"Orbital" | Guia BCN: agenda d'activitats, directoris i cursos de Barcelona "Orbital"\nDe vegades estem a prop els uns dels altres. D'altres vegades, lluny. Com es fa una abraçada des de la distància?\nLa Mariona, en Yuri i en Nil juguen a marcians. L'univers forma part del seu joc, de la mateixa manera que tots formem part de l'univers. Però un dia les seves òrbites es bifurquen i es perden la pista. I passen els anys.\nAra són adults i la Mariona està a punt de fer realitat el somni de tots tres: viatjar de debò a l'espai. Ella no vol anar-se'n sense dir adeu i ells també se'n volen acomiadar abans que marxi. Es retrobin o no, la seva memòria es desperta, els jocs reapareixen i els astres tornen a formar constel·lacions impossibles.\nOrbital gira al voltant d'una abraçada pendent i del llarg viatge de tres amics per fer-la real.\n20 juny a les 11.30 h Entrada general de: 6 €\nDe vegades estem a prop els uns dels altres. Unes altres vegades, lluny. Com es fa una abraçada des de la distància? La Mariona, en Yuri i en Nil juguen a marcians. L'univers forma part del seu joc, de la mateixa manera que tots formem part de l'univers. Però un dia les seves òrbites es bifurquen i es perden la pista. I passen els anys.\nAra són adults i la Mariona està a punt de fer realitat el somni de tots tres: viatjar de debò a l'espai. Ella no vol anar-se'n sense dir adeu i ells també se'n volen acomiadar abans que marxi. Es retrobin o no, la seva memòria es desperta, els jocs reapareixen i els astres tornen a formar constel·lacions impossibles. Orbital gira al voltant d'una abraçada pendent i del llarg viatge de tres amics per fer-lo real.


Quines propostes acomiadem aquesta setmana? | Barcelona Districte Cultural\nA la desena edició del Barcelona Districte Cultural ja li queden pocs dies de programació. És per això que t'animem a acostar-te als centres cívics i gaudir de les propostes que ens diuen adéu aquesta setmana.\nEls pròxims dies tindran lloc les darreres funcions de vàries propostes de teatre, música, circ i cinema. Pren nota i no te'n perdis ni una!\n- La companyia Versus Teatre ens portarà 'Van Gogh' aquest dijous 16 de desebre al CC Trintat Vella. Una proposta sobre l’amor, la natura, la preocupació de Van Gogh per la humanitat, la pintura i el món artístic.\n- Coneixerem una bonica trama sobre la riquesa, la pobresa, l’avarícia i la cobdícia de la mà de Zum Zum Teatre i el seu espectacle 'La Gallina dels ous d'or' aquest dissabte 18 de desembre al CC La Teixonera i diumenge 1' a CC Casinet d'Hostafrancs.\n- La companyia Engruna teatre ens presenten l’adaptació del conte popular 'Sopa de pedres', un espectacle on podrem viure la història de l’Alma, una nena que ha de fugir de casa seva a causa de la guerra. Serà diumenge 19 al CC Parc Sandaru.\n- La creadora del Love'n'rol Lali BeGood ens porta dijous 16 a CC El Coll i divendres 17 a CC Joan Oliver 'Pere Quart' el seu disc 'El jardí secret'' que regat d’estils com funky, el reggae, l’ska, el rock, el folk, la ranchera o el dixieland posa el focus en les vivències interiors i les emocions.\n- Lucía Fumero ens presentarà aquest dijous a CC Sarrià, divendres a CC La Sagrera i dissabte a CC La Farinera del Clot el seu treball "Universo normal" amb el que ens aproparà al seu univers sonor que s’arrela al folklore però passat pel sedàs del jazz i de la música clàssica.\n- Gaudirem de 'Núvols amb nadons' de la Petita Malumaluega, un espectacle sonor de gran força visual on els núvols prenen infinitat de formes sonores que pot prendre l’aigua. Hi haurà diferents passis a CC Cotxeres Borrell.\n- El Pony Pisador pujarà per darrer cop a l'escenari del BDC per presentar-nos 'El Pony Pisador a capella, on combina la solemnitat de les músiques tradicionals d'arreu del globus amb la retòrica i l'estètica del mem. Serà aquest divendres a CC Tomasa Cuevas.\n- L'artista Marc Vilajuana es presenta '7 Autoretrats', on conflueixen la dansa contemporània, el teatre físic, el cant gregorià, la improvisació i la poesía per explicar allò que constitueix a l’ésser humà. Hi haurà funcions divendres 17 a Sala Maremar - CC Casa del Rellotge i diumenge 19 CC La Teixonera.\n- Explorarem quin és el límit extrem de l'equilibri de la mà de Kolektiv Lapso Cirk amb 'OVVIO', ON dos personatges amb personalitats oposades cerquen l’equilibri en una arquitectura minimalista de peces de fusta. Serà aquest divendres a CC Urgell.\n- Amb el documental 'Revolució sonora. Vivències a les cases de la música' coneixerem dimarts 14 a CC La Sedeta i dijous 16 a CC La Farinera del Clot el projecte de les Cases de la Música.\n- Ets fan de Pulp? Tens l’oportunitat de gaudir d’un meravellós homenatge audiovisual a la banda de Jarvis Cocker amb el documental "Pulp: A Film About Life, Death and Supermarkets" aquest dijous a CC Albareda.


Associació dels Amics de la Migdiada: Animals dormidors, uniu-vos!\nCom ja sabeu l'Associació dels Amics de la Migdiada promou la fraternitat universal entre tots els éssers dormidors d'aquest planeta, i és per aquest motiu que en els nostres locals tenen cabuda tota mena d'animals.\nAquí teniu una bonica fotografia dels darrers socis que s'han afiliat a la nostra associació: el Licor i el Polo a la sala de lectura.\nPublicat per El President a 15:02\nSr. President, l'altre dia vam tenir ocasió de saludar-nos perquè vaig venir als locals de l'associació a fer la migdiada. Em va agradar molt i només hi ha una petita pega que..., no sabia si dir-la però em sembla que és millor per a tots plegats: hi ha gent que ronca. Sí, hi ha gent que ronca, hi ha gent que ronquen molt fort, i em sembla que això és un problema.\n10 d’abril de 2009, a les 6:47\nAlgú em podria explicar com és el dormitori?\nHi ha un apartat per a senyoretes?\n10 d’abril de 2009, a les 14:43\nI que hi ha un apartat per a senyorets? i per anar bé que siguin de bon veure.\n14 d’abril de 2009, a les 2:54\nSí, tal com ho teniem organitzat fins ara no hi havia problemes. Hi havia el dormitori dels homes, el dormitori de les dones, i també hi havia un dormitori mixte. Però hi ha dos problemes que estan complican les coses: hi ha homes que diuen que els homes ronquen més que les dones, i per això demanan d'anar al seu dormitori... Aquest és el primer problema, el problema de la ronquera, i l'altre és l'arribada dels animals; amb això de la igualtat, cada vegada n'hi ha més, i he de reconèixer que hi ha persones que son una mica racistes en relació a aquestes qüestions. Hi ha persones, per posar un exemple, que no soporten les puces. Oi que és increïble?\n18 d’abril de 2009, a les 14:15\nSort que ja arriba el bon temps i aviat podrem dormir al jardí, si no..., jo per mi que em desapuntaria d'aquesta entitat.\n18 d’abril de 2009, a les 14:18


Serem el que vulguem ser...: zeigeist...\nDe la frase mítica d'en Jimi Hendrix:\n"QUAN el poder DE L'AMOR superi L'AMOR pel poder, el Món coneixerà la PAU"\nNeix el documental que porta per nom ZEITGEIST.\nLa veritat és que en Davit i n'Eva van recomanar-me aquest documental, de la primera part del documental no en tenia constància de res, de les altres dues parts n'estava plenament al corrent. Peró el primer em va deixar perplex.\nUs el deixo aquí, mireu-lo amb tranquil·litat, si convé torneu-lo a mirar. I ja em direu que us ha semblat.\nPer mirar les altres parts del documental aneu a aquest enllaç: Zeigeist complert\nDe fet, no fa massa, vaig enviar la meua apostasia a en Joan Ramon Ezquerra Pociello (Vicari General del Bisbat de Lleida), tot i això encara no he rebut cap mena de resposta sobre el tema, insistirem.\nPublicat per folguereta a les 19:12:00\nEtiquetes: Altres, apostasia, Informació\nNo has rebut cap resposta ni la rebràs... ja et vaig dir que l'església no esborra a ningú de les seves llistes, com a màxim posarà un asterisc (*) al costat del teu nom i aspavil...\nEl millor hagués estat no fer la comunió, com una servidora :p\n31 de març, 2008 16:46\nPD: tot i així està bé que ho hagis fet, que hi ha gent que molt dir però no han fet ni això!\n31 de març, 2008 16:47\nés ben cert..., ja et posaré al dia...\n31 de març, 2008 22:51\nsi, m'has de posar al dia d'aixó i de la llei aquella de la retolació en català, te'n recordes?\n31 de març, 2008 23:33\nhe tornat a dedicar-vos el meu petit espai...\nvolem fotos ja!!!\n01 d’abril, 2008 00:55


Benet i Jornet: 'M'atreveixo a ficar-me amb els de dalt' - VilaWeb\nDijous 28.01.2010 01:00\nEl dramaturg publica el llibre de memòries 'Material d'enderroc' (Edicions 62)\nEl dramaturg Josep Maria Benet i Jornet publica aquesta setmana el llibre de memòries 'Material d'enderroc' (Edicions 62'), del qual parla en aquesta entrevista en vídeo. Hi repassa la seva família humil i la joventut sota el franquisme; amb un sentit de l'humor excel·lent explica les medicines que el metge li recepta. Jornet també hi fa un vívid retrat de les persones que l'han marcat, des de Montserrat Roig a Sergi Belbel, passant Terenci Moix, Joaquim Molas o Lluïsa Cunillé.\nDel dramaturg Sergi Belbel, molt més jove que no pas ell, en diu que és un 'mestre', i que li confia els guions perquè els hi comenti. Del crític literari Joaquim Molas, en diu que 'em va obrir les portes a les meravelles de la literatura catalana' i, quan parla de Montserrat Roig, la veu se li trenca d'emoció. Terenci Moix, que compara amb Truman Capote, i Lluïsa Cunillé ('el gran misteri del teatre català') són alguns dels personatges que descriu en el llibre i dels quals parla en l'entrevista.\nBenet i Jornet és un dels grans noms de la dramatúrgia catalana, conegut sobretot per les sèries de televisió que ha escrit ('Poble Nou', 'Nissaga de Poder', 'Laberint d'ombres', 'Ventdelplà', etc), però és autor també de multitud d'obres de teatre, algunes de les quals s'han representat.


