ELS ANIMALS

Grups o Regnes d’éssers vius:

Animals

Vegetals

Fongs

REPASSEM 2) Característiques ANIMALS S’alimenten Respiren Es desplacen Es reprodueixen 2.\n

Animals molt simples

La majoria són marines (agafades a les roques o objectes submergits)

Forma irregular

Cos amb orificis petits per on circula l’aigua.

S’alimenten capturant organismes microscòpics de l’aigua.

INVERTEBRATS 1. ESPONGES 4.\nINVERTEBRATS 2. CELENTERATS

Cos amb simetria radial

Forma semblant a la d’una bossa, amb un orifici en un extrem.

L’orifici li serveix de boca i d’anus.

Envoltat d’uns apèndix tous: tentacles.

Són aquàtics. Viuen al mar.

Ex: anemones, corall i meduses.

\nMEDUSA GEGANT 11.\n

Forma de simetria radial

La boca es troba al centre del cos i a la part inferior.

Sota la pell tenen unes plaques dures, i alguns com els eriçons de mar també tenen pues.

Viuen al fons marí.

Es desplacen arrossegant-se lentament gràcies a uns tubs petits molt fins que tenen a la part inferior i que actuen com a xanques.

3. EQUINODERMS INVERTEBRATS 16.\nERIÇÓ DE MAR 17.\nINVERTEBRATS 4. CUCS

Cos allargat, tou i sense potes

Tenen la pell sempre humida

La majoria viuen al mar o en aigua dolça.

Només uns quants viuen en sòls humits.

\nCUC DE TERRA 20.\n5. MOL·LUCS INVERTEBRATS

Cos tou, sense potes i cobert d’una pell humida.

Alguns tenen cobertura exterior dura: CLOSCA

La majoria viuen al mar, encara que alguns a terra ferma com el cargol o els llimacs

\nGRUPS DE MOL·LUSCS

Una sola closca

A la part inferior tenen una massa musculosa anomenada PEU.

Ex: Cargols i llimacs

Gasteròpodes 22.\nGRUPS DE MOL·LUSCS

Tenen una closca formada per dues parts articulades, les VALVES.

Solen restar immòbils

S’alimenten de petits organismes que porta l’aigua.

Ex: musclos, cloïsses i ostres.

Bivalves 25.\nGRUPS DE MOL·LUSCS

Amaguen una closca sota la pell i alguns no tenen.

Al voltant de la boca tenen TENTACLES amb ventoses per atrapar preses.

Ex: Calamars, sípies i pops.

Cefalòpodes 28.\n6. ARTRÒPODES INVERTEBRATS

Tenen el cos cobert d’una substància dura i lleugera, que fa funció d’ esquelet perquè sosté el cos i el protegeix.

Aquest ESQUELET:

És extern

Està dividit en parts articulades (es mouen de manera independent)

Tenen uns quants parells de potes.

Tenen apèndixs : antenes i mandíbules.

\nGRUPS D’ARTRÒPODES

Acostumen a tenir 10 potes (cinc parells)

Esquelet dur

La majoria viuen al mar

Ex: llagostes, crancs, peus de cabra i gambes.

1) CRUSTACIS 32.\nPEU DE CABRA CRANC 33.\nCRUSTACI TERRESTRE: Porquet de Sant Antoni (Porcellio) 34.\n

Tenen 8 potes (4 parells)

No tenen antenes

Són terrestrs

Són carnívors

Ex: aranyes, paparres i escorpins.

2) ARÀCNIDS 37.\n

Tenen moltes potes (des de 20 fins a cents)

Viuen a sòls de boscos humits

Mengen restes d’organismes morts.

Ex: centpeus, milpeus.

3) MIRIÀPODES 40.\n

Tenen 6 potes (3 parells)

Alguns tenen 1 o 2 parells d’ales membranoses.

La majoria viuen a terra ferma, encara que uns quants en aigües dolces.

Ex: papallona (2 parells d’ales)

mosca (1 parell d’ales)

formiga (sense ales)

escarabats, llagostes,...

4) INSECTES 47.\nLIBÈL·LULA LIBÈL·LULA Recommended


Julieta Venegas i el duo Sanjosex-Chicuelo, estrelles del Festival Cadaqués\nEl certamen, amb 22 actuacions al programa, tindrà lloc del 3 al 18 d'agost\nEFE Cadaqués 20/06/2013 14:14\nLa mexicana Julieta Venegas i el duo format pel cantautor català Sanjosex i el guitarrista flamenc Chicuelo protagonitzaran una de les actuacions més destacades del Festival de Cadaqués, que tindrà lloc del 3 al 18 d'agost en aquest municipi de la Costa Brava. Els organitzadors de la cita han presentat avui un programa que compta amb 22 actuacions que es repartiran per diferents escenaris de la localitat, en la qual va habitar el pintor Salvador Dalí.\nLa cita arrencarà i conclourà a l'església de Santa Maria, escenari del seu naixement en els anys 70, que acollirà un concert de l'Orquestra de Cadaqués amb motiu del seu 25è aniversari. Els espectacles de més format tindran lloc a Sa Conca, on actuarà, a més de Julieta Venegas i el duo Sanjosex-Chicuelo, el grup Obrint Pas.\nEl jazz tindrà el seu espai a Perafita-Celler Martin Faixó, i altres escenaris de la població acolliran nombrosos concerts gratuïts per a públic familiar, entre els quals destaca el de l'Orquestra Fireluche. 'Viu Espriu', un espectacle de poemes acompanyats de música del poeta, contribuirà a la celebració de l'Any Espriu.


.: Escola Valenciana :. XII Nit d'Escola Valenciana\n•\tEl Guardó a la Trajectòria Individual, dirigit a persones que treballen per la nostra llengua en l'àmbit educatiu i que enguany l'entitat lliurarà a Carme Miquel, una de les dones pioneres d'Escola Valenciana.\n•\tEl Guardó a l'Ús Social del Valencià, que reconeix l'ús del valencià per part de col•lectius i persones i que en aquesta edició recau en l'enorme tasca de recuperació de la nostra tradició popular cantada de Pep "Gimeno" Botifarra.\n•\tEl Guardó Extraordinari, que s'atorga a institucions o personalitats valencianes amb un estret vincle amb la nostra cultura és lliurarà a la Xarxa Vives d'universitats pels seus 20 anys de trajectòria.\nEl 21 de febrer d'enguany, la prestigiosa organització Linguapax Internacional, creada per la Unesco i dedicada a la valoració i protecció de la diversitat lingüística mundial, va anunciar que volia reconéixer Escola Valenciana per l'especial promoció de l'educació multilingüe al País Valencià i pel treball que el moviment cívic està exercint en el camp de la defensa de la nostra llengua amb accions i activitats en diversos àmbits d'ús. El lliurament del Premi Internacional Linguapax 2014 es farà efectiu en La XII Nit d'Escola Valenciana i l'encarregat de lliurar-lo serà Fernand de Varennes, un experts de rellevància internacional en el camp dels drets lingüístics.\nPer adquirir l'entrada a l'acte i el sopar de la XII Nit ENTREU A LA NOSTRA BOTIGA ONLINE


Va oferir sexe a una dona a canvi de diners, ell no va pagar i la va agredir i violar\nLa Fiscalia demana 14 anys de presó per aquest jove de Terrassa que està parcialment incapacitat | També demana als seus pares que paguin 10.000 euros a la noia que va amenaçar amb un ganivet\n05/10/2018 11:33 | Actualitzat a 05/10/2018 12:53\nMiquel S.R. és un jove de Terrassa nascut l'any 1984. Té dos antecedents per agressions sexuals i ara s'enfronta a una condemna de 14 anys de presó per haver amenaçat, agredit i violat un dona l'any 2014, quan tenia ell 30 anys. L'home, en llibertat, està parcialment incapacitat arran de les sentències de les anteriors agressions sexuals i els seus dos pares en són els responsables legals. Va, segons l'acusació que fa la Fiscalia, penetrar vaginalment la dona que va violar i hi va ejacular damunt després d'haver-la amenaçat amb un ganivet al coll i cridar-li. La dona, guanyada per la por, va accedir a les pretensions de l'home sense oposar resistència.\nEls fets que arriben ara a judici es remunten inicialment al mes de juny de l'any 2013. El processat va trobar-se amb la dona pel carrer i li va oferir tenir relacions sexuals a casa d'ella a canvi de donar-li entre 1.200 i 1.500 euros. Ella va accedir a fer-ho i van pujar, els dos, a casa d'ella, al centre de Terrassa. Allà van mantenir relacions sexuals consentides i quan van acabar ell va dir a la dona que no tenia els diners pactats i que havia d'anar a un caixer a treure'ls i que tornaria, tot i que no ho va fer. Al mes de febrer de 2014 l'home va tornar a casa d'ella.\nVa tonar a casa de la dona mesos després i la va violar\nMiquel S.R. va assegurar que portava els diners i va aconseguir que la dona obrís la porta de casa seva. Però quan va ser a l'interior del pis va demanar a la dona tornar a tenir relacions sexuals, un fet que ella no va acceptar. Li va demanar que li donés els diners que havien pactat el mes de juny de l'any anterior i que marxés de casa seva. Però va ser aquí quan els fets es van començar a torçar. L'home va treure d'una bossa que portava un ganivet i el va posar al coll de la dona, amenaçant-la i obligant-la a despullar-se. En un primer moment ella es va negar a fer-li cas, però l'home va començar a cridar-li i a pressionar el ganivet contra el seu coll i finalment, i segons detalla Fiscalia, vençuda per la por, va accedir a despullar-se.\nL'acusat, Miquel S.R., també es va despullar i va obligar la dona a fer-li una fel·lació i posteriorment la va penetrar vaginalment. Després va tornar a obligar la dona a fer-li una fel·lació i finalment, i segons detalla el fiscal, es va masturbar fins a ejacular davant de la dona. Després d'això l'home va marxar, ella va presentar denúncia i l'home va poder ser detingut pels Mossos. La víctima va haver de rebre atenció psicològica després de la violació que va rebre, presumptament, per part de Miquel S.R.\nL'home, segons detalla el fiscal, està parcialment incapacitat i té una «intel·ligència límit» però aquesta situació no comporten dèficits en la seva capacitat de raonar ni que distorsioni la seva percepció de la realitat, fet que fa que la Fiscalia l'acusi com a autor d'un presumpte delicte de violació amb ús d'arma i en demani el seu ingrés a presó durant 14 anys. En el seu escrit d'acusació també demana llibertat vigilada durant 10 anys després de sortir de la presó i que també durant 10 anys no es pugui acostar ni comunicar amb la víctima.\nEl fiscal critica que els pares no el controlessin\nCom a responsabilitat civil, la Fiscalia demana que els pares del jove hagin de fer front a una indemnització de 10.000 euros per la víctima. Ells, per la seva situació d'incapacitació, en són els responsables legals. El fiscal, en el seu escrit, també aprofita per criticar l'actitud dels pares, que assegura que tot i que el noi és responsabilitat seva i que tenia antecedents per agressions sexuals mai havien fet res per «controlar» ni van fer cap actuació per evitar que Miquel S.R. pogués repetir delictes d'aquest tipus.\nEl judici contra ell arrencarà aquest pròxim 11 d'octubre a les 9.30 a la secció 5a de l'Audiència Provincial de Barcelona i està previst que declari ell i els seus dos pares, com a responsables d'ell, i també la víctima, un testimoni i els agents dels Mossos d'Esquadra que van portar les investigacions i van detenir a Miquel S.R. l'any 2014.\nBarcelona Terrassa Agressió Violació TSJC Vallès Oriental


