonins, delicat esment a la dolorosa mort d’Antoni Gaudí i manifestant implícitament que era una llàstima que en Subirachs no morís atropellat. Quin devessall de tendresa, oi?\nAquell mateix dia els Mossos d’Esquadra estaven d’allò més enfeinats amb els Nens de Déu. Havien descobert una altra xarxa de sectes (Semblant a la tristament famosa Ceis), que caçava infants de pertot arreu i els ensenyava a masturbar-se des de petits per tal que quan fossin més grandets arribessin a la prostitució amb coneixement de causa. Els Mossos d’Esquadra no van saber apreciar la noblesa d’aquella secta dels Nens de Déu, que llança al món els infants ja preparats.\nAquell mateix dimarts d’avui fa catorze dies el “Butanito” va fer una curiosa actuació teatral en un jutjat. Sembla que no el posaran a la presó per manca de raons formals. Jo ampliaria la denúncia i el faria engarjolar per mal actor i d’aquesta manera no tindria defensa possible.\nA Madrid van enxampar un remolc d’automòbil – ells en diuen “caravana” – que traginava cinc-cents quilos de coca amagats sota els llits. No penseu que coca de pinyons o de llardons, o Coca-Cola. No, no: cocaïna, aquella cocaïna que, segons el vell tango, té nom de dona, la que “sé que al fin me has de matar, pero no me harás sufrir”. Van detenir tretze persones i, com de costum, eren els “capos” principals de la màfia colombiana. ¿Heu observat que cada vegada detenen els “capos” principals, de la mateixa manera que de tant en tant desarticulen l’Eta? Hi ha coses que semblen tics nerviosos de la bòfia!\nI espereu, que encara queden més coses! Alguns dimarts camine com senyores embarassades! Hi ha un ex-ciclista que es diu Paul Kimmage i ha publicat un llibre ple de confessions sobre el dòping i, segons que es veu, no se n’escapa ningú. Diu que el seu col·lega André Chappuis en una cursa es va dopar seixanta vegades. Ho va guanyar tot, no tenia aturador! Ni més tard, quan amb uns amics celebrava el triomf: es va estavellar amb el seu cotxe quan anava a cent vuitanta per hora, però gairebé no es va sentir el cop!\nTambé hi va haver l’interrogatori d’aquells que a Algèria havien atemptat contra Cubillo, l’independentista canari. Es va veure ben clar que era gent contractada per la policia espanyola, uns “Gal”, com si diguéssim. “Antena 3” va dir que “España nos ha enseñado algo de sus cloacas”.\nA Sant Genís d’Agudells, a Barcelona, hi ha el carrer de Cànovas. Una companyia d’enderrocs havia de demolir la casa número 7 d’aquell carrer. I hi ha – hi havia, vull dir! – dues cases amb el número 7 i va triar aquella que no s’havia de tocar! Una que estava bé, ben mobladeta, amb uns amos endreçats que hi havies estat fins el dilluns, el dia abans, i encara hi tenien la nevera plena.\nEl dimarts, dia 10 de juliol de 1990, encara van passar més coses, uns tràgiques, altres no tant i dues o tres de divertides. Fóra absurd que hagués escollit tot aquest material truculent per venir a fer-vos un pregó de Festa Major, no trobeu?\nHo he fet expressament, de cara a la llei del contrast. Ara som a Salt, un poble que va perdre la independència sota el franquisme i la va recuperar en democràcia. I a la gent de Salt, noble i valerosa, culta i tenaç, els vinc a parlar de malfats ara, en aquest moment, quan únicament caldria escoltar paraules de joia.\nPerò no tot són “Butanitos”, sectes, insults a en Subirachs, remolcs farcits de cocaïna, ciclistes torrats o Cubillos a punt d’escabetxar! També hi ha alegria, fraternitat, solidaritat, afany de divertir-se col·lectivament, de saltar, ballar i cridar en bona harmonia. I fort, ben fort, per tal que ens sentin des de la veïna ciutat de Girona!\nAquest és el meu missatge, perquè això és què cal en un Festa Major: que sigui festa i que sigui major. Ho desitjo, ciutadans amics de Salt, de tot cor. Aquest és, honestament, el meu abrandat “Cocampetanó!”.”\nMés informació de l’Any Sales-Calders-Tísner a l’enllaç següent:\nAny Sales-Calders-Tísner 1912-2012\nPosted in Cultura, FestesEtiquetat escriptors, Festa Major


El blog de la Núria Masdéu: Actualització del Google Reader\nPublicat per Núria a 12:16\nllàstima que malgrat l'actualització continuïn sense permetre reordenar carpetes i feeds. No sé com el pots fer servir quan t'obliguen a llegir alfabèticament :P\nJo m'actualitzo amb bloglines\n06 de setembre, 2007 14:30\nAh, doncs a mi no em molesta, el tema de l'ordenació alfabètica... de vegades començo per dalt, de vegades llegeixo els que més m'interessen primer...\n06 de setembre, 2007 15:50\nEl Bloglines també s'ha actualitzat recentment (en parlaven a Vida Digital), amb una interfície més flexible que Google Reader per llegir els feeds, però el buscador que acaben d'afegir els de la G majúscula m'acaba de convèncer a seguir amb ells (l'he usat per recuperar en 1 microsegon l'article de Vida Digital! :). Amb Bloglines havia tingut problemes amb feeds que no s'actualitzaven puntualment... No sé si segueix passant!\n06 de setembre, 2007 16:36\ndoncs a mi em molesta moltíssim. És que ho tinc ordenat com si fos un diari, primer la secció tal, després tal altra. I alfabèticament és com prendre's de primer plat, el postre. Argh, quina indigestió :P\nel bloglines nou no m'acaba d'agradar, massa línies i adornos que distreuen. Espero que no em deixin desamparat. =/\n07 de setembre, 2007 02:37\nJo també utilitzo sempre el Google Reader. L'etiquetatge és molt pràctic i li dic que només em mostri els missatges nous.\nEl que no sé (a veure si algú em pot ajudar) és quin històric de missatges té. Ara que podem consultar els antics missatges rebuts a través del cercador... esborra els més antics? Hi ha un màxim de capacitat d'emmagatzematge?\nI algun dia hauré d'aprendre a fer retroenllaços. He referenciat aquest article teu en el meu blog, i no sabia com fer-ho perquè t'aparegués aquí, sense haver de venir a escriure un missatge (que em sembla que és com han de funcionar els retroenllaços). Sort que tu l'has trobat abans!\n10 de setembre, 2007 16:56\nella ha d'activar-ho perquè aquí apareixi l'enllaç quan tu l'enllaces al teu blog, i em sembla que no ho ha fet.\n12 de setembre, 2007 22:50\nNo, no ho he activat mai... bé, ara miraré d'activar-ho en fer nous posts...\n13 de setembre, 2007 00:09\nsi l'actives ho activaràs en tot el bloc no només als nous. És a la plantilla que has de posar la variable.\nper cert, no sé perquè tot i estar registrat a blogger haig de posar un "word verification" per entrar un comentari, tu també l'has de posar Núria?\n14 de setembre, 2007 04:39


Bon Preu crearà 37 nous llocs de treball a Cassà de la Selva\nEl Grup Bon Preu i l’Ajuntament de Cassà de la Selva han signat un Conveni de col•laboració en el procés de selecció de personal pel nou establiment Bonpreu, que obrirà les seves portes en el municipi al darrer trimestre d’aquest any 2021.\nAquest establiment serà el 8è del Grup a la comarca del Gironès juntament amb els Bonpreu que es troben a Salt, Girona, Llagostera i l’Esclat de Girona, el primer d’ells inaugurat a l’any 2000.\nL’Ajuntament de Cassà de la Selva a través de l’Àrea de Promoció Econòmica i Desenvolupament Local compta amb el Servei Espai Feina, la borsa de treball municipal integrada per persones de Cassà de la Selva i poblacions de l’entorn.\nAmb el servei Espai Feina, l’Ajuntament ha col•laborat en el procés de cerca de personal, acompanyant la selecció de candidats i candidates per a l’obertura del nou establiment de Bon Preu a Cassà de la Selva.\nL’establiment comptarà amb un equip d’aproximadament 37 persones: perfils de jornada completa, temps parcial, cap de setmana, així com de caràcter temporal. Les posicions vacants estan orientades a diferents perfils de professionals: zona de caixes, reposició (inclòs torn de nit) i donar servei a les diferents seccions de frescos de la botiga: fleca, fruita i verdura, xarcuteria, carnisseria i peixateria.\nEl nou establiment de Cassà de la Selva estarà situat a Pg. del Ferrocarril, cantonada c/ Germà Agustí. i comptarà amb una superfície d’uns 1.300m2 de sala de vendes. L’obertura està prevista pel 4t trimestre d’aquest 2021 i disposarà de més de 60 places d’aparcament, carregadors per a vehicles elèctrics i una millora de l’entorn.\nEl model comercial de Bonpreu i Esclat destaca per oferir una àmplia varietat i qualitat dels productes, una excel•lent atenció al client, amb preus molt competitius i en un entorn de compra agradable i còmode. El Grup aposta per una política comercial de proximitat i promou el producte local de qualitat, fet que el converteix en el referent de productes de km 0 a Catalunya.