Fundacion Caser Awards - Dependency and Society 2014\nLa Fundación Caser para la Dependencia convoca els seus premis Dependència i Societat.\nObjecte: fomentar i impulsar treballs de recerca relacionats amb la dependència, que portin a un millor coneixement de la realitat i les seves possibles solucions a nivell social i global. L’ objectiu dels premis és reconèixer la feina de persones i entitats que treballen per la integració i la millora de la qualitat de vida de les persones dependents, així como el suport a les seves famílies, i/o contribuent a la divulgació i sensibilització de la societat.\n1. Premi I+D en la Dependència: A la persona, entitat o institució que, dintre de l’ àmbit universitari o científic, hagin portat a terme estudis o investigacions, de caràcter innovador, que fomentin la cerca de solucions viables i eficaces per la millora de la qualitat de vida de les persones dependents i les seves famílies.\n2. Premi a l’ Excel·lència en la Dependència: A la persona, empresa o entitat que hagi destacat pel desenvolupament d’ iniciatives o treballs que hagin contribuït a donar solucions integrals als problemes derivats de la dependència, considerant tots els aspectes de la mateix, ja siguin de caire econòmic, normatiu, de garantía de equitat o altres, que condicionin la vida del dependent. Es valorarà especialment la naturalesa innovadora, així com el seu caràcter de universalitat.\n3. Premi de Comunicació y Dependència: A la persona, empresa o entitat que, en l’ àmbit de la comunicació, hagi contribuït, de manera significativa, a la informació, divulgació i sensibilització de la societat respecte del món de la dependència.\n- Els treballs candidats al premi no se podran presentar a més d’ una de les categories. Hauran d’ estar finalitzats amb anterioritat a aquesta convocatòria i no haver esta premiats per la Fundación Caser.\n- No s’ estableix cap limitació respecte als concursants. En cas de ser varis els autors d’ un treball premiat, la organització ho entendrà com realitzat a partes iguales.\n- Premi I+D: un primer premi de 10.000 €, acompanyat d’ una obra d’ art amb referència a l’ esperit del premi.\nA més, un accèssit de 1.500 €, junt amb un diploma acreditatiu.\n- Premi Excel·lència: un primer premi de 18.000 €, acompanyat d’ una obra d’ art amb referència a l’ esperit del premi.\nA més, un accèssit de 3.000 €, junt amb un diploma acreditatiu.\n- Premi Comunicació: un primer premi de 6.000 €, acompanyat d’ una obra d’ art amb referència a l’ esperit del premi.\nA més, un accèssit de 1.000 €, junt amb un diploma acreditatiu.\nTermini de presentació de candidatures en el VHIR: 23 març 2014\nTermini oficial: 30 Març 2014\nMés informació: Premis Caser


Església de Sant Miquel de Beleña de Sorbe\n40º 55,488'N ; 3º 11,412'O\nEls orígens del temple cal situar-los cap a l'any 1170, quan Alfons VIII va donar la vila a la família Valdés, deixant de formar part de la Comunitat de Vila i Terra d'Atienza. A partir d'aquest moment la vila adquireix notorietat i per aquest motiu es necessari construir un nou temple a principis del segle XIII. D'aquest edifici no ens ha arribat gran cosa, només part de la galeria porxada i la porta d'accés, ja que en el segle XVI es van fer grans reformes, especialment en la capçalera i en l'interior de la nau.\nEl porxo està distribuït al voltant d'un arc principal d'entrada, que es recolza en dobles columnes, els capitells de les quals estan esculpits amb motius vegetals molt esquemàtics.\nA la banda esquerra d'aquest arc d'entrada trobem sis arcs distribuïts en dos grups de tres. La separació entre els dos grups es fa mitjançant un pilar, que té adossades parelles de columnes, on es recolzen els arcs de mig punt dels extrems. La resta dels arcs es recolzen en pilars rectangulars.\nAl costat dret de l'arc d'entrada trobem només un grup de tres arcs, el darrer dels quals va ser mutilat en el segle XVI, quan es va construir la nova capçalera amb un gran creuer.\nEn el costat oest del pòrtic trobem dos arcs més, que es recolzen en una columna, que té la columna i la basa reconstruïdes.\nLa galeria porxada protegeix l'element més interessant del tot el temple, la seva porta d'accés. Està formada per quatre arquivoltes, que inicialment estaven protegides per un guardapols. La primera i quarta arquivoltes són planes, mentre que la tercera està decorada amb una aresta en forma de bossell. La segona, en canvi, està ricament decorada amb un calendari agrícola.\nEn els dos extrems de l'arquivolta podem veure la representació del Bé i el Mal. En l'extrem esquerre, que representa l'inici de l'any, trobem un "àngel blanc", símbol de la puresa i del Bé. En el costat dret podem veure la cara del conegut com a "àngel negre". Es tracta d'un personatge, amb el cabell arrissat i amb trets exagerats d'una persona de color. Representa el Mal, ja que molt probablement es tracta d'un infidel, un musulmà.\nAl costat de l'àngel trobem la representació del mes del gener, on es representa la matança del porc. Un pagès clava el seu ganivet en l'animal, per poder extreure-li la sang, que s'aprofitarà per fer embotits. No és habitual trobar aquesta imatge en el mes de gener, doncs és més pròpia de finals d'any. En canvi en el mes de desembre trobem un home assegut en una taula plena d'aliments, gaudint dels fruits que el camp ha donat al llarg de l'any. En alguns cançoners de l'època, així com en altres calendaris agrícoles castellans, trobem aquesta escena en el primer mes de l'any. Això planteja un dilema: van ser col·locades expressament en aquest ordre en contra del que podria semblar lògic o bé van ser un error de la persona que va col·locar les dovelles? Com és habitual en aquests casos, no es disposa de cap indici que ens pugui fer decantar per una opció o una altra, però sembla lògic pensar que no es va produir cap error i estan col·locades correctament.\nEl mes de febrer s'ha representat amb un vell que s'escalfa prop d'un foc. Sorprèn veure com s'aixeca els faldons per escalfar-se els genitals.\nLa següent imatge ens representa a un home barbut podant arbres i arbustos, preparant-los així per l'arribada de la primavera. És precisament l'arribada d'aquesta estació la que celebra la noia que trobem en l'espai dedicat al mes d'abril. A les seves mans sosté uns poms amb flors. Completa el cicle primaveral una escena que representa la pràctica de la falconeria. En el mes de maig veiem a un noble a cavall que té un falcó en la seva mà esquerra.\nEls mesos d'estiu es representen novament amb accions al camp. Al Juny un pagès neteja el camp de males herbes, per poder-lo segar amb la falç durant el mes de Juliol. L'Agost és el moment de tornar ma preparar la terra amb una arada tirada per dos bous.\nEls mesos de setembre i octubre estan relacionats amb la fabricació de vi. En primer lloc trobem una escena de la verema, on veiem a un personatge recollint gotims de raïm d'un cep i deixant-los en un cistell de vímet. En Octubre el pagès aboca el most en una tina de fusta, per que en fermentar es converteixi en vi. Es tanca el cicle del camp amb el mes de Novembre, on el pagès distribueix les llavors que té en una bossa pel camp amb l'ajuda de dos bous.\nTambé estan ricament esculpits amb motius historiats els quatre capitells on es recolzen les dues arquivoltes intermitges.\nEn el capitell situat més a l'esquerra podem veure a Adam i Eva després d'haver comés el pecat original. En ell Déu està vestint a Adam.\nAl seu costat trobem dos diables monstruosos torturant l'ànima d'un pecador.\nEn els capitells del costat dret es va representar la resurrecció de Crist. En el més interior veiem a les tres Maries, que s'acosten cap al sepulcre. Aquest està en el segon capitell i es troba obert. Al seu damunt es troba un àngel. En la cara exterior, tot i que molt erosionats, es trobem els soldats que custodiaven el sepulcre.\nLa decoració escultòrica del temple es completa amb les mènsules on es recolza la teulada del porxo. Aquestes estan esculpides amb cares humanes i d'animals feréstecs, així com motius geomètrics.


La revolució dels impotents (Antoni Vives)\nANTONI VIVES Actualitzada el 20/06/2011 00:00\nFèiem un acte electoral al local d'una entitat cívica dedicada al Quart Món, darrere del Forat de la Vergonya. Unes noies que ocupaven una casa molt a prop del lloc on érem es van aturar darrere nostre i es van posar a cridar: "Polítics de merda, foteu el camp d'aquí". Una veïna del carrer que tornava del mercat s'interposà entre les noies i nosaltres i demanà que callessin, que al cap i a la fi els polítics eren els responsables d'ajudar l'entitat on s'estava fent l'acte, i que gràcies a la beca que rebien els seus fills i gràcies a l'entitat cívica, la família se n'estava sortint. Les noies van desaparèixer. La dona també. Al cap de poca estona un xicot que anava en bicicleta s'aturà al mateix punt on s'havien aturat les noies i començà a cridar més o menys el mateix que elles. Em vaig tombar i m'hi vaig posar a parlar. El noi, que es diu Miguel, natural de Cadis, feia un any que era a Barcelona, on havia vingut a desenvolupar la seva activitat com a dissenyador alternatiu. En Miguel em reptà a visitar-lo al centre de creació alternatiu on viu i desenvolupa la seva activitat. " No tienes huevos de venir a verme, vestido de pingüino, como vas ahora ". L'endemà, a les dotze, entrava per la porta d'Artcatraz, la fàbrica ocupada del carrer Almogàvers, davant del Razzmatazz. Quan en Miguel em va veure no s'ho podia creure. Val a dir que jo tampoc no sabia gaire bé què en sortiria, de la visita. En Miguel em presentà els " jefes de todo esto ". Em va sorprendre que un local ocupat i autogestionat tingués uns caps tan identificables. La visita i la conversa posterior van ser més que agradables i estimulants. En Miguel i els seus caps són persones amb motivacions variades, unides per un principi clar: volen viure al marge de la societat, tal com està muntada, tot i que desgraciadament per a ells el model alternatiu que plantegen tan sols és viable als marges, a tocar de la societat.\nAl cap de pocs dies no em va sorprendre retrobar-los acampats a la plaça de Catalunya. Eren els que estaven per menys falòrnies parapolítiques. L'ocupació de la plaça es regia pels mateixos principis aparentment contradictoris de l'ocupació de la fàbrica del carrer Almogàvers: viure al marge de la societat, però enmig d'ella, amb la sola consciència d'esdevenir símptoma d'una patologia que ho amara tot i que tendim a compartir els que som a un costat i a l'altre de la societat: la sensació d'impotència creixent.\nAquesta sensació d'impotència és la que he vist mirant a través dels fets del Parc de la Ciutadella de la setmana passada. Els mal anomenats indignats han posat el Parlament en una situació límit. Les imatges dels nostres parlamentaris maltractats, agredits, vituperats, invocaven una gran sensació d'impotència. Que poquíssims milers de persones col·lapsin la vida política nacional d'una manera tan greu indica fins a quin punt la impotència és compartida pels que som a banda i banda dels marges.\nLa sensació d'impotència generalitzada té a veure amb l'actitud majoritària davant la situació actual. Catalunya, com el conjunt de la societat occidental afectada per la crisi, està instal·lada en una malaise permanent que duu de la indignació latent dels que repiquen cassoles amb un cullerot fins als que definitivament opten per sortir de la societat allotjant-se'n als marges. És la frustració del nou-riquisme en què vivíem instal·lats. La frustració del determinisme progreinfantil que domina tantes regions intel·lectuals nostrades. La frustració del bunquerconservadurisme disfressat de liberalisme postmodern, sempre temptat de recuperar velles glòries passades. La frustració de tots els que no tenen respostes per a un món nou que ens està naixent davant dels nassos i que requereix actituds col·lectives noves.\nEn Xavier Vendrell és un jove emprenedor que, en el procés d'un canvi d'orientació de la vida, decidí emigrar a Califòrnia. Les coses li han anat bé i ara ha decidit reunir dotze joves talentosos per dur-los a San Francisco per trobar finançament, amb la intenció que tornin cap aquí per desenvolupar-les. En Xavier viu als marges de la impotència dels uns i dels altres. Viu al marge de la revolució dels impotents. En Xavier ha sortit al carrer convençut que en la catalanitat, en el talent, en la comunitat i en la col·laboració hi ha un futur nou.\nNo hi ha gaire diferència entre la potència creativa d'en Miguel i la d'en Xavier. El que els fa viure en mons a part és que mentre que en Miguel i els seus remuguen sense parar, en Xavier i els seus han decidit entomar la vida en positiu. Com la senyora que va fer callar aquelles noies i sortí d'escena sense dir res, conscient que amb una mica d'ajut col·lectiu se'n sortirà fent la revolució contra la impotència.


