Moments: Mila Segarra i Jesús Tuson: un curs de Lingüística Computacional a la Universitat de Pisa\nAuxilium botifarrorum (el Círculo Mallorquin)\nPersones anònimes i records difusos dels primers a...\nMila Segarra i Jesús Tuson: un curs de Lingüística...\ndiumenge, 8 d’agost de 2021\nMila Segarra i Jesús Tuson: un curs de Lingüística Computacional a la Universitat de Pisa\nQuan els capvespres se fan llargs i no tinc res a fer i estic sola a casa sovint vaig al Twitter.\nM'agrada molt el tipus de llenguatge que s'hi utilitza i els comentaris, a vegades seriosos, a vegades absurds, a vegades beneits, a vegades divertits que s'hi escriuen. I sovint hi participo.\nAhir va esser un dia d'aquests: una tarda llarga de dissabte.\nVaig obrir el twitter i me vaig trobar amb un comentari a una piulada d'una persona amb el nom de Miquel Tuson Segarra. Vaig pensar: "Ha d'esser el fill de Jesus Tusón i Mila Segarra". Li vaig enviar un missatge i sí, ho era. M'hi vaig identificar com la persona que, de molt joves tots tres, havíem anat a la Universitat de Pisa un estiu a un curs de "Lingüística Computacional". La resposta d'en Miquel fou: "Sí, la meva mare en parla sovint d'aquesta anada a Pisa. Te passo el seu telefon i estarà ben contenta de parlar amb tu"\nNo sé exactament si era el 1973 o 1974.\nNa Mila, en Jesús i jo no ens coneixíem.\nVeia passar en Jesús Tuson pels corredors i el pati de la Facultat, extremadament alt, amb unes ulleres i un bigotí inconfundibles. Mai no va arribar a esser professor meu. Havia fet l'assignatura de Sintaxi amb Francesc Marsà un curs abans de veure'l pels corredors.\nAquell curs de 1973 o 1974 em vaig matricular d'una assignatura optativa que impartia un joveníssim i rioler Sebastià Serrano -a qui ja havia tingut de professor de Semàntica- i que es deia "Matemàtiques per lingüistes". Crec recordar que érem 6 o 8 alumnes i que es feia a les 8 del dematí.\nSupòs que era passat les vacances de Pasqua quan en Sebastià em proposà la possibilitat d'anar aquell estiu a Pisa a fer un curs de Lingüística Computacional. Me va explicar que podia aconseguir una beca del Ministeri d'Educació i Ciència (MEC) per anar-hi i que coneixia dues persones que també n'estarien interessades i que tal volta ens podríem organitzar per anar-hi junts.\nAquestes dues persones eren, per una banda en Jesús Tuson i per l'altra una estudiant del darrer curs de Filologia de l'Autònoma: na Mila Segarra.\nNo m'ho vaig haver de pensar massa. Això sí, ho vaig consultar als meus pares i em digueren -ben satisfets- que ho tiràs endavant.\nI ho organitzàrem.\nJo era a ca nostra a Pollença i cada dia esperava la carta del MEC on es suposava me dirien que m'havien concedit la beca. I no arribava mai.\nMon pare me va dir que, encara que no em donassin la beca, aniria a aquest curs a Pisa, que ell ho pagaria. Però a mi em sabia molt de greu: volia la beca i que no haguessin de gastar diners per poder-hi anar.\nI va arribar una carta oficial i certificada del MEC just una setmana abans de partir! Quin goig, quina alegria! La m'havien concedit. I era de 30.000 pessetes d'aquell temps. Una burrada.\nEn Jesús i jo poguérem tenir una plaça a la Residència d'estudiants i na Mila -perquè ja estava plena- havia d'allotjar-se a un pis, també d'estudiants.\nEl viatge l'havíem fet amb el cotxe d'en Jesús i hi havíem dormit una nit, a mitjan camí, a una estació de servei de l'autopista.\nQuan ja érem allà cada matí en Jesús i jo passàvem a cercar na Mila al pis i anàvem junts al curs.\nI a berenar.\nI a dinar.\nI ens allargàvem a l'herba de devora la Torre.\nI ens férem amics.\nAnàvem sovint a Florència on compràvem llibres i dinàvem meravellosament.\nAnàvem a molts de llocs.\nLa veritat, i ja és hora de confessar-ho, és que a aquell curs no aprenguérem grans coses i l'organitzador, el Professor Antonio Zampolli, ens queia fatal. Vàrem veure d'aprop -això sí- els personatges en aquells moments de la Lingüística Computacional. Pens que, per una estudiant interessada en el tema, això ja fou aprendre alguna cosa.\nEra un curs de 4 setmanes. A mitjans de la tercera setmana en Zampolli ens va obsequiar, supòs que no a tots els assistents simplement perquè no hi haguéssim cabut, amb una mena de festa a la terrassa enorme de casa seva. Aquella nit va comentar que ja es podien anar a cercar els certificats d'Assistència al curs.\nEn Jesús ens va dir:\n-Nenes, encara teniu diners?\n-Anam a Venècia aquesta darrera setmana una vegada aconseguit el cetificat?\nQui es nega a anar a Venècia als 23/24 anys tenint encara gran part de les 30.000 pessetes de la beca a la butxaca?\nI totd'una que tinguérem el Certificat cap allà partírem.\nLa història és molt llarga i se'n podrien escriure pàgines i pàgines.\nEl resum és que na Mila i en Jesús s'havien començat a enamorar a Pisa i s'acabaren d'enamorar a Venècia.\nJa ho vaig notar els dematins dels primers dies quan en Jesús em deia, en sortir de la Residència:\n-Passam a recollir la Mila?\nVaig esser a casa seva a Barcelona i recordo que els vaig dur un siurell. Quan tingueren el fill na Mila em va dir que es deia Miquel.\nI això és, només, una història personal conviscuda que ha sortit per un comentari a un tuit d'una persona que jo no coneixia però vaig endevinar qui era.\nAvui capvespre ens telefonarem i parlarem llargament: han passat tantes coses.................\nPosted by Moments at 9:57\nArxiu del blog de juny (2) d’abril (1) de febrer (2) de gener (1) de desembre (1) de novembre (2) d’octubre (2) de setembre (2) d’agost (4) de juliol (5) de juny (4) de maig (1) d’abril (3) de març (5) de febrer (2) de gener (5) de desembre (4) de novembre (3) d’octubre (2) de juliol (1) d’abril (7) de març (6) de gener (2) de desembre (3) de novembre (2) d’octubre (1) d’agost (3) de juliol (2) de juny (4) d’abril (1) de març (3) de febrer (1) de gener (1) d’octubre (1) de setembre (1) de juliol (5) de juny (3) de maig (4) de gener (1) de desembre (1) de novembre (2) de setembre (2) de juliol (3) de gener (1) de novembre (1) de setembre (1) d’agost (1) de maig (1) d’abril (1) de març (1) de desembre (2) de maig (3) d’abril (3) de març (2) de febrer (4) de gener (3) de desembre (3) de novembre (4) de setembre (1) d’agost (1) de juliol (4) de juny (1) de maig (2) d’abril (1) de març (1) de febrer (5) de gener (3) de desembre (1) de novembre (3) d’octubre (8) de setembre (10) d’agost (9) de juliol (15) de juny (12) de maig (8) d’abril (20) de març (26) de setembre (3) de març (1) de desembre (1) de març (1) de gener (1) de desembre (2) de novembre (2) de setembre (2) d’agost (1) de juliol (2) de juny (2) de maig (4) d’abril (4) de març (5) de febrer (4) de desembre (1) de novembre (3) d’octubre (2) de setembre (4) d’agost (3) de juny (10) de maig (5) d’abril (6) de març (15) de febrer (5) de gener (7) de desembre (14) de novembre (10) d’octubre (15) de setembre (3)\ndivagacions de matinada. (1)\nel sol balla (1)\nfogueres a la platja (1)\nMolí d'en Perot (1)\nplaça parís (1)\nplom fus i bullint dins aigua freda. cremar el que no ens agrada (1)\nSubscriu-te a Moments


¿Cuánto tiempo tarda el proceso de compra de una casa? | Serra\nEls temps que influeixen en el procés de compravenda immobiliària estan determinats per la cerca d'habitatge, l'obtenció financera i la gestió de tràmits legals\nEl procés de compra d’una casa requereix el seu temps, ja que en funció del perfil de comprador o l’estat de l’habitatge, el termini de venda pot allargar-se fins a un any. Si bé no hi ha un càlcul exacte, en aquest article trobaràs 3 consells fonamentals per agilitzar els passos i poder gaudir com més aviat millor de la teva nova casa. A què esperes?\n1. Estudia la teva capacitat financera i necessitats\nEn primer lloc, hauràs d’acudir al banc per estudiar la teva capacitat financera i poder focalitzar així la cerca d’habitatge en un rang de possibilitats reals.\nAquest pas agilitza el procés de compra d’una casa perquè posa el punt de partida cap a la direcció adequada. A més, estaràs “prequalificat” per part de la teva entitat bancària per obtenir una hipoteca, la qual cosa t’ajudarà a obtenir el finançament el més aviat possible.\nUn cop estudiat el pressupost del qual disposes, determina les característiques imprescindibles i secundàries de la teva futura casa per encaixar-les dins el rang de preus. Per exemple, ¿prefereixes que estigui ben ubicada o que tota la família disposi d’espai?\nEl procés de cerca d’habitatge acostuma a durar de 3 a 5 mesos.\n2. Evita despeses imprevistes i fes una contraoferta\nFins ara, el temps dedicat al procés de compra ha depès en major part de tu. Però arribats a aquest punt, el control recaurà sobre l’Administració i l’entitat bancària.\nQuan trobis la teva casa ideal hauràs de demanar a l’ajuntament del municipi una nota simple per comprovar que l’habitatge no tingui càrregues com, per exemple, embargaments, usdefruits, subministraments pendents o servituds. Un cop corroborada aquesta informació realitza l’oferta mitjançant un contracte d’arres.\nEl procés de taxació de l’immoble dura aproximadament una setmana.\n3. Finalitza els tràmits de compra davant notari\nUn cop aprovada l’oferta de compravenda de la casa formalitza la petició financera a l’entitat bancària per obtenir el Fiper, el document on constaran les condicions del préstec.\nEl procés de compravenda d’una casa es finalitza davant la presència d’un notari per garantir la màxima seguretat jurídica. I serà aquí, precisament, on es farà el lliurament de claus de l’habitatge.\nTranscorren 15 dies des de la signatura del Fiper fins a tancar la compra davant notaria.\nAvantatges de comptar amb una immobiliària en el procés de compra d’una casa\nSi optes per comprar una casa mitjançant una agència immobiliària, els seus professionals s’encarregaran d’agilitar tots els temps del procés de recerca i estudiaran la manera més òptima d’evitar futures despeses i imprevistos.\nAixí mateix, com a experts del mercat immobiliari, podran assessorar sobre com negociar la compra i proposar una contraoferta per rendibilitzar la teva inversió. Si tens dubtes, pots contactar amb nosaltres a través d’aquest formulari o els números de telèfon de les nostres oficines a Vilanova i la Geltrú i Vilafranca de Penedès.\nDes de Serra, cuidem de tu en tot el procés.\nCom seran els habitatges del futur\nAnterior entradaAnterior Entra en vigor la llei per limitar el preu dels lloguers a Catalunya\nSegüent entradaSegüent Què has de saber abans de demanar una hipoteca: 4 consells per a principiants


Activitat física | Casa Orlandai | Ajuntament de Barcelona\nMOVIMENT, DANSA I RELAXACIÓ\nDimarts de 12 a 13.30 h. Del 9 d’abril a l’11 de juny.\nPreu: 74,60 € (15 hores)\nDesprés d’uns primers escalfaments per posar-nos en forma, ens traslladarem a diferents indrets del món a través de la música tot ballant.\nAmb Conxita Gili, ballarina i tallerista des del 2011\nESTIRAMENTS BÀSICS PER LA SALUT\nDilluns de 19.45 a 20.45 h. Del 8 d’abril al 17 de juny Preu: 44,76 € (9 hores)\nPer sentir-te a gust amb el teu cos és important mantenir-ne la mobilitat. Farem una classe d’estiraments per millorar la postura corporal i no perdre l’agilitat. Amb Conxita Gili, ballarina i tallerista des del 2011\nINTRODUCCIÓ A LA MARXA NÒRDICA I SALUT\nDijous de 12.30 a 14 h. De l’11 d’abril al 13 de juny Preu: 74,60 € (15 hores).\nDescobreix aquesta activitat esportiva molt completa, per a totes les situacions físiques, que apropa la salut a les persones i ajuda a socialitzar. Ens mourem per Les Corts i Sarrià. Inclou lloguer dels bastons especials de marxa nòrdica.\nAmb Nordic Walking Terapèutic (NWT)\nDimecres de 20.30 a 21.30 h. Del 10 d’abril al 19 de juny\nPreu: 49,73 € (10 hores)\nVine a suar de valent! Tonifica tots els músculs i guanya força amb exercicis dinàmics!\nTONIFICA’T AMB ELS ABDOMINALS HIPOPRESSIUS\nDijous de 12.15 a 13.15 h. De l’11 d’abril al 13 de juny\nEls abdominals hipopressius disminueixen la pressió a la panxa, estabilitzen la columna vertebral i desenvolupen la resistència muscular.