La finca era esplèndida... - Endrets - Geografia Literària dels Països Catalans\nLa finca era esplèndida...\nAutor:Pons i Mir, Agustí\nObra:Pere Calders, veritat oculta (p. 22-24)\nIndret:Can Maurí (Can Calders)\nLa finca era esplèndida. Construïda sobre un petit replà del primer turó que es troba a la carretera que va de Sabadell a Polinyà, ocupava fins a l'altra banda de la vall i tenia amples extensions de conreu i de bosc. A partir d'una estructura quadrangular, Josep Rusiñol s'havia gastat, segons la tradició familiar, deu mil duros per construir porxos i quadres que delimitaven l'antiga era, convertida en pati central i tancada per una bonica barana de ferro forjat. La finca produïa blat i vi i, per tant, disposava d'una era per batre, situada a la part posterior de la casa, que comunicava directament amb la pallissa i amb les estances on es guardava el gra. També disposava de premsa i cups per a la fermentació del raïm i d'un forn per coure pa. En els porxos, s'arrengleraven les habitacions dels mossos, les quadres per als cavalls, els corrals per als porcs, les gàbies de conills i el galliner. «Vivíem allunyats del món, no arribaven notícies de res del que hi passava; érem autosuficients i produíem tot el que necessitàvem: l'oli, el vi, el bestiar, els productes de l'hort. Un cop al mes -explicarà Calders- anàvem al mercat de Granollers a proveir-nos d'allò que ens mancava: cordes d'espart, llumins de sofre... anar a Granollers era tota una aventura.» Les estances eren amples i ben equipades, i una font, a mig camí del bosc, i un pou dins mateix de la casa satisfeien les necessitats d'aigua. Des de la casa, s'albirava, a l'esquerra, l'aglomerada ciutat de Sabadell, amb el campanar de la Salut en primer terme i, a la dreta, els amples turons del Vallès, aleshores encara no urbanitzats, on el verd dels arbres i l'ombra marronosa dels boscos s'alternaven i es barrejaven en un equilibri immòbil i perfecte.\nDe dia, el nen Calders jugava amb els altres nens de la casa, cosins seus o fills dels masovers, i de nit s'asseien tots a l'escó, davant la llar de foc, on els homes que havien estat treballant al camp explicaven històries d'aparicions, de fantasmes, de fets extraordinaris, «i els nens ens ho escoltàvem amb unes orelles de pam». «Durant la meva infantesa al camp -dirà a Pere Marcet- és quan vaig entrar en relació amb el relat. No sé si era per fer-nos por que ens explicaven històries d'apareguts, de cementiris, o assassinats, de crims, de robatoris, de bruixes, tota mena de truculències, que molt sovint em feien sentir por. Quan anava a dormir veia ombres per tot arreu.» I a Josep Maria Espinàs li explicava: «Anàvem a dormir amb uns llums d'oli o de carbur. Havies de pujar unes escales, hi havia tot d'ombres projectades a les parets i imagina't els nens ja impressionats pel que havien sentit. En aquesta masia hi havia unes golfes amb òlibes que hi feien nius i ratolins, sempre se sentien uns sorolls estranys que convidaven que la imaginació es desbordés.»\nEn la seva maduresa, l'escriptor donava una importància fonamental als relats que va escoltar a Can Maurí i se sorprenia d'haver de justificar la presència obsessiva del fantàstic i de l'absurd en els seus contes quan resultava que ell no havia fet res més que ser fidel a allò que de petit havia escoltat a la masia. L'estada a Can Maurí es convertirà per a Pere Calders en un referent mític fins al punt de fer-li distorsionar la realitat. «Fins que tingué nou anys visqué a pagès amb la seva mare -la qual li ensenyà d'escriure i de llegir- i amb la seva àvia», afirma Montserrat Roig en un dels «Retrats paral·lels» que li va dedicar. En una entrevista posterior, feta per Lluís Busquets Grabulosa, Pere Calders corrobora aquesta versió tot dient: «Això és cert: a pagès la mare m'ensenyà de llegir i em va guiar la mà en els primers pals i ganxos. D'escriure podria dir que algú me n'ha ensenyat si pogués estar segur de saber-ne. Records? Les aventures d'un infant en una masia: hi havia vaques, cabres, bens, gallines, animals de bast. La gent que en tenia cura... Recordo el meu primer amic, un noiet que feia de mosso. Li deien "Cornellana"... Anava amb ell a pasturar les vaques i ens pelàvem de fred.» Durant molts anys, dels llangardaixos, en Pere Calders en dirà «llagardos», i quan els amics insisteixin a assenyalar-li la incorrecció de la paraula, ell aportarà el testimoni de la parla dels pagesos de Can Maurí per justificar-ne l'ús. I afirmarà haver-se educat en el llenguatge de l'àvia, que trobava un proverbi per a cada cosa.


Font-VP s’encarrega de tots els passos per dur a terme el seu projecte, des del disseny fins la construcció d’aquest.\nFont-VP Buildings incorpora el sistema Design and Build. Gràcies a aquest sistema s’agilitza el lliurament del seu projecte, ja que s’augmenta la comunicació client-empresa passant de tenir diversos contractes per al disseny i construcció del seu projecte a la minimització dels mateixos reduint el nombre de contractes a un, és a dir, nosaltres ens encarreguem de tots els passos del seu projecte, des del disseny fins a la construcció d’aquest.\nAquesta petita diferència, simple però fonamental, li farà estalviar temps i diners gràcies a la millora i proximitat de la relació entre els dissenyadors i constructors promovent la col·laboració i el treball en equip.\nUnits des del principi de cada projecte, un equip perfectament qualificat treballa per al seu projecte incorporant la tecnologia BIM.\nLa tecnologia BIM crea models 3D de tots els seus edificis recreant les seues característiques físiques, funcionals i les instal·lacions amb la finalitat que tot l’equip de treball pugui compartir les mateixes dades de la construcció i així evitar interferències.\nAl evitar els canvis, ja que el model 3D incorpora tota la informació que s’ha de menester per a tots els oficis de la construcció, es redueix el temps de construcció i es millora la qualitat del producte final sense cap cost addicional.\nGràcies a la tecnologia BIM el seu projecte es lliurarà ràpidament, augmentant la seva qualitat i reduint el seu cost.\nEntrega més ràpida.\nDisminució de la càrrega administrativa.\nMinimització de riscos.


