Departament de Llatí de Pedreguer » Blog Archive » Repte socr?tic: la soluci?\nRepte socr?tic: la soluci?\nEn aquesta ocasió, la participació només ha estat representada pels oriünds de l'IES de Pedreguer. Això sí, més nombrosa del que és habitual (fam de positius, potser?).\nUs deixe amb la tasca esbrinadora de Lídia, Mireia, Esther, Francesc i Blai.\nAquest punt era el més fàcil, sobretot per aquells que fan 2n de Batxillerat i tenen l'honor d'estudiar Grec, i si a més empren el llibre de les companyes Charo i Mª José (Apología de Sócrates, de Jenofonte, E. Tilde), millor encara, perquè a les primeres planes surt el nom i l'autor del quadre: "La mort de Sòcrates", de Jacques-Louis David (1787).\nRespostes (totes les respostes podien trobar-se ací):\nNo escrigué cap obra (Francesc puntualitza: ell no escrivia sinó que anava predicant)\nLa maièutica (del grec μαιεύω, "ajudar en el part"), és un dels mètodes emprats per Sòcrates per trobar la veritat (juntament amb la ironia) i que consistia en aconseguir traure de dins de cadascú la veritat, sense imposar-la.\nCites socràtiques:"Nosce te ipsum", coneix-te a tu mateix. Jo sols sé que no sé res.\nSòcrates era fill de Sofronisc (escultor) i Fainarate (comare).\nLa ironia Socràtica consistia en aparentar que sabia menys que el seu interlocutor per finalment, mitjançant el diàleg, fer notar a l'altre els seus errors.\nOficialment Sòcrates fou condemnat per no reconèixer els déus de la ciutat, per introduir-ne de nous i estrangers i per corrompre la joventut.\nRealment Sòcrates fou jutjat pel fet que dos dels seus alumnes es convertiren en tirans que atemptaren contra Atenes. A més, els seus mètodes (ironia i maièutica) afavoriren que fóra odiat per alguns personatges influents que es s'havien sentit humil·liats per Sòcrates.\nEn la segona votació la majoria fou aclaparadora perquè Sòcrates es burlà de la pena imposada inicialment.\nYvon Belaval ha dit que Sòcrates fou un "samurai del pensament" per la seva honestedat i pel seu sentit del deure, similar al dels guerres japonesos.\nAltres personatges famosos amb el nom de Sòcrates són:\nSócrates Brasileiro Sampaio de Souza Vieira de Oliveira (futbolista brasiler)\nSòcrates Escolàstic (historiador bizantí)\nJosé Sócrates Carvalho Pinto de Sousa (president de la república de Portugal)\nAquestes són les interpretacions:\nUN, DOS, TRES, CONEJITO INGLÉS\n(aquesta no competia 100% perquè va ser l'origen del repte, quan saturats d'aorists, infinitius i altres coses estranyes, vam començar a elucubrar sobre el sentit del quadre. Ho ha deixat per escrit Blai)\nEn aquest quadre podem observar una instantània d'una festa típicament socràtica. Per a poder entendre l'obra hem de pensar que els personatges havien consumit quantitats impressionants de vi cretenc o del Peloponès sense aigualir, és clar, i hidromel. Els grecs que apareixen al quadre són els següents:\nEl personatge número 1 és un dels deixebles de Sòcrates a qui anomenarem Copònides (per estar servint-li la copa a Sòcrates). Copònides, després de litres i litres d'alcohol, ha confós el vi cretenc amb col·liri, que ha intentat aplicar-se a la zona ocular (el pobre grec veia borrós ―per l'alcohol, clar― i per això ha pensat en posar-se el col·liri que realment era vi), açò mateix, i seguint l'exemple de Copònides han fet els números 8 i 5 (que, com podem observar, estan sofrint els efectes del vi sobre els seus ulls). Un altre que ha copiat Copònides ha estat el 4; aquest, però, no s'ha posat el vi a l'ull, sinó a l'orella (no es sap ben bé perquè), i ara està intentant traure-se'l. Si tornem al nostre bon amic Copònides, observem que està donant-li a Sòcrates una copa plena de vi (el vi que ell creu que és col·liri). sòcrates allarga la mà per agafar la copa, creient el que li diu Copònides i pensant que és col·liri el que li està oferint. Sòcrates, però, no tan afectat per l'alcohol (ell ja té uns anyets i és veterà en el tema de les borratxeres), està sent distret per el número 3, que li està dient que si voldria que agafaren les cadenes que hi han baix del llit i anaren a l'habitació de Sòcrates a "jugar" un poc. Sòcrates, coneixedor de les intencions del número 3 li està dient "puja ací dalt i veuràs a ta uela" (és a dir, està rebutjant la proposició indecent del número 3). Aquesta distracció fatal serà la que causarà la posterior mort de Sòcrates (res de un judici i una condemna, no!), ja que en estar distret Sòcrates, no pogué observar el contingut de la copa (i no s'adonà que era vi, en lloc de col·liri), per aquesta raó, Sòcrates es posà el vi als ulls agafant una conjuntivitis de cavall que li causà la mort per corrosió directa del cervell (el vi li entra pel nervi ocular i una hora després morí). Els números 6 i 7 són dos grecs jovenets, que assisteixen a la seva primera festa socràtica i que han estat atrets per Sòcrates que els ha promès passar una estona inoblidable eixa nit (aquest és un dels motius pels quals Sòcrates rebutja al número 3, ja que el filòsof es vol reservar per als jovenets 6 i 7).