La Conselleria de Joventut obre el període de propostes per a la programació d'estiu — Ajuntament de Tarragona\nEsteu aquí: Inici › La ciutat › Notícies › notícies joventut › Notícies joventut 2019 › La Conselleria de Joventut obre el període de propostes per a la programació d'estiu\nLa Conselleria de Joventut obre el període de propostes per a la programació d'estiu\nLes activitats s'han de presentar per Internet abans del dilluns 1 d'abril\nLa Conselleria de Joventut convoca totes les persones interessades a realitzar propostes o activitats per a la programació d’estiu, també en la projecció d’iniciatives culturals, educatives o d’oci i altres idees d’acció destinades als i les joves, a fer-les arribar al Servei Municipal de Joventut, Tarragona Jove. El període de presentació de propostes restarà obert fins al dilluns 1 d’abril.\nLes propostes hauran d'incloure els següents trets essencials per tal de valorar-ne, d’entrada, la seva idoneïtat:\nque estiguin dirigides a joves de 14 a 35 anys;\nque siguin propostes innovadores, que aportin valor afegit;\nque incloguin metodologies creatives en la seva realització;\nque incorporin la perspectiva de gènere;\nque es promoguin des de l’autoria i la projecció jove;\nque es puguin fer en el marc dels espais joves (especialment l’Espai Jove Kesse i l’Espai Jove La Palmera).\nque siguin inclusives (igualtat d’oportunitats / accessibles).\nEl procediment per a la presentació de les propostes es farà via web. Cal omplir la fitxa d’informació detallant la proposta amb el model que trobaran a tarragonajove.org o bé directament mitjançant el formulari per a la presentació de propostes joves a la seu electrònica del web municipal www.tarragona.cat.\nLes propostes recollides es valoraran segons els següents criteris: l’autoria jove de les propostes (l’edat de les persones promotores ha de ser d’entre 14 i 35 anys); l’aplicació de la perspectiva de gènere, l’àmbit de les activitats, la capacitat d’autogestió, els recursos que puguin implicar, les mesures per afavorir l’accessibilitat i l'encaix a les línies de programa descrites al Pla Local Tarragonajove 2020.\nEl període de presentació de les propostes d’activitats, cursos, actes i espectacles restarà obert fins a l’1 d’abril.\nQualsevol dubte o aclariment sobre aquesta fase de disseny i planificació de la programació d’estiu per a joves serà atès mitjançant els espais joves (Oficina Jove del Tarragonès – Espai Jove Kesse) o bé, per correu electrònic a tarragonajove@tarragona.cat.


Escorcollen a Barcelona un domicili relacionat amb dos gihadistes detinguts a Suïssa - Diari de Girona\nEscorcollen a Barcelona un domicili relacionat amb dos gihadistes detinguts a Suïssa\nAmb el material confiscat durant el registre els investigadors de la Guàrdia Civil podran reconstruir les activitats dels dos individus a Espanya\nLa Guàrdia Civil va escorcollar un domicili a Barcelona relacionat amb dues persones detingudes a Suïssa per la seva vinculació amb el terrorisme gihadista, una de les quals portava documentació siriana i l'altra permís de residència espanyol.\nSegons informa el ministeri de l'Interior, tots dos van ser arrestats el passat dia 11 per la Policia suïssa a Ginebra, que va trobar en un dels vehicles utilitzats pels detinguts, que van residir a Espanya recentment, traces d'explosiu l'origen del qual s'està investigant.\nEl registre va ser dut a terme per agents de la Direcció d'Informació de la Guàrdia Civil amb unitats de la Zona de Catalunya i de la Comandància de Barcelona, sota la direcció del Jutjat d'Instrucció número 3 i la Fiscalia de l'Audiència Nacional.\nDesprés de la detenció dels dos individus -A.A., de 19 anys, i K.A., de 24-, la Guàrdia Civil, en coordinació amb les autoritats suïsses, va iniciar una investigació per intentar determinar les connexions amb Espanya i possibles activitats terroristes dels arrestats.\nEn el marc d'aquesta investigació, les autoritats suïsses han sol·licitat la cooperació de la Guàrdia Civil per realitzar les gestions necessàries que determinin l'autenticitat de la documentació que portaven els detinguts, així com per aclarir les activitats i contactes dels mateixos mentre van residir a Espanya.\nAmb el material confiscat durant el registre practicat ahir al matí, els investigadors de l'institut armat podran reconstruir les activitats d'aquests dos individus a Espanya i les seves possibles vinculacions amb activitats terroristes.\nFins a deu anys de presó\nEls detinguts, en aplicació de la legislació antiterrorista suïssa, s'enfrontarien, en el cas de provar-se els fets dels quals són acusats, a una pena de fins a deu anys de presó per associació de malfactors.\nAquesta actuació s'emmarca dins de les accions que la Guàrdia Civil desenvolupa per mantenir actius tots els canals de col·laboració policial internacional amb les principals agències i serveis antiterroristes occidentals, subratlla Interior.\nEs tracta de possibilitar la investigació de qualsevol activitat a Espanya de membres de grups terroristes gihadistes detectats a Europa i el descobriment de totes les seves estructures i xarxes de suport.\nEls dos suposats gihadistes van estar també tancats al Centre d'Internament Temporal d'Estrangers -CETI- de Melilla, segons van indicar a Efe fonts de la lluita antiterrorista.


Voliana Edicions: 10 Mirades 10 a Esterri\n10 Mirades 10 a Esterri\nEl 12 de juliol de 2013, gràcies al Consell Cultural de les Valls d'Àneu, hem presentat "10 Mirades 10" a l'Ecomuseu d'Esterri, la capital d'Àneu. No hi faltava ningú.\nVoliana Edicions en terra de voliaines, que és com anomenen aquí les papallones. Una editorial que es trobava, per tant, com a casa, perquè viu la seva aventura entre les arrels prepirinenques de l'Alt Urgell i els nous aires del Maresme.\nL'editor ha parlat del simbolisme del número 10, del wan xinès que és el resultat de la interacció entre el Jing i e el Jang; el número del Cosmos, el paradigma de la creació. També la creació literària... La dècada que conté tots els números, i per tant totes les coses i possibilitats, que ho inclou tot. La tetraktys que simbolitza la divinitat; els 10 manaments o les 10 paràboles els 10 eons dels gnòstics. I a la Kàbala és el verb etern, la primera lletra del nom diví, la intel·ligència lluminosa; els 10 noms de Déu. O la X romana que és la xifra perfecta.\nPerò per a les 10 autores i autors del llibre el 10 és potser també riure's de la pròpia imperfecció que contribueix a la perfecció universal. Una mirada al jo que ens neteja l'ànima i ens fa més conscients.\nInscrit a l'entrada del temple d'Apol·lo de Delfos, hi ha l'aforisme "Coneix-te a tu mateix", -que ha estat atribuït a una desena de filòsofs, entre els quals hi ha Heràclit, Sòcrates i Tales de Milet- i que resumeix bona part de la futura pulsió autobiogràfica com a mètode per arribar a desxifrar el món.\nAparador de la llibreria Casa Manela d'Esterri\n10M10 va ser concebut en el marc del taller d'autobiografia conduït per Raquel Picolo, l'endemà d'una pujada col·lectiva dels 10 autors per veure els estels, l'esplèndida volta estelada pujant a Cerbi. Concebut al Pirineu català i parit entre el Maresme i Olot passant per altres contrades de Catalunya mostra retalls de la història humana des dels ulls de la infantesa reviscuda pels adults.\nPropera parada: Premià de Mar\nPublicat per Jordi Solé Camardons a 3:47