Mas liquida icones de la gestió del tripartit amb la llei òmnibus\nUna llei de simplificació normativa, la més ambiciosa fins ara del Govern, serveix també per modificar aspectes que desborden el seu marc original\nEl Govern està tramitant una de les seves iniciatives principals, formalment per simplificar l'administració. En el seu programa CiU ja la proposava, però, un cop s'hi ha posat, ha aprofitat per girar full.\nROGER TUGAS / LAURA SERRA Barcelona. 04/06/2011 00:00\n260x366 Girar full Queda lluny el traspàs de poders "modèlic" entre el tripartit i CiU. El nou Govern ha posat la directa per enterrar l'herència anterior. / PERE TORDERA Girar full Queda lluny el traspàs de poders "modèlic" entre el tripartit i CiU. El nou Govern ha posat la directa per enterrar l'herència anterior. / PERE TORDERA\nL'anunci d'una llei de simplificació, d'agilitat i reestructuració administrativa i de promoció econòmica fa preveure un text normatiu de caràcter marcadament tècnic. I, de fet, la iniciativa que ha fet pública aquesta setmana el Govern és majoritàriament això, però darrere dels 631 articles de què consta aquesta llei òmnibus hi ha alguns elements que van més enllà de l'objectiu original i intenten reformar diverses de les mesures insígnia impulsades pel tripartit.\nEl propi preàmbul de la llei ja apunta que aquesta drecera ha de servir per evitar el "cost sobreafegit en el volum de tramitació parlamentària" que suposaria plantejar cada reforma per separat. El text ha estat preparat pel departament d'Economia, tot i que algunes conselleries no estaven assabentades de reformes que els afecten i, per això, es preveuen canvis abans no s'aprovi definitivament. En tot cas, el gruix de la llei persegueix la supressió d'alguns òrgans i la redistribució de funcions i la reducció dels equips de direcció d'uns altres.\nSupressió d'òrgans. Una segona i heterodoxa neteja d'ens públics\nEn el seu programa electoral, CiU ja apostava per eliminar òrgans i empreses públiques i, després de passar una primera escombra a l'hora de reorganitzar el Govern, aquesta llei suprimeix tres organismes més de caràcter ben diferent: el Consell Català de Foment de la Pau, el Laboratori General d'Assaigs i Investigació i l'Institut d'Investigació Aplicada de l'Automòbil. L'Institut Català Internacional per la Pau i els departaments corresponents assumiran les funcions respectives.\nReestructuració. Un aprimament d'organismes en els seus àmbits de direcció\nMés enllà de la supressió directa d'ens -que segur tindrà més fases posteriorment-, aquesta llei en reestructura fins a 33. En alguns casos, suposa aprimar l'equip directiu o de gestió, com a l'Institut Català de l'Energia, el Consell Audiovisual de Catalunya o el Patronat de la Muntanya de Montserrat. Igualment, en el cas del Centre d'Iniciatives per a la Reinserció, la llei l'allibera d'haver de crear una taula sectorial mixta juntament amb les empreses d'inserció per configurar itineraris d'inserció per als interns.\nClarificació de funcions. Noves atribucions i limitacions d'altres en diversos òrgans\nUn altre aspecte comú en diversos articles de la llei és la modificació o delimitació de les funcions d'alguns organismes. Així, per exemple, permet a cada universitat establir com el personal acadèmic i els investigadors en formació poden fer classe i atribueix al Govern la capacitat d'inspecció, control i sanció de la prestació de serveis de comunicació audiovisual sense el títol necessari. Igualment, clarifica que ha de ser el Govern qui autoritzi els centres de formació del personal de seguretat privada i n'avaluï l'activitat, i no l'Institut de Seguretat Pública.\nAgència Tributària forta. Noves funcions de coordinació amb l'Estat amb poca repercussió\nUn dels organismes que seran reforçats amb la llei òmnibus és l'Agència Tributària de Catalunya, tot i que la modificació actual no fa preveure grans i ambiciosos canvis en el seu funcionament. Tanmateix, sí que la faculta per mantenir una relació amb l'Agència Tributària Espanyola en tot allò referent a la gestió, liquidació, inspecció i recaptació dels tributs estatals cedits de manera total o parcial, "incloent l'obtenció de dades i informació". També li permet fer estudis en aquests àmbits i en general en matèria de finançament.\nUn CEO recol·locat. La llei li dóna permís per situar-se al departament que convingui\nEl tripartit va impulsar el 2007 la llei del Centre d'Estudis d'Opinió, que va rebre el suport de CiU. Segons la norma, l'organisme encarregat dels sondejos del Govern havia de dependre d'Economia per preservar la seva "independència política i partidista" i evitar repetir conflictes anteriors. Tot i això, en l'estructuració del nou Govern, Mas situava el CEO a Presidència per decret, contradient la llei, a l'espera de "les mesures legals suficients", cosa que va provocar crítiques de l'oposició. Amb la llei òmnibus, que marca que l'organisme "s'adscriu al departament que determini el Govern", finalment arriba l'anunciada reforma i s'aprofita per concretar i modificar algunes de les funcions de l'ens.\nUn CCMA presidencial. Canvi d'estructura interna amb els càrrecs tergiversats\nLa Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals, arran de la llei, atorga més poders al seu president, que haurà de proposar prèviament bona part de les decisions que aprovi el consell de govern i adopta noves facultats. Per contra, el director gerent adopta un paper més intern.\nUn CoNCA buit. Un òrgan merament consultiu que ja suscita crítiques\nEl conseller de Cultura, Ferran Mascarell, ja s'havia pronunciat en contra del poder executiu per donar subvencions a la creació del Consell Nacional de la Cultura i les Arts. La llei el priva del tot d'aquesta atribució, la centralitza en l'Institut Català de la Creació i de les Empreses (l'antic ICIC) i "reforça" l'ens com un òrgan de control i auditoria dels contractes programa dels equipaments culturals, segons diuen des de la conselleria. També li treu les atribucions de gestió del Canòdrom. Seguint al peu de la lletra la llei, el CoNCA i la Institució de les Lletres Catalanes quedarien fins i tot sense entitat jurídica i sense treballadors funcionaris, que passarien al departament, uns extrems que des de Cultura han negat, al·legant que això és un error de l'esborrany de la llei. El president del CoNCA, Francesc Guardans, va apel·lar ahir a la prudència que requereix un avantprojecte de llei, però tot seguit va declarar com a portaveu del plenari el "radical desacord" amb el contingut de la llei. Fonts del CoNCA van confirmar, de fet, que busquen ja el suport dels partits polítics perquè no es desmantelli un ens creat fa tot just tres anys.