«Des d’un principi vam tenir clar que el nostre web necessitava un domini .cat» - Fundació .cat\nNotícies > «Des d’un principi vam tenir clar que el nostre web necessitava un domini .cat»\nCom va sorgir la idea de formar La incorrecta?\nL’any passat vaig acabar un postgrau en Assessorament Lingüístic i Serveis Editorials (UB) i vaig adonar-me que a la figura del corrector gairebé sempre s’hi associa un nom. Això fa que el reconeixement o el referent del corrector sempre s’hagi de vincular directament i obligatòriament a algú.\nEs pot dir que La incorrecta neix amb la voluntat de despersonalitzar aquesta figura per tal d’aconseguir fer correccions sense tenir un nom concret o propi i, alhora, acostar (econòmicament i socialment) el corrector a qualsevol públic.\nSom una empresa jove nascuda l’any 2016 dedicada a l’assessorament lingüístic i comunicatiu, i a la correcció ortotipogràfica i estilística de textos escrits: documents, treballs acadèmics (TDR, TFG, TFM, tesis doctorals), llibres, articles, pàgines web, etc.\nOferim serveis de realització i edició de textos, i també de traducció, amb un estil fresc i dinàmic. Ajudem a millorar la qualitat dels textos, així com a dissenyar, maquetar o editar projectes editorials.\nCom contacten els clients amb vosaltres?\nNo tenim oficina, treballem des de casa. La majoria de nous contactes són a través de correu electrònic. Cal dir que també treballem amb clients antics, amb els quals ja treballàvem abans de ser La incorrecta com a tal.\nTeniu una pàgina web molt cuidada, com d’important és per vosaltres tenir presència online?\nEl reconeixement que hem tingut a través de les xarxes socials, especialment a través de Facebook, ens ha anat molt bé. La gent és molt agraïda i sempre ens escriu i ens diu que ho fem molt bé i que els agrada molt el que fem. A nosaltres ens agrada molt que la gent comparteixi les nostres publicacions i que s’ho passin bé amb el nostre humor. La pàgina web reflecteix molt bé la nostra feina: som una empresa jove, dinàmica, detallista i diferent. Crec que en aquest sentit, la Júlia Planas, la dissenyadora gràfica de l’equip, va saber plasmar el concepte de la nostra empresa a la perfecció.\nPer què vau triar que el vostre web portés un domini .cat?\nLa veritat és que des d’un principi vam tenir clar que el nostre web necessitava un domini .cat. La nostra feina bàsicament és en català i ens semblava poc pràctic i una mica rebuscat tenir un domini diferent si treballem des d’aquí i els nostres clients també són d’aquí.\nSou molt actives a xarxes socials, com creieu que afecta això al vostre negoci?\nLes xarxes socials, més que donar-nos diners, ens estan donant difusió i reconeixement. La gent és molt agraïda i divertida, i, home, sempre hi ha haters que s’enfaden amb les frases que fem, però la majoria ha captat molt bé el missatge que volem donar i s’ho passa bé amb les nostres publicacions. I nosaltres també!\nA més a més, fem concursos i sorteigs a través de les xarxes socials. Per exemple, sortejàvem unes bosses de tela amb una de les nostres frases («Cada vegada que dius “tinc que” moren 15 filòlegs») i al veure que molta gent ens demanava on comprar-les, ara també les estem venent. En definitiva, les xarxes socials ens agraden molt, ens són molt útils i ens afecten positivament en molts aspectes.\nQuè li recomanaríeu a algú que estigui pensant a emprendre el seu propi negoci?\nHan de creure en el seu projecte, perquè això farà que l’altra gent també hi cregui. I sobretot no perdre la il·lusió ni les ganes de treballar. Ah, i que ningú esperi ajuda, perquè malgrat que tothom convidi els joves a emprendre, a l’hora de la veritat, les ajudes són nul·les i inexistents.


Un centenar de persones discapacitades són esterilitzades cada any - Social.cat\nUn centenar de persones discapacitades són esterilitzades cada any\nEl digital 'Crític' publica un reportatge sobre la polèmica que genera aquesta pràctica\nDimecres, 19 de novembre de 2014 | 11:45 h\nLa setmana passada el portal de periodisme d'investigació Críticva publicar un reportatge sobre la problemàtica de l'esterilització a persones amb discapacitat. Escrit per Elena Parreño i amb el nom de "La justícia autoritza l'esterilització d'un centenar de persones discapacitades cada any", el reportatge tracta tant del problema que suposa pels discapacitats que els seus tutors prenguin la decisió d'esterilitzar-los, així com també dels drets que se'ls vulneren. L'escrit periodístic fa un repàs també de les divergències entre la llei espanyola i la Convenció de l’ONU per a persones discapacitades del 2006, per una banda, i la Declaració universal sobre bioètica i drets humans de la Unesco (2005), per l'altra.\nEl reportatge posa de manifest que entre el 2011 i el 2013 es van sol·licitar als jutjats 50 esterilitzacions per a persones amb discapacitat a Catalunya, i en el primer semestre del 2014 ja se n’han registrat 47. Crític també posa al descobert que centenars de tutors utilitzen cada any l'esterilització malgrat que la finalitat no sigui terapèutica i que per tant, les persones amb discapacitat encara no tenen dret a la lliure planificació familiar i a gaudir de la pròpia sexualitat.\nSegons els especialistes entrevistats en el reportatge, l'esterilització "hauria de ser una opció específica per a un col·lectiu de risc". La sexòloga especialitzada amb discapacitats, Gemma Deulofeu, afegeix que "els que tenen conductes sexuals explícites no tenen la capacitat cognitiva per gestionar mètodes anticonceptius i no disposen dels recursos necessaris per atendre adequadament un nadó".\nEl text publicat a Crític també relata la difícil tasca que suposa pels jutges i forenses prendre una decisió sense ser especialista en el col·lectiu i amb les esquerdes que té la llei espanyola, i més específicament de l'actual article 156.2 del Codi penal, que entra en conflicte amb la Declaració universal sobre bioètica i drets humans. .\nTot i les dificultats que s'afegeixen al context de crisi, el reportatge dóna esperança a les 48.989 persones amb discapacitat intel·lectual que viuen actualment a Catalunya. L'article periodístic posa l'accent a l'evolució que estan experimentant les lleis que afecten els discapacitats intel·lectuals així com també a les facilitats d'oferir solucions educatives per tal que les famílies no esterilitzin els discapacitats.\nLa mascareta serà obligatòria a tot Catalunya a partir d’aquest dijous\nLa pobresa infantil pot arribar al 35% a finals d'any a Catalunya\nEls CIE registren el 2019 la xifra d’interns més baixa en els darrers deu anys: 6.473 persones


'Eines de País', la candidatura independentista que va guanyar les eleccions a la Cambra de Comerç , ha començat a mostrar les seves cartes per dirigir l'entitat cameral durant els propers quatre anys.\nEn una roda de premsa celebrada aquest divendres, Elisenda Paluzie, presidenta de l'ANC (Assemblea Nacional de Catalunya), ha declarat que la seva intenció és posar a treballar a la Cambra al servei de la "república".\nLa candidatura impulsada per l'ANC decidirà el proper dimecres 22 de maig el president de l'ens cameral barceloní d'entre quatre candidats, que sortiran de les 17 persones que actualment aspiren a formar part del Consell Executiu, integrat per 12 persones.\nL'objectiu de la candidatura és dividir la presidència en dos períodes de dos anys, un per a una dona i un altre per a un home.\nEn qualsevol cas, l'ANC no es planteja incorporar al consell de govern de 12 membres de l'entitat cap dels delegats que pertanyen a altres llistes alienes a 'Eines de País'. L'independentisme vol enviar un missatge clar: han guanyat les eleccions i formaran un "govern monocolor" en el si de la Cambra.\nESTUDIS SOBRE LA MARXA D'EMPRESES\nUna de les primeres accions que prendrà la nova direcció, serà focalitzar l'activitat del gabinet d'estudis cameral entorn al "full de ruta" independentista. La pròpia Paluzie ha assenyalat que des de l'òrgan de govern de la corporació es promourà l'estudi del suposat boicot que va motivar la fugida d'empreses, el dèficit fiscal o la viabilitat econòmica d'una Catalunya independent.\n"Seria interessant que es fessin estudis sobre la marxa d'empreses, hi va haver un boicot? Van ser campanyes d'exclusió política? Van ser institucions de l'Estat espanyol que van retirar fons bancaris de La Caixa i Banc Sabadell? Hem trobat a faltar estudis que indiquessin amb rigor i objectivitat què va passar a l'octubre?", s'ha preguntat de manera retòrica la presidenta de l'ANC.\nATACAR LES EMPRESES DE L'IBEX\nPaluzie tampoc ha amagat la seva animadversió cap a les grans empreses que formen part de l'Ibex. Per al "sector negocis" de l'independentisme, les cotitzades van ser i continuen sent un fre per a les seves aspiracions, de manera que durant aquesta nova singladura de la Cambra no s'escatimaran crítiques cap a les cotitzades.\n"Determinades institucions de la societat civil empresarial van tenir un paper de molta influència política. Algunes directament van callar davant de mentides com que el canvi de seus representava la caiguda del 30% del PIB de Catalunya. Trobem a faltar veus amb influència de la societat civil empresarial que les desmentissin", ha sostingut Paluzie en una clara al·lusió a les grans empreses catalanes.\nEls comicis a la Cambra de Comerç de Barcelona han sacsejat el panorama empresarial de la capital catalana. Després del recompte definitiu dels vots, els resultats finals van llançar el següent resultat: 31 seients per a la llista 'Eines de País' abanderada per Joan Canadell, 4 per a Enric Crous, 3 Carles Tusquets, 1 per a la plataforma 50 a 50 i 1 per a la candidatura de Ramon Masià.\nAquestes eleccions van estar marcades per una acusada politització provocada pel sector independentista, que va veure una oportunitat d'or per a assestar un cop baix a les elits econòmiques que consideren insuficientment lleials al procés.


Carnet BTP a Llambilles - FOR VIA, Formació Viària\nCarnet BTP a Llambilles\nDescobreix que facil és treure't el Carnet BTP a Llambilles amb FOR VIA autoescoles. Disposem de diversos centres a les comarques Gironines. Amb FOR VIA, tot són avantatges: aula online, formació personalitzada i facilitats de pagament. La millor opció per obtenir el Carnet BTP a Llambilles\nTreballem una formació de qualitat i als nostres centres trobaràs un equip de professionals compromesos i dedicats al teu aprenentatge. Uns formadors amb experiència que sabran transmetre't les millors indicacions i donar-te tot el suport necessari per aconseguir el teu objectiu.Estas interessat en el Carnet BTP a Llambilles? FOR VIA Formació Viària és la teva autoescola de confiança.