RodaMots - hissar\nDilluns, 13 de febrer del 2006 / 1541\nFer pujar enlaire alguna cosa estirant la corda de la qual penja.\nEl 14 d’abril del 1931 al migdia, Lluís Companys hissà la bandera republicana espanyola al balcó de l’Ajuntament de Barcelona.\nProbablement del francès hisser, d’origen onomatopeic, que degué tenir primitivament el sentit d’aquissar, instigar. El punt de partida fou l’imperatiu hissa, usat com a expressió exhortativa i urgidora per a la marineria que hissava una vela, un arbre, una bandera, etc. També trobem documentat ‘hissar els gossos’, que mostra l’origen onomatopeic del mot: hiss!\nLa barca, a rem, vela pansida, feia via lentament, petita com una closca de nou, i a la seua dreta passaven a poc a poc els penya-segats de color mel del cap de Sant Antoni. Sobtadament, però, va moure un llevantet inquietant, i començà a picar-se la mar, abans massa assossegada. Jaume hissà la vela i, a bona marxa, va doblar el morro del cap i es trobà en un bell en sec a les envistes de la badia de Xàbia.\nEnric Valor, «La mare dels peixos», dins Rondalles valencianes 1 (Picanya: Edicions del Bullent, 1999), pàg. 68\nPerò En Covetes ja no anava de més raons. Li tirà sa banya, i es seu poal amb sos pocs peixos que havia agafat, hissà vela i… cap a casa s’ha dit!, sense voler sebre si es dimoni es negava o què.\nJoan Castelló i Guasch, Rondaies d’Eivissa (Palma: Moll, 1955)\nUna cosa són les onomatopeies, com ara nyic-nyic o xap o les que vèiem la setmana passada, i una altra són els mots d’origen onomatopeic, és a dir, que es deriven d’onomatopeies, tot i que no sempre en siguem conscients. Qui ho diria, per exemple, que un mot com tàpia deriva del tap! tap! que fan els materials que es compacten per construir-les?


Preparats per a l'espectacle\n10 maig 2021 03:31\nKika Rodríguez | 23 febrer 2008\nAra sí que la campanya electoral és un fet i els sondejos només parlen d'empat. Se suposa que en quinze dies haurem de tenir triat el vot o, com a mínim, la sana i democràtica intenció d'anar al col·legi electoral. De fet, els comentaristes polítics asseguren que una bona participació el dia dels fets afavorirà la formació de Zapatero i, per aquest motiu, el candidat de la rosa no fa més que repetir que ningú s'oblidi del compromís electoral.\nPels incrèduls, és a dir, els que pensam que difícilment la gent contesta la veritat en les enquestes, ens costa creure que amb un desconegut qualcú es pugui arribar a obrir tant com per manifestar la sensació d'apatia que habitualment generen les eleccions en el ciutadà. A la suposada mentida de l'entrevistat també es pot afegir l'enorme habilitat dels estadístics, i és que no hi ha resultat que no es pugui interpretar i reinterpretar. Que si amb intenció de vot perd Zapatero, però guanya en la pregunta de qui vol vostè que sigui president... Qui no es consola, és que no vol.\nI així, mentre els mitjans de comunicació insisteixen en les seves lluites internes de debats hermètics i moderadors qüestionats, la resta de votants continuen amb els seus debats paral·lels, amb preguntes tan senzilles com què em suposarà a mi la victòria o la derrota d'aquell candidat. Una pregunta, en aquestes alçades, quasi filosòfica. La gran majoria tria un candidat per raons purament subjectives. El vot no sol ser una decisió gaire racional. Per això mateix, el fet que Solbes guanyi el debat contra Pizarro no deixa de ser una anècdota. O és que qualcú pot pensar que el votant escolta, amb distància i de manera objectiva, el que diuen els candidats enfrontats i després, racionalment, decideix el seu vot. En els anys 50 ja es tenia clar que la televisió només servia per reforçar els missatges polítics i que, molt difícilment, un vot decidit es canviava arran d'un debat. És com veure un partit del Barça - Madrid amb els aficionats dels dos clubs alhora i intentar que tots valorin igual les decisions arbitrals. Que el PP i el PSOE no es posaran mai d'acord en les formes, és una obvietat, però això no ens ha de privar de l'espectacle del debat.


El Puigvertenc, a la final per penals\nDerrota el Ponts i serà el rival de l’Alguaire\nEl Puigvertenc serà el rival de l’Alguaire a la final del Pepito Esteve, que se celebrarà diumenge vinent al Complex del Segrià de Torrefarrera. Els del Segrià van aconseguir el pas davant dels de la Noguera al resultar vencedors de la tanda de penals que es va disputar després que el partit finalitzés sense gols. En el matx d’anada, el resultat va ser de 2-2, però les normes de la competició no tenen en compte els gols en camp visitant, que haurien donat el pas al Ponts.\nEls noranta minuts van ser molt igualats, amb ocasions per als dos conjunts, i el xoc podia haver-se decantat per a qualsevol dels dos. El Puigvertenc va dominar la primera part i les seues aproximacions van ser majoritàriament en contraatacs, encara que el Ponts va estar a prop d’inaugurar el marcador a l’enviar una pilota al pal després de l’execució d’una falta. El segon temps va ser més d’anades i vingudes i el duel va estar obert fins al final, encara que les ocasions per a tots dos bàndols van disminuir.\nDesprés de la conclusió del temps reglamentari i en la tanda de penals, el porter del Puigvertenc, Andrés, va ser l’heroi del seu equip a l’aturar tres llançaments i convertir el seu, el quart que llançaven els del Segrià. També van marcar Reig i Italo, que van ser suficients per imposar-se al Ponts, que només va transformar dos penes màximes, per mitjà de Pérez i Antillach, i que van donar el pas a la final del Pepito Esteve al Puigvertenc.


El PSOE acusa Casado de «comprar gent»\nLa portaveu al Congrés del PSOE, Ariadna Lastra, en una trobada telemàtica.\nEls socialistes també critiquen el líder dels populars per «vendre les institucions al millor postor per tapar la corrupció»\nActualitzada 14/03/2021 a les 16:13\nEl PSOE ha acusat el president del PP, Pablo Casado, de «comprar gent» i «vendre les institucions al millor postor per tapar la corrupció» com si «fos un mercat persa» després de la presa de possessió dels tres consellers trànsfugues de Cs a Murcia, que han evitat que prosperi la moció de censura contra el govern autonòmic impulsada per la formació taronja i els socialistes.\nLa vicesecretària general del PSOE, Ariadna Lastra, ha dit aquest diumenge que la moció de censura «era un intent d'acabar amb la corrupció» que «no és que esquitxi al PP sinó que l'inunda». Segons la portaveu socialista al Congrés, Casado «fa exactament el que va aprendre al PP de Madrid, al quilòmetre zero de tots els tripijocs i les corrupcions d'aquesta dreta».\n«Tapar la seva corrupció comprant gent i venent càrrecs no és fer política, és degradar i corrompre la política», ha dit la dirigent socialista en una trobada telemàtica amb joves socialistes.\nPer Lastra, el PP «és la dreta que ha corromput la política i les institucions amb el tamazayo d'Aguirre i ho torna a fer amb el de Casado». Lastra ha fet referència als diputats trànsfugues del PSOE Eduardo Tamayo y María Teresa Sáez, que van impedir que el socialista Rafael Simancas fos elegit president de la regió el 2003. 18 anys més tard s'ha repetit una situació similar a Múrcia, després que els diputats de Ciudadans, Valle Miguélez, Antonio Sánchez Lorente i Francisco Álvarez hagin acceptat una conselleria a canvi de no fer caure el govern.\n«Aquesta dreta només té una moral de saldo, que compra càrrecs, que degrada les institucions i corromp la política, que parla de pàtria, però que només es preocupa pel seu patrimoni privat», ha afegit.\nComenta el contingut : El PSOE acusa Casado de «comprar gent»


Qui som? — Texknit\nBenvinguts a Texknit\nTexknit S.A. és una empresa dedicada als tints i acabats tèxtils amb una marcada especialització en gèneres de punt. Més de 30 anys de trajectòria professional i el constant afany de millora del nostre equip tècnic i humà, avalen la sòlida posició de la qual gaudim actualment dins el mercat tèxtil de qualitat, tant a nivell nacional com internacional.\nMés que una bona relació\nEns caracteritza una estreta relació amb cada un dels nostres clients i, més enllà d’un simple producte, oferim la nostra col·laboració i assessorament en la recerca dels acabats requerits. Som conscients de la contínua evolució del sector tèxtil i de la celeritat amb que es necessiten les comandes i, per això, la qualitat, la innovació i l’agilitat en els lliuraments son la nostra carta de presentació.\nMaquinària i equip humà\nComptem amb la maquinària més actual i amb un equip humà format i motivat amb un sol objectiu: oferir la màxima qualitat en el menor espai de temps. Ens interessa la seva satisfacció i dediquem tot el nostre esforç a aconseguir-la.


Carburo de calcio - WikiLingua.net\nNom (IUPAC) sistemàtic\nsòlid grisáceo pardo\n2.22 × 10³ kg/m3; 2.22 g/cm3\n2.300 K ( °C)\nSolubilidad en aigua\nValors en el SI i en condicions normals\n(0 °C i 1 atm), tret que s'indiqui el contrari.\nExempcions i referències\nEl carburo de calcio és una substància sòlida de color grisáceo que reacciona exotérmicamente amb l'aigua per a donar calç apagada (hidróxido de calcio) i acetileno.\nÉs d'ús molt estès i venut en botigues del ram per a utilitzar-ho en soldadura autógena. Amb aquesta finalitat l'hi introdueix en un gasógeno, que li va agregant aigua lentament, i després es barreja el gas produït amb oxigen per a produir una flama prima i d'alta temperatura.\nEl carburo de calcio es genera en l'arc elèctric a partir d'óxido de calcio i coque a una temperatura de 2.000 - 2.500 ºC:\nCaO + 3 C -> CaC2 + CO\nPer les condicions a emprar la síntesi és molt costosa i requereix molta energia. Fosfatos que solen estar presents com impurezas en els materials de partida donen en les mateixes condicions fosfuro de cálcio (Ca3P2) que reacciona igualment amb l'aigua donant fosfina (PH3). Aquesta impureza a més de traces de sulfhídrico (H2S) i amoníaco (NH3) és responsable de la mala olor a "carburo".\nCom substància pura el carburo de calcio és un sòlid incoloro que existeix en dues varietats que són accessibles per escalfament a 440 ºC (modificació tetragonal) o temperatures superiors (modificació cúbica).\nEl carburo cálcico tècnic que es troba en el comerç sol tenir una pureza de només el 82 %. A més hi ha traces de fosfuro de calcio, sulfuro de calcio, ferrosilicio, nitruro de magnesio i carburo de silici presents en el sòlid. El color pardo de vegades observat s'ha de petites quantitats d'óxido de ferro.\nAmb nitrogen a altes temperatures (905 ºC) el carburo de calcio dóna cianamiduro de calcio (CaNCN) que al seu torn pot ser utilitzat com fertilizante o com producte de partida d'en reaccions posteriors. Est era un dels primers processos que permetia la fixació del nitrogen de l'aire.\nEl carburo cálcico o de calcio, va ser molt utilitzat en l'antiguitat en els anomenats llums de carburo, carburero o llum de gas acetileno. El procés era el següent:\nEl llum s'omplia d'aigua, després s'introduïa el carburo de calcio que generava acetileno al reaccionar amb l'aigua (és un acetilenógeno), després s'encenia i l'acetileno (H2C2) prendía, generant llum. Quedava un residu d'óxido de calcio (CaO).\nEl carburo de calcio es va sintetitzar per primera vegada per part de Friedrich Wöhler en 1836. La primera descripció més exhausta de Marcellin Berthelot data de 1862. Thomas L. Wilson (Estats Units) i Henry Missan (França) van introduir el procés actual amb arc elèctric en 1892. La generació industrial segons el mateix procés es va iniciar 1895 per la companyia "Aluminium Industrie AG" en Neuhausen (Suïssa) i en 1898 simultàniament a Noruega i Alemanya.\nCategoria: Carburos\tViews\nAquesta pàgina va ser modificada per última vegada en 23:52, 8 jun 2008 per Usuari Arrobando de Wikipedia. Basat en el treball d'Usuari(s) Ener6, Pitxulin1, HUB, Kuronokoneko, BOTpolicia, Alexav8, Carlosdiazsalazar, Antur, MiG2, Fidelmoquegua, Bostok I, Rodrigo G, Florencio, RobotQuistnix, KnightRider, Yrbot i Cmx de Wikipedia i Usuari(s) anònim(s) de Wikipedia.\tContingut disponible sota els termes de la Llicència de documentació lliure de GNU (vegi's Drets d'autor).