L’Institut Josep Vallverdú participa activament a la Fira de la Formació Professional i el Treball celebrada a Lleida | INS Josep Vallverdú\nCom ja és habitual, els diferents cicles formatius de l’Institut Josep Vallverdú van participar activament a la Fira de la Formació Professional i del Treball que es va celebrar al recinte de la Fira de Lleida entre els dies 24 i 26 d’abril de 2014. Els alumnes de segon curs del cicle formatiu d’Electricitat van tenir un paper clau en la realització de l’estand de la família elèctrica en aquesta fira. Els alumnes programaren la maqueta domòtica i muntaren tota la part multimèdia i de promoció que hi anava associada, a més de participar de forma directa en els dos primers dies de la fira promocionant el cicle i l’institut.\nEn el marc de la fira, l’Institut Josep Vallverdú va contactar amb l’empresa Aimsolo que explicà al centre com treballa en l’àmbit educatiu i empresarial per introduir la orientació als joves alumnes cercant les seves vocacions i capacitats per orientar-los de forma exitosa. Podeu veure les seves propostes en el següent vídeo.\nSi a més voleu veure com els nostres alumnes preparaven l’estand d’Electricitat podeu fer-ho a la següent galeria fotogràfica, i si voleu conèixer més detalls del cicle d’Electricitat podeu visitar el següent enllaç.


Els equips d’atenció primària celebren el Dia Mundial de l’Activitat Física | ICS Catalunya Central\n← Jornada de Portes Obertes de la Unitat Docent Multiprofessional d’Atenció Familiar i Comunitària de la Catalunya Central\nCicle de xerrades sobre alimentació per a joves a Vilanova del Camí →\nEls equips d’atenció primària celebren el Dia Mundial de l’Activitat Física\nPublicat el 5 d'Abril de 2016 per ICS Catalunya Central\nAmb motiu del Dia Mundial de l’Activitat Física, aquest mes d’abril se celebren activitats a diverses poblacions de la Catalunya Central. Oficialment, el Dia Mundial serà aquest dimecres, dia 6 d’abril, però les propostes es porten a terme altres dies de la setmana i del mes.\nLa Gerència Territorial Catalunya Central de l’Institut Català de la Salut incentiva al llarg de l’any hàbits saludables, entre els quals hi ha l’activitat física, una eina terapèutica no farmacològica d’eficàcia demostrada. Els equips d’atenció primària que hi ha a diferents municipis han estat els responsables de programar les activitats, sovint conjuntament amb ajuntaments i altres entitats locals.\nLes activitats previstes per als propers dies són les següents.\nL’Equip d’Atenció Primària Igualada Urbà de l’ICS organitza per a aquest divendres, dia 8 d’abril, una caminada per diferents punts de la població on el mes de gener passat van entrar en servei desfibril·ladors externs automàtics (DEA). Sortirà a les 9.15 h de davant del Centre d’Atenció Primària Anoia i tindrà una durada d’unes tres hores.\nEl dijous, 7 d’abril, a les 10 h, al pati del CAP Capellades es farà una classe magistral d’aeròbic per a totes les edats, amb suport musical. A dos quarts de dotze, hi haurà un esmorzar saludable i a les 12 h es sortejaran obsequis entre els assistents.\nA les 8 del vespre, al Centre Cultural La Lliga hi haurà joc interactiu, l’audiovisual Sporticap i la presentació Sporticap III.\nEl dimecres, 6 d’abril, de 13 a 15 h, s’ha organitzat una caminada pel nucli urbà de Piera.\nA les 7 de la tarda, a la Biblioteca de Piera, Mar Hernández Plana serà la protagonista d’un acte en el qual explicarà com l’esport l’ha ajudat a superar un càncer. Mar Hernández és llicenciada en belles arts, docent de la Universitat de Barcelona i ciclista amateur, d’ençà que li va tocar conviure amb un càncer de mama.\nEl dia 18 d’abril, a dos quarts de 10 del matí, tindrà lloc una caminada saludable amb sortida des del CAP Vilanova del Camí.\nEl dimecres, 6 d’abril, a les 11 h, caminada popular i parada al camí dels Horts per promocionar el Parc Lúdic de la Salut. La sortida serà des del CAP. A les 12 h, es farà una sessió d’estiraments, ball i aperitiu saludable a la plaça Major de Santa Coloma de Queralt.\nDiumenge, 24 d’abril, també hi haurà una caminada popular i una cursa de muntanya amb opció de fer circuits de 8 km o de 15 km. La sortida serà des de la plaça Major.\nEl Centre d’Atenció Primària Cardona ha programat una caminada popular el proper dimecres, dia 6 d’abril, per commemorar el Dia Mundial de l’Activitat Física.\nLa participació a la caminada és gratuïta i està oberta a tothom. La sortida es farà a les 10.30 h des del pati de l’Institut Sant Ramon i el recorregut —d’uns 4,5 quilometres i un desnivell màxim de 500 metres— portarà els participants cap al Portal de Graells, Cal Rovira, el camí de Coma, el Porxo de l’Oruga i, tot seguit, seguiran cap a la Torre Blanca, la Mare de la Font i la Pietat, en direcció al passeig Mossèn Joan Riba.\nLa caminada té també un recorregut més curt que, un cop al porxo de l’Oruga, enfilarà cap al camí de la Mare de la Font en direcció al passeig Mossèn Joan Riba. A més, les persones amb mobilitat reduïda i els infants més menuts podran participar-hi fent un recorregut més curt pel passeig Mossèn Joan Riba.\nLa línia d’arribada serà al mateix pati de l’Institut Sant Ramon de Cardona on els participants podran gaudir d’un esmorzar saludable. Amb aquesta iniciativa, en què col·labora l’Ajuntament de Cardona, el CAP Cardona se suma a la Jornada Mundial de Promoció de la Salut i l’Activitat Física.\nEnguany, la celebració del Dia Mundial de l’Activitat Física incorpora també la Jornada de la Salut que organitzen la Fundació SHE i les escoles d’educació primària del municipi. La Jornada de la Salut començarà a les 9.30 h, a la plaça del Comte Guifré el Pelós, davant de la Biblioteca Municipal Marc de Cardona amb el “Càrdio” i els alumnes de les escoles Vedruna Carme Cardona, Patrocini i Joan de Palà.\nS’ha instal·lat un punt informatiu de salut sobre l’activitat física recomanable i, paral·lelament, el dia 6 d’abril es farà una caminada saludable per una ruta de corriols a la població d’Artés.\nTambé a Calders han organitzat una caminada per al dia 6 d’abril.\nHan programat diverses activitats:\nSessió de tonificació i estiraments a càrrec de la Societat Atlètica de Súria (SAS). Hora: 19 h. Lloc: plaça de la Serradora.\nSessió de zumba a càrrec de Laia Tébar. Hora: 20 h. Lloc: plaça de la Serradora.\nCaminada pel barri de Santa Maria. Itinerari adequat per a la gent gran. Hora de sortida: 15.30 h. Lloc de sortida: Parc de la Colònia.\nCaminada pel barri de Joncarets. Itinerari adequat per a la gent gran. Hora de sortida: 15.30 h. Lloc de sortida: CAP Goretti Badia.\nCaminada pel barri de Salipota. Itinerari adequat per a la gent gran. Hora de sortida: 15.30 h. Lloc de sortida: Parc que hi ha davant l’Escola Mare de Déu de Montserrat.\nConjuntament amb l’Ajuntament de Sant Joan s’ha organitzat una caminada popular per realitzar en família per un dels circuits inclusius que té la localitat.\nEl mateix dia al matí, les referents del PAFES col·laboraran en uns cicles de caminades per a gent gran que organitzen diferents ajuntaments dins el programa de la Diputació de Barcelona “A cent cap als cent”.\nEAP Sagrada Família | Manresa\nEl dia 6 d’abril s’ha organitzat una caminada a Santa Maria de Comabella, de 2 h i 40 minuts.\nEls dies 14, 21 i 28 d’abril, es portarà a terme un taller a la comunitat sobre alimentació i estil de vida saludable en escolars ( de 7 a 12 anys), amb nocions bàsiques sobre l’alimentació i l’activitat física, als barris de Font de Capellans, Sagrada Família i Balconada, sota el lema “Infant actiu = Adult saludable”.