Obren els col•legis electorals de Sant Andreu de la Barca sense incidents destacables\n19.510 persones estan cridades a les urnes\nPoc després de les nou del matí han obert sense incidències destacades els col·legis electorals de Sant Andreu de la Barca.\nEnguany el nombre de col·legis electorals ha passat de 9 a 6 i s’han habilitat nous espais més amplis per garantir la seguretat dels votants i dels integrants de les meses.\nUn total de 19.510 persones estan cridades a votar a la ciutat.\nEl retard en l’obertura dels col·legis s’ha produït perquè l’Ajuntament ha fet una prova d’antígens a les persones que constaven com a suplents per constituir les meses però, com que no ha vingut el titular, s’han hagut de quedat a la mesa.\nA tots els col·legis electorals hi ha dues persones que fan d’agent sanitari, això vol dir, que vetlla pel manteniment de les distàncies de seguretat, pren la temperatura als votants a l’accés al col·legi i distribueix gel hidroalcohòlic.\nLa Generalitat ha establert tres franges horàries per votar, tot i que no són obligatòries, recomana complir-les per reduir al màxim el perill i poder exercir el dret a vot amb seguretat.\nDe 9 a 12 h perquè votin els col·lectius de risc, de 12 a 19 h la població en general, i de 19 a 20 h les persones en quarantena (positius, contactes estrets o amb símptomes compatibles amb la Covid-19).\ndiumenge 14 de febrer del 2021, Sant Andreu de la Barca


Pròxima estació: “Economia del Bé Comú” (Camp d’Energia EBC) - Created by Redacció malarrassa - In category: Món cooperatiu, Veus / Opinions - Tagged with: assemblea democratica, Diego Isabel La Moneda, Economia del Bé Comú, pressupost participatiu - malarrassa - El periòdic independent i gratuït de Terrassa\nYou are here: Home / Món cooperatiu / Veus / Opinions / Pròxima estació: “Economia del Bé Comú” (Camp d’Energia EBC)\nPròxima estació: “Economia del Bé Comú” (Camp d’Energia EBC)\nPròxima estació: “Economia del Bé Comú”. Aquesta analogia, entre un viatge imaginari i l’esdevenir de la humanitat, i entre una destinació i la societat cap a la qual evolucionar, va marcar l’inici i el final del “Taller de Municipis pel Bé Comú”, celebrat a Terrassa el passat 23 i 24 de gener i conduït de forma magistral per Diego Isabel La Moneda.\nEn efecte, entendre que un altre model de municipi més just és possible, és bàsic per a propiciar el canvi. Una societat els objectius vitals de la qual siguin replantejats, i on conceptes com a Producte Interior Brut i Balanç Financer siguin substituïts per Índex del Bé Comú i Balanç del Bé Comú. En definitiva, confeccionar una nova realitat on l’ésser humà, la seva dignitat i el bé comú siguin l’objectiu, i no el lucre financer; i on la cooperació i no la competitivitat siguin el mitjà per aconseguir-ho.\nAquest gir, que a priori podria semblar utòpic, no és més que l’evolució lògica de l’ésser humà. Potser algun dia, no gaire llunyà en el temps, qualsevol ciutadà del món no entendrà la realitat actual, i de la mateixa manera que avui mirem horroritzats alguns episodis de la Història Mundial, ells no entendran com podíem viure d’una manera tan insostenible respecte a la Naturalesa i a nosaltres mateixos.\nLes institucions locals tindran un paper fonamental a l’hora de la implantació definitiva del Bé Comú, ja que hauran d’articular mecanismes que, d’una part detectin les necessitats de les persones i d’una altra consolidin la manera de satisfer-les d’acord amb aquests valors. La societat premiarà a aquells que aporten béns i serveis per i per al Bé Comú, i penalitzarà a aquells que no ho facin.\nI com són temps d’eleccions, aquests són alguns punts consensuats que l’EBC proposa als partits polítics perquè els incloguin als seus programes electorals:\n1. Fer el Balanç del Bé Comú en la seva formació política i treballar perquè les autonomies i ajuntaments en els quals governin es regeixin pels fonaments de l’Economia del Bé Comú.\n2. Promoure la declaració de Municipi del Bé Comú.\n3. Promoure i aplicar valors ètics en el desenvolupament de l’activitat financera i econòmica de les institucions, empreses públiques i privades locals i regionals.\n4. Fomentar la reconversió d’empreses en situació concursal o de tancament en societats cooperatives o limitades laborals.\n5. Introduir en concursos, licitacions i compres públiques criteris ètics, socials i sostenibles,\nvalorant entre ells el ser empresa del bé comú.\n6. L’aplicació efectiva de sistemes de participació democràtica real com: pressupost participatiu, etc.\n7. Constitució d’una Assemblea Democràtica.\n8. Elaboració de l’índex del bé comú.\n9. Implementar el balanç del bé comú en el municipi.\nAixí doncs, en un món en el qual augmenta cada vegada més el nombre de persones insatisfetes, desenganyades amb el sistema actual, i on la deterioració del Planeta està augmentant de manera exponencial, no és desgavellat pensar que aquestes “llavors” donaran el seu fruit tard o d’hora i que l’“Estació del Bé Comú” està més a prop del que puguem imaginar.\nCamp d’Energia EBC Terrassa\nIn : Món cooperatiu, Veus / Opinions\nAlta participació per veure ‘En Recerca del Sentit’, documental que planteja un món menys consumista i més solidari\nInforme Altres economies de la ciutat\nL’OCM demana a l’ajuntament què està fent amb Banca Ètica\n5a Festa i Tast de ratafia artesana de Terrassa\nV Concurs de Paelles de La Maurina\noctubre 19 11:00 - 17:00\noctubre 19 12:00 - 13:30\nVetlla de reflexió i pregària en solidaritat amb els encausats per l’1 d’octubre\noctubre 19 21:00 - 22:00\n[Concert al Candela] MANO A MANO DANIEL FELICES Y DUENDE JOSELE\noctubre 19 21:30 - 23:30\n7ª Ruta Cultural i Fotogràfica de Terrassa: A la recerca del vaixell perdut\noctubre 20 10:00 - 13:00\nXIIIè Festival Sopes Del Món 2019\noctubre 20 12:00 - 14:00


Margallo destitueix el cònsol d'Espanya a Boston per haver tancat la delegació a l'hora de sempre, tot i els atemptats\nPablo Sánchez-Terán en va confirmar ell mateix el tancament. "Era l'hora", va dir a Marca TV\nJosé Manuel García-Margallo, ministre d'Afers Estrangers, va ser ahir a Barcelona.\nMadridEl ministre d'Exteriors, José Manuel García-Margallo, ha destituït de manera fulminant el cònsol d'Espanya a Boston, Pablo Sánchez-Terán, per haver "deixat de banda les seves responsabilitats consulars", segons han confirmat a l'ARA fonts del ministeri. El cònsol va tancar la delegació diplomàtica espanyola a les cinc de la tarda, l'horari habitual, en plena psicosi pels atemptats a la marató, que van causar la mort de tres persones i 140 ferits. Entre els 23.000 inscrits a la prova hi havia 91 espanyols.\nLes explosions van ser a les 14.50, hora de Boston. Dues hores després, amb els hospitals plens de ferits i familiars i amics preocupats pels fets, el consolat abaixava la persiana. El consolat espanyol a Boston ha confirmat aquest dimarts al matí que no hi ha cap ciutadà espanyol ferit per les explosions.\nSánchez-Terán va confirmar ell mateix en una entrevista a Marca TV el tancament de la delegació. "Era l'hora", va justificar. Segons 'Marca', a més, durant l'entrevista no va donar cap número de telèfon per oferir informació als espanyols afectats i les seves famílies, i es va limitar a derivar els interessats als hospitals.\nmarató Boston Margallo


Èxit de participació en la Jornada de Networking de la comarca de la Noguera — Noguera i Segrià Nord\nÈxit de participació en la Jornada de Networking de la comarca de la Noguera\nÈxit de participació en la Jornada de Networking de la comarca de la Noguera https://www.noguerasegrianord.cat/actualitat/noticies/exit-de-participacio-en-la-jornada-de-networking-de-la-comarca-de-la-noguera https://www.noguerasegrianord.cat/actualitat/noticies/exit-de-participacio-en-la-jornada-de-networking-de-la-comarca-de-la-noguera/@@download/image/43939d92-e093-495f-aa6e-b341fb07f6dc.jpeg\nEl passat 10 de maig el Consorci Grup d’Acció Local Noguera Segrià Nord, en col·laboració amb l’Oficina Jove de la Noguera, va celebrar al Consell Comarcal de la Noguera la Jornada de Networking destinada a joves professionals i empreses de la comarca amb l’objectiu de crear vincles i incentivar l’ocupació de joves en empreses del territori.\nEn aquesta jornada hi van participar aproximadament uns 35 joves professionals i 5 empreses amb ofertes de feina. Després de les dos ponències simultànies per a joves i empresaris, “Com ser el candidat ideal” i “Com trobar el candidat ideal”, finançades pel Pla Anual de Transferència Tecnològica, es va donar pas a la presentació de les empreses i seguidament es van iniciar les entrevistes curtes entre joves i empreses. La jornada va finalitzar amb un vermut Networking en el qual i es va generar un espai de diàleg entre els assistents i es van crear més de 60 contactes.\nEls assistents van valorar positivament aquesta jornada com també als ponents que han sigut una gran ajuda per ambdues parts. Tant les empreses com els professionals dels diferents àmbits van manifestar el seu interès a participar en futures edicions. Iniciatives d’aquest tipus contribueixen a millorar la competència de les empreses, a la vegada que serveix de plataforma perquè les empreses del territori i les persones que cerquen ocupació puguin visualitzar les oportunitats, i identificar el seu talent i posar-lo en valor.\nAquesta jornada és una actuació del projecte Territori Talent i dins del programa Odisseu, l’objectiu del qual és el retorn dels joves a territoris rurals, i està cofinançat per fons FEADER i pel Departament d’Agricultura, Pesca i Alimentació de la Generalitat de Catalunya.


Santander vol que la meitat dels 1.200 acomiadaments siguin prejubilacions | Economia | EL PAÍS Catalunya\nEls sindicats creuen que aquest ERO no es justifica després dels beneficis del banc\nMadrid 7 ABR 2016 - 12:21\tCEST\nUns edificis es reflecteixen al cartell d'una oficina del Banco Santander a Madrid. JUAN MEDINA REUTERS\nEls sindicats comencen amb enfrontaments les negociacions per l'ERO proposat pel Santander. UGT i Comissions Obreres (CCOO) consideren que els beneficis del banc no justifiquen "una pèrdua d'ocupació com la que planteja el banc", segons UGT. Després de l'anunci de la setmana passada, aquest dimecres ha tingut lloc la primera reunió amb els responsables de l'entitat que van plantejar l'inici d'un procés de reestructuració a Santander Espanya.\nEl Santander va plantejar la setmana passada una regulació d'ocupació que afecta 1.200 treballadors, 950 de la xarxa d'oficines i 250 dels serveis centrals i territorials que l'entitat té a Espanya. A partir d'ara el banc disposa de 30 dies per negociar amb els sindicats i arribar a algun acord. L'entitat proposa que el 50% dels afectats siguin prejubilacions, que serien per a treballadors de 58 anys o més, que percebrien el 70% del salari brut anual.\nA més, el Santander planteja baixes incentivades, amb una indemnització de 40 dies per any treballat, set dies més dels que marca el mínim legal per als acomiadaments no ajustats a dret, amb un màxim de 24 mensualitats. S'estableix la mobilitat geogràfica, ampliant fins a 100 quilòmetres amb alguna compensació no definida. Segons UGT, també es proposen trasllats forçosos, "amb la limitació numèrica d'afectats no determinada encara i una compensació econòmica de 20.000 euros". La següent reunió serà el divendres 8 d'abril.\n"La UGT no accepta aquesta proposta efectuada pel Banco Santander. Entenem que aquest procés s'ha de basar en la voluntarietat i rebutgem qualsevol mesura traumàtica per a la plantilla del Banco Santander", va dir aquest sindicat en un comunicat. També va demanar "la unitat de tots els treballadors en un moment tan dur. No podem entendre que després dels resultats anunciats en la Junta d'Accionistes per part de la presidenta, transmetent un missatge positiu, i que avui ens trobem davant d'un ERO".\nPer la seva banda, CCOO, en un altre comunicat, va afirmar que "no és justificable cap pèrdua d'ocupació i que el nombre de sortides en l'entitat s'ha de reduir substancialment". La federació de banca de CCOO ha posat una "línia vermella": "[Per a aquest ERO] les condicions [han de ser les] acordades per al procés de fusió del 2013". Aquesta última frase es refereix a la fusió entre Santander i Banesto.