Apugem el llistó i abaixem el preu | Emili Gispert | girona | Més esport | L'Esportiu de Catalunya\nApugem el llistó i abaixem el preu Apugem el llistó i abaixem el preu Apugem el llistó i abaixem el preu Apugem el llistó i abaixem el preu + Apugem el llistó i abaixem el preu E-mail\ngirona - 4 abril 2014 0.01 h\nApugem el llistó i abaixem el preu\nA partir del 6 d'abril la capçalera d'El 9 Esportiu de Catalunya es transforma en L'Esportiu\nEl diari augmentarà de paginació i es podrà trobar al quiosc per només 50 cèntims\nApugem el llistó i abaixem el preu Apugem el llistó i abaixem el preu Apugem el llistó i abaixem el preu Apugem el llistó i abaixem el preu Apugem el llistó i abaixem el preu E-mail\nA partir de diumenge vinent, dia 6 d'abril, el diari que tenen a les mans serà a tots els quioscos de Catalunya amb una nova capçalera i a meitat de preu. L'Esportiu, que es podrà adquirir a 50 cèntims, prendrà el relleu a El 9 Esportiu de Catalunya, l'únic diari esportiu en català, que va començar aquesta llarga cursa de fons el 2 de gener del 2002, ja fa més de 12 anys. Els editors serem els mateixos, així com els criteris editorials, la redacció i l'equip de direcció. No presentem una nova publicació, sinó que ens apugem el llistó del que hem fet fins ara, ens adaptem als temps de crisi i apostem per fer el diari millor i més assequible. Volem donar més per menys.\nL'Esportiu mantindrà la mateixa estructura de seccions, però n'incorporarà una de nova a partir de la qual el lector tindrà, d'una manera concisa i amena, un resum del que passa a Catalunya i al món, més enllà de l'activitat esportiva. Pel preu de mig euro, doncs, L'Esportiu oferirà una mitjana de 40 planes amb tota la informació, l'opinió i l'anàlisi de l'activitat esportiva de casa nostra i del món a través d'una mirada pròpia i, al mateix temps, una visió panoràmica de la informació política, cultural, social i econòmica. Aquest resum s'extraurà dels continguts informatius del dia d'El Punt Avui o, eventualment, dels setmanaris Presència i L'Econòmic o del suplement Cultura. En la nova secció també hi haurà una crida en què es destacarà les propostes dels diferents mitjans del grup.\nLa transformació d'El 9 Esportiu de Catalunya en L'Esportiu és un punt i seguit en la història de l'únic diari d'esports en català. Respon a la voluntat de tenir en propietat la capçalera, atès que la d'El 9 és de Prosa, editora d'El 9 Nou, que l'ha cedit sense demanar cap contraprestació, fet que cal reconèixer i agrair.\nEl canvi no alterarà el tarannà mostrat al llarg de dotze anys com a diari que juga a favor del país, dels nostres esportistes i de les nostres seleccions. L'Esportiu es mantindrà ferm en la defensa del ple reconeixement de les seleccions esportives catalanes i, com ho ha fet El 9, remarà a favor de la independència com a via més clara per a aconseguir-ho.\nDIFUSIÓ 43.867 exemplars\nEl diari incorporarà quatre planes d'informació generalista\nL'editora serà la mateixa, així com els criteris editorials i l'equip de redacció\nL'Esportiu s'adapta als temps, millorarà la textura i els continguts i es podrà comprar per mig euro\nPassió, reflexió, anàlisi i opinió\nEl periodisme esportiu té un component passional innegable, però quan només es passió deixa de ser periodisme. L'Esportiu té la voluntat, com l'ha tingut El 9, de casar la passió amb la reflexió i l'anàlisi. La secció d'opinió hi tindrà un pes important, amb més d'una quarantena de col·laboradors d'àmbits molt diferents que ens aportaran els seus punts de vista perquè el lector es pugui formar el seu criteri. A sobre d'aquestes ratlles, dotze dels articulistes externs, algun dels quals hi col·labora des del primer número.\nTambé amb El Punt Avui i ‘El 9 Nou'\nEl rellançament, el canvi de nom i la política de preu popular al quiosc no són contradictoris amb la fórmula de distribució conjunta amb El Punt Avui i El 9 Nou, que es mantindrà. Gràcies als acords de col·laboració entre les editores dels tres diaris, els lectors d'El Punt Avui es continuaran trobant cada dia L'Esportiu dins el seu diari. Els dilluns i els divendres es continuarà encartant dins el bisetmanari El 9 Nou, tant en la seva edició d'Osona i Ripollès com en la del Vallès Oriental. Aquest sistema de distribució fa que L'Esportiu pugui gaudir d'una difusió mitjana de més de 43.000 exemplars i una audiència estimada de 206.800 lectors.\nEs faran tres edicions diàries de l'Esportiu. La que es distribuirà al quiosc, a 50 cèntims, serà de 40 planes de dimarts a dissabte i de 48 o 56 els diumenges i els dilluns. A més de tota la informació esportiva, incorporarà quatre planes d'informació generalista, a banda de les de serveis, entreteniments i programació de televisió, amb atenció especial als programes esportius i a l'activitat d'El Punt Avui Televisió, que començarà les emissions regulars el dia de Sant Jordi. Hi haurà una edició per encartar amb El Punt Avui de les comarques gironines, amb informació específica d'aquest àmbit, i una tercera versió per a El Punt Avui nacional i El 9 Nou.\nEsportistes per a un espot\nEl pinyol de la campanya de publicitat preparada per donar a conèixer els atributs de la nova capçalera és un espot per televisió realitzat per Benecé Produccions, en el qual hi han participat desinteressadament representants de les seleccions catalanes de pitch-and-putt, de raquetes de neu, de rugbi i d'hoquei sobre patins. Els esportistes d'aquestes seleccions són els protagonistes de la història que s'ha rodat aquesta setmana passada en espais tan diferents com la Biblioteca Arús, de Barcelona, l'interior d'un autobús de la Teisa, a Girona (en la imatge), o al cafè Le Bistrot, en ple Barri Vell gironí. Volem agrair la col·laboració dels esportistes que hi han participat, així com la dels responsables de les quatre federacions catalanes i els gestors o propietaris dels llocs triats per al rodatge. L'espot es començarà a emetre dijous vinent i es reforçarà amb una campanya de ràdio i en mitjans en paper.


Com veure Hotstar als Emirats Àrabs Units – aoyamasai.com\nCom veure Hotstar als Emirats Àrabs Units? Els Emirats Àrabs Units tenen fama de ser la destinació número u per als indis. És el lloc més preferit per a aquells que busquen feina i uns nivells de vida més alts. Tanmateix, aquesta opció pel canvi i la millora de l’estil de vida no ha d’anar sense l’element d’entreteniment. El que els indis probablement més troben a faltar de casa són el contingut de televisió local. Els canals indis com Hotstar són inaccessibles als Emirats Àrabs Units, i això no té a veure amb les pròpies restriccions dels Emirats Àrabs Units, sinó amb les restriccions de geo-restriccions i drets d’autor. Per tal que els indis puguin accedir a Hotstar als Emirats Àrabs Units, hauran d’utilitzar una VPN i canviar la seva IP. Aquí es mostra com els indis poden desbloquejar Hotstar als Emirats Àrabs Units mitjançant una VPN.\n1 Com veure Hotstar als Emirats Àrabs Units mitjançant una VPN\n3 Mira Hotstar als Emirats Àrabs Units\nCom veure Hotstar als Emirats Àrabs Units mitjançant una VPN\nHotstar és la plataforma de streaming premium més gran de l’Índia. Aquest canal ofereix més de 100.000 hores de drama & pel·lícules en 17 idiomes, a més d’una àmplia cobertura de tots els principals esdeveniments esportius mundials. Evidentment, és un canal indi que no voldria anar sense cap raó. Per sort, poden accedir a Hotstar durant la seva estada als Emirats Àrabs Units mitjançant una VPN. Una xarxa privada virtual és un mètode segur d’enviar trànsit d’un ordinador a un altre per Internet. Totes les dades dels usuaris passen per un túnel privat que crea una VPN i es xifren al llarg del camí. Un cop, els expatriats indis, tenen instal·lada l’aplicació VPN, s’han de connectar a un servidor indi. Això els concedirà una IP índia mentre estiguin als Emirats Àrabs Units, cosa que els permetrà accedir a Hotstar i altres continguts indis com si estiguessin físicament a l’Índia. A continuació, us detallem com fer-ho:\nBaixeu i instal·leu l’aplicació VPN al dispositiu on vulgueu reproduir el servei Hotstar.\nUn cop us connecteu a un servidor indi, se us proporcionarà una adreça IP temporal de l’Índia que us sembli que us trobàveu a l’Índia.\nAra que teniu una IP d’India, podeu accedir fàcilment a Hotstar des de qualsevol lloc del món.\nNo busqueu més ExpressVPN per a un proveïdor de serveis fiable i fort. ExpressVPN té servidors VPN super ràpids en 94 països. La seva impressionant difusió de servidors facilita que els usuaris de tot el món puguin connectar-se a la seva VPN. Aquest proveïdor de serveis pot desbloquejar correctament tots els llocs i aplicacions des de qualsevol lloc en pocs minuts. Si els serveis de ExpressVPN no compleixen els vostres estàndards, podeu consultar altres proveïdors de serveis a la taula següent. Per obtenir una revisió en profunditat de quines VPNs són les millors per veure Hotstar a l’estranger, consulteu aquesta ressenya.\nA banda de desbloquejar llocs, canals i aplicacions de qualsevol part del món, una VPN pot elevar els vostres estàndards de seguretat d’una manera enorme. Una xarxa privada virtual (VPN) és una de les eines més efectives que podeu disposar per mantenir la vostra privadesa i millorar la vostra seguretat, sempre que estigueu en línia. Analitzem de prop tots els avantatges que ofereix una VPN:\nAccés remot als fitxers.\nComparteix fitxers grans de forma segura.\nBaixeu-vos el torrent P2P sense problemes.\nAmagueu i canvieu la vostra adreça IP.\nMira Hotstar als Emirats Àrabs Units\nHi ha una raó per la qual hi ha una gran necessitat de desbloquejar el contingut indi als Emirats Àrabs Units i, atès el gran nombre de expatriats indis als Emirats Àrabs Units, podem entendre el perquè. El fet que molts indis ocupin habitatges dels Emirats Àrabs Units necessita un accés fàcil a la televisió de la seva ciutat natal, inclosa Hotstar. En aquest article, us hem mostrat el possible que pot ser una realitat que observa Hotstar als Emirats Àrabs Units. Amb una VPN, només podreu veure Hotstar, sinó tots els canals indis que podríeu pensar en qualsevol lloc.\nCom veure Argentina i Perú en línia en línia?\n2 comentaris | 5 d’octubre de 2017\n7 comentaris | 23 de juliol de 2018\nCap comentari | 19 de desembre de 2019\n1 comentari | 28 de desembre de 2017\nAplicacions de trucades de vídeo que funcionen als Emirats Àrabs Units 2020


Descobert el trull de vi més antic de Catalunya al jaciment del Coll de Moro | Aguaita.cat\nDescobert el trull de vi més antic de Catalunya al jaciment del Coll de Moro\nLes excavacions d'arqueòlegs de la UB i l'ICAC a l'enclavament a Gandesa destapen l'estructura i els vestigis d'un barri artesanal i fan créixer la importància patrimonial d'este poblat íber\nper Sílvia Berbís, Gandesa, 30 de juliol de 2015 a les 14:52 |\nPart de l'equip d'arqueòlegs, entorn a l'estança on ha aparegut el trull. Foto: Sílvia Berbís\nLes excavacions que un equip d'arqueòlegs de la Universitat de Barcelona (UB) i de l'Institut Català d'Arqueologia Clàssica (ICAC), amb el suport de l’Ajuntament de Gandesa, estan duent a terme per segon any al jaciment arqueològic del Coll del Moro estan donant sorpreses que fan créixer la importància d’este enclavament en l’entramat de poblats íbers de les Terres de l’Ebre i fins i tot de Catalunya. Entre els vestigis més rellevants que trenta arqueòlegs que treballen en este jaciment han destapat en esta segona campanya d’intervencions n’hi ha un que, a més de la seua potència històrica, pot convertir-se en un element substancial dins del remarcable sector enoturístic de la Terra Alta. Es tracta, apunten els arqueòlegs, del trull més antic de Catalunya, que data del segle III, de les darreries d’ocupació del poblat íber situat al Coll del Moro. Les excavacions estan dixant poc a poc a la vista les restes d’un barri artesanal dedicat al sector primari.\n“És un trull per fer vi, molt poc freqüent de trobar en altres indrets i el més antic que coneixem”, ha assegurat Rafel Jornet, arqueòleg investigador de la Universitat de Barcelona, al temps que mostrava als mitjans de comunicació les restes localitzades. Es tracta d’un petit pou, de mig metre de fondària, al que faria cap, per decantació, el most que els pobladors obtenien en trepitjar el raïm en una petita superfície annexa. Des del trull, el futur vi es recollia per tal que fermentés en tenalles. L’alcalde de Gandesa, Carles Luz, ha destacat la importància d’esta troballa, que “consolida la llarga història de la comarca pel que fa a la producció agrícola”, ha apuntat, tot destacant que el trull íber se suma a la potencialitat que el sector enoturístic té a la Terra Alta.\nDetall dels treballs que s'efectuen en esta segona campanya d'excavacions. Foto: S.B.\nEl poblament íber del Coll del Moro presenta una gran necròpolis distribuïda en tres sectors, i les actuacions que s’han presentat avui fan referència a un d’ells, on hi ha el poblat junt a la robusta torre que defensa l’assentament. Les excavacions han permès certificar dos grans èpoques de l’enclavament: l’una datada entre els segles V i II aC, íbera, i una segona íbero-romana al voltant de l’any 100 aC. Els especialistes han vist que un foc pa posar fi al primer poblament, però amb tot, els vestigis que hi ha quedat tenen molta força. “Sembla que ens trobem en un punt d’importància econòmica i comercial on es podia concentrar part de la riquesa del territori”, ha explicat Jornet. La investigadora de l’ICAC Carme Belarte ha destacat també “la bona conservació del jaciment” respecte a altres de la mateixa època. “Potser altres com el castellet de Banyoles tenen una dimensió més gran però este té unes estructures de gran potència que ens aporten molta informació”, ha assegurat. Per exemple, els murs tenen alçada, s’han detectat els paviments i fins i tot restes de rituals que es feien per estrenar els habitatges, on s’hi enterraven –com ara amb la col·locació de la primera pedra d’alguns edificis-, objectes com ara petits amulets o peces de vaixella. Un dels investigadors estava destapant els ossos, en l’angle d’una habitació, del que podia ser un nadó o un animal enterrat. Entre els vestigis que apunten a que el barri on s’han centrat les excavacions d’enguany tenia activitat artesanal, a més d’agrícola, hi ha alguns dipòsits que s’utilitzaven per processar la planta per a l’elaboració de fibres de lli, així com peces d’un teler vertical. També s’han trobat fragment de ceràmica, bona part de la qual provinent d’altres països, que va poder ser intercanviada al poblat per altres productes.\n“Estem molt satisfets de la feina que s’està fent arran de l’acord signat amb la Universitat de Barcelona l’any 2013, ara queden dos anys de conveni que segurament seguiran obrint un gran ventall de possibilitats i donaran peu a mantindré el compromís de continuar treballant en el que sens dubte és un dels jaciments més importants de la Terra Alta i també del país”, ha conclòs Luz.\nPatrimoni, Universitat de Barcelona, Coll del Moro, Carles Luz, Rafel Jornet, Carme Belarte, UB, arqueologia