\nA Castellbell i el Vilar, es farà una xerrada oberta sobre els beneficis de l’activitat física en les persones a la Biblioteca Maria Malla el dia 6 d’abril a les 11 hores . La xerrada estarà a càrrec de la Dra M. Rosa Torres, metge de capçalera del CAP de Castellbell i el Vilar, i les Infermeres Josefina Serra i Gemma Ubach, també del CAP Castellbell i el Vilar. Posteriorment s’iniciarà un nou grup de caminades per a persones amb patologies cròniques com MPOC, insuficiència cardíaca, deteriorament cognitiu, parkinson, els quals molts d’ells presenten dificultats per anar a caminar sols o no tenen la motivació suficient.\nPuig-reig: el dia 6 d’abril es farà una caminada cap a Cal Marçal (camí del riu, caseta dels pescadors). És una ruta fàcil, d’una hora de durada, aproximadament, i es recomana portar l’esmorzar. La sortida és des del CAP Puig-Reig a les 9.30 h i la metgessa Lourdes Bonet i la infermera Sandra Català acompanyaran els participants.\nGironella: des del CAP Gironella, el dia 7 d’abril a les 9.30 h, s’iniciarà la caminada en direcció a l’església de Sant Vicenç d’Obiols situada al terme municipal d’Avià (Berguedà). La caminada té una dificultat mitjana, ja que hi ha una última pujada a l’església de nivell mitjà. Els participants aniran acompanyats per Agustí Ferrer, metge, i per Montse Casellas, infermera. Un cop arribin, esmorzaran (cal portar l’esmorzar).\nPassejada en cotxets al CAP Gironella: totes les mares, pares, nenes, nens i acompanyants que vulguin passejar en família, el proper dimecres 6 d’abril es trobaran al CAP Gironella, a les 10 h del matí. Des d’allí sortiran en direcció al barri de Cal Blau per un camí de vianants d’uns 500 m, que es va habilitar aquest Nadal per unir el barri de Cal Blau amb el nucli de Gironella. Un cop a la barriada descansaran en un parc per poder esmorzar tranquil·lament abans de tornar a casa. Estaran acompanyats de la llevadora Manoli i la infermera de pediatria Maite . El recorregut és apte per a tothom.\nCal Rosal: el dia 7 d’abril sortiran des del pont d’Orniu a la Colònia Rosal i es dirigiran, per trobar-se amb la caminada del CAP Gironella, a l’església de Sant Vicenç d’Obiols i hi esmorzaran tots junts. Aquesta caminada la dirigirà la infermera M. Dolors Camprubí. És de nivell mitjà.\nBerga: del 4 al 10 d’abril, s’ha organitzat l’activitat “Parcs de salut per a la gent gran”. Cal inscripció prèvia al CAP Berguedà.\nBorredà: s’ha organitzat una caminada el dia 7 d’abril, d’11 a 13 h.\nEl dia 5 d’abril, de 4 a 6 h de la tarda, s’ha organitzat una caminada a la Pobla de Lillet.\nEl divendres, dia 8 d’abril, de 10 a 12.30 h, es farà la caminada Bagà-Guardiola.\nDijous, 7 d’abril, de dos quarts de quatre a dos quarts de cinc de la tarda, caminada amb els pacients crònics que fan activitat física a la Universitat de Vic, els usuaris del programa PAFES del CAP i els dels centres cívics de Vic.\nDimecres, dia 6 d’abril, es portarà a terme una caminada planera, fàcil, per fer salut i esport. La sortida serà davant del CAP, a les 9.15 h del matí. Quan s’acabi l’activitat hi haurà un esmorzar saludable i un obsequi.\nFins al mes de juny s’organitzen més caminades amb l’Ajuntament que, a banda de servir per fer salut, afavoreixen el coneixement de l’entorn.\nDivendres, 8 d’abril, l’Equip d’Atenció Primària Santa Eugènia de Berga sortirà a caminar i farà una ruta saludable a Folgueroles.\nDurant tota la setmana, hi haurà un mural amb diverses pràctiques d’activitat física als centres d’atenció primària, en el qual les persones que vagin als centres podran posar un gomet en l’activitat que practiquen habitualment.\nEl dimecres, dia 6 d’abril, s’ha organitzat una caminada pensada per facilitar la participació de tothom.\nEs porten a terme caminades tots els dilluns de l’any i en el Taller de lleure i salut s’organitzen caminades de març a juny.\nConjuntament amb l’Ajuntament, durant els mesos d’abril i de maig s’organitzen caminades saludables obertes a tothom.\nS’han organitzat conjuntament amb l’Ajuntament, tallers esportius i lúdics amb diverses activitats.\nAquesta entrada s'ha publicat dins de Notícies i etiquetada amb activitat física, anoia, bages, berguedà, caminades, esports, osona, prevenció. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.


Bishnoi Village Camp and Resort Jodhpur Índia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nGuda Bishnoiyan, Salawas, Jodhpur, Índia, 342802 - Veure al mapa\nTé alguna pregunta per a Bishnoi Village Camp and Resort?\nCabana de luxe (Deluxe Hut)\nBarri Salawas Nai Sarak Gulab Sagar Gulab Sagar Gulab Sagar Gulab Sagar\nMés informació sobre Bishnoi Village Camp and Resort\nAl visitar Jodhpur, vosté es sentirà com a casa a Bishnoi Village Camp and Resort, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Tota l'emoció del centre de la ciutat és només a 22.00 Km. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Bishnoi Village Camp and Resort asseguren una estada plaentera als seus clients. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, recepció 24 hores, servei d'habitacions 24 hores, instal.lacions per a minusvàl.lids, express check-in/check-out.\nL'hotel compta amb 12 precioses habitacions, i totes inclouen bany addicional, te inclòs, mirall, tovalloles, accés a internet (sense fils). Durant el dia podeu gaudir de l'atmòsfera relaxant de equitació, sauna. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Jodhpur, el Bishnoi Village Camp and Resort és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.\nTots els tipus de viatgers (10)Viatger de Negocis (1)Parelles (4)Viatgers en solitari (2)Famílies amb infants petits (1)Grups (2)\nAradhana, Regne Unit\nMarta, República Txeca


Notícies de Lloret: 26/10/2009\nDilluns, 26 d'octubre del 2009, les notícies que avui parlen de Lloret i de la resta de la Selva Marítima\nmillor mitjà de difusió de la fotografia d'Espanya !!!\nEn reunió celebrada a Andorra, tant les federacions nacionals de fotografia com les entitats federades, van decidir atorgar, per unanimitat, aquest prestigiós guardó pel qual es premia a MontPhoto, el concurs de fotografia organitzat a Lloret de Mar amb una antiguitat de 13 anys, com al millor mitjà de difusió de la fotografia d'Espanya pel 2009-2010.\nRecordeu que ja podeu consultar les fotos que han passat a la gran fase final AQUÍ\nDeliberació final el 5 de desembre\nPer demà dilluns\nus convida a la xerrada informativa sobre FSCAT\nLloret també creu que\nTambé aquest dilluns:\nA la mateixa hora que la reunío de Fòrum Social Català a Lloret ( a les 8h),\nCom que no tenim el do d'ubiqüitat haurem d'escollir doncs les dues convocatòries són a la mateixa hora.\nJo personalment m'interessa més la proposta del Fòrum Social Català així que aniré al Puntet, i si acabem aviat m'acostaré a sentir el Ple no sigui que a darrera hora hagin inclòs\nuna moció d'urgència en el sentit de prohibir l'estada a Lloret de circs on facin servir animals...\nCom veieu tinc més moral que l'Alcoiano !!!\nTot i que tocant de peus a terra crec que serà millor no esperar-ne res...\nCadaqués inspira un complex turístic a la República Dominicana\nImatge que la promotora mostra al web sobre el gran complex.\nA la ministra d'Igualtat ( carta de Gemma Ros Valls. Blanes)\nLa Sra. Ros fa un al·legat anti-avortista recordant-nos els lemes que lluïen les pancartes de la manifestació de Madrid a la que ella va assistir: "El dissabte dia 17 d'aquest mes, vaig ser a Madrid i m'esperava veure-la a vostè o a algun membre del seu equip de govern"\n"Els lemes destacats durant la manifestació: "Vida sí avortament no; No pot ser que un ésser humà no pugui néixer; Cada vida importa; País avortista país tercermundista; Zapatero la vida el primer""\nQuatre tecnologies per a canviar el món i fer-se ric\nDavant de problemes que comprometen la seguretat mundial de les pròximes generacions com la pol·lució, l'escalfament global, l'esgotament dels recursos naturals o l'augment de les escombraries, hi ha empreses que tenen respostes.