La transmissió de títols nobiliaris s’encareix un 1% | Espanya | EL PAÍS Catalunya\nLa transmissió de títols nobiliaris s’encareix un 1%\nCongelació als partits, retard a les quatre setmanes per paternitat i més petits detalls que amaguen els Pressupostos\nMadrid 7 AGO 2015 - 00:00\tCEST\nCristóbal Montoro, abans de presentar els Pressupostos del 2016. Uly Martín\nEls Pressupostos de l'Estat per al 2016 recullen algunes curiositats com l'augment de l'impost que es paga per transmetre títols nobiliaris, la congelació de la subvenció dels partits polítics, la pròrroga de l'impost sobre patrimoni, l'alça de la recaptació per frau fiscal o el retard a l'ampliació del permís de paternitat.\nComtes, ducs i marquesos. L'Executiu ha augmentat un 1% l'impost per les transmissions i la rehabilitació de grandeses i títols nobiliaris. Si un pare cedeix al seu fill un títol amb grandesa haurà de pagar a partir de l'any que ve 2.726 euros. Per la transmissió de títols sense grandesa haurà d'abonar a l'Estat 777 euros. En cas que la cessió sigui transversal, a nebots o oncles, pagarà 6.834 euros, en el primer cas, i 1.949 euros en el segon.\nSense pujada per a la política. Els comptes públics també estableix una congelació de les subvencions per a despeses de funcionament i seguretat dels partits polítics. En concret, per sufragar el funcionament l'Estat aporta 52,7 milions a les formacions i per a despeses de seguretat, en paga 2,7 milions.\nCongelació a sindicats i patronal. Els comptes públics de l'any que ve preveuen mantenir les aportacions a les organitzacions sindicals i a la patronal amb una dotació d'11,6 milions d'euros.\nImpost de patrimoni. L'Executiu prorroga per sisè any l'impost sobre patrimoni, que grava la riquesa. L'impost havia de desaparèixer el 2011 però Rajoy el va rescatar per eliminar-lo el 2013. No obstant això, l'any vinent manté la vigència d'aquest impost, que està cedit a les comunitats però que recapta l'Estat, i anuncia que s'eliminarà definitivament el 2017.\nLluita contra el frau. El pressupost de l'Agència Tributària per a l'any que ve tot just creix un 0,3%, però es reserva un 5% dels recursos que obtingui de la lluita contra el frau fiscal. L'Agència espera ingressar 9.407 milions d'euros per les seves polítiques de prevenció i control del frau fiscal el 2016.\nPermís de paternitat. El Govern espanyol retarda un altre any més l'ampliació a quatre setmanes del permís de paternitat en casos de naixement, adopció o acolliment. Es tracta del quart any consecutiu que es demora l'entrada en vigor d'aquest permís, que s'havia d'implantar el 2011. L'Executiu popular va assegurar en arribar a la Moncloa que l'engegaria el 2013. Ara, una disposició addicional a la llei de Pressupostos assenyala que entrarà en vigor el 2017.\n410.000 baixes per frau en l'atur. El Govern central estima per al 2016 donar de baixa per frau en les prestacions d'ocupació 410.000 demandants i calcula que això suposaria un estalvi de 2.100 milions d'euros, segons figura als Pressupostos del 2016. Aquest any, la reforma de les polítiques actives impulsada pel Govern espanyol per millorar la gestió de les prestacions i el reforç dels mitjans de control ha provocat 418.422 baixes, sobre les 400.000 pressupostades inicialment.


Joventuts Musicals de Sant Pere de Ribes\nEL PROJECTE PEDAGÒGIC L'EMSPR\nMATRICULA 20-21 ONLINE\nJUNTS FEM MÚSICA amb JUNTS EN ACCIÓ\nLES CORALS DE L'ESCOLA\nLA BANDA DE L'ESCOLA\nJULIOL: INTENSIUS D'INSTRUMENT\nL'ESCOLA DE MÚSICA DE SANT PERE DE RIBES > CURS 2020-2021\nJa estem preparant el nou curs que esdevindrà la consolidació del nostre projecte pedagògic, un ensenyament integrat on els nostres alumnes aprenen de manera natural i amb el seu instrument des de el primer moment.\nTot i la situació d'excepcionalitat que estem vivnt amb el Covid-19, la nostra voluntat de cara al proper curs 20-21 és fer les classes presencialment i seguir fent el format acadèmic que hem estat fent aquests darrers anys i que tan bons resultats ens ha donat: classes d'instrument individual o col·lectives en petits grups, conjunts instrumentals, sensibilitzacions, etc. Però en la situació en que ens trobem hem de contemplar totes les possibilitats i ara mateix els experts indiquen que cap a la tardor molt probablement tornarem a trobar-nos amb períodes de confinament; per tant, hem volgut plantejar el curs 20-21 de manera que poguem oferir una continuïtat als alumnes per tal de no haver d'interrompre les classes com ens va passar el curs passat.\nÉs per això que, i com a novetat pel proper curs, disposem d'una plataforma de classes online a la intranet de l'Escola, pensant precisament en aquests períodes de confinament, però en cap cas en substitució de les classes presencials.\nCada alumne tindrà un nom d'usuari i contrasenya per entrar a la intranet de l'escola amb un perfil personal privat i així, en cas que sigui necessari, es podran fer totes les classes mitjançant videoconferència amb el seu professor.\nAixí doncs aquest proper curs 2020-2021 us ofereix la possibiitat d'aprendre a tocar un instrument, a tocar en conjunt amb d'altres alumnes, a cantar en una coral, a descobrir el teatre músical, a gaudir de la música compartint-la a les audicions, trobades amb altres escoles, actuacions fora de l'escola, intercanvis... Entre moltes altres propostes... Us hi apunteu?\nConcerts, Audicions & Altres activitats\n*Amb l'actual situació d'excepcionalitat pel Covid-19 les nostres oficines romandran tancades i tota l'atenció serà telemàtica, mitjançant telèfon, correu electrònic o formulari de sol·locitud d'informació web.\n(última actualització: JUNY DE 2020)


El món trontolla per la falta de xips – Albert Cuesta\nEl món trontolla per la falta de xips\nby Albert Cuesta · Published 30 de March de 2021 · Updated 31 de March de 2021\nEl món trontolla sense xips MATTHIAS HIEKEL / EFE\nMentre la transició cap als vehicles elèctrics protagonitza l’actualitat, fa unes setmanes que General Motors (GM) està lliurant les camionetes Chevrolet Silverado i GMC Sierra sense el mòdul electrònic que optimitza el consum dels seus motors de combustió, amb el resultat d’una eficiència més baixa. No és fruit de cap error, sinó d’una decisió empresarial: el proveïdor del dispositiu no té prou xips per atendre les comandes previstes, i GM no es pot permetre deixar de servir cotxes als concessionaris, encara que gastin més benzina. Pel mateix motiu, Ford també deixarà de muntar als pickupsF-150 i als SUV Edge una part dels ordinadors habituals i confia poder afegir-los-hi més endavant.\nL’actual escassetat de semiconductors, des dels xips més avançats fins als més humils però igualment imprescindibles, ha posat en evidència la fragilitat de tot l’hiperespecialitzat sistema productiu mundial. Els greus problemes de proveïment que van començar afectant la indústria de l’automòbil, comentats aquí mateix fa unes setmanes, s’han estès des d’aleshores a altres sectors, i ara hi ha empreses que no poden completar la fabricació d’un telèfon mòbil o un aspirador perquè els falta algun component que no és necessàriament d’alta tecnologia. I si els EUA i la Xina mantenen la tensió comercial tal com sembla després de la recent cimera a Alaska, Europa no tindrà més remei que ressuscitar la seva indústria auxiliar per recuperar certa autonomia, i assumir una pèrdua inicial de competitivitat per l’increment de cost.\nA més de les interrupcions causades per la pandèmia, han coincidit diversos factors que dificulten trobar alternatives a un o més dels components o primeres matèries d’unes cadenes de producció dissenyades per funcionar amb el mínim d’existències acumulades possible. Mentre no arriba la temporada dels monsons i les seves pluges torrencials, Taiwan pateix la pitjor sequera dels últims 50 anys i ha començat a racionar a dos dies per setmana el subministrament d’aigua a les indústries, inclosa la de semiconductors, que en consumeix enormes quantitats. D’altra banda, divendres passat es va incendiar una de les grans plantes de xips per a cotxes que la firma japonesa Renesas té al nord de Tòquio. En aquest cas plou sobre mullat, perquè Renesas ja va haver d’aturar uns dies la producció per culpa del terratrèmol que l’11 de març va afectar la zona de Fukushima. El conseller delegat ha avisat que hauran d’interrompre el subministrament durant un mes.\nA Texas a mitjans de febrer el fred i les tempestes van deixar sense corrent les fàbriques de xips que Infineon, NXP i Samsung tenen a prop d’Austin, i no està previst que recuperin el 90% del nivell habitual de producció fins a finals de mes. Una de les dues de Samsung, a sobre, és estratègica, perquè fabrica xips integrats per als smartphones de la seva pròpia marca i per als d’Apple, que en altres casos complementen de manera imprescindible els processadors Snapdragon de la nord-americana Qualcomm, processadors que en realitat són fabricats per TSMC… a Taiwan. Segons la consultora TrendForce, només l’aturada forçosa de la planta texana de Samsung ja obligarà a reduir un 5% la producció mundial de smartphones d’aquest any. Hi ha qui ha atribuït a aquest fet que Samsung hagi optat per no presentar cap telèfon nou de la gamma Galaxy Note aquest any, tot i que els directius ho han desmentit.\nEnmig d’això, la forta demanda de targetes gràfiques Nvidia per a la mineria de criptomonedes n’ha disparat els preus, i es dubta que l’esmentada TSMC tingui capacitat per produir els xips necessaris, fins al punt que Nvidia ha començat a vendre les existències que li quedaven dels models anteriors. Per la seva banda, Intel ha anunciat que construirà a Arizona dues enormes plantes que dedicarà a fabricar xips per encàrrec en competència amb TSMC i Samsung. Però les noves instal·lacions no entraran en servei fins al 2024, i la indústria mundial ha de continuar funcionant fins aleshores.\nTant el flux de primeres matèries com el de productes acabats entre Àsia i Occident es van interrompre amb la pandèmia i encara no s’han recuperat. En ports nord-americans com Los Angeles i Long Beach, que mouen una tercera part dels contenidors dels EUA, no hi cap ni una agulla, i hi ha desenes de vaixells de càrrega en trànsit o esperant a mar obert per poder descarregar. La gota que podria fer vessar el got és l’embarrancament de l’enorme Ever Given aquesta setmana al mig del canal de Suez, que bloqueja una de les principals vies mundials de circulació de mercaderies. Per un motiu o altre, tota la cadena logística mundial de proveïment està a punt de fallar.\nBiden contra la Xina\nEl futur immediat no sembla especialment prometedor. Les esperances sobre una distensió entre els EUA i la Xina amb el relleu de Donald Trump per Joe Biden a la Casa Blanca han quedat congelades amb l’enduriment de les restriccions als fabricants americans per vendre productes a Huawei, una firma que acaba de comunicar la seva intenció d’ingressar més de 1.000 milions de dòlars anuals cobrant a marques com Apple i Samsung un royalty de fins a dos euros per cada smartphone que venguin, en concepte d’ús de les seves patents de tecnologia 5G.\nAfegint més llenya al foc, el secretari d’Estat nord-americà, Anthony Blinken, va irritar els xinesos en la cimera comercial de fa uns dies a Alaska retraient-los la seva actitud a Hong Kong i Taiwan i acusant-los de ser al darrere dels recents ciberatacs contra empreses dels EUA. El representant xinès hi va respondre dient que no toleraran ingerències estrangeres en el que consideren afers interns, inclosa la delicada relació amb Taiwan, un actor tan fonamental en la producció de semiconductors que la indústria mundial tindria enormes dificultats per tirar endavant si la Xina el bloquegés.\nI al fons de tot hi trobem els europeus, fent equilibris entre la pressió ianqui i els acords comercials i de transferència tecnològica entre la UE i la Xina, dels quals depenen els desplegaments de xarxes de telecomunicacions 5G que han d’impulsar la recuperació econòmica i social del continent després d’una pandèmia que, d’altra banda, encara ens afectarà durant mesos vist el desgavell europeu en la gestió dels processos de vacunació.\nTags: 5gbloqueig comercialeuamobilitat conectadaxinaxips