R5523. CEIGRUP TORRENT-API. La badia de Roses està considerada com una de les més belles del món. Des d'aquesta fantàstica propietat tenim davant nostre una gran panoràmica on podem veure el bell poble de l'Escala, emmarcat amb el Pirineu de fons, la Plana de l'Empordà i el mar. Sobre una parcel·la de 738 m2, disposem a la venda d'una gran casa d'obra nova, on el plaer de les increïbles vistes i l'alt nivell d'acabats seran les delícies de les nostres vacances o fins i tot residir tot l'any. Entrem a la propietat per un jardí mediterrani, molt fàcil d'mantenir, i accedim a la planta baixa on trobarem 3 habitacions, 2 banys, garatge, safareig i una sala d'aigües amb jacuzzi que connecta directament amb la nostra piscina privada. A la planta superior destacarem un gran espai de saló-menjador-cuina de més de 40 m2 amb una terrassa mirant a la badia; també trobem en aquest nivell una gran suite amb bany privat i un altre lavabo de cortesia. La casa, d'obra nova, reuneix els nivells de confort i seguretat actuals. Bomba de calor i aire condicionat separat per nivells, fil musical, tancaments de qualitat amb doble vidre, etc. Propietat exclusiva en L'Escala Costa Brava.


Les traves de costes | Noticias de Mallorca\nviernes 21 de febrero de 2020, 03:00h\nSempre hi ha gent que predica les bondats de l’estat central, que ens volen enganar explicant que les autonomies ens costen molt més doblers, que són ineficaces, que duplicam despeses, que amb una gran i única administració tot seia millor, ens volen fer retornar a un passat no gaire llunya quan els serveis que ens oferia l’administració no donaven gaire garanties a l’administrat.\nPerò després, totes aquestes teories centralistes i de les seves bondats, caven pel seu propi pes, per la caparruda realitat que, dia darrera dia ens fa veure, que les activitats no transferides, són molts de cops les més lentes i ineficaces.\nParlem de la delegació de costes, un altre gran exemple aèria la justícia, avui ens despertam en que costes, com popularment la coneixem, no arreglarà es estralls provocats per la darrera tempesta que va passar per Mallorca i que tots tenim gravats en la memòria la seva força espectacular.\nPerò això no ver d’avui, els problemes per les administracions locals amb els seus territoris que toquen la mar venen de molt enrere, essent una trava a superar, un munt de tràmits que provoquen la dilatació de qualsevol obra o actuació que s’ha de fer a la zona d’influència marítima.\nLa diversitat de competències pot arribar a ser caòtica, o al manco per una persona que no té coneixements a nivell professional d’urbanisme i dret, poden trobar, en un petit espai geogràfic, competències municipals, de ports de les illes Balears o de les administracions centrals, pel que tot resulta extremadament lent i el gran perjudicat, com sempre, són tots i totes.\nNo cal recordar la retirada de vaixells a primera línia, poden passar mesos i mesos, i en el millor dels casos l’ajuntament de torn es ferà càrrec de l’actuació assumint despeses i funcions que no li són pròpies. Les concessions a les platges també poden patir aquests greuges administratius, la lentitud és la senyera de totes elles.\nSempre he cregut que l’administració més propera al ciutadà es la que millor per donar el servei, està ben clar que sempre ha d’haver un control extern, uns normes del joc, unes lleis que unifiquin el territori i el protegissin, però que per arreglar una acera, un tros de passeig marítim, l’engranatge administratiu que intervé em sembla, com a mínim i per ser elegant, poc pràctic.\nCal un altre sistema, cal unificar i apropar les decisions administratives, per fer-les àgils i més justes.\nEurowings recortará 300 empleos parar reducir costes administrativos\n'La Caixa', a través de su Obra Social, facilita la contratación de 40 jóvenes en Baleares


Signat un acord per fomentar l'ús de les Especialitats Farmacèutiques entre els consumidors | Consumer\nSignat un acord per fomentar l’ús de les Especialitats Farmacèutiques entre els consumidors\nEl president de l’Associació Nacional d’Especialitats Farmacèutiques Publicitàries (ANEFP), Ramón Rocabert, i la màxima responsable de la Federació Empresarial de Farmacèutics Espanyols (FEFE), Isabel Vallejo, han signat avui un acord de col·laboració per fomentar l’ús d’aquest tipus de medicaments entre els consumidors.\nAixí mateix, segons va informar Vallejo, es pretén “potenciar el paper del farmacèutic com a agent de salut en l’assessoria dels pacients”. Així, aquests professionals traslladaran el missatge que les EFP´s són medicaments eficaços, assegurances i de qualitat, va afegir.\nAquests fàrmacs per tractar símptomes menors, que no requereixen recepta mèdica i que poden publicitar-se, suposen un 15% de la facturació de les farmàcies. No obstant això, tal com va destacar Rafael García Gutiérrez, director general de l’ANEFP, “en quantitat d’unitats la proporció és molt major”.\nEn qualsevol cas, farmacèutics i indústria consideren que el pes específic de les EFP´s a Espanya es troba “molt per sota dels països del nostre entorn”. Això es deu, apunten, tant a factors culturals com a la política farmacèutica del Govern.\nD’altra banda, i coincidint amb la tramitació de la Llei de Qualitat i Cohesió del Sistema Nacional de Salut (que inclourà una part important de política farmacèutica), l’ANEFP reivindica l’autorització de marques paraigües i de l’autorregulació del sector.\nGarcía Gutiérrez considera que les marques paraigua permetrien que els laboratoris venguessin EFP´s amb la mateixa marca que una altra especialitat farmacèutica de la seva propietat que requereix recepta. “Això possibilitaria publicitar la marca i augmentar el preu per determinades indicacions que cobriria l’especialitat”, assegura. Les Especialitats Farmacèutiques Publicitàries van aconseguir durant 2002 una quota del 8% del mercat global de medicaments, la qual cosa suposa un increment del 2% respecte a l’any anterior, segons dades de l’ANEPF.\nEspecialitats farmacèutiques fomentar-ca


La salut dental i el futbol prfessional - A.G. Dental Vilafranca Vilafranca\njuny 11, 2020 juny 4, 2020 per David\nNeedleman i col·laboradors publiquen un estudi sobre la salut dental i el futbol professional.\nL’objectiu d’aquest estudi va ser determinar la salut bucal en una mostra representativa de futbolistes professionals en el Regne unit i investigar possibles impactes en el benestar, formació i rendiment.\nEs van incloure 8 equips i 6 dentistes van ser els encarregats de realitzar l’examen clínic a 187 jugadors.\nEl 37% d’aquests, tenien càries actives, 53% erosions dentals i el 5% malaltia periodontal.\nEl 45% tenia molèsties, el 20% considerava que tenia un impacte en la seva qualitat de vida i el 7% que impactava en la seva formació i rendiment.\nEs va arribar a la conclusió que la salut bucal dels futbolistes professionals és pobre, i això afecta al seu benestar i rendiment. Per tant es considerin necessàries i urgents les estratègies per a promoure la salut oral en el futbol professional.\nAnys anteriors es va realitzar a Espanya, un altre estudi en el món del futbol professional, en concret al Futbol Club Barcelona (FC. Barcelona).\nL’objectiu va ser avaluar l’estat de salut oral dels jugadors i la seva relació amb la incidència de lesions esportives.\nEs van avaluar 30 jugadors. Nou jugadors van presentar bruxisme, és a dir un 30%, la mateixa proporció d’aquells amb maloclusió greu.\nEs va mostrar una correlació estadísticament significativa entre les lesions musculars sofertes i l’índex de placa i de profunditat de bossa.\nSet jugadors (23%) havia sofert fractures de corona sense complicacions.\nDe l’Estudi de la salut dental i el futbol professional van concloure que els jugadors de futbol, malgrat el seguiment mèdic intensiu, tenen problemes de salut bucal importants com a càries sense tractar, gingivitis o maloclusió, i sofreixen traumes dentals com a resultat d’activitats esportives.\nLa seva condició física també podria estar associada a la salut oral\nLa teva Clínica Dental a vilafranca del penedès\nL’estrès i l’ansietat abaixa el llindar del dolor


Nova crisi oberta a VOX Tarragona\nIsabel Lázaro, responsable de VOX Tarragona, i Santiago Abascal en un acte del partit a Tarragona | Àngel Ullate\nVOX no atura la crisi a Tarragona: Dimiteix el coordinador local de la formació a Cambrils\nMariano Salas s'ha acomiadat «al servei d'Espanya, només d'Espanya»\nVOXTarragona no acaba d'aixecar el cap, ni amb la proximitat de les eleccions catalanes, que estan a tocar. La formació d'ultradreta no aprofita el moment prelectoral, un moment de màxim tancament de files en qualsevol partit polític, i veu com se li obre una nova esquerda a les seves files. Aquest cop es tracta de la dimissió del coordinador local de VOX Cambrils, Mariano Salas.\nAquest mitjà ha rebut una còpia de la carta que ha enviat Salas als òrgans interns de VOX Tarragona, A la carta, el fins ara responsable de VOX Cambrils, assegura que plega i no ho fa «ni per motius personals ni per manca de temps». A més a més, Mariano Salas remarca que «mai m'he mogut per interessos personals, més enllà de voler col·laborar amb el partit, com he demostrat en més d'una ocasió». Salas, en un punt del breu comunicat, alça el to i sosté que «masses mentides, masses manipulacions, masses mitges veritats i masses mitges mentides he pogut observar durant aquests dos anys, primer com afiliat, i després com a coordinador».\nPer últim, Mariano Salas s'acomiada agraïnt «l'oportunitat que m'han donat aquelles persones que han confiat en mi» i recordant que «al servei d'Espanya, només d'Espanya tanco, amb aquest escrit, una etapa de la meva vida i se n'obren d'altres».\nIgnacio Garriga i el Delta\nMentrestant, la formació de Santiago Abascal a Tarragona ha informat que Ignacio Garriga, diputat d'ultradreta per Barcelona al Congrés, ha presentat tres preguntes a la cambra baixa en referència a la «insuficient inversió prevista al projecte de la llei de Pressupostos Generals de l'Estat». Garriga ha explicat que «el projecte del govern de Sánchez i Iglesias només preveu una inversió de 580.000 euros per implementar mesures per preservar el Delta de l'Ebre. És una quantitat, sens dubte, insuficient. El Delta és la zona humida més gran de Catalunya i el tercer delta més gran del Mediterrani. S'han de destinar molts recursos per preservar la zona».\nAixí mateix, Garriga, qui serà el candidat de VOX a la presidència del govern català, ha carregat contra l'executiu assegurant que «és inadmisible que les ajudes encara no hagin arribat als afectats. Després del Glòria, el govern va aprovar una partida de sis milions que, avui en dia, encara no ha sigut executada».\nERC escalfa motors de cara a les eleccions al Parlament de Catalunya\nL'exdiputat del PSC Carles Castillo inicia converses de cara a les eleccions catalanes