\n***molins de vent a l'Atlàntic nord que podria generar 10.000 megawats i alimentar més de 8 milions de llars\n***La Injecció directa d'alta pressió: solució per a les emissions de camions de grans dimensions, (un mercat de més de 1600 milions de motors dièsel).\n***forns solars que ja s'utilitzen a més de 130 països\n***Waterhealth International comercialitza petites plantes potabilitzadores per als països del sud que permet subministrar aigua potable\n***No tot pot ser reciclat i les tecnologies actuals per a l'eliminació de residus provoquen contaminació.\nLa gasificació per plasma és un procés redefinit per una empresa canadenca que, mitjançant càrregues elèctriques permet reconvertir les escombraries a tres productes amb valor en el mercat.\nAbans d'acabar l'any, la Generalitat farà públic quines 30 urbanitzacions es repartiran l'ajut de 10 milions d'euros. És a dir, que fins a 183 urbanitzacions que ho han reclamat es quedaran fora de l'ajut d'aquest any. I més de 2.000 més, ni s'ho han plantejat...\nEl titular és un xic tendenciós doncs no es tracta de cap nova partida sinó que parla dels ajuts que "128 municipis catalans han demanat per poder finançar millores en 213 urbanitzacions catalanes. Aquests municipis han sol·licitat acollir-se a la primera convocatòria d'ajuts de la nova llei d'urbanitzacions, una espècie de llei de barris que preveu sufragar part de les millores en urbanitzacions construïdes entre els anys 1956 i 1981 que encara no disposen de serveis bàsics com l'aigua, llum i clavegueram, i que estan fora d'ordenació ja que, fins i tot, algunes d'aquestes es van construir en sòl no urbanitzable"\nUn nou pla per alleujar la sagnia de l'atur\nL'aprovació al Consell de Ministres de divendres d'un pla de foment de l'ocupació mitjançant accions municipals, que el gener substituirà el pla E\n"Els 5.000 milions d'euros seran per a inversions sostenibles i no per obrir i tancar rases, però el fet que els ajuntaments puguin dedicar fins al 20% dels diners a despeses normals de caire social indica que part del pla és simplement ajudar les corporacions locals a pagar la nòmina"\nCurar-se en salut ( per JORDI AUSÀS I COLL)\n15 municipis de Catalunya han estat seleccionats per desplegar els seus projectes locals de civisme.\nGirona, Lloret de Mar, Salt i Sant Feliu de Guíxols són quatre dels ajuntaments que van presentar la sol·licitud de subvenció que ha resolt aquesta setmana el Departament de Governació i Administracions Públiques. Els ajuts que rebran han de servir per iniciar un treball conjunt per a la cohesió social dels barris i ciutats\nEls blanencs renoven el vot\nDesenes de veïns van assistir ahir a l'aplec votiu de Sant Rafel, que es va celebrar al santuari del Vilar, per agrair a la Mare de Déu que l'any 1795 els deslliurés dels invasors francesos\nLlista dels cent municipis que volen fer una consulta sobre la independència el 13 de desembre\nDels mitjans no tan sols cal conèixer els accionistes, sinó que també és molt interessant saber les empreses o institucions que s'hi anuncien. Així podrem saber per què es donen les informacions d'una manera o una altra i descobrir que a vegades hi ha relacions molt estretes entre els anunciants i algun reportatge o informació.\nUna entrevista molt interessant, igual que la conferencia que va donar a Blanes dies enrere i que ja us en vaig informar.\nTot l'article no te desaprofitament però n'extrec una frase: "Quan fem una anàlisi dels mitjans, els tòpics que hem de desterrar són els de la neutralitat i la imparcialitat. El sol fet d'oferir-nos una o altra notícia ja suposa adoptar una posició"\nUn modest exemple del que significa aquesta frase el podeu veure en aquest resum diari que us envio. De les més de 150 notícies que conformen un diari jo només us en ofereixo 7 o 8 i amb un criteri totalment subjectiu i manipulador (amb perdó ;-) ). Si jo que en principi no tinc cap interès inconfessable com per ser així de subjectiu actuo així, què no faran els que amb el seu comportament omplen butxaques... i que davant d'un allau de 3000 notícies, la major part ja induïdes i interessades, han de triar-ne unes poques, (20 un telenotícies), i per lo tant decidir que 2880 no cal explicar-les i que és més important un mort per grip a New York que 10.000 per fam a Etiopia...\nLlegiu l'article si disposeu de dos minuts, el Sr. Serrano ho explica molt millor...\nXangai combat el costum de llençar les escombraries per la finestra\n"una metròpoli d'uns 6.000 gratacels de més de 100 metres d'alçària. "\nSi els "xangaiesos" respecten l'hora de llançament tampoc hauria de ser tant greu; per exemple es pot fixar de les 8h fins a les 8.15h i llavors ja saps que no has de sortir al carrer. I per recollir-ho cap problema doncs és ben conegut que en són molts els xinesos...\nProtectors solars? (per josep martinoy)\nLa disminució de la capa d’ozó ha provocat que en els últims anys s’hagin disparat els càncers de pell. Als països que tenen costa, els turistes que es banyen al mar han passat de pràcticament no utilitzar protecció solar, o en tot cas d’un factor molt baix, a utilitzar-ne en abundància i a més amb factors de protecció molt i molt alts.\n"Però són sans els components que utilitzen les cremes solars per a protegir-nos dels raigs solars? "\nEl nombre de consumidors que no confien en cap operador de telefonia es duplica en un any\nAlgunes de les ermites de Blanes es troben en estat crític\nDues de les set ermites de Blanes estan en molt mal estat. Es tracta de la de Sant Joan i la de Sant Francesc. Per restaurar-les i engegar un pla de manteniment que inclogui les set ermites del municipi, s’ha creat una nova entitat. Es tracta de l’associació ciutadana “Estimem les Ermites”\n15281 - AJUNTAMENT DE VIDRERES Anunci sobre aprovació definitiva d'un expedient de modificació de crèdits del pressupost per a 2009\n15280 - AJUNTAMENT DE VIDRERES Anunci sobre informació pública de sol·licitud d'una llicència ambiental\npresentada pel Sr.Ricardo Gómez Villagran en\nnom i representació de la societat IBERBANDA\nSA, per a la prestació de serveis de\ncomunicacions electròniques (banda ampla), al\npolígon 8 parcel·la 4 (Aiguaviva Parc)\n15309 - ENTITAT URBANÍSTICA DE CONSERVACIÓ "PUIGVENTÓS" (Vidreres) Notificació de requeriment de pagament de quotes de manteniment de l'Entitat\nAtenció XINO-XANO !!! Pot ser afecta a les tirades de l'art.\nORDRE AAR/451/2009, de 20 d'octubre, per la qual es prohibeix temporalment la pesca d'encerclament.\n"Durant el període del 10 de novembre de 2009 (00.00 hores) fins al 9 de gener de 2010 (24.00 hores), tots dos inclosos, es prohibeix la pesca d'encerclament dins la zona compresa entre la demora de 135º traçada des de la desembocadura del riu Tordera (en situació 41° 39. 0 N i 02° 46. 8 E) i la frontera amb França."\nProjecte d'Obres de reforma d'un local sense ús al carrer de Joan Fuster i Ortells, núm. 12-14 a Lloret de Mar, d'iniciativa municipal i redactat pels Serveis Tècnics Municipals\nRESOLUCIÓ TRE/2904/2009, de 28 d'abril, per la qual es disposa la inscripció i la publicació del Conveni col·lectiu de treball de l'empresa McDonald's Sistemas de España Inc., sucursal a Espanya (Barcelona), per a l'any 2008 (codi de conveni núm. 0810002).