Un motorista ferit per un accident a l'N-240, a Montblanc\nEl pronòstic del ferit és d'estat menys greu i va ser traslladat fins a l'Hospital Joan XXIII\ndiumenge, 12 d’agost 2018 - 14:50h | Actualitzat a 12/08/2018 15:23h\nDurant el matí d'aquest diumenge, concretament quan passaven pocs minuts de tres quarts d'onze, una motocicleta s'ha vist implicada en un accident a la carretera N-240, en el seu pas pel municipi de Montblanc. Segons ha pogut saber TarragonaDigital, el conductor de la moto ha resultat ferit, en un estat menys greu, i ha estat traslladat a l'hospital.\nUna motocicleta accidentada a l'N-240\nAquest diumenge, 12 d'agost, una motocicleta s'ha accidentat a la carretera N-240, al seu pas per la comarca de la Conca de Barberà, justament al municipi de Montblanc. Així doncs, en el punt quilomètric 29 de la via, una moto s'ha vist implicada en un accident. Això sí, segons ha informat Trànsit a aquest mitjà, no se'n saben els motius de l'incident.\nEn conseqüència de l'accident, el Sistema d'Emergències Mèdiques (SEM) ha enviat dues dotacions d'ambulàncies. En avaluar l'estat del conductor de la moto, aquest ha estat traslladat fins a l'Hospital Joan XXIII de Tarragona, amb un pronòstic de ferit menys greu.\nRetencions a les carreteres tarragonines aquest cap de setmana\nDurant el dia d'ahir les carreteres tarragonines van registrar quilòmetres de retencions. A primera hora del matí, un camió avariat a l'autopista AP-7, al seu pas per Vila-seca, va provocar el tancament d'un carril de la via. Aquest fet va congestionar el trànsit en aquesta zona i s'hi van registrar fins a uns 10 quilòmetres de cues.\nUna altra de les carreteres que es va veure afectada pel trànsit a la demarcació de Tarragona va ser la carretera N-340, al seu pas pel Vendrell. En aquest cas, s'hi van registrar cues de més de vuit quilòmetres. Això sí, en aquesta carretera, segons va informar Trànsit, no es va registrar cap incident. A més, durant aquest matí, la mateixa zona de la carretera N-340 al Vendrell, la qual ja es va congestionar ahir, també ha registrat retencions de fins a 5 quilòmetres i, al voltant de les dues del migdia, Trànsit ha informat que la situació estava normalitzada.\nHospital Joan XXIII Montblanc trànsit accident N-240


Més d'un milió de signatures contra el cànon digital\nSv.- L'Associació d'Usuaris i Internautes ha registrat aquest divendres en el Congrés dels Diputats un escrit acompanyat de més d'un milió de signatures en el qual es demana als grups parlamentaris que eliminin el cànon digital.\nL'escrit esgrimeix que s'aprofiti la tramitació de la Llei d'Economia Sostenible per a eliminar el cànon digital per entendre que perjudica a la majoria dels autors, als consumidors i als petits negocis.\nLa sol·licitud està promoguda per 32 associacions i ha estat subscrita per altres 4.920 organitzacions i 29 ajuntaments. A més, 1.142.891 ciutadans l'han protegit amb la seva signatura, segons van explicar en el Congrés el coordinador de la plataforma "Tots contra el cànon", Víctor Domingo, i el president de l'Associació d'Usuaris i Internautes, Miguel Pérez Pujaves.\nEl que pretenen és que la subcomisión que s'encarregarà de tramitar les esmenes parcials que es presentin al projecte de Llei d'Economia Sostenible, aprofiti per a eliminar el text actual de la Disposició Final Primera de l'avantprojecte "per la inseguretat jurídica i la ineficiencia que planteja" en la seva redacció, i substituir-ho per una altra disposició.\nEn ella, reclamen expressament que s'ordeni l'eliminació del cànon digital en un termini màxim de dos anys i la progressiva reducció dels impostos; que no es permeti el cobrament de remuneracions pel mer fet de disposar d'equips de ràdio o televisió en locals, negocis o vehicles; que s'eximeixi el pagament de drets de comunicació pública en tots els actes i activitats benèfics o gratuïts; i que la compensació equitativa per còpia privada s'estableixi directament sobre les obres que ho generen.\nEls promotors de l'escrit entenen que el cànon "mata la cultura", i aquest serà el lema d'una campanya en la qual convidaran als establiments "víctimes" del cànon a col·locar en els negocis i en les webs cartells i adhesius amb format d'esquelas per a recordar als seus clients i amics que aquesta figura "perjudica a tota la societat".\nLa campanya anirà dirigida a bars, botigues, restaurants, autobusos, biblioteques, salons de celebracions d'esdeveniments, centres culturals, clubs esportius, ajuntaments, webs, i tots els que puguin sentir-se perjudicats pel cànon digital.\nA més, convidarà als ciutadans a dissenyar noves esquelas i aportar-les als promotors perquè puguin ser utilitzades pels establiments, a través de la web "www.todoscontraelcanon.és/matalacultura".


Videojocs | Page 4 | Faros HSJBCN\nPreparat per aprendre? Caillou t'ho posa fàcil!\nLa sèrie interactiva de Caillou és una sèrie de cinc CD-ROM interactius que combina les característiques i funcions que ofereix la multimèdia amb un aprenentatge estructurat basat en els objectius pedagògics del Departament d'Educació de la Generalitat de Catalunya.\nLlegeix més sobre Preparat per aprendre? Caillou t'ho posa fàcil!\nFes servir l'enginy, resol els enigmes, treballa en equip, supera els reptes i acompleix la teva missió, destruir l'anell!\nLlegeix més sobre El Senyor dels Anells, el videojoc en format LEGO\nAquest divertit videojoc afavoreix el raonament alhora que estimula la memòria, l'observació i l'atenció. Tot plegat en l'entorn d'una de les sagues més atractives: Star Wars.\nLlegeix més sobre Star Wars: Tiny Death Star\nLlegeix més sobre DuckTales Remastered\nLlegeix més sobre Diggs: Detectiu privat\nLlegeix més sobre New Super Luigi U\nAjuda al Pare Bellarmo Bagatti, historiador de l'art de l'Església de Roma, en la seva fantàstica missió: recuperar la Llança Sagrada abans que la trobin els alemanys. Aquest és un videojoc ple d'aventures que entretindrà els més petits i alhora aprendran les fites més fascinants de la història del planeta.\nLlegeix més sobre Els secrets del Vaticà\nLlegeix més sobre Donkey Kong Country Returns 3D\nVols endinsar-te a un món màgic i singular que et meravellarà? Creua la frontera dels dos mons, investiga, resol enigmes i reuneix totes les pistes per desemmascarar qui és el culpable.\nLlegeix més sobre Hidden Path of Faery


26è festival de dansa de Nou Barris | Centres Cívics\n22, 25/01 i fins al 30/1/2020\nEl CC Zona Nord acull la mostra de danses tradicionals\nEl CC Zona Nord convoca a totes les persones amants dels balls tradicionals a una nova edició del Festival de Dansa de Nou Barris. Aquest 2020, arriben a la 26a edició. Aviat és dit!\nCom cada any, la trobada vol ser una mostra de les diverses tradicions dansades arreu del món. Per aquesta ocasió, s’han convidat companyies representatives de diversos continents, de llarga trajectòria en el món de la dansa popular.\nEl 26è Festival de Dansa de Nou Barris comença a les 12.00 h del migdia del dissabte 25 de gener. Sortint de la plaça del Metro de Ciutat Meridiana, s’iniciarà la cercavila musical pels carrers del barri, passant pel Mercat i acabant a les places Roja i d’Eucaliptus. Els ritmes alegres de la samba i percussió convidaran a tot el veïnat a les exhibicions de la tarda.\nA partir de les 19.00 h, el Teatre Zona Nord acollirà l’exhibició de diversos balls. Aquesta 26a edició podreu veure les mostres folklòriques de Mami Wata provinents de Guinea Conakry, els moviments dels Nuala Barcelona Irish Dancers, una mostra de tango argentí amb l’Anabel Guitíerrez-Otero i en Giovanni Corral, conèixer les danses filipines amb l’Associació Kalayaan Cultural Filipina a Catalunya, descobrir quins balls hi ha al País Basc amb el Centre Cultural Euskal Etxea, desplaçar-se fins a l’Equador amb el grup Mi Lindo Ecuador i finalment, uns quants balls més propers amb l’Esbart Català de Dansaires. Si voleu assistir-hi com a públic, reserveu un lloc des del seu web.\nAquest darrer esbart és el responsable del taller gratuït que es portarà a terme el 22 de gener a partir de les 18.00 h al mateix equipament de Ciutat Meridiana. Obert a totes les edats, només cal reservar la vostra plaça per correu electrònic, trucant al 933 591 251 o presencialment al taulell d’informació.\nA més a més, si us atanseu al CC Zona Nord, també podreu visitar l’exposició Aureli Capmany. La dansa i l’Esbart Català de Dansaires fins al 30 de gener. La mostra documenta la fascinació del costumista català per la dansa i el seu pas per un dels esbarts més antics del país com a primer president de l’entitat fundada l’any 1908 a Barcelona.


La Serratella demana millores a la xarxa de fibra òptica per evitar les continues avaries | DiaDia\nInici Maestrat Serratella La Serratella demana millores a la xarxa de fibra òptica per evitar...\nLa Serratella demana millores a la xarxa de fibra òptica per evitar les continues avaries\nVeïns i veïnes de La Serratella han hagut d’estar tot un dia sencer sense poder tindre cap classe d’accés a internet a causa d’una avaria en la xarxa de fibra òptica del poble. Durant el 15 de juny, els serratellans i serratellanes han hagut de buscar alternatives per poder seguir amb els diferents tipus de treballs que estaven realitzant en aquell moment. Fins a l’endemà, no va tornar la línia a la localitat.\nL’Ajuntament de la Serratella, afirma que “vam passar tot un dia sencer sense internet, per a poder seguir amb la feina vam haver de compartir-nos les nostres dades dels mòbils personals”. A més, aquells estudiants que duien a terme en aquell moment treballs, tant de fi de grau com de fi de màster, es van veure interromputs per aquesta avaria. També, va afectar diferents cases en la connexió de les televisions amb internet, que no es podien veure.\nVeïns de la localitat afirmen que no és la primera vegada que passa, “també ha passat alguna vegada d’anar-se’n la xarxa telefònica i de no poder fer ús de les cridades”.


L'Ajuntament de Paterna implanta i engega l'Administració Electrònica\nL'Ajuntament de Paterna, a través de l'Àrea de Modernització i Tecnologies de la Informació i la Comunicació (TIC) que dirigeix la regidora Eva Pérez ha començat la implantació i posada en marxa de la Plataforma d'Administració Electrònica en el consistori paternero.\nTal com ha explicat Pérez, "l'objectiu és convertir a l'Ajuntament de Paterna en una administració sense paper basada en un funcionament íntegrament electrònic que millorarà la seua eficàcia i eficiència, aconseguirà estalviar costos, millorar l'atenció i servei al ciutadà i afavorirà la immediatesa i transparència en la gestió interna del Govern".\nLa regidora també ha indicat que "aquest procés de conversió es desenvoluparà durant tot un any a través de 7 fases de treball fins a consolidar al consistori com una veritable seu electrònica" i ha assenyalat que "donada la importància que comporta aquest canvi en el funcionament del consistori i en la dinàmica de treball, tot el personal de l'Ajuntament rebrà formació específica sobre la nova plataforma i la tramitació d'expedients i signatura digital".\n"El propòsit és que abans que finalitzi 2017 tots els expedients de l'Ajuntament siguin totalment electrònic", ha anunciat Eva Pérez.\nLa nova Plataforma d'Administració Electrònica, implantada per donar compliment a la Llei 39/2015 de Procediment Administratiu Comú, s'ha presentat hui oficialment a la corporació municipal i als prop de 370 treballadors de l'Ajuntament i permetrà crear un gestor d'expedients únic per a tot el consistori amb digitalització certificada i signatura digital interna.\nEn aquest sentit, la regidora ha recordat que "la tramitació electrònica ja no és una excepció, sinó una norma" i, referent a això, ha afirmat que "la conversió de l'Ajuntament de Paterna en una autèntica E-Admin ha sigut sempre un dels objectius de l'actual equip de govern, una aposta per la modernització i les noves tecnologies ha sigut constant i prioritària de cara a fer de Paterna un ciutat intel·ligent".