Claudio López Lamadrid, un editor "amb el do de la ubiqüitat"\nEls fills de l'editor recullen la Medalla d'Or al Mèrit Cultural de l'Ajuntament a títol pòstum\nL'editor Claudio López Lamadrid hauria fet 60 anys aquest dimarts, i és el dia que la família i l'Ajuntament de Barcelona van triar per lliurar-li al Saló de Cent la Medalla d'Or la Mèrit Cultural a títol pòstum. "Ens va deixar massa aviat, deixa un buit enorme", va lamentar el tinent d’alcaldia de Cultura, Educació, Ciència i Comunitat, Joan Subirats, que va donar la benvinguda als assistents. També va destacar el seu "visionari cosmopolitisme", la seva feina per posicionar Barcelona al món editorial, la capacitat de bastir "ponts fructífers" amb Llatinoamèrica i l'equilibri que va saber crear entre veus consagrades –era el que tenia més premis Nobel– i nous autors. "Va ser un editor de catàleg, el seu esforç va ser titànic, colossal", diu Subirats. "Va deixar una petjada humana inesborrable en els seus autors", va subratllar, i el va fer fer continuador de grans editors com Esther Tusquets, Josep Maria Castellet i Carme Balcells. "Tots els que estimem la cultura i la literatura estem en deute amb el Claudio", va concloure Subirats. Els encarregats de glossar López Lamadrid van ser l'escriptora Elvira Navarro, que va publicar tota la seva obra amb ell i va ser una de les directores literàries de Caballo de Troya, i el crític Ignacio Echevarría, gran amic i cofundador amb ell de l'editorial Galaxia Gutenberg.\nElvira Navarro va qualificar de "decisiva" la tasca de l'editor per convertir Barcelona en una capital mundial de l'edició. "El Claudio coneixia molt bé el seu ofici", va dir Navarro, que va recordar que la primera feina de López Lamadrid a Tusquets al començament de la seva carrera va ser esborrar el preu als llibres. També que va "intentar posar remei a la falta d'interès mutu" entre els lectors en espanyol d'una banda de l'Atlàntic i de l'altra. També va fer-ho entre Barcelona i Madrid. "Els autors que vivim a Madrid crèiem que tenia el do de la ubiqüitat", va dir Navarro. Claudio López Lamadrid creia que els editors havien de donar la cara davant els lectors en el món de les noves tecnologies i posava en relleu la seva tasca de prescriptor. "Va ser capaç de veure sempre els avantatge de gairebé tot", va concloure Navarro, que va recordar també la seva "generositat".\nIgnacio Echevarría va proposar als assistents que imaginessin com López Lamadrid s'hauria pres que li haguessin concedit aquesta distinció en vida. "Si es trobés entre nosaltres, ja estaria dels nervis, amb expressió avorrida, elegantment vestit i mirant el seu smartphone". Quan hagués sabut la notícia de la concessió, ha afegit, hauria trobat la manera de divertir-se fent la llista de convidats. "Més enllà del pudor i la mandra, el Claudio s'hauria sentit molt honrat, no per vanitat, sinó pel que significa en rigor aquesta medalla", va dir Echevarría. També va explicar que va donar entitat pròpia a cadascuna de les seus del seu grup editorial a Llatinoamèrica i va trencar l'"empremta colonial" que se li hauria pogut atribuir a Barcelona. Segons el crític, López Lamadrid va posar en relleu el seu caràcter d'"editor clàssic", tot i que es va forjar en paral·lel a la transformació que les noves tecnologies van imposar al sector. "Va encunyar ell mateix el model d'editor del segle XXI", entre l'editor clàssic i el que "sintonitza" amb la seva època amb pragmatisme.\nVan recollir la Medalla d’Or al Mèrit Cultural de l’Ajuntament de Barcelona els fills de López Lamadrid, Jimena i Jacobo, que van agrair el reconeixement. Després, la seva parella, la cineasta Ángeles González Sinde va llegir el poema Saber esperar, d'Antonio Machado, abans de recordar moments de la seva vida amb ell. "Mai es cansava de descobrir lectures –va dir González Sinde–. Gràcies pel reconeixement a un veí de Barcelona". L'acte va finalitzar amb l'actuació del compositor i pianista Agustí Fernández.


El València se situa amb un triomf en un partit antològic contra el Betis (3-6) - Esport3 - TV3 i Catalunya Ràdio\nEl València se situa amb un triomf en un partit antològic contra el Betis (3-6)\nEl futbol ha regalat als aficionats un espectacle increïble en els últims minuts del duel entre el Betis i el València\n16/10/2017 - 14.16\nEl València s'ha situat segon de la classificació de Primera amb 18 punts i a 4 del líder, el FC Barcelona, després d'haver derrotat per 3-6 el Betis en un partit amb un final antològic. Els valencianistes han encadenat 4 victòries seguides, tallant la ratxa de 4 partits sense perdre i 3 victòries consecutives com a locals dels seus rivals.\nAl descans, els visitants guanyaven per 0-2 gràcies als gols de Kondogbia i Guedes, aquest segon un autèntic golàs, en els minut 35 i 45. El València semblava haver sentenciat el partit amb dos gols més, un de Rodrigo en el minut 64 i un altre de Santi Mina 10 minuts més tard.\nPerò llavors el duel ha embogit totalment. En el minut 79, Campbell ha fet l'1-4 i tot seguit l'ex del Barça B Sanabria, el 2-4. Un altre exblaugrana, Tello, ha estat l'autor del 3-4 en el minut 84. Amb el Betis llançat buscant l'empat, Zaza ha aconseguit el 3-5 en el minut 88 i Andreas Pereira el 3-6 en el 92.\nEl Celta goleja el Las Palmas (2-5)


ACTA DE LA I SESSIÓ DEL CONSELL CIUTADÀ CATALÀ 20/04/2018\nLloc: Sala 4 Up, c/ Vallespir 39, Barcelona\nAssistents: Mar García, Marta Campoy, Miquel Benítez, Sergi Cutillas, Enver Aznar, Celeste\nValenzuela, Irene Blanco, Sandra Daza, Inma Montrey, Rosa Cañadell, Miguel Herrera, Lucas Ferro,\nJuanjo Caceres, Toni Pérez, Francisca Pino, Álex Guerrero, Laia Sánchez, José Antonio Ramos, Rafa\nGarcía, Leo Lamich, Pilar Flamenco, Jéssica Albiach, Araceli Viñes, Joaquín Vela, Jaume Durall, María\nPozuelo, Carlos Tavera, Marcos Galante, Noelia Bail, María Martínez, Celia Cánovas, Maite Cenzano,\nJavi López, Yolanda López, Óscar Guardingo, David Martínez, Alba García, Xavi Domènech, Conchi Abellán, Cristina Morales\nAssistents online (Skype): Vicenç Navarro, Arnau Mallol, Carme Font, Ana Carla Rosani\nEs disculpen per no assistir: Sandra Ramos, María Serrano, Mireia Iniesta, Alicia Ramos\n1.- Constitució del Consell Ciutadà Català\n2.- Informe Polític\n3.- Proposta Consell de Coordinació Català\n4.- Processos interns municipals 1a tanda\nLa reunió comença passades les 18.15 h. Juanjo explica als i les assistents que ell s'ocupa de moderar i prendre els torns de paraula, Cristina s'encarrega de prendre acta.\nVicenç, com a Coordinador de la Gestora provisional, traspassa formalment la responsabilitat de la direcció de Podem Catalunya al nou Secretari General, Xavi Domènech, i al nou Consell Ciutadà Català (CCC).\n1.- María Martínez sol·licita informació abans de constituir-se el CCC per saber quina decisió ha de prendre en relació amb la seva pertinença a la Comissió de Garanties o al CCC. Jaume li respon a María que a partir de la constitució de l'òrgan (CCC) Desborda ja no s'aplica i que en tot cas és ella qui ha de triar un dels dos òrgans pels quals ha sortit escollida, donada la incompatibilitat de formar part dels dos. Noelia es suma a la petició de María i afegeix que com s'ha anunciat l'obertura d'urnes pels processos municipals hi ha gent de la seva llista que pot estar interessada a participar-hi, i sol·licita, sense impedir la constitució del Consell Ciutadà, que María tingui uns dies més per decidir a quin òrgan s'incorpora formalment. Per últim, Juanjo proposa que es reculli a l'acta el que han dit, que es constitueixi el CCC i que es passi al següent punt de l'ordre del dia.\nA les 18.40 h es constitueix formalment el CCC.\n2.- Xavi, en primer lloc, agraeix el treball del Coordinador de la Gestora, Vicenç. També es compromet a enviar dos o tres dies abans els informes polítics al CCC per debatre'ls a les reunions. Seguidament exposa l'informe polític: es detalla la situació de bloqueig polític i institucional a Catalunya i la divisió interna del bloc independentista.\nAquesta divergència tàctica de l'independentisme (el bloc que vol conformar govern i el bloc que busca l'enfrontament amb l'Estat) oculta l'esgotament del model, perquè no hi ha proposta de futur que condueixi a la independència real. Per superar això, i sense ser hegemònics, des de Catalunya En Comú-Podem s'ha proposat un govern d'independents (persones referents de la societat civil, no tecnòcrates) per donar sortida al bloqueig en un horitzó de futur a molt curt termini (2 anys).\nEl futur de Catalunya es construeix des de la transversalitat, no des dels blocs. Els objectius d'aquesta proposta de govern són quatre: (1) recuperar les institucions (2) pla de xoc contra la desigualtat (3) treballar per acabar amb la judicialització de la política i (4) assentar les bases de la nova relació entre Catalunya i Espanya.\nAquesta és una etapa de reacció de les forces conservadores. S'han de pensar tàctiques tenint en compte aquest moment. Alhora, aquesta etapa de reacció té enormes contradiccions internes i moltes debilitats. Per això, s'ha d'aprofundir el Podem Moviment amb propostes polítiques obertes a la gent. Tenim dos horitzons polítics: les eleccions municipals i les europees.\nXavi proposa una sessió monogràfica de CCC per debatre sobre les confluències. També proposa enviar una delegació invitada de Podem a l'Assemblea de Catalunya en Comú del 22 d'abril.\nFinalitzada la intervenció de Xavi, Juanjo proposa donar per tancat el punt i obrir el debat sobre l'informe polític excepte si es considera necessari votar alguna de les qüestions plantejades. Com que no hi ha demanda de votació s'obre torn de paraula per debatre l'informe polític.\n3.- Xavi explica les diferents propostes de Secretaries i Àrees i els noms de les persones associades a elles:\n● Secretaria de Moviment Popular i Portaveu: Conchi Abellán\n● Secretaria d'Organització i Municipalisme: Jaume Durall\n● Secretaria de Feminismes i LGTBI: Mar García\n● Secretaria d'Acció Institucional i Discurs: Lucas Ferro\n● Secretaria de Formació i Educació: Rosa Cañadell\n● Secretaria d'Economia i Treball: Sergi Cutillas\n● Àrea de Societat Civil: María Pozuelo\n● Secretaria de Participació i Logística: Miquel Benítez\n● Àrea de Transparència: Irene Blanco\n● Secretaria de Finances: Juanjo Cáceres\n● Secretaria de Comunicació: Carlos Tavera\n● Àrea de Secretaria: Cristina Morales\nS'obre la votació de la proposta del Consell de Coordinació:\n40 vots totals\n36 vots a favor\n38 vots presencials\n2 per Skype\nS'aprova la proposta del Secretari General sobre el Consell de Coordinació Català.\n4.- Jaume informa sobre els municipis que accedeixen al procés de primàries a la primera tanda. Es passarà un informe al CCC. S'obren urnes en 18 municipis.\nS'obre torn de paraula per comentar els processos interns municipals. Es recorda que per votar en aquestes primàries s'haurà de validar-se abans amb el DNI.\nS'obre la votació sobre l'informe presentat dels processos interns municipals.\nS'aprova l'informe sobre els processos interns municipals.\nLa reunió acaba a les 20.12 h.