El primer secretari del PSC de Calella en contra d’un nou 155 | Ràdio Calella Televisió\nPere Tarrés és el primer secretari del PSC de Calella\nPere Tarrés, primer secretari de l’agrupació local del PSC de Calella s’ha posicionat en contra d’un nou 155 després que el president de govern espanyol en funcions, Pedro Sánchez, llences ahir un advertència al president Quim Torra sobre un possible 155, si no es respecte la legalitat.\nPere Tarrés, qui ha fet declaracions a Ràdio Calella Televisió un dia més tard a la publicació de la sentència, n’ha fet una valoració i avançat que al llarg del dia d’avui l’agrupació local del PSC farà un comunicat amb relació a la sentència. Segons primer secretari del PSC de Calella, la sentència s’ha d’acatar i ha assegurat que vivim en un estat de dret amb plena separació de poders on existeixen les màximes garanties.\nCrec que vivim en un estat de dret amb separació de poders. Aquesta actuació del poder judicial es desenvolupa amb el respecte dels drets i les llibertats emparats per la constitució. Tenim les màximes garanties i una transparència total. Per tant aquesta sentència en principi ha de ser acatada.\nAixò si, Tarrés també reconeix un fracàs de la política i no veu amb bons ulls un nou 155.\nSempre he estat en contra del 155. No m’ha agradat mai. Per mi el problema és que falten líders polítics de veritat. (…) No oblidem que la gent de Catalunya és la nostra gent, i hem de procurar per tots els mitjans de bastir ponts, no destruir-los.\nUns ponts que des del PSC es volen establir mitjançant el diàleg, l’entesa i la no confrontació.\nTarrés també ha reconegut que, des d’un punt de vista humà, se solidaritza amb el patiment de les famílies dels condemnats i amb els companys d’ERC i Junts. I ha afegit que és la seva gent, per més que tinguin ideologies oposades.\nAmb tot, el primer secretari del PSC de Calella ha fet un crit a fer política en majúscules per solucionar, el que al seu entendre, ha esdevingut el trencament del poble català.\nA continuació, podeu recuperar íntegrament l’entrevista a Pere Tarrés:\nSegüent Convocada la vaga general pel 18-O amb el lema “Pels drets i llibertats”\nAnterior Tsunami Democràtic convoca per aquest vespre una concentració davant l’Ajuntament de Calella\n21D: La participació s’eleva fins al 8,88% en la primera hora de votacions a Calella


L’entrega de pisos de protecció oficial de Can Batlló es retarda | betevé\nHi ha 26 famílies afectades per una discrepància entre els plànols i la realitat que no permet inscriure els edificis en el registre\ndiumenge, 1 de juliol del 2018, a les 11.30\nL’origen del retard és un desajust entre les dades del cadastre i els solars on s’han construït els habitatges. Les dues promocions de pisos de protecció oficial afectades ja estaven acabades quan es va dur a terme el sorteig, el 18 de setembre del 2017. A principis de novembre, els adjudicataris van començar a triar els habitatges a l’Institut Municipal de l’Habitatge i Rehabilitació (IMHAB) actual. Aleshores, les famílies es van posar en contacte amb Triodos Bank per iniciar els tràmits de les futures hipoteques.\nTràmits i espera\nEls afectats afirmen que fins Setmana Santa es van anar fent alguns passos: el 25 de gener del 2018 van signar els contractes promesa dels habitatges en cessió de dret de superfície. Un dels afectats, en Marc Álvarez, explica que en aquell moment el calendari que se’ls va presentar semblava bastant creïble. “La data límit que ens van posar era el 25 d’abril i, en el moment que signem el contracte promesa, ja hi ha un termini fixat per contracte. Ningú no pensava que arribaríem a l’estiu sense poder entrar als habitatges”, lamenta.\nAmb aquesta situació, les famílies afectades van decidir denunciar el seu cas a l’Audiència Pública de Sants-Montjuïc. El districte ha començat a convocar reunions quinzenals fins que es resolguin els problemes per inscriure els habitatges en el Registre de la Propietat a nom de les famílies que se’ls ha adjudicat un habitatge en dret de superfície.\nL’objectiu d’aquestes trobades amb el districte és que l’Institut Municipal de l’Habitatge pugui informar els afectats sobre l’avanç de les gestions. Segons fonts municipals, en la darrera reunió es va comunicar que els equips tècnics del Deganat del Registre de la Propietat i els de l’IMHAB han acordat treballar junts per determinar els desajustos i traslladar-los al cadastre. En paral·lel, esperen que els habitatges es puguin inscriure en el registre sense haver d’esperar les modificacions.\nEls afectats, que tenen el suport del Centre Social de Sants, han convocat una concentració el 5 de juliol, coincidint amb el plenari, davant de la seu del Districte Municipal de Sants-Montjuïc.


Guerrillers del teclat | synusia\nblogosfera, internet, primavera àrab, Tecnopolítica i Cultura Lliure\nDel software lliure a la tecnopolítica\nLa Primavera àrab i, en concret, els aixecaments populars que van aconseguir derrocar Ben Ali i Hosni Mubàrak a principis del 2011 no van sorgir del no-res: al contrari, feia anys que s'estaven covant al carrer i al ciberespai. Aquest llibre és un homenatge a la jove generació digital àrab i al paper que ha tingut a l'hora de preparar el camí de les revoltes contra les dictadures que sacsegen el Pròxim Orient i el nord de l'Àfrica. Els bloguers i blogueres que la periodista Lali Sandiumenge ha conegut i entrevistat des del 2004 -i que són els protagonistes d'aquest llibre- tenen una mitjana d'edat de poc més de trenta anys, però ja es consideren a si mateixos membres de la «primera» generació d'activistes digitals.\nVan ser els pioners i la seva tasca ha estat fonamental per engendrar un nou llenguatge de dissidència i un nou tipus d'activisme per al canvi: individual però col·lectiu, autònom però col·laboratiu, acèfal i descentralitzat, local i regional i, ara mateix, global. Guerrillers del teclat mostra la importància que internet ha tingut i té al món àrab per promoure la llibertat d'expressió i la lluita democràtica i contra la tirania, però sobretot és la història apassionant d'un grup de nois i noies que van aprofitar amb valentia i creativitat totes les possibilitats de la xarxa i dels mitjans socials per conscienciar, polititzar i mobilitzar una generació que tothom creia adormida.


Allstar de bàsquet femení i documental Perseguits i Salvats\nAllstar de bàsquet femení i documental ‘Perseguits i Salvats’\nSegueix en ‘streaming’ la programació a partir de les sis de la tarda\nAvui a partir de les 18h tindrà lloc en el Pavelló Municipal Nord de Sabadell la final del torneig femení del Allstar\nActualitzada el 28-01-2018 12:08\nLa segona edició del Allstar de la Copa de Catalunya, organitzada per la Xarxa de Comunicació Local i l’Ajuntament de Sabadell, és a punt de començar. Avui, a partir de les 18 h tindrà lloc en el Pavelló Municipal Nord de Sabadell la final del torneig femení amb un concurs de triples.\nEn el marc del Dia Internacional de Commemoració en Memòria de les Víctimes de l’Holocaust, La Xarxa recupera el documental Perseguits i Salvats , produït amb la col·laboració de la Diputació de Lleida.\nDirigit per Daniel Serra i Jaume Serra, la cinta recorda l’experiència de milers de jueus que van fugir del nazisme pel Pirineu lleidatà. Tot seguit s’emetrà la conversa entre la supervivent Paquita Sitzer i la periodista i escriptora Pilar Rahola, que parlen de la necessitat de preservar la memòria històrica.\nPots seguir la programació en directe a través de la Xarxa de Televisions Locals i al web de RAC1.