Mútua participa en el descobriment d’una nova causa d’atàxia familiar - Canal Terrassa\nMútua participa en el descobriment d’una nova causa d’atàxia familiar\nEl servei de Neurologia de la MútuaTerrassa, juntament amb altres hospitals de Girona, Burgos, Bellvitge i Navarra han descobert una nova causa d’atàxia familiar, la SCA48. El cap clínic del servei de Neurologia de la MútuaTerrassa, Pau Pastor, s’ha encarregat de coordinar l’estudi.\nEl gen que provoca els símptomes és l’STUB1, que regula l’eliminació de algunes proteïnes cerebrals. L’alteració es va trobar mitjançant la tècnica de “seqüenciació de nova generació”. En aquesta, s’analitzen les seqüències de tots els gens continguts a l’ADN.\nL’atàxia familiar és una malaltia rara que provoca una dificultat progressiva per caminar. Es produeix per la degeneració de les cèl·lules de Pukinje i algunes regions cerebrals. Això provoca un deteriorament cognitiu, de comportament i dificultats de la marxa i de la parla.\nTags: atàxia familiarHospital Universitari Mútua Terrassaterrassa


El jaciment de la Plaça Major de Castellar del Vallès (Vallès Occidental) by Direcció General del Patrimoni Cultural - Issuu\nEl jaciment de la Plaça Major de Castellar del Vallès (Vallès Occidental): L’assentament del neolític, el canal de l’edat del ferro i el vilatge de l’antiguitat Tardana JORDI ROIG BUXÓ1, JOAN-MANUEL COLL RIERA2\n1. SITUACIÓ I DESCRIPCIÓ DEL JACIMENT El jaciment de la plaça Major de Castellar del Vallès (Vallès Occidental) es troba situat al centre del nucli històric del poble. En aquest indret és on es desenvolupa per part de l’Ajuntament de Castellar del Vallès un projecte de remodelació urbanística integral de la plaça, amb la construcció d’un aparcament subterrani. És concretament en aquest espai de l’aparcament on es va fer la intervenció arqueològica preventiva de 2005 (Roig, Coll, 2007a i 2008).3 Aquesta àrea està delimitada per la carretera de Sentmenat a l’est, el passeig de la plaça Major al nord, el carrer Torras (amb l’edifici del mercat municipal i l’auditori) a l’oest, i el carrer Colom al sud (Vegeu el plànol de situació). Tota aquesta zona de la plaça Major de Castellar del Vallès esdevenia un indret d’expectativa arqueològica, d’una banda pel fet d’estar ubicada en el centre històric de la vila, i d’altra banda, per la presència de restes arqueològiques d’època prehistòrica i d’època romana tardana i visigòtica localitzades a l’indret dels horts de Can Torras, a tocar de la plaça Major. En aquest indret dels horts de Can Torras s’hi va fer una intervenció arqueològica l’any 2003 amb motiu de l’inici del projecte de remodelació de la plaça Major, que va permetre localitzar aquestes restes i constatar-hi l’existència d’un important i extens jaciment arqueològic, amb una ocupació d’època prehistòrica (Neolític) i especialment 1. Arqueòleg. Director de la intervenció arqueològica a la Plaça Major (Arrago). 2. Arqueòleg. Director de la intervenció arqueològica a la Plaça Major (Arrago). 3. Aquesta intervenció arqueològica es va dur a terme entre els mesos d’abril i desembre de 2005 per part de l’empresa d’arqueologia Arrago, SL, sota la direcció de Jordi Roig i Joan-Manuel Coll. La promoció i el finançament dels treballs arqueològics de camp van anar a càrrec de l’Ajuntament de Castellar del Vallès. Els treballs de laboratori i processament del material arqueològic, així com uns primers estudis i analítiques especialitzades han estat finançats per Arrago, SL. (Vegeu Memòria del jaciment a Roig, Coll, 2008).\nJ. ROIG I J.-M. COLL\nd’època romana baiximperial i antiguitat tardana (entre el segle V i el VIII) amb la presència d’un vilatge rural, que ja va ser donat a conèixer a la Tribuna d’Arqueologia 2003-2004 (Coll, Roig, 2005 i 2006). Aquest assentament o vilatge rural de l’antiguitat tardana podria tenir un origen en un conjunt tipus vil·la romana del Baix Imperi, la qual probablement es trobava situada entre la masia de Can Torras i Can Gorina i l’espai central del passeig de la plaça Major. Per altra banda, en aquest mateix indret, i amb motiu del mateix projecte d’urbanització de la plaça Major i el seu entorn, es va fer l’any 2006 una altra intervenció arqueològica que va afectar l’espai del parc infantil de la plaça, just a continuació de l’àmbit de l’aparcament subterrani. Amb aquesta actuació es va localitzar la continuïtat del canal de l’edat del ferro, amb un tram d’uns 20 metres de llargada (Roig, 2006). Darrerament, entre els mesos de març i maig de 2008, s’ha tornat a fer una última intervenció arqueològica a l’indret de la Plaça Major de Castellar. Aquesta s’ha desenvolupat en els espais no excavats durant les anteriors campanyes, concretament la franja del costat sud, a tocar del Col·legi de la Immaculada, i la franja del costat est, arran dels murs de la façana de la masia de Can Torras, ja a l’espai pròpiament de plaça (Vegeu el plànol adjunt). Amb aquesta actuació s’ha completat tot el traçat del canal de l’edat del ferro, amb un tram de més de 160 metres de llargada, i s’han localitzat més sitges i retalls de l’assentament de l’antiguitat tardana (Molina, Roig, 2008).\nFigura 1. Planta general de la plaça Major de Castellar del Vallès amb indicació de les restes arqueològiques de la intervenció 2003 i 2005 i les zones d’actuació de les campanyes dels anys 2003, 2005, 2006 i 2008\nEL JACIMENT DE LA PLAÇA MAJOR DE CASTELLAR DEL VALLÈS\n2. RESULTATS DE LA INTERVENCIÓ ARQUEOLÒGICA 2005 Amb aquesta intervenció arqueològica de 2005 ha estat possible excavar una extensa zona del centre històric de Castellar del Vallès, aproximadament uns quatre mil metres quadrats de superfície, i posar al descobert un important jaciment arqueològic emplaçat en el seu subsòl. D’aquesta manera s’han documentat un bon nombre de restes i d’estructures arqueològiques, més d’una cinquantena, amb tots els seus estrats i estructures subsidiàries associades, corresponents a les diverses ocupacions humanes que ha tingut aquest indret del centre històric de Castellar del Vallès des de la prehistòria fins a l’actualitat. D’aquest conjunt tenim algunes estructures de grans dimensions i complexitat arqueològica (grans retalls i àmbits de treball), d’altres són més singulars i desconegudes (cabanes amb llars i forats de pal), d’altres són de tipus funerari amb tombes d’inhumació, i finalment unes altres presenten una cronologia prehistòrica força reculada dins el període Neolític. D’aquesta manera, es constata l’existència d’un assentament humà del Neolític antic i del Neolític mitjà al centre de la vila, de més de sis mil anys d’antiguitat, amb una ocupació estable amb sitges d’emmagatzematge i sepultures. En aquest sentit, doncs, les diverses estructures del conjunt arqueològic de l’aparcament subterrani de la plaça Major poden agrupar-se en cinc fases o períodes cronològics diferenciats: Fase Ia – Neolític antic cardial; Fase Ib – Neolític mitjà; Fase II – edat del ferro; Fase III – Baix Imperi i Fase IV – antiguitat tardana. 2.1. Fase I: Neolític En primer lloc tenim una ocupació del període Neolític antic (Fase Ia) amb presència de dues sitges d’emmagatzematge (E54 i E56), i una ocupació del Neolític mitjà amb una estructura tipus sitja reutilitzada com a sepulcre de fossa (E41). D’aquesta manera, les estructures corresponents al Neolític mitjà localitzades a l’excavació anterior dels Horts de Can Torras l’any 2003, a escassos metres de la plaça Major, es poden relacionar amb les que presentem aquí, formant tot plegat un mateix assentament d’aquest període del qual en tenim localitzat l’espai d’habitació, amb retalls-cubetes i sitges per a l’emmagatzematge de cereal, i l’espai funerari amb dues estructures d’enterrament (una inhumació múltiple en sitja amb quatre individus, i una inhumació tipus sepulcre de fossa feta en una sitja). Les dues sitges del Neolític antic localitzades durant aquesta intervenció de 2005, es troben agrupades a l’extrem nord-est del solar, i es troben força escapçades i afectades pels rebaixos moderns. La sitja E54 presenta un retall de planta circular excavat al terreny natural amb un perfil esfèric, fons aplanat i angles arrodonits, d’uns 40 cm de fondària conservada. Es va localitzar al costat de la sitja E56, i estava parcialment afectada pels rebaixos d’època recent. Ambdues sitges formaven una agrupació en el sector nord del jaciment, aïllades i totalment diferenciades de les restes de l’antiguitat tardana. Entre el material localitzat al seu rebliment, es recuperà un fragment de vora d’un vas de ceràmica a mà, esfèric i de vora convergent, amb tractament decoratiu imprès del tipus conegut com a cardial, i fragments d’un altre vas de ceràmica, de cos hemisfèric, de vora exvasada i amb nansa, de superfície allisada. La resta de materials estan formats per restes de fauna pertanyents a un ovicaprí, esclats de sílex i quarsos, a més de dues peces de malacologia marítima, una de les quals amb perforació antròpica. El fragment de vas\nFigura 2. Planta general de les fases prehistòriques del Neolític i de l’edat del ferro\ndecorat permet situar l’estructura dins el període Neolític antic, en un moment cardial o postcardial, a l’espera de l’estudi detallat del material i de les datacions radiocarbòniques. La segona sitja, E56, presenta un retall de planta circular excavat al terreny natural amb un perfil esfèric i el fons irregularment aplanat, d’uns 30-40 cm de fondària conservada, força escapçat. Aquesta sitja no va proporcionar material arqueològic definidor, tan sols uns escassos fragments informes de ceràmica a mà, però atesa la seva proximitat amb la sitja E54, al costat mateix, i la seva mateixa tipologia, és possible associar-la cronològicament amb aquesta.\nFigura 3. Planta i secció del sepulcre de fossa del Neolític mitjà fet a la sitja E41\nFigura 4. Detall de l’esquelet i l’aixovar del sepulcre de fossa del Neolític mitjà E41\nFigura 5. Vista de la coberta de lloses del sepulcre de fossa del Neolític mitjà fet a l’interior de la sitja E41 La presència a la plaça Major de dues sitges del període Neolític antic permet constatar la importància d’aquests assentaments humans inicials de caràcter agrícola a l’aire lliure a la conca mitjana de la vall del Ripoll. Al mateix terme de Castellar del Vallès ja hi ha un altre jaciment del Neolític antic, també situat a la terrassa fluvial del Ripoll. Es tracta del jaciment del Pla de la Bruguera (Fíguls, 1995), també amb presència de sitges i cubetes d’emmagatzematge. L’escassa potència conservada de gran part d’aquestes estructures hauria de ser valorada tenint en comte el grau d’arrasament, originat a causa de les diferents activitats antròpiques de la zona i l’erosió associada a l’agricultura dels darrers mil·lennis. Aquests fets ens indiquen que aquestes estructures tipus sitja presentaven originalment una alçària de més 150 centímetres, i permeten suposar una producció agrària, de caràcter cerealístic, vinculada al consum de petites comunitats disperses pel territori. A hores d’ara ja s’han identificat nombroses sitges i estructures del període Neolític antic al Vallès, algunes ja publicades i ben conegudes, com Can Soldevila IV i Can Banús (Santa Perpètua de la Mogoda), i moltes d’altres encara inèdites, com per exemple a Can Roqueta i a Can Gambús 1 (Sabadell). Per altra banda, i atribuïble al Neolític mitjà, tenim una sitja reutilitzada com a estructura funerària tipus sepulcre de fossa (E41). Es tracta d’un retall de planta circular excavat al terreny natural amb un perfil esfèric i el fons irregularment aplanat,\nFigura 6. Vista de la cambra funerària amb l’esquelet del sepulcre de fossa del Neolític mitjà E41, un cop retirades les lloses de coberta d’uns 70 cm de fondària conservada. Estava escapçat a la seva part superior per nivells de l’antiguitat tardana. Al fons de l’estructura es va documentar un estrat d’entre 2 i 4 centímetres de gruix, en contacte directe amb la solera de la sitja, que estava format per terres amb presència de punts de carbó vegetal i fragments informes de ceràmica. Aquest nivell va ser tallat posteriorment en fer-se la fossa del sepulcre al fons de la sitja. Aquest fet, doncs, indica un curt espai de temps entre el darrer ús i l’abandó de l’estructura com a sitja i la seva transformació en estructura funerària. El sepulcre consistia en un retall de planta rectangular, d’extrems lleugerament arrodonits, fet al fons de la sitja quan encara estava buida. Presentava una coberta de dues grans lloses disposades horitzontalment i planes, que recolzaven al perfil de la fossa, amb diferents pedres de falca entre les juntures i els extrems, que segellaven totalment la cambra funerària. Al damunt de les lloses de coberta s’hi abocaren terres, i per sobre d’aquestes una gran concentració de pedres disposades en un pla horitzontal. Al fons de la cambra funerària s’hi localitzà la inhumació d’un individu adult madur efectuada en espai buit, tal i com indicava l’aplatament general de la caixa toràcica i dels coxals, així com també els moviments esquelètics durant la descomposició de l’inhumat i posteriorment a aquesta. L’esquelet estava disposat en posició fetal, amb el crani lleugerament basculat sobre les vèrtebres cervicals i lateralitzat a la dreta. El\nbraç dret es trobava flexionat sobre ell mateix i el braç esquerre presentava la mà dipositada sobre les vèrtebres lumbars. Les extremitats inferiors eren totalment flexionades i basculades cap a l’esquerra, i recolzaven en la paret de la cambra funerària.\nFigura 7. Detall de l’individu inhumat amb el seu aixovar, del sepulcre de fossa del Neolític mitjà E41\nL’individu presentava un aixovar funerari associat consistent en un vas de ceràmica hemisfèric carenat amb una nansa horitzontal tubular, en el punt d’inflexió de la carena i el fons, que estaba col·locat en el seu costat dret, a l’altura de la cintura, amb un punxó d’os al seu interior. També es van documentar dos trapezis de sílex melat, un a l’esquerra del crani i l’altre al damunt del tòrax, així com dues làmines de sílex melat. Aquest tipus d’estructura funerària, tant per les seves característiques com pel material arqueològic del seu aixovar, es pot adscriure al període del Neolític mitjà dins la cultura dels Sepulcres de Fossa. Una de les dades més rellevants de la localització d’aquest sepulcre en sitja de la plaça Major, i també de la inhumació múltiple simultània en sitja dels Horts de Can Torras, és que ens permeten constatar l’existència de comunitats humanes del Neolític mitjà del grup dels sepulcres de fossa, assentades a la vall del Ripoll, i properes al grup central de la Bòbila Madurell i Can Gambús 1 (Sabadell). Per altra banda, esdevé també interessant la reutilització de sitges d’emmagatzematge com a sepulcre per se, o bé l’adequació de sitges per encabir-hi al fons una sepultura seguint el model tipològic dels sepulcres de fossa clàssics. Aquest fet ens podria indicar l’existència de petites comunitats, potser secundàries, amb pocs recursos alhora de fer estructures funeràries, que estarien integrades dins les xarxes de matèries primeres del Neolític mitjà (presència de sílex melat i vasos ceràmics del tipus clàssic), però sense accés a determinats recursos com la cal·laïta. Una altra a dada a valorar, sens dubte, és l’existència de sepulcres de fossa de planta circular, ja que deixant de banda els deficientment excavats i registrats, observem com aquests sepulcres circulars són absents en les necròpolis ben conegudes, com ara Camí de\nFigura 8. Aixovar de l’individu del sepulcre de fossa del Neolític mitjà E41: vas carenat, punxó d’os i dos trapezis de sílex\nCan Grau i Can Gambús 1 (Roig, Coll, 2007b). Tal vegada, la identificació de sepulcres de planta circular pugui ser interpretada com la reutilització de sitges d’emmagatzematge per fer-hi inhumacions en fossa. Aquesta, doncs, no deixa de ser una dada important no valorada fins ara a l’hora de documentar llocs d’assentament o d’habitació confosos per la seva reutilització com a lloc funerari, tal i com podria passar al jaciment de la Bòbila Madurell. 2.2. Fase II: Edat del ferro En segon lloc documentem una ocupació posterior, també d’època prehistòrica, però aquesta corresponent a l’edat del ferro, amb presència de dues estructures (E1 i E28) que corresponen a una mateixa gran rasa o canal per a la conducció i recollida d’aigües residuals, a manera de canalització antròpica. Es tracta d’una gran rasa allargassada de traçat marcadament rectilini, excavada en el terreny natural d’argiles i sauló, amb un perfil en forma de V i de dimensions considerables, amb una llargada total de més de 160 metres per uns 4,5 metres d’amplada, i amb un marcat eix est-oest (Vegeu figura 2). Aquest tram de canal localitzat amb la intervenció de 2005 es troba situat en el costat oest de l’àrea de l’aparcament subterrani i s’estén per sota del passeig de la plaça Major i per sota del carrer Colom pel seu extrem est. Durant l’any 2006 i el 2008 es va procedir a l’excavació de la resta del canal, i se’n localitzà l’extrem oest a l’inici del passeig Tolrà, amb un marcat pendent cap a l’est i amb més de 80 metres nous de canal excavats. Pel seu costat est aquest canal queda parcialment tallat pel marge de la terrassa inferior on hi havia les naus industrials, però continua per la part baixa de la terrassa amb un tram (E1) que s’endinsa per sota de l’actual carrer Colom, conformant, tot plegat, un gran tram de canal de més de 160 metres de llargada amb un desnivell de sis metres entre la part més alta a l’oest i la part més baixa a l’est. Aquest retall prehistòric ha proporcionat un nivell inferior amb una gran concentració de pedres i còdols a la seva part central. Així mateix, a les seves terres de rebliment s’han localitzat diversos fragments de ceràmica feta a mà característics de la primera edat del ferro (segles VIII-VII aC). La major part dels fragments pertanyen a urnes o vasos de coll orlat amb un cordó digitat i vores de plats-tapadora de llavi bisellat. Entre els fragments decorats se n’identifiquen alguns amb motius incisos en espiga i els acanalats simples en faixes horitzontals. Un altre tipus de material representatiu dels nivells de rebliment del canal són les bases fixes i mòbils de molins manuals de pedra, elaborats majoritàriament a partir de rierencs sedimentaris i de conglomerat. Cal destacar la recuperació durant la intervenció de l’any 2008, d’una dena de bronze globular i una punta de sageta de bronze amb aletes i peduncle, del tipus anomenat mailhacià. (Vegeu figura 10). L’existència de “paleocanals”, recs, rases i canalitzacions, així com d’altres tipus d’infraestructures hidràuliques durant la prehistòria és un fet cada vegada més ben documentat al territori, amb exemples interessants a Can Gambús 1 (Sabadell) associats amb llocs d’habitació.4 Gran part d’aquestes estructures s’han atribuït als períodes del bronze final i el ferro I, moment en què s’enquadraria cronològicament el gran canal de la plaça Major de Castellar del Vallès (segles VIII-VII aC). En aquest cas, doncs, i a partir del material arqueològic recuperat en els seus estrats de rebliment i d’amortització, cal pensar en 4 ROIG, J.; COLL, J.M. (2007b) “El paratge arqueològic de Can Gambús 1 (Sabadell, Vallès Occ.)”