La piscina de Can Xaubet, tancada aquest dimecres a causa dels degoters de la coberta — Ajuntament de Pineda de Mar\nLa piscina de Can Xaubet, tancada aquest dimecres a causa dels degoters de la coberta\nLa piscina de Can Xaubet, tancada aquest dimecres a causa dels degoters de la coberta La piscina del complex esportiu de Can Xaubet ha hagut de tancar avui al públic, degut als degoters de la coberta. https://www.pinedademar.cat/el-municipi/noticies/18126 https://www.pinedademar.cat/@@site-logo/escutajuntament.png\nLa piscina del complex esportiu de Can Xaubet ha hagut de tancar avui al públic, degut als degoters de la coberta.\nLa piscina del complex esportiu de Can Xaubet ha hagut de tancar avui al públic, degut als degoters de la coberta. Per tant, la piscina ha quedat tancada per a totes les activitats. La previsió inicial és que la piscina reprengui demà les activitats. La resta d'instal.lacions i activitats del complex esportiu funcionen amb normalitat: sales de fitness, gimnàs, recuperació, etc.\nRecordem que el sostre interior de la piscina municipal de Can Xaubet continua en obres ja que encara no s'han acabat els treballs d'impermeabilització del sostre. Arran de les pluges del passat cap de setmana, ja es van detectar filtracions d'aigua al sostre que no van afectar el funcionament de la piscina. L'intens ruixat d'aquesta nit, però, ha provocat l'entrada d'aigua per les filtracions i per això avui s'ha decidit tancar la piscina municipal. Aquests dies s'estan acabant les obres per fer la segona capa de la coberta impermeable.


Portes Tallafocs - VIMAT IGNIFUGATS\nLes portes tallafocs, es col·loquen en totes aquelles obertures de pas entre sectors d’incendis i eviten la propagació del foc i del fum. En cas d’incendi permeten l’evacuació de les persones de l’interior de l’edifici.\nTIPUS DE SOLUCIONS?\nHi ha portes tallafocs, per totes les necessitats, en funció de l’ús. Les més utilitzades són:\nPortes tallafocs peatonals: La porta abatible de pas més comuna.\nPortes correderes tallafocs: Porta de tipus corredera, que es sol col·locar en obertures grans. Aquestes es solen mantenir obertes i subjectes a un electroimà, que en cas d’incendi permet el tancament automàtic.\nPer altres tipus de solucions, posi's en contacte amb nosaltres.


Membre del grup Economia Circular de la UEA\nCrec que el primer pas cap a un sistema econòmic diferent és entendre que l’economia no és un déu que des del seu tron decideix com funciona el món (si fos així, seria un déu bastant cruel), si no que “l’economia” la fem nosaltres. Cada dia, en decidir com vivim decidim la forma que li donem a l’economia. El que em sorprèn més és que encara ens creiem falsos mites que segueixen incrustats dintre el nostre racionalisme econòmic i, desafortunadament, els seguim reproduint. La tendència segueix essent donar el mínim als treballadors, mantenir les jerarquies per a tenir algú que revisi al que revisa a algú altre, que no es poden incorporar pràctiques sostenibles als processos productius per raons econòmiques… Però la realitat és que les empreses més resilients són les que empoderen a les treballadores, treballen en ambients més horitzontals, i constantment incorporen criteris de sostenibilitat a les seves pràctiques. I sabeu per què? Doncs és simple: les empreses les fan les persones. Com més contentes, millor ambient de treball (i no fa falta que expliqui les implicacions positives d’això). Com més horitzontal, més implicació, i com més sostenibles, menys costos.\nCom lligo aquesta crítica a la part circular de l’economia? La primera empresa descrita atraurà persones que vulguin fer la seva jornada i marxar a casa. La segona, persones que aportaran un pensament de millora constant al seu lloc de treball. Pel seu propi pes, en aquesta empresa, les persones implicades es preguntaran: Com podem reduir els nostres residus? Què en podem fer? Hi ha alguna altra empresa veïna que els pugui utilitzar o potser la mateixa empresa? O, simplement, per què creem residus?\nEl que plantejo aquí és que l’economia no esdevindrà circular fins que no ens replantegem, primerament, ¿què és l’economia? Una vegada ho fem, la tendència cap a la circularitat serà gravitacional. La primera R és, doncs, Repensar “què volem que sigui l’economia”.\nOpinió - Economia- Enric Córdoba\nArticle anteriorEs constitueix un nou Consell d’Infants de Piera\nPròxim articleCompetències vs CV


DR. ALFRED PRATS PELAYO – Testimonios para la Historia\nPortada » PC, 15è VOLUM. Entitats mèdiques » DR. ALFRED PRATS PELAYO\nDr. Alfred Prats Pelayo\nGABINET DEL VERTIGEN VERCEN\nEls problemes de desequilibri són molt freqüents i amb el ritme de vida actual encara ho seran més.\nPer exercir la medicina cal una important vocació de servei i de recerca científica, però en algunes especialitats mèdiques, bé per la precisió amb què s’hi ha de treballar, bé per ser poc conegudes en l’àmbit mèdic i en la societat en general, cal una dedicació especial amb una formació continuada i sovint autodidàctica. Dins l’especialitat d’otorinolaringologia, hi ha professionals, tot i que pocs, que es dediquen a estudiar i a tractar de manera exclusiva el trastorn del vertigen, “però cal diferenciar entre mareig, inestabilitat i vertigen en funció de les diferents sensacions que es poden experimentar. Si el pacient té la sensació que els objectes giren, té vertigen; si té la sensació d’anar d’un cantó a l’altre, aleshores té una inestabilitat, i si té la sensació de flotar, té un mareig.”\nLes paraules del doctor Alfred Prats, otorinolaringòleg, mostren que ja en la diagnosi del vertigen l’especialista ha de filar molt prim a causa de la subjectivitat dels símptomes. El doctor Prats va obrir el 1989 el Gabinet del Vertigen Vercen a Barcelona per tractar només aquest trastorn junt amb dos tècnics, un dels quals és la seva dona, Rosa Oliva, qui per al doctor ha estat un suport fonamental en el desenvolupament de la seva vocació i la seva carrera. L’interès per conèixer el vertigen en profunditat ha dut el doctor Prats a un reciclatge constant i a estades a l’estranger, on la subespecialitat estava més avançada: “A la facultat, el catedràtic que hi vaig tenir n’és tot un expert, havia estat a Alemanya. Vaig estudiar vertigen amb el doctor Joaquim Salvà, que també ensenyà la meva dona. El 1987 vaig anar a França a estudiar el programa computeritzat de l’electronistagmografia, el registre elèctric de nistagmes o moviments involuntaris de l’ull, necessari per diagnosticar el vertigen. També he hagut de dominar la maquinària, saber-la interpretar, introduir-me en la informàtica, ja que els aparells s’han informatitzat, i amb la meva dona hem hagut de formar el nostre personal.”\nLa trajectòria professional del doctor Prats palesa el desconeixement del trastorn del vertigen i d’aquesta subespecialitat en el nostre país. “Tradicionalment, el vertigen ha estat rebutjat pels metges, tant per la complexitat que presenta com per la manca de formació dels mateixos metges ja en el decurs de la carrera. Si a un metge no li han ensenyat que el vertigen existeix, que no és un efecte psíquic, no pot creure-hi ni tractar bé el pacient, que acaba anant d’un especialista a l’altre: otorinolaringòleg, neuròleg, traumatòleg, endocrinòleg, medicina interna, cardiòleg i, finalment, el psiquiatre, perquè el pacient, pel trastorn o per tot aquest procés, acaba afectat psicològicament.”\nSegons el doctor Alfred Prats, la manca d’informació que tenen els metges sobre el vertigen els fa creure que té “un origen psíquic, tret d’aquell causat per la malaltia de Menière, que és de tipus genètic.”\nPerò estudis realitzats arran del fet que quan els austronautes tornaven de l’espai els calia una habituació han revelat l’origen orgànic del vertigen, el qual “no és cap malaltia, sinó un símptoma de patologies cardiovasculars o isquèmiques. Un problema coronari, tenir hipertensió o tenir excés de sucre, de colesterol o de triglicèrids a la sang poden ser-ne la causa. Tots aquests factors de risc poden prevenir-se, tret dels que obeeixen a un factor genètic o a una causa sobrevinguda, com pot ser una inflamació del laberint de l’orella per un refredat.”\nUn altre error freqüent dels metges és creure que “el sentit de l’equilibri depèn només de l’oïda, quan en realitat també hi intervenen la vista i el tacte, coordinats pel cervell. Dels tres sistemes, dos han de funcionar.”\nQuan algun d’aquests sistemes no funciona com cal, “es té la sensació que els objectes giren perquè giren els ulls. La paraula vertigen ve del llatí vertere, que vol dir girar. Poden fer un moviment horitzontal o vertical en el sentit de les agulles del rellotge, i és un moviment perceptible a la vista. Aquest vertigen generalment és provocat per un problema a l’oïda i se l’anomena vertigen vestibular perifèric, però n’hi ha un altre anomenat vertigen vestibular central que afecta les vies vestibulars del cervell.” “Un cop diagnosticat el vertigen, si se’n sap la causa, com un tumor, una inflamació, una infecció o la manca de sang, i es pugui operar o no, com que la medicació únicament mitiga el procés però no cura, s’ha de fer una rehabilitació perquè la lesió d’asimetria entre els costats no desapareix.”\nEl doctor Prats destaca la funció de la rehabilitació en el tractament de tot vertigen, ja que “ajuda el pacient a poder viure amb aquest defecte quan no podem eliminar-lo, ja sigui perquè no en sabem l’origen o perquè no és possible fer-ho. La rehabilitació es fa per compensació o estimulació dels altres sistemes, la vista i el tacte. Si la lesió és irreparable, es fa per substitució, és a dir, s’estimua un altre sistema menys perfecte que substitueix el que està danyat. I si el sistema s’ha alterat per una causa circumstancial però sense que hi hagi malaltia, cal fer una habituació a aquesta alteració.”\nEl doctor Prats creu que són pocs els esforços de la comunitat mèdica per tractar el vertigen en comparació amb la incidència que té en la població: “Avui dia una quarta part dels pacients d’una consulta de medicina general tenen problemes de desequilibri, són molt freqüents i amb el ritme de vida actual encara ho seran més. Cal que s’hi investigui per la qualitat de vida del malalt i pel cost econòmic que genera a la societat, ja que és la causa de moltes baixes i invalideses laborals.”\nMalgrat tot, el doctor reconeix que “estem en el camí perquè les darreres promocions de medicina sàpiguen que el vertigen existeix i que no és necessàriament psíquic. Han hagut de transcórrer vint anys perquè es comenci a valorar i a tractar aquest trastorn.”\nPrevAnteriorDR. JOAN M. V. PONS RÀFOLS\nSiguienteDR. CARLOS SANRAMA SÁNCHEZ, DR. TOMÀS ARRANZ MUÑECAS, MONTSERRAT ESTEVE MALLOFRÉ, ROSA M. CALVO PIZARRONext