> Entrevista a 365d365e | Gabi Martínez\nAssegut en un tamboret, en Gabi Martínez m’espera a la mateixa cafeteria on he parlat amb la gran majoria de lletraferits que han desfilat pels 365. Diu que tan sols és una casualitat, que fa poc més d’un any que viu al barri. Periodista, escriptor i viatger, l’any 2004 publicava la novel·la Ático, excel·lent exercici d’avantguarda literària que li va valdre entrar a formar part de l’antologia Spanish Fiction In he Digital Age, on se’l destaca com una de les cinc veus (perdona, Gabi) més representatives de la literatura espanyola dels darrers vint anys. I pocs mesos enrere apareixia l’impressionant Sólo para gigantes, la història que el va dur al Pakistan perseguint les passes del Jordi Magraner, zoòleg francès d’origen valencià que l’any 2002 va ser assassinat a les muntanyes de l’Hindu Kush on havia arribat buscant l’home de les neus. Què teniu en comú el Jordi i tu? “Dedicar tot els esforços a tirar endavant una idea de vida, passa que ell la va portar a una vessant èpica. La meva identificació amb en Jordi Magraner és a través de l’obstinació per intentar viure, en el meu cas, del viatge i la literatura, però sense els seus nivells de dramatisme. Tots els desitjos i anhels que nosaltres podem tenir a petita escala, ell els va elevar a l’escala més gran que puguis imaginar. Una història, però, amb què tothom es pot sentir identificat”.\nRecordo que, quan anàvem cap a Piera, on els meus pares tenien una casa, passàvem per una carretera on hi havia una paradeta de fruita. El meu germà sempre deia que es volia dedicar a això, a vendre fruita a la carretera. I, encara que no les tenia totes, a mi em semblava una gran idea. Tot i això, des de petit sempre m’ha agradat molt escoltar històries, i tenia molt clar que m’agradaria dedicar-me alguna cosa relacionada amb la literatura i escriure.\nEls teus pares van tenir una botiga de joguines, primer, i després un videoclub. Un somni per a qualsevol nen!\nEra una manera molt propera de desenvolupar la imaginació. El dia de Reis era molt estressant, perquè els meus pares tenien molta feina, però en canvi sempre tenia tots les joguines al meu abast (riu). I després, el videojocs! En una època en què no era com ara, que, amb les descàrregues il·legals, tens accés al que vulguis, jo tenia la fortuna de tenir tot un videoclub a la meva disposició. D’altra banda, el meu pare també era pintor de parets, i aquest fet em va donar la possibilitat de saber què no volia ser jo de gran. Tota la meva família que han estat pintors: el meu avi, el meu oncle, el meu pare… Ràpidament vaig saber que pintar era molt dur, i que m’havia d’esforçar si volia de tirar endavant la idea que jo tenia de dedicar-me a escriure.\nHo va entendre, el teu pare?\nRecordo que al col·legi, els pares feien una funció, i ell, el meu pare, feia els guions d’aquelles actuacions. Era quan arribava a la nit, després de passar-se tot el dia treballant, que es posava a escriure. I també va estudiar piano durant cinc anys. El seu professor era un dels germans Calatrava! (Riu).\nEl lleig o el no tan lleig?\nCrec que era el lleig (riu). Pot semblar una anècdota, però aquesta voluntat de voler trencar amb la carrera que t’ha tocat viure a cop de dedicar-hi hores i esforç, m’ha servit molt a l’hora de saber que si vols tirar endavant una opció, has de posar-hi els cinc sentits i has de treballar molt. I també m’ha servit en la determinació de què tot aquest esforç no acabi sent extralaboral sinó que sigui una forma de vida.\nEscriptor, periodista, viatger…\nA diferència de molts dels meus amics, jo vaig voler fer la mili. Volia treure el nas per saber què era allò. Ara bé, als dos dies ja m’hi podia haver tornat!\nOn el vas fer, el servei militar?\nA Osca. Per les meves condicions físiques, perquè sempre m’ha agradat molt l’esport, m’hauria d’haver tocat una brigada, però, com tenien estudis universitaris, em va tocar una altra i em van enviar a la biblioteca. Si hagués anat a la brigada que realment em tocava, i a la que jo volia anar, potser hagués mort.\nUn dia, fent maniobres, els va sorprendre un allau i van morir set dels meus companys.\nÉs una d’aquelles experiències fortes… Però em va tocar anar a la biblioteca, i em vaig empassar tots els llibres que hi havia. I és que allà no entrava ni Déu, i els que ho feien era per jugar al parxís o llegir la premsa esportiva (riu).\nQuins autors vas descobrir, a la mili?\nTenia dinou anys i era una època que devora tot sense cap mena d’ordre ni rigor. Això sí, recordo tres lectures que em van marcar molt: Stefan Zweig, Pearl S. Buck i Unamuno, que llegia al lavabo durant les guàrdies nocturnes (riu). També em van donar permís per tenir un programa de ràdio, i vaig crear una revista, a la mili. La meva no va ser una mili d’exèrcit. A més, vaig veure moltes coses, com el capellà, que es fotia cocaïna amb els coronels.\nUn capellà drogoaddicte!?\nSí. No sé si fins i tot era un dels subministradors, però sí dels que consumia.\nNo has escrit cap història de totes aquestes vivències?\nNo, d’això no. Els escriptors disposen de diferents actituds a l’hora d’enfrontar-se a la realitat. Jo vaig tenir un moment en què em va agradar molt gent com el Josep Pla o el Foster Wallace, escriptors de molt de detall, que construïen la realitat gairebé des d’un punt de vista minimalista, fixant-se en qualsevol cosa que del que passava. Una actitud que és fonamental per als llibres de viatges. Però al mateix temps, també m’interessa molt el que va directament a l’essència. No tant una realitat física com una realitat espiritual, com per exemple en Jonathan Frazen, un escriptor més psicològic. És cert que, com autor, m’he fet fort en la part més materialista, segurament per l’ascendència periodística, que t’obliga a estar a l’aguait de tot el que està passant, però cada vegada m’interessa més anar a la idea d’arrel que no pas al detall que serveix per il·lustrar aquesta idea. Amb tot, els viatges m’han permès saber què són els substantius.\nPosar nom a les coses.\nExacte, que una arbre no sigui un arbre sinó un roure. Això i la paciència.\nDetall i paciència, segurament dues de les grans mancances del periodisme actualment.\nPaciència, segur. Això i la manca de calés per apostar per bons projectes. Si et fixes en mitjans anglesos, alemanys, nord-americans, francesos… te n’adones que tenen unes redaccions que poden dur a terme veritables treballs d’investigació, perquè tenen diners per fer-ho. Però això no només passa al món de la premsa sinó també a l’editorial. Per exemple, parlant de viatges, el periodista britànic Nicholas Shakespeare va fer una biografia del novel·lista i autor de viatges Bruce Chatwin, a la qual li va dedicar vuit anys, però vuit anys anant a tot arreu: Austràlia, l’Índia… Aquí ningú s’atreviria a fer una inversió que permetés fer una feina com aquesta. Porto anys lluitant amb editors i diaris perquè facin inversions per desenvolupar un periodisme literari a l’altura del que es fa fora. Passa que aquí sempre et donen llargues.\nConsiderat un dels màxims representants de la nostra literatura d’avantguarda, al mateix temps tens una visió molt romàntica i de la vella escola del teu ofici.\nL’altre dia estava veient la sèrie Downton Abbey, i prèviament havia vist Juego de Tronos, i abans Mad Men, i Dexter… Doncs mirant Downton Abbey, la persona que era amb mi em va preguntar si realment m’agradava, ja que és una sèrie de tall molt clàssic. I tant que m’agrada! Pensa que abans t’he parlat de Pla i Foster Wallace. De la mateixa manera que et podria parlar del Frazen i que m’ha encantat la novel·la País de sombras de Peter Matthiesen i que també m’interessa el que ha fet Fernández Mallo. M’agrada que les històries me les expliquin de la millor manera que es poden explicar, i si és d’una manera d’avantguarda, perfecte, i si és de la manera més clàssica possible, benvingut sigui també. Pessoa deia que cadascú té vint persones dins i t’ho demostrava fent parlar aquestes vint persones en diferents novel·les. Si ho feia ell, tothom l’aplaudia, però després de Pessoa molta gent encara arrossega el prejudici del gènere, com si algú que fés periodisme literari o assaig o novel.la hagués de quedar-se per sempre treballant aquest territori, com si no pogués ser igual de bo en un gènere que un altre.\nEls compartiments estancs.\nExacte, quan en realitat una persona pot fer literatura d’avantguarda, novel·la de viatge, periodisme literari… Pot fer qualsevol cosa i fer-ho amb qualitat. La paradoxa és que avui en dia es diu que no existeixen els gèneres, però no deixem que la gent surti d’aquests compartiments. Per exemple, quan vaig publicar Ático em convidaven a totes les xerrades literàries d’avantguarda, però van deixar de fer-ho quan vaig decidir tornar a la literatura de viatges, que era el que en aquell moment em venia de gust fer! O més recentment, una de les crítiques de Solo para gigantes, deia, en to pejoratiu, que era un llibre desconcertant. Una crítica suposadament negativa que he interpretat com un triomf de la meva coherència.\nNo tothom entoma tan bé les crítiques!\nQuan parlament de futbol, un jugador desconcertant és aquell que per la seva qualitat et sorprendrà perquè mai no saps què farà amb la pilota, en canvi, ser desconcertant en literatura sembla que hagi de ser negatiu. Amb tot, sempre he tingut molt clar que volia explicar les històries com pensava que les havia d’explicar. Fins ara, sobrevisc, i aquest és el negoci. S’ha de ser atrevit i tenir molt clar que no faràs diners amb aquest negoci. I sí, es pot copiar i sumar-se al que està tenint èxit, però no és el meu rotllo. Evidentment, s’ha de tenir una estabilitat per poder viure, però si poses la qualitat i la credibilitat per davant de tot, segurament les coses acabin sortint. Crec en el risc literari.\nTenir una veu pròpia.\nAixò de la veu pròpia, tal com l’hem entès fins ara, també és una cosa de la que dubto. El Javier Marias o l’Enrique Vila-Matas són escriptors que han desenvolupat una veu pròpia, és cert, però també moriran amb ella perquè ja no sortiran mai més d’aquí.\nÉs a dir, que la veu ha d’anar mutant.\nSí. Però la veu no és una cosa tan visible. Jo crec molt més en la història, que és el que realment acaba perdurant. És més darrere de la història està la veu, i si poses la veu per davant de la història és que tens un ego que no te l’acabes.\nD’on surt aquesta necessitat de veure món?\nDes de petit que sempre he tingut aquesta necessitat. Fent periodisme, vaig acabar fart de veure les notícies, un moment en què només es parlava de corrupció per tot arreu. Sentia que la ciutat se’m feia petita però que hi havia molt món per explorar. En un principi vaig tenir la temptació de marxar a viure a Nova York, però era molt car. Va ser la curiositat la que em va dur a viatjar. M’agrada sortir i l’acció.\nQuè és això de que ara vols escriure sobre la família?\nEstà relacionat amb el que t’explicava abans dels detalls i dels conceptes més abstractes, és a dir, les idees. Els detalls et donen molta solidesa a l’hora d’afrontar una situació. I et donen seguretat perquè és més fàcil que el lector se n’adoni de tots l’esforç que has dedicat a l’obra. Passa que amb el pas del temps, com que vaig cobrint etapes i no em sento encadenat a cap gènere ni registre, tinc la sensació de que he entrant en un nou període i m’interessa desenvolupar psicologies de personatges. Ja he cobert l’etapa de curiositat que em va dur a viatjar, i ara necessito mirar el que m’envolta. I és que segurament, marxava per explicar el que tenia a prop. He hagut de recórrer mig món per ubicar la meva pròpia història. En realitat, qualsevol escriptor quan mira altres històries, el que fa és buscar el seu lloc al món.\nBuscar les respostes a les preguntes universals.\nUna mica això. Ara el meu gran repte és arribar a les qüestions més íntimes, aquelles que estan relacionades directament amb la meva sang.\nNo et fa por enfrontar-te a aquests sentiments?\nNo. Em fa respecte. Encara que fent ús de la imaginació es pot dir tot d’una manera molt poderosa, però sense fer mal a ningú. D’altra banda, també m’interessen molt els projectes corals. Explicar històries on parlin moltes persones. Veure moltes psicologies i que un personatge, i crec que a Sólo para gigantes això és molt important, et pugui semblar un heroi però sense saber si et cau bé del tot. Aquesta és una de les grans mancances de la literatura que es fa a Espanya, que està dividida en idiologies. Per això crec que va tenir tant èxit Soldados de Salamina de Javier Cercas.\nFeia bo el que aparentment era dolent.\nExacte. Aquesta ha estat la seva clau, que com a lector et posessis sota la pell d’una persona que en teoria no t’havia de caure bé. O el mateix amb les sèries americanes, on et trobes sentint simpatia per un assassí en sèrie. És per això, una vegada més, que trobo que l’important no és la veu sinó la història\nI quina història, la d’en Jordi Magraner!\nSi hi ha una loteria en què et pot tocar explicar una bona història, aquesta seria el premi gros.\nCom vas descobrir la figura del Jordi Magraner?\nNormalment, sempre he estat jo qui ha anat a per les històries, però aquesta me la va explicar una altra persona. Va contactar amb mi, em va explicar que volia que algú expliqués la vida del Jordi com havia fet John Krakauer amb la història de Hacia rutas salvajes, i que creia que la persona que ho podia fer era jo. Vaig obrir la primera porta que ja em vaig adonar que se m’obrien quatre, cinc, sis portes més, cadascuna d’elles més apassionant que l’anterior. Ràpidament vaig decidir que sí, que la volia escriure. Abans, però, les dues potes bàsiques de la taula: la família i viatjar al Pakistan.\nPensa que quan vaig començar a treballar en el llibre, només feia sis anys que havia mort el Jordi. Vaig trigar gairebé tres mesos a que la família em donés permís per anar visitar-los. D’altra banda em semblava massa estrany que, sent una història tant apassionant, ningú s’hagués interessat abans per ella. No només ja s’havia interessat altra gent abans, sinó que em vaig trobar amb l’hostilitat de la família, cansats que aparegués gent per casa seva suposadament interessats en la història del Jordi, però que després desapareixien. Els vaig escriure per correu ordinari, per correu electrònic, els vaig trucar… A cop d’insistir van acceptar que hi anés a conèixer-los. Recordo que després de parlar amb la mare i la germana, va arribar el germà petit i el primer que em va dir va ser que no només no volia parlar amb mi, sinó que l’únic que tenia ganes de fer era agafar l’escopeta i començar a fotre trets a tort i a dret. Era un tema d’alta sensibilitat per a ells, i estaven farts de veure passar gent per casa seva per després marxar i no tornar més.\nCom vas aconseguir guanyar-te la seva confiança?\nParlant. Després d’aquells primer viatge a França, hi vaig tornar tres vegades més. Arribant al punt de confiança que vam acordar que si entrava dins la història, volia tenir llibertat per retratar al personatge ambigu que era en Jordi Magraner. Tots tenim punts foscos, els Jordi també, i la família sabia que podien sortir coses que potser no els agradaven. Però, sempre amb respecte, sempre tractant amb la màxima dignitat la persona que era el Jordi, el que sortís era el que anava a publicar. Si no era sota aquestes condicions no ho faria. Van acceptar, perquè van creure que les parts de llum eren tantes que taparien les més fosques. De fet, abans de publicar el llibre, li vaig passar una còpia a l’Esperanza, la seva mare, i em va dir que hi havia dues coses que no li agradaven. Li vaig recordar el pacte que havíem fet, i ho va acceptar. El llibre ha sortit sense que la família hagi tocat res. En el fons, la família tan sols desitjava que la gent descobrís qui era en Jordi Magraner.\nVa néixer al Marroc fill d’una família d’origen valencià. Va passar per Espanya, però va arribar a França quan encara era molt petit. Però ell mai no es va sentir francès, sabent que la seva vida estava destinada a viure en un barri de la perifèria d’una gran ciutat francesa, ocupant un espai a la societat que no entenia com seu. Una dinàmica de vida que va voler trencar. Per sort, des de molt petit que es va interessar per la natura aconseguint tirar endavant els seus estudis i convertint-se en un especialista molt valorat en rèptils i amfibis. Però com encara volia anar més enllà, va trobar en l’esglaó perdut de la cadena evolutiva, un argument perfecte per marxar de França.\n“Ja he cobert l’etapa de curiositat que em va dur a viatjar, i ara necessito mirar el que m’envolta”\nI anar a buscar el Ieti al Pakistan!\nExacte. Cal dir que The Guardian va publicar un article no fa gaire on explicava que el 98% de la comunitat científica creu en l’existència de l’esglaó perdut, el que alguns anomenen Ieti. En Jordi Magraner no només va creure en aquesta història, sinó que quan va arribar al Pakistan es va trobar amb una ètnia, els kalash, que eren pagans com ell, i que a més a més podria dur una vida d’aventura i investigació científica, que era el que sempre havia volgut desenvolupar. Si havia un lloc que encaixés en la seva idea del món, era aquell. També és cert, que tenia els seu somnis de grandesa i volia deixar petjada. Que allò que fes tingués ressonància a Occident. Allà va trobar un espai on sentir-se gran.\nQuè et va mancar desxifrar de la vida d’en Jordi?\nSaber de debò qui el va matar. Tinc les meves hipòtesis, i crec que s’apropen molt a la realitat, però ni tinc, ni tindré la certificació de qui va fer-ho. I qui de veritat ho sap, no ho dirà mai perquè s’està jugant la vida. Si el seu assassinat no es va investigar en el seu moment va ser perquè el Jordi era un estranger a Pakistan sense nacionalitat: no era francès, perquè a diferència de la resta de la seva família, mai va voler la nacionalitat francesa; i els espanyols, que al principi deien que no era espanyol, quan van descobrir que sí que ho era, perquè jo mateix els vaig enviar els documents, van argumentar que no tenien infraestructura per dur a terme la investigació, donant per bona la versió de la policia pakistanesa, que com tothom sap té una credibilitat és molt dubtosa. Una versió, d’altra banda, que no tenia res a veure amb la gent de les valls.\nI per explicar la seva vida, vas posar en perill la teva.\nEls últims tres anys de la meva vida han estat molt importants a nivell d’entendre moltes coses. Sólo para gigantes m’ha donat moltes respostes que abans desconeixia. Una història que havia d’explicar per la família del Jordi, per mi i pel propi Magraner. I sense córrer riscos no podia explicar la seva visió de la vida. Quelcom que no hagués fet mai abans, però que en aquest cas era necessari. Truman Capote, quan va acabar A sang freda va dir que aquells tres anys de feina havien estat el període més aclaridor de la seva vida. Abans de marxar al Pakistan entenia el que Capote deia però no era conscient de la magnitud de les seves paraules. Ara he comprés el que deia en la seva totalitat, perquè també he tingut una experiència vital que m’ha afectat com a persona.\nDesprés d’A sang freda Truman Capote gairebé no va tornar a escriure!\nAquesta és una de les pors que tinc. Em sento tan tranquil amb mi mateix com a creador, que no sé fins a quin punt la producció podrà continuar estant a aquesta alçada. Però jo sempre he tingut el repte de la novel·la coral, així que encara tinc coses per fer.