Mapa interactiu | El Bruc, portal de Montserrat\nEl Paisatge del Bruc al llarg del temps\nNavegueu i descobriu com ha canviat el paisatge del Bruc al llarg del segle XX. També trobareu algunes de les rutes més habituals del municipi.\nCliqueu sobre el menú i seleccioneu l’època de la qual voleu veure com era el paisatge (cliqueu sobre l’icona d’ull que apareix). Si cliqueu damunt del què us apareix s’obrirà un pop-up amb informació de la coberta (si era vinya, olivera, bosc…).\nCliqueu sobre el botó de pantalla complerta o aquí per navegar més còmodament. Cliqueu sobre el botó de georeferenciar per descobrir in situ quin era el paisatge del lloc on us trobeu en aquests moments.\nNotes sobre els mapes\nMapa 1917: La font per a l’elaboració d’aquest mapa és la Minuta Municipal del Bruc que data del 1917. Es tracta d’un mapa que aporta una informació molt valuosa, malgrat que per les limitacions tècniques de l’època el nivell de detall no és el mateix que en documents cartogràfics posteriors. Per exemple, els roquissars de les zones altes de Montserrat no hi són representats, i els polígons tendeixen a ser més grans que en altres mapes.\nMapa 1956: L’origen de les dades d’aquest mapa provenen d’una de les primeres sèries d’imatges aèries que es van prendre de manera sistemàtica a l’Estat Espanyol. El processament dels ortofotomapes a càrrec dels tècnics de la Diputació de Barcelona permet distingir les cobertes més importants i representatives, malgrat no diferencia els boscos de pins i d’alzines o altres gèneres arboris.\nMapa 1980: Aquest mapa prové de la cartografia de Cultius i Aprofitaments que va elaborar el llavors Ministeri d’Agricultura, Pesca i Alimentació el 1980. Per la magnitud del projecte que incloïa la caracterització de tot el territori espanyol, l’escala de treball és de 1:50000, raó per la qual el nivell de detall no és elevat com en altres mapes. El fet que no es trobin representats els roquissars de Montserrat ho posa de relleu.\nMapa 1986 i 2002: Mapes d’usos del sòl elaborats pel CREAF- UAB.\nMapa 2014 : La cartografia que ha servit de base per elaborar aquest mapa no diferencia entre sòl urbà i altres tipus de sòls improductius, per tant també inclou cobertes com els roquissars de les zones altes de la Muntanya de Montserrat. Pel que fa al conreu, tampoc permet distingir-ne els diversos tipus, encara que bàsicament són oliveres i herbacis. Per últim, cal destacar que la informació que recull el mapa és anterior a l’incendi d’Òdena del 2015, que va afectar l’extrem nord-oest del municipi del Bruc. Per això s’ha inclòs l’àrea de l’incendi com a coberta rellevant en l’actualitat.


Arxivada la causa contra Joaquim Nadal per afavorir Lara | Catalunya | EL PAÍS Catalunya\nArxivada la causa contra Joaquim Nadal per afavorir Lara\nLa jutgessa no veu indicis de delicte contra l'exconseller en una operació urbanística a Santa Cristina d'Aro\nBarcelona 14 JUN 2016 - 08:49\tCEST\nJoaquim Nadal, a la seva arribada a la Ciutat de la Justícia el 2014. MASSIMILIANO MINOCRI\nUna jutgessa de Barcelona ha arxivat la causa que tenia oberta contra Joaquim Nadal, exconseller d'Obres Públiques de la Generalitat, per afavorir l'editor José Manuel Lara, ara desaparegut, en una operació urbanística. Després de dos anys i mig d'investigació, la magistrada ha conclòs que no hi ha indicis de delicte en la conducta de Nadal i ha arxivat la causa, tal com havien sol·licitat l'exconseller i també la Fiscalia. L'arxiu no és ferm i el presumpte afectat per les irregularitats ha presentat un recurs.\nNadal, exconseller del tripartit d'esquerres i dirigent històric del Partit dels Socialistes (PSC) va declarar com a imputat el 2014 per la presumpta estafa a un empresari en una operació urbanística a Santa Cristina d'Aro (Baix Empordà). El conseller "va promoure les negociacions" –segons les conclusions inicials de la Fiscalia Anticorrupció– perquè una zona del municipi on s'havia de construir un polígon industrial es transformés en zona verda. Aquesta decisió, segons la investigació ara arxivada, es va fer per beneficiar Lara, que en l'època en la qual van ocórrer els fets (2006) acabava de comprar una masia per 6,5 milions d'euros.\nEl cas va arrencar amb la denúncia de l'empresa que havia de desenvolupar el polígon industrial i que va ser traslladada a una altra zona del municipi, anomenada Bernades. En el recurs presentat davant de la jutgessa, l'empresa (Varal Real Estate) insisteix que la nova ubicació és "inundable", la qual cosa li va impedir dur a terme els seus plans i li va generar pèrdues milionàries. Tant l'exalcalde de Santa Cristina, el socialista Ricard Herrero, com el mateix Nadal "tenien coneixement" d'aquesta circumstància; tot i així, la van amagar, segons va concloure la Fiscalia en un primer moment.\nLa defensa de Nadal va demanar que s'arxivés la causa i els seus arguments han acabat convencent tant la Fiscalia com la titular del jutjat d'instrucció número 25 de Barcelona, Elena Carasol. Els advocats van subratllar que les decisions preses per l'ex-alt càrrec de la Generalitat van ser "ajustades a dret" i mogudes per "l'interès públic". El lloc on s'havia de construir inicialment el polígon, a la vall de Solius, està protegit i és d'interès ambiental; Nadal només va buscar, segons aquesta tesi, "preservar" la zona.