. A: Tribuna d’Arqueologia 2006. Barcelona: Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya, p. 85-109.\nFigura 9. Vista del tram de canal de l’edat del ferro E28 documentat en la campanya del 2005. S’observa el seu estrat central de còdols i pedres al fons del retall\nl’existència d’un assentament proper que hauria generat aquest volum de materials de tipus domèstic (ceràmica, metall, molins), però que encara no ha estat localitzat. La presència d’aquest canal de l’edat del ferro en aquest indret de la plaça Major, queda justificada per l’existència en aquest punt de diferents torrents, de règim intermitent i de caire estacional, procedents del Puig de la Creu que desembocaven al voltant del passeig Tolrà i a la part alta de la plaça Major fins als inicis del segle XX. Aquestes dades, juntament amb la pròpia morfologia de l’estructura i la naturalesa del sediment, ens indiquen l’existència d’una gran canalització que devia portar les aigües estacionals del torrent cap als camps de la zona plana de la plaça Major (ara nucli urbà). Probablement és en aquestes zones on caldria localitzar l’assentament de l’edat del ferro. Així doncs, i a nivell de consideracions, sembla que la presència d’aquestes construccions de tipus hidràulic per tal de canalitzar aigües, juntament amb l’existència de grans transformacions de l’espai agrari, caldria associar-les al creixement de les comunitats vallesanes durant el bronze final i el ferro I, amb l’ocupació de les planes secundàries, com és ara la de Castellar del Vallès, a la conca mitjana de la vall del Ripoll. Potser aquest creixement i la transformació de l’espai agrícola tinguin el seu reflex en el gran nombre d’assentaments i de sitges documentades del Ferro I al territori vallesà, amb els exemples dels jaciments de Can Gambús 1 (Sabadell) i els Pinetons (Ripollet). Com a última dada rellevant, cal comentar que la necròpolis d’incineració de la primera edat del ferro del Pla de la Bruguera5 es troba localitzada a uns escassos dos quilòmetres de la plaça Major, i que creiem que caldria vincular-la a l’assentament encara no localitzat i segurament situat a l’actual nucli urbà de Castellar del Vallès.\nFigura 10. Punta de sageta de bronze amb aletes i peduncle del tipus anomenat mailhacià localitzada en el tram nord del canal de l’edat del ferro E28 5 CLOP, X.; FAURA, J.-M.; GANGONELLS, M.; MOLIST, M.; NAVARRO, C. (1998). El Pla de la Bruguera – Centre de distribució SONY: una necròpoli d’incineració de la Primera Edat del Ferro a Castellar del Vallès (Castellar del Vallès, Vallès Occidental). Barcelona: Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya, 1998. (Excavacions Arqueològiques a Catalunya; 15)\n2.3. Fase III: Baix imperi Les restes del Baix Imperi localitzades en aquest jaciment de la plaça Major de Castellar del Vallès corresponen a una àrea productiva artesana i agrícola d’època romana tardana (segles V dC), vinculada a la producció de ceràmica o material constructiu (Forn 4), i amb presència de retalls semisubterranis, àmbits de treball i/o magatzem, un forn d’obra i cubetes diverses. Aquestes estructures un cop abandonades són utilitzades com a àmbits d’abocador de terres i de deixalles domèstiques, amb material arqueològic, cendres i carbons, escòria diversa i peces de ferro i bronze. Destaca l’abundant presència de ceràmica, tant de vaixella fina d’importació (ceràmica sigil·lada paleocristiana del sud de la Gàl·lia i ceràmica sigil·lada africana tipus D), com de ceràmica de cuina i àmfores. Així mateix, també s’han recuperat algunes monedes i fíbules de bronze. En aquest sentit, destaca l’estructura complexa E9, corresponent a un retall de grans dimensions de planta el·líptica irregular que presenta dues fases cronològiques i funcionals diferenciades. En un primer moment es documenta un forn de material constructiu (Forn 4) associat a uns retalls i cubetes de treball, que és abandonat al segle V dC. En un segon moment, aquest gran retall i àmbit de treball semisubterrani és reaprofitat com a àrea d’emplaçament de forns de pa, amb un total de tres forns documentats (forns 1, 2 i 3), que són amortitzats i abandonats cap a mitjan segle VI dC.\nFigura 11. Vista general de les restes de l’assentament de l’antiguitat tardana amb els grans retalls subterranis i el sector de tombes del segle VI en primer terme durant els treballs d’intervenció arqueològica i de construcció de l’aparcament subterrani\nAixí doncs, i pel que fa a consideracions, podem dir que aquesta àrea industrial d’època romana tardana devia formar part d’una vil·la d’una certa extensió, encara no localitzada, que es devia trobar situada entre les masies de Can Torras i Can Gorina (veure plànol de la situació figura 1). Les principals estructures corresponents a les darreries del Baix Imperi (segle V dC) són les que es descriuen a continuació. 2.3.1. Gran retall E3 – àmbit de treball i/o magatzem En primer lloc, destaca el gran retall E3 de planta el·líptica allargassada excavat en el terreny natural de turturà, amb una llargada conservada de 18 metres i una amplada màxima de 10 metres. Aquest s’estén per sota la vorera i part del carrer Colom, de manera que en desconeixem l’extrem est. Pel damunt d’aquesta estructura subterrània E3, quan ja està parcialment reblerta de terres, es localitzaren dos murs transversals d’uns 10 metres de llargada amb un eix nord-sud. Aquests murs eren fets de pedres lligades amb argila (UE 32 i 48), estaven\nFigura 12. Vista de la cabana E30 del segle VI durant la seva excavació. S’observen els forats de pal de les parets perimetrals i els forats i encaixos interiors de mobiliari domèstic en fusta, així com la llar de foc recolzada en una de les parets de la cabana\nemplaçats a l’interior de la gran estructura, a la part central, i es retallaven en els seus estrats de rebliment i d’abandó. Aquests murs, corresponen, doncs, a una darrera fase d’ús del retall, i a la darrera fase d’ocupació de l’indret, que a grans trets es pot situar entre el segle V i el VI. Aquestes dues estructures construïdes tan sols conservaven la darrera filada corresponent al fonament de còdols lligats amb argila, mentre que tot l’alçat dels murs havia desaparegut. En alguns punts aquestes restes de fonament estan alterades i no presenten continuïtat, de manera que tan sols es conserven algunes pedres soltes de la seva estructura original. Així mateix, tampoc es relacionen físicament entre si, ni conformen cap tipus de retícula ni àmbit constructiu ben delimitat. Per altra banda, a l’interior d’aquest gran àmbit, i en el seu costat oest, s’ha localitzat el retall d’un petit forn domèstic de planta circular que presentava una solera plana amb parts lleugerament rubefactades. Aquest fornet es va localitzar en un estat de conservació molt precari, havent desaparegut les parets de la cambra de cocció i part de la solera. A la boca del fornet i en el seu espai exterior es documentaren potents nivells de cendres i carbons, ja coberts pel mur UE48. Aquesta gran estructura semisubterrània E3 presentava diferents retalls i subcubetes interiors, i podria correspondre a un àmbit de treball o àrea de magatzem, tenint en compte la presència d’un fornet lateral i els nivells de cendres associats al seu funcionament. Aquest àmbit, un cop en desús i abandonat, és cobert de terres i utilitzat com a àrea d’abocador, amb abocades successives de restes domèstiques durant la primera meitat del segle V. Immediatament després s’hi construeixen els dos murs fets de pedres lligades amb argila. Pel que fa als estrats de rebliment d’aquesta estructura subterrània complexa, podem determinar que es tracta d’uns nivells d’abocament de terres amb cendres i abundant material arqueològic procedent d’un àmbit domèstic. Entre aquest material destaca la vaixella de taula d’importació, amb DSP (formes Rigoir 6 i 18) i ARS-TSAD (formes Hayes 59, 61, 67 i 91 A/B), la ceràmica comuna i grollera de cuina (LRCW locals-regionals), algunes àmfores bètiques i nombrosos fragments de peces de vaixella de vidre (formes Isings 96, 116 i 120), així com restes de fauna producte d’àpats, material constructiu (tègules, ímbrexs), dolis i escòria. Com a peces singulars cal esmentar els fragments d’una mateixa copeta de vidre bufat incolor (forma Isings 96) gravada a la mola amb un motiu radial al fons i un penjoll de pasta de vidre blau cobalt en forma de gerret, procedent del Mediterrani oriental. Tots aquests materials ens indiquen la presència propera d’una àrea residencial de certa entitat, que hauria generat aquests productes d’ús domèstic i culinari. Probablement es tracta d’una vil·la romana del Baix Imperi situada a sota les actuals masies de Can Torras i Can Gorina i la plaça Major. 2.3.2. Estructura complexa E9 – Àrea de forns En segon lloc, i atribuïble al Baix Imperi i a l’antiguitat tardana (segles V i VI), vam documentar una altra estructura subterrània complexa (E9) situada a l’extrem oest del solar, entre l’espai ocupat per les antigues naus de la fàbrica i el carrer Torras. Es tracta d’un retall subterrani de grans dimensions de planta el·líptica irregular, d’uns 20 metres de llargada per uns 15 metres d’amplada, i una fondària d’entre un i dos metres. Va aparèixer parcialment afectat per construccions posteriors, com ara els fonaments de murs i assentaments de maquinària de la fàbrica, així com murs i pilars de les cases del carrer Torras i serveis diversos, com ara rases de canalitzacions, mines i pous.\nFigura 13. Vista d’un dels forns circulars de cambra única i perfil hemisfèric que estava integrat en el perímetre del gran àmbit subterrani E9 del segle VI\nAmb tot, i donada la seva gran envergadura, va ser possible documentar i analitzar amb detall tota la seqüència estratigràfica i evolutiva d’aquesta estructura, delimitar la seva planta completa i determinar-ne la morfologia. D’aquesta manera, podem constatar que l’estructura E9 correspon a un àmbit de treball de tipus artesà que presenta dues fases cronològiques i funcionals totalment diferenciades. En un primer moment dins el Baix Imperi (segle V), es documenta un forn de producció de material constructiu i/o ceràmica (Forn 4), amb cambra de cocció superior desapareguda i cambra de combustió inferior conservada amb els suports de la graella. Tot plegat molt malmès i afectat pels rebaixos moderns i pels serveis i rases diverses, i per la segona fase d’ús de l’estructura. Aquest forn d’obra està associat a un primer retall amb subcubetes i àmbits interns de treball, que són abandonats al llarg del segle V, quan l’espai es converteix en un àmbit d’abocador de deixalles domèstiques, amb presència abundant de material ceràmic i faunístic. Destaca la vaixella fina d’importació, amb ARS-TSAD (formes Hayes 59, 61, 67 i 87) i les DSP i imitacions (formes Rigoir 1, 6, 8, 15 i 18), la ceràmica comuna i de cuina local-regional (LRCW), amb diferents tipus d’olles i cassoles, i les àmfores africanes. Així mateix, també s’han recuperat gran quantitat de fragments de peces de vidre (formes Isings 96, 116, 120 i altres) i algunes monedes i fíbules de bronze.\nD’aquesta manera, i tal com s’observava en els estrats de rebliment del gran retall E3, l’abundant presència de material de tipus domèstic, i en especial la vaixella de taula d’importació, ens reafirma l’existència d’una vil·la romana del Baix Imperi de certa entitat situada a les proximitats, que devia generar aquests residus i aquestes àrees d’abocador. En un segon moment, ja dins l’antiguitat tardana (segle VI) i un cop abandonat i cobert de terres, aquest gran retall i àmbit de treball semisubterrani amb el Forn 4, és reutilitzat i reconvertit per a una altra finalitat també de tipus artesà i productiu. En aquest segon moment, l’espai del gran retall semisubterrani és utilitzat com una àrea d’elaboració de pa, amb la construcció de tres forns perimetrals successius (forn 1, 2 i 3). Aquests es troben distribuïts per tres dels costats del perímetre de l’àmbit subterrani i presenten una sola cambra de combustió/cocció de planta circular de secció lenticular, amb una solera i parets d’argila rubefactada, i una coberta hemisfèrica feta també amb volta d’argila, i amb l’obertura de la boca de càrrega encarada cap a l’interior del retall. En aquesta cambra única s’hi devia fer, de forma combinada, la combustió de la llenya i la cocció del pa. Dos d’aquests forns van aparèixer força malmesos i tan sols un conserva íntegrament l’estructura, amb la seva boca d’accés, la solera i les parets perimetrals amb inici de la volta de la coberta. En aquest segon moment d’ús de l’estructura E9, el gran retall semisubterrani original va quedar parcialment cobert de terres en la seva meitat inferior, de manera que el nou nivell de circulació era més alt, i fins i tot també va ser lleugerament modificat en alguns dels seus espais i subretalls interiors. D’aquesta manera, és possible que gran part de l’estructura construïda del forn d’obra de la fase anterior fos desmuntada en aquest moment. Aquesta àrea de forns de pa és abandonada cap a mitjan segle VI amb l’abocada intencionada de terres, i es converteix de nou en un espai d’abocador de deixalles domèstiques, amb presència abundant de material arqueològic divers, ceràmica, cendres, carbons, escòria diversa, vidre i peces de ferro i bronze. Destaca l’abundant presència de ceràmica, especialment la reduïda de cuina d’origen local-regional, amb diferents tipus d’olles i cassoles de vores simples i motllurades, i en molt menor nombre la vaixella d’importació (presència de ceràmica ARS-TSAD formes Hayes 91C i 94). Entre el material singular cal esmentar una llàntia sencera de ceràmica reduïda a mà de pasta micàcia, probablement importada. Per altra banda, a la resta de l’àrea d’excavació també es van documentar altres retalls de diferents característiques i entitats, tots amb materials datables dins del segle V en els seus estrats de rebliment (E13, E25, E29 i E42). 2.4. Fase IV: Antiguitat tardana Les restes de l’antiguitat tardana (segles VI i VII) localitzades durant la intervenció de 2005 en aquest jaciment de la plaça Major de Castellar del Vallès corresponen a un assentament tipus vilatge o granja d’època visigòtica. D’aquest assentament tenim, en primer lloc, una àrea d’habitatge i d’emmagatzematge, amb estances semisubterrànies tipus cabana amb llar de foc i forats de pal perimetrals, àmbits de magatzem amb retalls semisubterranis, canalitzacions i àrees d’abocador associades, amb presència abundant de material arqueològic. En segon lloc destaca una àrea de transformació i processament de productes agrícoles, amb una zona de premsatge de líquids (vi i/o oli) amb dos lacus associats, i una\nFigura 14. Dipòsit o lacus E11 que devia formar part de l’àrea de premsat, amortitzada al segle VI\nzona d’elaboració de pa amb un gran retall amb tres forns perimetrals (E9). Aquesta es troba més allunyada de l’àrea d’habitació i de l’àrea de premsatge, a l’extrem nord-est del jaciment i a uns 30 metres de distància de la resta del conjunt. Finalment, també tenim una àrea funerària amb la necròpolis del vilatge, amb un total de 21 tombes excavades, agrupades en el costat oest de l’assentament. Totes aquestes àrees funcionals i estructures concretes, un cop abandonades són utilitzades de forma successiva com a àmbits d’abocador de terres i de deixalles domèstiques, amb material arqueològic, cendres, carbons i escòria diversa, a partir de mitjansfinals segle VI i al llarg de la Antiguitat tardana. D’aquesta manera, sembla que l’assentament dels segles VII i VIII, amb els nous llocs d’habitació, producció i emmagatzematge, es desplaçen cap al nord de la Plaça Major, concretament a la zona excavada en la darrera intervenció de l’any 2008. 