Cadires numerades ocupen places de Berga per visibilitzar el malestar de l'escola pública: "Els nens no són números" - Aquí Berguedà\nCadires numerades ocupen places de Berga per visibilitzar el malestar de l’escola pública: “Els nens no són números”\nContinua el malestar a l’escola pública de Berga. Avui es compleix una setmana de reivindicacions pel possible tancament de la segona línia de P-3 a l’Escola de Sant Joan. Des d’aquest dimecres, pares, mestres i alumnes de Sant Joan han omplert diverses places de Berga amb cadires d’escola numerades. Representants del moviment han explicat a l’Aquí Berguedà que la performance vol reivindicar que “els no són números”.\nEn total, hi ha hagut 56 preinscrits entre l’Escola de Sant Joan i l’Escola de Santa Eulàlia. Però el problema principal s’ha originat a Sant Joan, on n’hi ha hagut 28 però el departament els ha comunicat que no els donaran la segona línia. Ensenyament al·lega que, en el còmput general de la ciutat, no hi ha prou nens per a 4 línies.\nEl topall màxim d’alumnes per classe és de 25. L’any passat l’Escola de Sant Joan va rebre 20 inscripcions: “No podíem dir res. Vam callar i van entendre que després de molts anys només tindríem una línia de P-3”. El cas és que, aleshores, el mateix departament d’Ensenyament va dir a l’escola que, si el proper curs superaven les 27 preinscripcions, tindrien dues línies de P-3. Des de l’estiu passat, l’escola ha impulsat accions de dinamització i promoció de l’escola per intentar atraure famílies de cara al curs que començarà el setembre. Finalment, han tingut 28 preinscripcions.\nTenint en compte la ràtio de 25 alumnes per classe, a Sant Joan li pertocarien dues línies. Però el departament es nega a donar la línia perquè, si manté les dues de Santa Eulàlia -amb una preinscripció lleugerament superior- i deixa Sant Joan amb una de sola, oferta 75 places i encara en queden 19 de vacants.\nEls pares, però, se senten “enganyats i abandonats” i consideren que la Generalitat ha de fer més esforços per a l’escola pública. “Potser és hora que abaixem les ràtios i fomentem classes amb menys alumnes per mestre”, lamenten. Entenen que el tancament propiciarà una classe de 25 alumnes a Sant Joan i evidencien un desavantatge respecte la resta d’escoles. A més, retreuen que el tancament de la segona línia ha anat lligat a retallades de personal que agreugen la situació.\nEl moviment en defensa de l’escola pública també posa de manifest que, als 28 preinscrits, s’hi han de sumar els nens que tinguin Sant Joan com a segona opció i no hagin entrat a la primera. A banda, recalquen que Sant Joan acull cada any molts alumnes de matrícula viva, és a dir, infants que s’enganxen a mig curs. Aquesta fornada que al setembre començarà P-3 ja no podrà acollir alumnes de matrícula viva perquè està al límit de la seva capacitat. Sense anar més lluny, aquest any l’Escola de Sant Joan ha tingut 20 casos de matrícula viva.\nPer tot plegat, aquesta és la setena nit que dormen al centre. Ho fan per pressionar la Generalitat i no pararan fins que el departament hi posi solució. De moment, tenen el suport de tots els candidats a l’alcaldia de Berga, excepte el de Ciutadans, a qui no han pogut localitzar. Els consta que s’estan movent per fer pressió a la Generalitat i, de fet, el debat electoral de l’Aquí Berguedà va servir per constatar que els alcaldables s’estan coordinant per pressionar en diferents línies a Barcelona i a Madrid.\nLes famílies entenen que el moviment ha de ser liderat per l’Ajuntament de Berga, i el consistori entoma el repte. L’escola volia forçar una reunió abans de les eleccions municipals, però el departament ha emplaçat l’Ajuntament de Berga a una trobada a principis de la setmana vinent. Fins aleshores, les reivindicacions seguiran i les nits al centre, també.\nAjuntament de BergaDepartament d'EnsenyamentEscola de Sant Joanescola pública


Pradas lamenta que el PSOE "amenace a Castelló amb imposar un peatge en l’A7"\nLa senadora i vicepresidenta de la comissió de Foment del Senat registra pregunta per a aclarir l'anunci de Ábalos d'estudiar un pagament per l'ús de les autovies gratuïtes\n“Castelló no mereix un Govern que bloqueja inversions i que ara amenaça amb cobrar per l'ús de l'única autovia gratuïta de Castelló, l’A7”. Així ho ha considerat Salomé Pradas, senadora del PP i vicepresidenta de la comissió de Foment, que avui ha presentat una pregunta per a exigir al ministre de Foment, José Luis Ábalos, que no impose a Castelló la seua amenaça d'imposar peatges en l’A7.\nL'anunci del ministre que reconeix que estan estudiant mesurades per a imposar un pagament “simbòlic” en autovies que en l'actualitat són gratuïtes. “Per al cas de Castelló aquesta imposició s'aplicaria sobre l’A7, l'autovia que el Govern de Mariano Rajoy va anunciar que anava a completar amb la construcció de tres nous trams, amb 48 quilòmetres de longitud i una inversió de 434 milions d'euros, i que el PSOE ha bloquejat”.\nL'anunci “cau com una llosa per a una província, Castelló, que està maltractada pel PSOE”. “No solament ens bloquegen el futur amb la seua negativa a invertir en la nostra província, sinó que ara amenacen amb imposar un peatge a l'única autovia que és gratuïta”.\nPer a Pradas, “resulta vergonyós que el PSOE faça aquest tipus d'anuncis quan en el cas de Castelló ni tan sols han sigut capaços de liberalitzar l'autopista AP7”. “És evident que el PSOE empobreix a Castelló i la castiga de forma reiterada negant-nos el creixement i el futur”. Una política “d'abandó que porta pobresa i pèrdua d'oportunitats quan la nostra és una terra privilegiada, que mereix una aposta decidida i amb convicció per a garantir el desenvolupament que els nostres veïns mereixen”. Des del PP, “anem a seguir defensant els interessos d'aquesta terra”, ha explicat la secretària del Grup Parlamentari Popular en el Senat, “perquè Castelló mereix l'arribada d'inversions que posen en valor el potencial turístic, comercial i empresarial que posseeix una província única i capdavantera”.