Assumpta Clopas i Fisa: Vasilika, esperança o desesperació? - Social.cat\nVasilika, esperança o desesperació?\nDimecres, 24 d'agost de 2016 | 05:00 h\nAquest article ha estat elaborat conjuntament amb la Laia Laborda Clopas, que el mes passat va estar col·laborant amb els refugiats a Macedònia\nÚltimament hem escoltat aquesta paraula als mitjans de comunicació ja que molts joves catalans, nois i noies, l’han donat a conèixer. S’hi han desplaçat en un bon nombre, per tal d’aportar de forma solidària el seu voluntariat, esforç, alegria, ajut, interès, creativitat... per a fer una mica més digna la vida dels refugiats que s’hi allotgen. Vasilika és un camp militar on prop de 1.500 persones refugiades malviuen mentre esperen que puguin, algun dia, tenir una llar digna, com aquella que van haver d’abandonar per culpa d’una guerra que els omple de dolor.\nI allà, a Vasilika, hi ha un petit grup de joves dels quals ens hem de sentir orgullosos, que des de fa mesos estan treballant, de forma altruista, per a dignificar el dia a dia de les famílies refugiades. Molts altres també hi han anat durant l’època d’estiu, aprofitant les vacances.\nPer entendre què és Vasilika, hem de retrocedir fins al 13 de juny del 2016. De bon matí es va dur a terme el desallotjament del camp autogestionat anomenat EKO Station, instal·lat al costat d’una benzinera, del qual en surt el nom. En aquest camp s’havien iniciat diversos programes d’autogestió -com ara cuina comunitària, escola i espai de dones- amb força implicació de les persones allotjades al camp amb els diferents projectes. Al ser desallotjat el camp d’EKO, les persones refugiades van ser traslladades amb autocars fins a un espai militaritzat, el qual era una antiga granja de pollastres dividida en 8 mòduls. A cada mòdul hi passen les hores centenars de famílies, amb condicions dures que s’afegeixen a la tristor d’haver hagut d’abandonar casa seva, el seu país. Els espais exteriors són condemnats per un sol de justícia, costa fer-hi vida si no és per anar a la zona d’aixetes o de lavabos comunitaris. Aquestes males condicions han fet que els voluntaris es plantegin i tirin endavant un nou projecte en un camp proper on, pagant un lloguer, es puguin iniciar els projectes que ja funcionaven al camp d’EKO. Actualment el projecte es troba en fase de construcció, ja que tot just s’ha pogut llogar l’espai a principis d’agost.\nHe conegut de forma propera la situació de Vasilika, ja que recentment hi ha estat una de les meves filles amb una amiga i m’han pogut explicar què és el camp i les dures condicions amb les quals viuen les persones refugiades. Els he fet quatre preguntes que m’agradaria reproduir per tal de compartir l’experiència.\nPer què vàreu decidir fer aquest voluntariat?\nVam conèixer Idomeni i Eko a través dels mitjans i d’alguns activistes que des de l’inici han estat donant suport a les famílies refugiades. Les dues vam pensar que volíem aportar el nostre granet de sorra i ens vam animar a anar-hi tant bon punt poguéssim per feina. Vam anar-hi el dia 10 de juliol de 2016.\nCom vàreu començar el treball allà?\nVam anar a un camp que funcionava amb el suport de voluntaris, la gran majoria catalans, no organitzats com a ONG. El fet d’entrar a un camp militaritzat sense tenir-hi accés complica força la situació. No podíem ajudar amb tranquil·litat, havia de ser clandestinament i sense fer massa soroll. Nosaltres vam continuar la tasca iniciada per una mare nord-americana que feia classes d’anglès. Vam estar dos dies observant com ho feia i li vam fer el relleu. Durant els quinze dies vam fer classes d’anglès a la madrassa, als nens i nenes, i a les dones.\nCom vàreu trobar les famílies?\nQuan vàrem arribar feia just un mes que havien arribat els desallotjats del camp d’EKO. La sensació, l’aire que es respirava era de tristesa, de desànim, famílies enfonsades. A EKO s’havien creat uns espais autogestionats i això feia una mica més fàcil l’estada en aquell lloc, de trànsit, on mai hi haurien volgut anar. Però ara feia un mes que els havien dut a un lloc trist, calorós, en males condicions, amb poc espai personal i poca intimitat, manca de tranquil·litat, etc. És immoral que s’aculli a les famílies refugiades en aquestes condicions. El menjar que se’ls dóna no està en bon estat o bé es fa malbé si no es consumeix immediatament després de sortir del camió frigorífic. I podríem fer una llarga llista de tot allò que descriu el maltracte que reben per part d’Europa.\nQuina valoració en feu, val la pena dedicar part de les vacances en un projecte com el de Vasilika?\nI tant. No volíem fer un voluntariat assistencial, volem seguir implicades, denunciar la situació ja que tots els europeus som responsables de tenir milers de persones que fugen d’una guerra en aquestes lamentables condicions. N’hem de ser conscients i, en la mesura que cadascú pugui, actuar.\nPer últim, què podem fer des d’ aquí?\nDoncs agafar consciència des de la distància, seguir els projectes i donar-los-hi suport. Els projectes necessiten finançament i que se’n faci la màxima difusió.\nISABEL MAJOR RODA CASTELLO DE LA PLANA\n3. 19 de setembre de 2016 | 20:39 h\nFelicitats per aquest sentiments tan bons que teniu i per la iniciativa d´anar Vasilika.\nAra mes mes tenim la creixent xenofobia social i politíca que ens està envoltant a tota Europa . Força i solidaritat per a ells i força per a nosaltres també a l´hora de lluitar contra aquest malèvol sentiment\nM. Mercè Collell Badia\n2. 14 de setembre de 2016 | 13:30 h\nFelicitats Laia i els altres ens doneu ejemple.\nMolt d'acord amb els comentaris de'n Francesch.\nAquest escrit ajuda a crear consciencia.\nJaume Francesch i Subirana Olesa de Montserrat\n1. 27 d'agost de 2016 | 09:54 h\n"Felicitats" Laia, ets molt valenta i sobretot responsable. Et ve d'herència. Vasilika, no és Manthaussen, però pot acabar sent-ho. Vasilika, no és "europa" però pot acabar sent-ho. Després d...\n"Felicitats" Laia, ets molt valenta i sobretot responsable. Et ve d'herència.\nVasilika, no és Manthaussen, però pot acabar sent-ho. Vasilika, no és "europa" però pot acabar sent-ho.\nDesprés d'aquest camp militar, no hi ha res. Europa, una Europa que tot i que els pro europeus radicals (bàsicament economicistes) em renyaran, no té identitat. Una Europa sense llaços i sense un projecte en comú ,més enllà de l'euro; no pot construir ni considerar als altres com a subjectes. Una UE que juga amb la hipocresia de ser el facilitador de guerres a altres països (repasseu la venda d'armes a Síria, Líbia, Líban, Aràbia, Turquia i Iran).\nUna UE que va atorgar llicències d'exportació d'armes per un valor de més de 82.000 milions d'euros, Una Europa que només és un conjunt d'estats sotmesos a l'euro i que de nou fan camps ara de refugiats, que posen gavinetes a les seves fronteres, que gasegen als que han expulsat dels seus pobles o els deixen morir al mar i els fan fora de l'esperança. Una Europa que no té propostes per fer una societat més justa i igualitària ni tan sols per aquells que diem ser europeus.\nVasilika és la fotografia de la realitat, "primer nosaltres", us sona?, i després nosaltres i l'altre, i els milers d'altres que hem creat. O, ja ens està bé ser un conjunt d'estats submisos i acrítics esperant les ordres de l'amo.\nVasilika, pot ser l'Europa del futur.\nMoltes gràcies Laia, tu i molts com tu, posen en evidencia les nostres pors i contradiccions i ensenyen el camí. No cap a Vasilika, sinó cap a una EUROPA diferent.-\nUn estudi apunta que els clubs de futbol no professional prefereixen jugadors autòctons abans que estrangers