2.4.1. Àrea d’habitatge i d’emmagatzematge L’element principal a partir del qual s’articula tot l’espai de l’assentament o vilatge de l’antiguitat tardana, és una estructura d’habitació representada per una cabana amb llar de foc i forats de pal perimetrals (E30). Aquesta cabana presenta una planta rectangular d’uns 3,5 per 3 metres feta a partir d’un retall semisubterrani de poca fondà-\nFigura 15. Vista d’un petit dipòsit o lacus (E4) amb arrebossat i solera de signinum del segle V-VI\nria, amb un accés pel seu cantó nord-oest mitjançant un passadís amb lleuger pendent que dóna a l’espai interior de l’habitació. En un dels seus laterals, i recolzada a la cara interior de la paret posterior, es localitzà una llar de foc rectangular delimitada amb pedres i solera d’argila termoalterada. A tot el seu perímetre exterior, exceptuant l’espai de l’obertura de la porta d’accés, es documentaren un total de dinou forats de pal alineats, corresponents a l’estructura interna de les parets perimetrals de troncs i argila que tancaven aquest àmbit d’habitació. A tot l’espai interior d’aquesta cabana es localitzaren diversos forats de pal i encaixos d’estructures de fusta internes corresponents al mobiliari fix de l’habitació, probablement bancs correguts i/o llits i mobles o lleixes recolzades a les parets perimetrals i falcades al terra de l’estança. Aquesta estructura es pot atribuir a una cabana d’estructura perible, probablement feta amb parets de troncs i tàpia, i amb llates de fusta, brancatge i fang a la coberta. Ara com ara, aquesta cabana tan singular de l’antiguitat tardana no presenta cap paral·lel al territori, fet que la converteix en una estructura singular dins l’arquitectura civil dels assentaments i vilatges d’època visigòtica a Catalunya.6 Adossada la part posterior de la cabana E30 i compartint la seva paret est de tancament, es va identificar un retall el·líptic irregular de planta allargassada (E32) d’unes dimensions de 5,5 metres de llargada per 3,5 metres d’amplada màxima. Aquest àmbit semisubterrani presentava en el seu interior dos encaixos paral·lels de dolis a la seva meitat sud-oest i alguns forats de pal i encaixos dels suports de l’estructura de cobriment, així com una estructura de combustió tipus llarc de foc / fornet al costat nord de l’estança recolzada a la paret mitgera de separació amb la cabana E30. Probablement es correspongui amb un àmbit de magatzem i/o treball, atesa la presència dels encaixos de dolis, tal vegada combinat també com a àmbit d’habitació sucundari donada la presencia de la llar/fornet. El seu nivell d’abandó era format per terres cendroses amb carbons i material arqueològic, i és datable a mitjan segle VI. En el costat sud de la cabana E30 i de l’àmbit de magatzem E32 es va excavar un gran retall (E12), amb una planta el·líptica irregular d’uns vuit metres d’amplada per més de dotze metres de llargada, que presenta una depressió central més fonda, a manera de subcubeta o retall interior. Aquest àmbit va ser utilitzat com a espai d’abocador, amb presència d’estrats de terres marronoses i abocades de cendres i carbons amb deixalles domèstiques. Els nivells de rebliment han proporcionat abundants materials ceràmics i faunístics, així com vidres i metalls (ferro i bronze) del segle VI dC. Entre aquests destaca la ceràmica de cuina localregional amb diferents tipus d’olles, cassoles i gerres (LRCW, formes Raynaud A1, A2, B1, B2), la ceràmica comuna regional o importada, essencialment representada per gerres i luteris, la vaixella fina d’importació, només representada per la TSAD (formes Hayes 80B/99, 94 i 103), i diferents peces de vidre (formes Foy 21A i 21C). Entre els objectes de metall destaca una fíbula sencera i part del pont d’una altra fíbula, ambdues de bronze. Al nord de la cabana E30 es va documentar un altre àmbit exempt. Es tracta d’un gran retall que presenta una planta el·líptica irregular d’uns cinc metres d’amplada per 6 La documentació de cabanes de l’antiguitat tardana elaborades mitjançant retall i elements de material perible, és un fet arqueològic que ha estat també identificat darrerament a l’àrea de Madrid (Vigil, Escalera, 2000). Així mateix, l’arqueologia europea ens proporciona un ingent nombre d’exemples de cabanes i poblats d’arquitectura en fusta i tàpia d’època visigòtica d’iguals característiques (Valenti, 2004). Per altra banda, un recent estudi de conjunt sobre els assentaments i vilatges de l’antiguitat tardana i l’època visigòtica a Catalunya a permès caracteritzar aquest tipus d’estructures i llocs de poblament (Roig, 2008).\nuns sis metres de llargada i una fondària conservada d’uns 100 cm, amb encaixos i forats de pal associats en el seu perímetre (E39). Aquesta estructura semisubterrània presenta una depressió central més fonda, i uns retalls i banquetes en el seu lateral nord, a manera de subcubetes o encaixos interiors. Per les seves característiques morfològiques podria correspondre a un àmbit de magatzem i/o treball. El seu nivell d’abandó corresponia a abocades de terres amb presència de carbons i material arqueològic divers. Aquest àmbit semisubterrani presentava en el seu exterior un total de dotze forats de pal circulars distribuïts perimetralment per tot el costat nord de l’estructura. Probablement es correspon amb encaixos i forats de pal de suport de l’estructura construïda de la coberta i les parets de troncs i tàpia d’aquest àmbit de magatzem. 2.4.2. Àrea de transformació i processament de productes agrícoles Aquesta àrea es troba situada a les proximitats de la cabana E30, en el seu costat est a escassos cinc metres, i està formada per dos lacus/dipòsits (E-10 i E-11) i una base de premsa (E34), atribuïbles a estructures de tipus agrícola destinades a la contenció de líquids i a l’elaboració de vi o oli. Així, el lacus E-10 (220x125x65 cm) i el lacus E-11 (175x105x45 cm), ambdós de planta rectangular i de parets de còdols lligats amb morter de calç i arrebossat interior d’opus signinum, es troben associats al basament d’una premsa (E-34). Aquesta estructura, força malmesa, està formada per les restes parcials d’una solera feta d’opus signinum amb preparació de rudus de pedres petites que presenta un ressalt circular central massís (UE154). Aquesta solera de signinum estaria semiexcavada al terreny natural a manera de petit receptacle/dipòsit, del qual es conserva l’arrencament d’una de les seves parets laterals. A partir de les restes conservades es configura una planta més o menys rectangular (180x100 cm). Aquesta solera feta d’opus signinum ha de correspondre a la base d’una premsa (ara) que devia estar emplaçada en aquest indret i que es devia relacionar amb el lacus E-10 i E-11 situats just al seu davant, a un nivell lleugerament inferior. Així mateix, també s’hi relacionaria el mur E-33, de 3,80 m de llargada per uns 60 cm d’amplada, elaborat amb pedres lligades amb argila, que devia tancar aquest àmbit, i on probablement encaixava o se sustentava alguna part construïda de l’estructura aèria de la premsa. Cronològicament podem datar provisionalment aquestes estructures entre el segle V i el segle VI, de manera que quedaren abandonades i en desús cap a mitjan segle VI. En aquest sentit, i des d’un punt de vista estratigràfic i funcional, cal esmentar que una sitja (E-36) i una cubeta (E-37) trenquen i perforen una part de la base d’opus signinum de la premsa, amb materials dins dels seus rebliments datables a mitjan segle VI. També cal esmentar la documentació en aquesta zona d’un retall rectangular (220x200 cm), readaptat per construir-hi un petit forn domèstic, que presentava una solera plana amb les restes d’argila rubefactada conservades tan sols a la paret frontal. Aquest retall podria haver contingut originalment el contrapès de la premsa, i haver estat extret quan es va inutilitzar amb l’obertura de la sitja i cubeta abans esmentades. Per altra banda, també es van localitzar altres estructures isolades, com un lacus (E4) de planta rectangular (150x90x50) amb parets de còdols lligats amb morter i arrebossat interior d’opus signinum, reblert amb terres i material datable al segle VI. Altres estructures amb materials datables dins del segle VI van ser una cubeta (E6) i diverses rases o recs (E7, E24, E26, E27, E40, E52) excavats al substrat geològic, que perfilarien una àrea d’horta o d’espai irrigat al voltant de l’àmbit d’habitació i de producció.\n2.4.2. Àrea de necròpolis Per altra banda, tenim una àrea destinada a necròpolis entre el segle VI i VII, amb un total de 21 estructures funeràries, que presenten una disposició allargassada seguint un eix nord-sud amb dues agrupacions de tombes en els seus extrems, diferenciades espacialment i cronològicament. Així tenim una agrupació al sud de 6 tombes, una agrupació al nord de 9 tombes i una alineació entre aquests dos grups amb 6 tombes intermèdies. El primer grup de sepultures està situat a l’extrem sud-est de l’àrea d’excavació i presenta un total de 6 tombes en caixa de tègules disposades a doble vessant (E18 a E23) que formen una petita agrupació homogènia i compacta, orientades amb la capçalera al nord, i datables al segle VI. Totes les tombes, encabides dins de fosses rectangulars excavades al substrat geològic, estan elaborades amb una base de tègules disposades planes, amb una tègula falcada verticalment a la capçalera i una altra als peus. La coberta és elaborada amb tègules disposades a doble vessant, amb ímbrexs cobrint les juntures i amb pedres de falca per damunt per tal d’estabilitzar l’estructura. No es documentaren claus de ferro ni cap tipus d’aixovar. Els únics elements identificats, probablement amb finalitats cultuals o rituals, van ser dos ous de gallinàcia, un d’ells esclafat sota una pedra, per sobre de la coberta\nFigura 16. Vista del sector de necròpolis del segle VI format per una agrupació de 6 tombes en caixa de tègules a doble vessant\nFigura 17. Vista del sector de necròpolis del segle VI format per una agrupació de 6 tombes en caixa de tègules a doble vessant de tègules d’un enterrament infantil (E.18), i l’altra, sencer, i situat entre el paquet d’ossos del primer inhumat d’un enterrament doble successiu (E.19). En aquest sector, en total, s’han documentat 4 sepultures individuals (2 infantils: E18 i E20, i 2 adults: E21 i E23), i 2 sepultures amb inhumació doble, successives, una amb dos individus adults (E19) i una altra amb un paquet d’ossos d’un primer inhumat adult, als peus del segon inhumat infantil, en connexió anatòmica (E22). Un segon grup de tombes, lleugerament posterior al primer grup i datat entre mitjan segle VI i el segle VII, està situat a l’extrem nord, totalment oposat al primer grup, amb el qual es relaciona i es complementa mitjançant una clara alineació de 6 tombes intermèdies. Aquesta segona àrea de necròpolis presenta un total de 9 tombes que formen una agrupació homogènia i compacta. D’aquest segon conjunt tenim 6 tombes en caixa de tègules i 3 en caixa de lloses i tègules mixtes. Les tombes en caixa de tègules, van ser elaborades encabint dins d’una fossa algunes tègules disposades planes i disposant una coberta de tègules a doble vessant, sense ímbrexs a les juntures, amb moltes de les tègules ja fragmentades d’antic. En general s’observava una construcció més desacurada i menys elaborada que no pas les tombes del grup sud. Per altra banda, les tombes en caixa de lloses eren elaborades amb lloses sedimentàries locals, falcades verticals, juntament amb còdols i trossos de tègules falcades verticals.\nFigura 18. Enterrament E19 en caixa de tègules a doble vessant i falques de pedres del s. VI. Al seu interior es va documentar una segona inhumació. Els ossos del primer individu es van arraconar en enterrar el segon. Així mateix es va documentar un ou de gallina entre els ossos del primer individu, com a dipòsit funerari D’aquest segon conjunt tenim un total de 5 sepultures corresponents a individus adults i 4 a individus infantils. Cal tenir en compte que 3 sepultures presentaven reinhumacions o reutilitzacions. Així tenim que a la tomba E46 hi havia dos individus adults dipositats l’un sobre l’altre. A la tomba E49 hi havia un primer individu adult i un segon individu infantil que l’afectava. Finalment tenim que a la tomba E50 hi havia també un primer individu adult i un segon individu infantil que també afectava l’adult, seccionant-lo en la seva meitat superior. Alguna de les sepultures estava parcialment afectada per una rasa moderna i un rebaix recent. Per altra banda, vàrem documentar una alineació de tombes intermèdia, situades entre el grup de tombes nord i el grup de tombes sud, formant una filera allargada amb un eix nordsud, amb un total de 6 estructures funeràries. Entre aquestes es van identificar dues tombes infantils, una en fossa simple amb les restes de l’esquelet desintegrades (E17) i una altra en caixa rectangular elaborada amb fragments de tègula (E.16). La resta de tombes pertanyien a individus adults, i podrien correspondre a una fase més avançada de la necròpolis (segles VII-VIII), amb tombes de caixa de lloses rectangulars. Concretament es va documentar una tomba elaborada en caixa de lloses i rierencs combinats (E43), una tomba en caixa i fons de lloses, molt arrasada (E.14), i una tomba en caixa i fons de lloses i còdols combinats (E15), amb una coberta també de lloses disposades planes, per damunt de la qual es va documentar un paquet d’ossos pertanyent a dos individus, presumiblement els primers inhumats dipositats allí en efectuar-se la tercera i darrera inhumació. Finalment la sisena estructura identificada va ser un petit retall rectangular amb restes humanes barrejades tipus ossera (E55).\nFigura 19. Vista de l’enterrament E15 en caixa mixta de lloses i tègules de planta rectangular (mitjan segle VI i VII). Presentava un paquet d’ossos corresponent a dos individus a manera d’ossera al damunt de les lloses de coberta\nFigura 20. Vista de l’enterrament E15 en caixa mixta de lloses, còdols i tègules de planta rectangular (mitjan segle VI i VII). Es pot observar com algunes de les lloses de coberta havien cedit vers l’espai buit interior\nFigura 21. Vista de l’enterrament E15 en caixa mixta de lloses, còdols i tègules amb el seu individu adult inhumat. Per la posició dels ossos es pot veure com es va descompondre en un espai buit de terres. Presentava una remoció puntual dels ossos a l’altura de la cintura\nFigura 22. Planta i secció de l’enterrament 15 (mitjant s. VI-VII) en caixa mixta de lloses, còdols i tègules de planta i secció rectangular\n3. CONCLUSIONS L’excavació del 2005 a la plaça Major, ha permès identificar diferents estructures del període Neolític, concretament dues sitges del Neolític antic cardial i una estructura funerària pertanyent a la cultura dels sepulcres de fossa del Neolític mitjà, que juntament amb les documentades l’any 2003 als Horts de Can Torras ens indiquen l’existència de diferents assentaments des del cinquè mil·lenni al centre del nucli històric de Castellar del Vallès. Així mateix, la localització d’un important canal de l’edat del ferro ens indica les profundes transformacions de l’espai agrari circumdant ja durant el primer mil·lenni aC, amb l’existència propera d’algun assentament d’aquest període encara no localitzat. L’ocupació d’aquest mateix emplaçament privilegiat de la plaça Major és continuada per una vil·la romana del Baix Imperi, de la qual coneixem la seva pars rústica i l’instrumentum domesticum documentat als seus potents abocadors del segle V. Així doncs, a partir del registre arqueològic i estratigràfic, podem dir que aquesta àrea industrial d’època romana tardana (segles IV-V) formaria part d’un jaciment tipus vil·la residencial i productiva de certa envergadura, la qual estaria situada entre les actuals masies de Can Torras i Can Gorina.\nPer altra banda, i com a aportació arqueològica nova, cal assenyalar la localització d’un petit vilatge de l’antiguitat tardana (segles VI-VIII), amb singulars estructures d’habitació tipus cabana fetes amb materials peribles, fusta i tàpia, i àmbits d’emmagatzematge i de producció agrícola. Aquest vilatge o granja d’època visigòtica, juntament amb la necròpolis associada, indicarien la continuïtat del poblament d’època romana baix imperial en aquest indret del nucli històric de Castellar del Vallès.\n4. BIBLIOGRAFIA COLL, J.M.; ROIG, Jordi (2005) “Un assentament del neolític i un vilatge de l’antiguitat tardana als Horts de Can Torras (Castellar del Vallès, Vallès Occ.)”. Recerca [Castellar del Vallès] (desembre 2005), núm. 4, p. 45-58. COLL, J.M.; ROIG, Jordi (2006) “La intervenció arqueològica als Horts de Can Torras (Castellar del Vallès): un assentament del neolític i un vilatge de l’antiguitat tardana”. A: Tribuna d’Arqueologia 2003-2004, Barcelona: Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya, 2006, p.113-127. FÍGULS, Alfons (1995) “Estudi de l’estratègia econòmica de la comunitat del neolític antic establerta al pla de la Bruguera (Castellar del Vallès, Vallès Occ.)”. Limes [Cerdanyola del Vallès] (1995), núm. 4-5. MOLINA, David; ROIG, Jordi (2008) Informe tècnic de la intervenció arqueològica a la Plaça Major de Castellar del Vallès (Vallès Occ.), març-maig de 2008. Informe inèdit dipositat al Servei d’Arqueologia de la Generalitat de Catalunya, Barcelona juny de 2008. ROIG I BUXÓ, Jordi (2006) Informe tècnic de la intervenció arqueològica al Parc Infantil de la Plaça Major de Castellar del Vallès (Vallès Occ.), 2006. Informe inèdit dipositat al Servei d’Arqueologia de la Generalitat de Catalunya, Barcelona 2006. ROIG I BUXÓ, Jordi (2008) “Asentamientos y poblados tardoantiguos y altomedievales en Cataluña (siglos VI al X)”. A: Coloquio Internacional Arqueología de las aldeas de la Alta Edad Media (Vitoria-Gasteiz, 20-21 Noviembre de 2008), Vitoria-Gasteiz 2008 en premsa. ROIG, Jordi; COLL, J. M. (2007a) “La intervenció arqueològica al jaciment de l’aparcament subterrani de la Plaça Major de Castellar del Vallès. Primeres dades i resultats preliminars”. Recerca [Castellar del Vallès] (febrer 2007), núm. 5, p. 117-142. ROIG, Jordi; COLL, J. M. (2007b) “El paratge arqueològic de Can Gambús 1 (Sabadell, Vallès Occ.)”. A: Tribuna d’Arqueologia 2006. Barcelona: Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya, 2007, p. 85-109. ROIG, Jordi; COLL, J. M. (2008) Memòria de la intervenció arqueològica al jaciment de la Plaça Major de Castellar del Vallès (Vallès Occ.), abril-desembre 2005. Volum I i II. Memòria inèdita dipositada al Servei d’Arqueologia de la Generalitat de Catalunya, Barcelona juny 2008. VALENTI, Mario (2004) L’insediamento altomedievale nelle campagne toscana. Paessagi, popolamento e villaggi tre VI e X secolo, Biblioteca del Dipartamenti de Archeologia e Storia delle Arti-Sezione Archeologica, Università de Siena, 10. All’Insegna del Giglio, Firenze 2004. VIGIL-ESCALERA GUIRADO, Alfonso (2000) “Cabañas de época visigoda: evidencias arqueológicas del sur de Madrid. Tipologia, elementos de datación y discusión”. Archivo Epañol de Arqueologia, 73, núm. 181-182, p. 223-252.\nFigura 23. Vaixella de taula d’importació tipus DSP o imitacions amb decoració estampada documentada en els estrats de rebliment inferior (UE 427, 435, 463 i 464) del retall E9 (segle V). 1: bol gris Rigoir-18. 2: bol gris Rigoir-18C. 3: bol gris Rigoir-18. 4: bol gris Rigoir-6A. 5 i 6: bol gris Rigoir-6A. 7: bol taronja Rigoir-18\nFigura 24. Vaixella de taula d’importació tipus DSP o imitacions amb decoració estampada documentada en els estrats de rebliment inferior (UE 58, 82 i 464) del retall E9 (segle V). 1 i 2: plat gris Rigoir-1. 3: plat taronja Rigoir-1. 4: plat taronja Rigoir-4\nFigura 25. Bol de ceràmica grisa fina d’importació tipus DSP (Rigoir 18C - segle V) procedent dels estrats inferiors del gran retall E9\nFigura 26. Llàntia de ceràmica grollera reduïda (LRCW) procedent dels nivells del segle VI del gran retall E9\nFigura 27. Conjunt de fíbules de bronze del Baix Imperi localitzades als àmbits d’abocador del jaciment de la plaça Major de Castellar del Vallès\nEl jaciment de la Plaça Major de Castellar del Vallès (Vallès Occidental)\nEl jaciment de la Plaça Major de Castellar del Vallès (Vallès Occidental): L'assentament del neolític, el canal de l'edat del ferro i el vil...