Junts per Catalunya presenta una comissió d’investigació conjunta amb d’altres partits sobre la fortuna del Rei emèrit i els negocis amb l’Aràbia Saudita - Junts per Catalunya\nJunts per Catalunya presenta una comissió d’investigació conjunta amb d’altres partits sobre la fortuna del Rei emèrit i els negocis amb l’Aràbia Saudita\nJunts per Catalunya, ERC, PNB, EH-Bildu, BNG i CUP reclamen al Congrés “investigar els fets per depurar responsabilitats polítiques i fiscalitzar l’actuació de la Família Reial per evitar actuacions il·legals”\nA més, Junts per Catalunya ha registrat una Proposició no de Llei que insta el Govern espanyol a impulsar mesures per acotar el concepte d’inviolabilitat del cap de l’Estat, així com una bateria de preguntes escrites sobre la renúncia de Felip VI a l’herència irregular del seu pare\nEl Grup Parlamentari de Junts per Catalunya al Congrés ha registrat aquest dijous, juntament amb d’altres partits, la petició de crear “una comissió d’investigació relativa a la trama vinculada a les presumptes il·legalitats comeses per membres de la Casa Reial i les influències polítiques, diplomàtiques i comercials amb l’Aràbia Saudita“. La portaveu de el grup, Laura Borràs, considera que “potser pensaven i volien que aquests fets passessin desapercebuts aprofitant la crisi del coronavirus“, però “des de les formacions parlamentàries tenim l’obligació d’exigir transparència perquè el Congrés dels Diputats ha d’estar a el servei de la ciutadania i no de la monarquia“.\nEl text registrat indica que els escàndols encadenats que s’han anat revelant a la premsa en els darrers anys, com la cacera d’elefants a Botswana o el cas Corinna, han tingut el seu punt àlgid la setmana en què l’Executiu de Pedro Sánchez s’ha vist forçat a decretar un estat d’alarma per mitigar la crisi del Covid-19. “El diumenge 15 de març l’actual cap de l’Estat va comunicar la renúncia a la suposada herència del seu pare provinent de qualsevol negoci irregular; el mateix dia que va anunciar la retirada de l’assignació anual a Rei emèrit“. Posteriorment, s’ha sabut que el mateix monarca era coneixedor de la presència del seu nom com a beneficiari en aquests fons des de fa, al menys, un any. Tot i que no hi pot haver una renúncia efectiva abans de la mort de el Rei emèrit, és evident que “aquesta comunicació ve a ser una confessió en tota regla, cosa que enfosqueix encara més una institució ja posada en dubte“.\nPer això, els grups signants del text exigeixen a la Mesa del Congrés “investigar aquests fets per depurar les responsabilitats polítiques que se’n puguin derivar, així com per assumir les mesures que es considerin oportunes per fiscalitzar l’actuació de la Família Reial i persones vinculades, i evitar que es puguin cometre actuacions il·legals i/o il·lícites aprofitant la situació privilegiada que ocupen“.\nA banda de la comissió d’investigació, Junts per Catalunya ha registrat una Proposició no de Llei que “insta el Govern espanyol a impulsar mesures per acotar el concepte d’inviolabilitat del cap de l’Estat“, així com una bateria de preguntes escrites sobre la renúncia de Felip VI a l’herència irregular del seu pare, el Rei emèrit. Són les següents:\nQuins òrgans o membres del poder executiu de l’Estat van rebre la comunicació per part de Felip VI, en data 21 de març de 2019?\nQuines mesures o accions va emprendre el Govern espanyol al tenir coneixement d’aquesta informació relativa a conductes opaques de membres de la Família Reial?\nQuina és la raó per la qual qui sigui coneixedor de les informacions comunicades per S.M. el rei Felip VI va decidir privar la ciutadania i durant gairebé un any, d’aquesta informació de flagrant interès públic, a l’afectar el cap de l’Estat?\nEs planteja el Govern espanyol impulsar alguna mesura legislativa o de reforma constitucional als efectes de garantir que la inviolabilitat del cap de l’Estat no sigui aplicable en casos de presumpta corrupció personal o del seu més proper cercle familiar?\nMadrid, 19 de març de 2020


«Una nova etapa» de l'independentisme enceta de nou el meló de les manifestacions a peu a Tarragona | NacióTarragona\n«Una nova etapa» de l'independentisme enceta de nou el meló de les manifestacions a peu a Tarragona\nEls CDR protagonitzen una marxa que finalitzen a la plaça Imperial Tàrraco, en l'aniversari del referèndum de l'1-O, amb el final de la crema de la bandera espanyola\nper Josep Maria Llauradó , Tarragona, 1 d'octubre de 2020 a les 21:01 |\nLa manifestació ha sortit de la plaça de la Font. | Josep M. Llauradó\nFeia més de mig any, concretament des de la manifestació feminista del 8 de març, que no es veia una marxa a peu en protesta per qualsevol idea a la ciutat de Tarragona. Han estat els Comitès en Defensa de la República (CDR) els qui han obert el meló, en ple tercer aniversari del referèndum de l'1 d'octubre.\nLa plaça de la Font ha estat, a les set del vespre, el lloc de trobada fixat per l'Assemblea Nacional Catalana (ANC) i Òmnium. Allà, juntament amb els CDR, s'han llegit diversos manifestos per recordar el "llegat" de l'1-O i la vigència de la lluita per la independència. Entre d'altres han assenyalat que aquest 1 d'octubre "comença una nova etapa" per al moviment sobiranista.\nConcretament, han fet èmfasi en "no fer cap pas enrere" i han criticat de manera severa als partits polítics sobiranistes, els representants dels quals eren presents a l'acte. Després d'una votació simbòlica en urnes d'aquell 2017, els CDR han fet una crida a agafar les pancartes i dirigir-se fins a la Subdelegació del govern espanyol, a la plaça Imperial Tàrraco.\nEl recorregut de la marxa s'ha dut a terme sense incidents, amb el vist-i-plau de la Guàrdia Urbana, que ha anat tallant els carrers. En arribar a la plaça Imperial, un parell de persones encaputxades han cremat un parell de banderes espanyoles mentre alguns manifestants cridaven "fora la bandera espanyola". També s'han sentit consignes com "fora les forces d'ocupació", "els carrers seran sempre nostres" o "vam votar, vam guanyar".\nDues persones, avui, cremant una bandera espanyola en finalitzar la marxa dels CDR a la plaça Imperial Tàrraco, a Tarragona. Foto: Josep M. Llauradó\nSocietat, Òmnium, ANC, plaça de la Font, aniversari, referèndum, 1 d'octubre, 1-O, independència, CDR


Quines són les rutes de tren més famós i històric | Salvar un tren\ncasa > Europa viatges > Quines són les rutes de tren més famós i històric\nEl so sibilant d'un tren en un dibuix estació, i la possibilitat de pujar i anar a un lloc completament inesperat. Es pot pensar en res millor que rutes de tren famós i històric?\nEls trens són un recordatori de l'edat d'or dels viatges. Quan la gent se'n va anar de viatge durant mesos al mateix temps i els cavalls van ser possiblement implicats. Els viatges no es tractava d'una gratificació instantània i només desitjant que arribi el destí.\nNo, viatges significava gaudir el viatge. Embalatge en troncs, i, possiblement, una brúixola i diversos bons mapes. Viatges significava anar a un lloc on no coneixia ningú, on fins i tot l'aire se sentia estrany i la seva carta a casa només podria arribar a partir de la seva declaració.\nEn homenatge a la manera més satisfactòria de transport, Guardar Un tren que porta una llista de famós i històric rutes de tren vostè ha de prendre en 2019!\nAquest article va ser escrit per educar sobre el viatge del tren i va ser realitzat per Salvar un tren, El més barat de tren Entrades lloc web en el Món.\nLondres Venècia en l'Orient Express – Les rutes de tren més famoses i històriques\nAixò definitivament doblar com una data històrica! Aquesta és possiblement la ruta de trens més famosa i històrica tren romàntica ruta al món. S'aparta de París el camí a la ciutat bizantina d'Istanbul. Es podria per un bitllet normal de SaveATrain viatjar aquesta ruta, o bé optar per l'opció més atractiu i agafar el Orient Express. La intriga d'aquest tren de luxe es va inspirar famós Agatha Christie. En aquests dies ja no és operativa en la seva forma original però, el seu esperit segueix viu en Belmond de Venècia-Simplon Orient Express. Hi ha dos trens, de fet, un amb carruatges que daten de la dècada de 1920 i 30 anys i l'altre és un històric tren britànica Pullman.\nLa nova ruta serpenteja a partir de Londres a Venècia, en ocasions fins i tot un altre destinacions a Europa, i el viatge un cop l'any original, París-Istanbul a l'agost.\nBitllets de Milà a Venècia\nEntrades de Florència a Venècia\nBitllets de tren Bolonya a Venècia\nBilletes de tren de Roma a Venècia\nHamburg a Copenhaguen\nHauries viatjar en el tren que pot ser transportat en un transbordador. Aquesta és sens dubte una de les rutes famosos i històrics del tren que ha de prendre en 2019!\nTan, el que passa una vegada que arribi a la Ferri? Per sort els passatgers del tren són capaços de baixar del tren i gaudir del paisatge un cop a bord del ferri. Es travessa el Mar Bàltic en 45 minuts. Tot el viatge en tren dura 4 hores i 45 minuts. Copenhaguen amb la seva sègol de cara oberta sandvitxos i increïble disseny estètic és un raonable bitllet de tren allunyat de l'enrenou d'Hamburg, Alemanya que pot, per descomptat,, compra de nosaltres, que tindrà un botó a la fin d'aquesta entrada de bloc.\nHamburgo als trens de Copenhaguen\nEls trens de Hannover a Copenhaguen\nEls trens de Berlín a Copenhaguen\nGlacier Express - Suïssa\nConnexió de dues de de Suïssa més escènica muntanya estacions, Zermatt i St. Moritz, el Glacier Express és la forma més relaxant per gaudir de l'impressionant paisatge dels Alps suïssos. Per què han triat aquest lloc com una de les rutes més famoses i històriques del tren que ha de prendre en 2019?\nViatjant cap a l'est de Zermatt, les cobertes excursions d'un dia de durada 91 i túnels 291 ponts a mesura que roda prats alpins de passat el sud de Suïssa, prístina llacs de muntanya, i llogarets d'imatge perfecta. El més destacat de la jornada inclouen Oberalp, el punt més alt en el viatge a 6706 peus. Una altra és la famosa Landwasser viaducte - un magnífic arc de sis estructura dreta 200 peus i submergir-se en una túnel tallar directament en el vessant de la muntanya.\nInterlaken per a trens de Zermatt\nBitllets de Lucerna a Zermatt\nLínia West Highland, Glasgow Mallaig - Escòcia\nActualment som addictes a la sèrie de televisió Foraster, que se centra en la vella escola dels muntanyencs d'Escòcia. Així que no és estrany que això és a la llista de rutes de tren famós i històric. La línia de l'oest de la muntanya és un mètode d'experimentar salvatge del país, costa occidental. Una vegada que el tren surt de Glasgow - ciutat més gran d'Escòcia - el paisatge urbà sucumbeix ràpidament als verds llacs i valls tranquils. en direcció cap al nord, el West Highland Line passa a través del desert remot de Rannoch Moor. A continuació, passa l'imponent Ben Neus, aterrar a Fort William. Canvi de direcció i es mou cap a l'oest, el tren travessa el viaducte de Glenfinnan (apareix en el pel·lícula de Harry Potter sèrie) abans d'arribar al bulliciós port de Mallaig.\nTiquets d'Amsterdam a Londres\nBitllets de tren de Lió a Londres\nRutes famós i històric del tren a Anglaterra\nel ferrocarril va ser una de les grans aportacions de la British era victoriana. Al segle 20, entusiasme de tren i ferrocarril aficionats semblen haver proliferat gairebé tan ràpid com els propis ferrocarrils. els trens de vapor històrics, especial desplaçaments escènics, i ferrocarrils de via estreta s'han restaurat. aquí, trobareu alguns dels millors tren de vapor i el patrimoni viatges per ferrocarril. Trobar-los en els comtats del país de l'oest de Cornualla, Devon, Somerset, i Dorset.\nCom molts d'aquests trens es restauren els trens de vapor, Guardar Un tren no proporciona entrades en elles. malgrat això, ens proporcionen la el millor preu per anar i venir de la Regne Unit.\nVols experimentar rutes de tren famosos i històrics?\nEl cap de més de Salvar un tren i reservi el seu bitllet en 3 minuts.\nVols incrustar la nostra publicació del bloc al teu lloc?, pot prendre les nostres fotos i text i només ens donen un crèdit amb una enllaç a aquesta entrada del bloc, o fa clic aquí: https://iframely.com/embed/https%3A%2F%2Fwww.saveatrain.com%2Fblog%2Ffamous-historical-train-routes%2F%3Flang%3Dca – (Navega cap avall per veure el codi d'inserció)\nSi vols ser amable amb els seus usuaris, pot guiar-los directament a les nostres pàgines de cerca. En aquest enllaç, trobarà les nostres rutes de tren més populars – https://www.saveatrain.com/routes_sitemap.xml. En el seu interior té els nostres enllaços per a pàgines de destinació Anglès, però també tenim https://www.saveatrain.com/ru_routes_sitemap.xml i es pot canviar el / ru a / so / i de més idiomes.\n#famós\t#FamousTrains\t#Trens Històrics\teuropetravel\tllargs viatges en tren\tEstació de tren\tconsells de tren\tEls viatges en tren