30 anys d’ajuntaments democràtics (1) | Higini Herrero .cat\n30 anys d’ajuntaments democràtics (1)\nEl 3 d’abril de 1979 es van celebrar les primeres eleccions municipals després de la dictadura franquista. D’això, ja en fa trenta anys. L’Ajuntament ha esdevingut l’administració pública més propera al ciutadà on es gestionen afers que ens afecten a tots de forma molt directa.\nCrec que tots plegats ens n’hem de felicitar i, especialment en aquests moments, tenir present aquells que durant trenta anys han treballat de valent dedicant-hi moltes hores del seu temps lliure o professional.\nPassats 30 anys d’aquelles primeres eleccions municipals, els ciutadans ja no només demanem que se’ns consulti cada quatre anys, sinó que exigim polítiques actives de participació en tots els afers públics. El votar ha esdevingut un mínim de mínims. Però, així és com ho veu la societat en general? Segurament no. Aquesta voluntat de participació i implicació conviu amb una inèrcia cada vegada més arrelada i ben manifesta en expressions del tipus “tots els polítics són iguals”: el tantsemenfotisme. Aquests mateixos dies, la Comissió Europea està presentant una campanya per a estimular el vot a les eleccions al Parlament Europeu, que molts han titllat d’agressiva: “Si no votes, no et queixis“. Un intent de combatre l’endèmica abstenció a les urnes.\nGràcies a la democràcia, jo puc queixar-me, puc opinar i decidir. Avui, tothom té dret a fer-ho. I tu, ja exerceixes el teu dret?\nAquesta entrada continua a 30 anys d’ajuntaments democràtics (2).\n24 Març 2009 Higini\nAquesta entrada s'ha publicat en Enquesta, Política, Vilamajor i etiquetada amb Ajuntament, Eleccions, Política. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.\nSolució a les 5 diferències (2)\n4 thoughts on “30 anys d’ajuntaments democràtics (1)”\n24 Març 2009 at 18:10\nTant de bo pogués votar com qualsevol ciutadà espanyol, però la meva condició d’estranger és un obstacle… Potser no m’hauria de queixar, ja que l’Estat em reconeix com a ciutadà ple i íntegre en el que respecta les obligacions. Llàstima que no hagi estat tan generós a l’hora de definir els meus drets…\nAmb tot, deixa’m dir-te que sento una certa empatia per aquells que es desvinculen de tota i qualsevol qüestió política — no és que els defensi, però els entenc. Temps era temps, la política es basava en ideologies genuïnes i diferenciadores. Hi havia una voluntat real de servir la comunitat, d’ajustar les injustícies i fer d’aquest món un lloc millor. Avui dia encara se senten aquestes paraules, però no passen d’això, de paraules. Avui dia, el polític és un professional que porta la comunitat com el gerent d’una empresa, i si perquè tot rutlli (o, almenys, sembli que rutlla) s’ha de recórrer a recursos dubtosos o menys escrupolosos, si s’ha de mentir i enganyar la gent que l’ha votat, el polític –tret de les excepcions– ho fa. Tot sigui perquè la seva cadira estigui assegurada a les properes eleccions. Avui dia, el polític conrea més l’egolatria que l’altruisme, i el poder que li atorga el seu càrrec, en lloc d’entendre’l com un avantatge per al canvi, el polític l’assumeix com un premi a la seva persona. I la gent ho veu, tot això. El polític s’auto-desacredita, el votant hi perd la confiança i se’n desvincula. Ho trobo lògic. Avui dia, les alternatives acostumen a ser variacions d’una mateixa cançó i la gent n’està farta. A més, de què serveix votar si el que surt de les urnes val ben poc? Al cap i a la fi, l’última paraula la tenen els polítics, els quals, després de molt regatejar i vendre l’ànima al diable, o a qui sigui, posen al capdavant del govern qui ells volen…\nNomés vull cridar l’atenció per al fet que a la política no hi ha transparència, que hi falta il·lusió i idealisme, que es barreja l’ego amb el càrrec, que el resultat de les eleccions dóna a peu a pactes tan aberrants com els tripartits (als meus ulls, com a mínim) i, tot plegat, que la gent del carrer sent o intueix que no té un control real sobre el que passa en aquestes altes esferes. Per tot això trobo normal que després hi hagi gent que digui coses com “de què serveix votar si tots faran el mateix” o “només fan que s’interessen per nosaltres pel nostre vot”…\nÉs trist, però, què vols que et digui? Jo tampoc crec a la gran majoria de polítics. Em sembla que, malauradament, tenim tants mals exemples que els bons, les excepcions –que també n’hi ha!– queden enfosquits i passen desapercebuts…\n25 Març 2009 at 20:22\nSon les institucions me´s properes xo tb les més corruptes, sectàries i els que fan més trampa a les oposicions!!\n25 Març 2009 at 23:17\nÉs veritat cal reconèixer el valor i la importància que tenen els ajuntaments i la tasca que realitzen. És l’administració més propera als ciutadans, i és gràcies a ella que veiem una realització pràctica a la vida política.\nCom molt bé diu l’Arqueòleg, també són les més subceptibles a tenir unes opos menys clares. I on veus (des de dintre) com els expedients s’obren i en tanquen segons el vent com ve.\nPotser cal una reforma dels polítics i que siguin de nou més propers a la gent i que treballin pel poble i no tant per la cadira. Però, sense desmerèixer la tasca que realitzen els Ajuntaments.\nAvui m’estreno, però espero que no sigui la última. Algú que coneixes des de l’altre costat de la Serra Llarga…..\n26 Març 2009 at 3:24\nEs diu, i més en pobles petits, que a les municipals no es voten partits ni ideologies, sinó persones. I aquest és probablement el millor i el pitjor que tenen els ajuntaments: la proximitat.\nÉs positiu perquè coneixes els teus regidors, els trobes al bar, pel carrer… i els pots demanar de tot (arreglar un fanal, agilitzar un tràmit, informació sobre un projecte o directament engegar-lo a la ****). Saps on viu, en tens el telèfon i, si no el trobes, pots passar-li l’encàrrec al germà, pare o parella.\nPerò també és negatiu perquè moltes vegades s’acaba sent jutge i part a la vegada, i les relacions personals pesen molt. Massa. I, de vegades, es perd de vista la diferència entre la gestió i la política, entre l’interès general i el personal. I quan passa això, no només es perden els papers, sinó també la credibilitat. I no a les persones, sinó en el sistema.\nSi a això li sumem la precària situació dels ajuntaments on persones sovint poc o gens preparades han de fer no només de representants electes sinó de gestors, tècnics, funcionaris o traginadors de taules, penjadors de cartells, bàrmans… Tanta barreja (alguna -no tota- de bona fe) crea inseguretat, desinformació i desconfiança. David, Arqueòleg i Pep, no us veig gaire confiats…\nA les darreres eleccions municipals hi havia vuit opcions per triar. Vuit! Curiosament va ser una de les comeses amb el nombre de vots en blanc més elevat. Amb 8 opcions no n’hi havia cap que s’assemblés a la d’aquests votants? És el que passa quan el que impera és la desconfiança.\nPerò David, Arqueòleg i Pep, des que tinc memòria, entro, volto i surto de l’ajuntament del meu poble. Hi he conegut molta gent. Alguns, veritables amics; d’altres, no tant. Però creieu-me quan us dic, amb la mà al cor, que als ajuntaments encara hi ha gent en qui es pot tenir confiança, però sovint no són precisament qui et penses…\nPD. Pep, et conec i reconec 😉


Nova mala praxi a la Policia espanyola: agents usen el cotxe de camuflatge per anar a casa o de vacances La República\nRedacció | Mentre els Mossos d'Esquadra van demostrar ser una policia preparada i que, perfectament, podria gestionar la seguretat d'un nou Estat independent pròsper i modern, segueixen apareixent notícies sobre les males arts que es viuen dins de la Policía Espanyola. Si l'1-O ja va deixar tocats en l'àmbit internacional els cossos de seguretat espanyols, ara ha transcendit una denúncia que encara malmet més la imatge de la gestió de la policia espanyola.\nLa 'Agrupación Reformista de Policias” (ARP) ha denunciat l'ús indegut que es fa de centenars de vehicles camuflats, coneguts com a vehicles 'K' per part d'agents de la policia. Així ho explica elPlural.com després de parlar amb Luis Miguel Lorente, Coordinador General del sindicat, que assegura que aquesta mala praxi afecta la major part de les Unitats Policials dependents de la Direcció General de la Policia.\nDins d'aquest grup d'automòbils estan els cotxes oficials del parc automobilístic de la DGP i els cedits per l'Administració de Justícia, fruit d'intervencions, “decomisos d'operacions de droga”, destaca Lorente i s'estaria produint aquesta irregularitat a diferents plantilles policials del territori estatal. A més, alerten de la despesa inacceptable de recursos públics, que aquest mal ús dels vehicles 'K' genera.\nDe vacances amb el cotxe de policia\nEl sindicat insisteix que els vehicles camuflats “han de ser una eina per als treballs de prevenció, investigació i detenció de membres vinculats al món delinqüencial i al crim organitzat”, el seu ús, per tant, “ha de ser operatiu”, subratlla el coordinador General del sindicat, i no particular. “Hi ha comandaments en algunes comissaries que estan utilitzant aquests cotxes com a vehicles propis per desplaçar als seus domicilis i, fins i tot, per anar-se'n de vacances”, lamenta l'agrupació.