Els municipis de la conca del Ripoll i la Riera de Caldes s'uneixen per una ocupació i formació professional de qualitat | Ràdio Sabadell\nEls municipis de la conca del Ripoll i la Riera de Caldes s'uneixen per una…\nEls signats de la Declaració de Can Roqueta | Juanma Peláez\n05.04.2017 18:38 Mireia Sans\nEls municipis de la conca del Ripoll i la Riera de Caldes s'uneixen per una ocupació i formació professional de qualitat\nEls catorze municipis de la conca del Ripoll i la Riera de Caldes han signat aquest migdia la Declaració de Can Roqueta al Centre d'Empreses Industrials de Can Roqueta, a Sabadell. El document preveu assolir una Estratègia territorial d'ocupació i desenvolupament econòmic entre els Ajuntaments dels dos vallesos. I tot plegat amb un doble objectiu que implica garantir una ocupació i una formació professional de qualitat.\nLa Conca del Ripoll i la Riera de Caldes aplega 14 municipis i més de 515.000 habitants. A més, representa un alt percentatge de l'activitat industrial de tot Catalunya. Tota l'àrea agrupa més de 15.000 centres de treball i 34.000 autònoms, de manera que engloba gairebé 200.000 llocs de treball. Per això, els municipis d'aquesta àrea volen teixir una estratègia que permeti, en col·laboració amb els sectors socials i econòmics del territori, garantir "el benestar dels ciutadans", ha explicat l'alcalde Juli Fernàndez. Una fita que passa, pel batlle republicà, per "garantir que tinguin feina i que sigui de qualitat". Una realitat que s'aconsegueix treballant de manera directa en l'educació i, en especial, a la Formació Professional. "Hem de crear una FP que permeti una professionalització tècnica dels professionals que es dediquen a aquests àmbits" diu Fernández.\nAquesta declaració conjunta es materialitzarà ja d'aquí un parell de setmanes. Just després de Setmana Santa, Fira Sabadell organitzarà una mostra pionera i que, fins ara no s'havia fet a la comarca, que porta per nom Apropa't a l'FP. L'exposició agrupa totes les possibilitats de formació en aquest àmbit.


Sabina Manciano Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nLoc. Marsiliana d'Albegna (GR), Manciano, Manciano, Itàlia, 58010 - Veure al mapa\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Manciano, Sabina és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA Sabina, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen instal.lacions per a minusvàl.lids, habitació familiar, instal.lacions de barbacoa.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. L'hotel ofereix una excelent varietat d'instal.lacions d'oci, incloent piscina exterior, jardí. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Manciano, faci de Sabina la vostra llar.


Tornavís Teatre fa d’altaveu del poble sahrauí | FET a TARRAGONA\nTornavís Teatre fa d’altaveu del poble sahrauí\nUpdated: 14 de desembre, 2020\nAssaig de Tornavís Teatre a l’institut Martí i Franquès. Foto: Arnau Martínez.\nVan estrenar dilluns passat al Centre Cultural del Morell amb totes les entrades exhaurides i el pròxim divendres 18 de desembre actuaran al Teatre Tarragona. El divendres abans del debut, els de Tornavís Teatre repassen les escenes de ‘Les que venen amb mi’. Són quarts de nou del vespre, a l’institut Martí i Franquès no hi queda ningú, i reconeixen que després de dues hores assajant estan espessos. Al final d’un any tan estrany, tenen més ganes que mai de pujar a l’escenari.\nEL GRUP VOL EXPLICAR A L’ESCENARI LA COMPLEXITAT DEL CONFLICTE DEL SÀHARA\nL’obra de teatre, escrita per Glòria Granell, sorgeix després d’una estada als camps sahrauís, al Sàhara Occidental, per part de Tornavís Teatre a través d’Una finestra al món. Va ser l’any 2018. Durant la seva visita, els membres de la companyia van realitzar tallers de teatre i, al mateix temps, van entrevistar diverses generacions de sahrauís.\nTornavís Teatre sempre ha tingut la voluntat de posar sobre la taula qüestions de caràcter social a través del teatre, “utilitzar la cultura de manera transformadora”, comenta la Glòria. Ho van fer l’any passat amb ‘La Grada’ on abordaven les violències masclistes i ara ho fan amb el conflicte sahrauí. El que es pot veure sobre l’escenari és una ficció creada a partir d’”històries reals”, com explica Granell.\n‘LES QUE VENEN AMB MI’ ES REPRESENTARÀ AQUEST DIVENDRES 18 AL TEATRE TARRAGONA\n“Vam conèixer persones de totes les edats i cadascuna d’elles tenia la seva visió de com havia anat el conflicte i quina havia de ser la resolució”, apunta una de les integrants del grup, Júlia Abelló. La primera sensació que van tenir en arribar als campaments és d“injustícia i impotència”, recorda un altre dels actors, Manel Torres. Cal tenir en compte que el conflicte fa més de 40 anys que s’arrossega, després que aquest territori deixés de ser una colònia espanyola i que Espanya se’n rentés les mans. Ara, els sahrauís viuen al mig del no-res, en la part del Sàhara Occidental més seca que no està ocupada pel Marroc. I esperen, envoltats pel segon mur més gran del món, el referèndum que els hi va prometre l’ONU ja fa quasi tres dècades.\nJúlia Abelló i Eloi Isern en un moment de l’assaig. Foto: Arnau Martínez.\nLa Júlia Abelló encarna el paper de la Hamada, la protagonista de l’obra. La història relata com, en acabar la carrera universitària, la Hamada rep una carta de la seva mare on li organitza un viatge als camps sahrauís. A partir d’aquest retorn als seus orígens, la vida de la protagonista canviarà per complet. “Volem defensar el dret a la llibertat i a la dignitat de les persones i el dret a la sobirania dels pobles”, subratlla la directora. “També hem volgut comprendre la complexitat d’aquests conflictes”, afegeix.\nL’OBRA DEFENSA “EL DRET A LA DIGNITAT DE LES PERSONES I EL DRET A LA SOBIRANIA DELS POBLES”\nLes últimes setmanes, el conflicte ha tornat a aparèixer als mitjans de comunicació després que el Marroc trenqués l’alto al foc. “Ha estat casual”, reconeix la Glòria. Tot i això, el del Sàhara Occidental és un de tants conflictes oblidats. “Ells et demanen que siguis un altaveu de la causa perquè tenen un bloqueig mediàtic molt important”, remarca el Manel. “Ara el tema torna a estar sobre la taula, és un bon moment per crear sinergies i que la gent en parli”, afegeix Abelló.\nA la dreta, Glòria Granell conversa amb l’Eloi i la Júlia. Foto: Arnau Martínez.\nNo és una qüestió senzilla. De fet, a l’obra l’espectador coneixerà a tres generacions “per explicar tots els matisos”, insisteix Granell. Ni el Marroc, ni l’ONU, ni Espanya surten ben parats en l’obra. “És una problemàtica que deu homes amb corbata podrien resoldre si volguessin”, assenyala Torres.\nFer teatre en el context actual és difícil i que ho faci una companyia amateur, un acte de resistència cultural. “Som tossuts”, reivindica la Júlia. Van començar el procés creatiu el setembre de l’any passat i les han vist de tots colors, “ha estat surrealista”, resumeix el Manel. La primera lectura la van fer confinats; quan van començar els assajos, costava trobar-se tots perquè sempre hi havia algú en quarantena; amb la suspensió de les extraescolars van quedar-se sense poder assajar…\nL’ESPECTACLE FORMA PART DE LA MOSTRA DE TEATRE JOVE, QUE S’HA REFORMULAT AMB QUATRE COMPANYIES\nA més a més, els primers dies de novembre es va suspendre la Mostra de Teatre Jove, un gest que va despertar les crítiques de diverses companyies tarragonines. “No ens va agradar com va actuar l’ajuntament, ens vam assabentar a través de les xarxes socials”, explica Abelló. Després de diverses xerrades amb la regidoria de Joventut, finalment s’ha programat un cicle amb quatre companyies, dues faran l’espectacle en línia i les altres (una de les quals Tornavís Teatre) han apostat per fer-ho de manera presencial.\n“La cultura ens toca de molt a prop i per a nosaltres era molt important que els teatres tornessin a obrir, la suspensió no era una opció”, apunta Granell. El compromís de Tornavís Teatre amb la cultura, amb el teatre i amb la ciutat és evident. I ara, a més a més, es comprometen amb el poble sahrauí explicant el seu conflicte des d’un escenari.