\nEl número 9 és Plató, qui, després de beure uns quants litres de vi del Peloponès ha intentat escriure un dels seus cèlebres diàlegs, però per efecte de l'alcohol ha entrat en un coma etílic (del qual despertarà uns dies després) i que li provocarà una estranya reacció cerebral que el portarà a filosofar d'una forma sobrehumana.\nEls números 10 i 11 formen un curiós conjunt: el primer (a més d'estar intentant aguantar la paret, que per efecte de l'alcohol veu moure's) està "pagant" en el joc de l'"un dos tres carabà" o en el de "conillets amagar" (com es vulga). Mentrestant el grupet número 11, fart ja d'haver estat jugant al mateix joc durant unes 3 hores, estan abandonant la festa, mentre riuen del pobre número 10, que no s'ha adonat que s'ha quedat sol.\nEn aquest quadre es veu una clara imatge de dinar familiar de Nadal. Més concretament del dia 25, ja que fan cara d'haver ixit la nit anterior, "nit bona", i no precisament a beure aigua. L'exemple més clar el veiem en el iaio Sòcrates, que té son ara perquè ha "empalmat" tota la nit (però home que no estàs per a estos trots). El que es preguntareu és, Per què estan tots al voltant del llit? Jo tinc la resposta… Abans, i al contrari que ara, els homes es canviaven tots junts en la mateixa habitació. I si es fixeu bé, el sector femení de la família està intentant vore-li "algo" a Sòcrates que està elogiant-se i diguent que només ho ha fet una vegada, al contrari del que pensen totes les joves gregues. Però no tots estan feliços, ja que hi ha un net de Sòcrates a qui el Pare Noel li ha portat carbó. I els altres nets estan jugant a molestar el iaio. Això és tot en una dinà nadalenca d'una família burgesa.\nEn l'observació que jo he fet d'aquest quadre he arribat a la conclusió, que més que una mort, representa una "festa party", però com he pogut observar més bé, no hi ha presència femenina, així que jo diria que pareix una "despedida de soltero", però no al començament de la nit, sinó quan ja s'havia acabat el sopar i el puterio, com les companyeres de llit se n'havien anat decidiren continuar la festa ells soles. I com l'alcohol els havia pujat tant al cap, començaren a sentir atracció els uns pels altres. I aquesta és la meua conclusió.\nDoncs ací es veu clarament el que està passant: Sòcrates va montar una orgia gai per a despedir-se. Ell mateix va vestit d'una manera provocativa, i eixos gestos que fa són a causa de la sexta copeta que s'ha pres. Per cert, la setena li la dóna el tio de roig amb eixa pose que fa que se li veu la pluma a tres hores de camí. Darrere del "vellet" que està pegant una becadeta hi ha un xic recolzat que a saber què està esperant… I després tenim també a la part de darrere del llit a un que plora, l'altre que es tapa el nas i l'altre que es rasca l'orella, tot açò per causes desconegudes. Sense oblidar-nos dels dos joves als quals se'ls en va la vista cap a cert lloc. I si a algú li quedava algun dubte del que clarament representa la imatge, no cal més que mirar a on té la maneta el senyor de taronja. I per a rematar, no cal ser molt llest per a intuir per a què volien eixes cadenes…\nNIT DE BORRATXERA\nAquest quadre representa una nit de borratxera a causa d'una festa organitzada pels homes de la contornada i així desfer-se una nit de les seues dones. Però es veu que els homes d'Atenes es van passar un poc amb el pressupost d'alcohol i així és com van acabar. Al final de la imatge veiem a un home aguantant-se amb la paret, ja que se'n va passar amb les pastilles i ara no sap com tornar a casa. Davant d'ell tenim a un home molt vell vestit amb una túnica blanca i dormint (o tal volta està mort) a una cadira, al pobre home li van donar massa cassalla i no ho va poder suportar. L'home que està de peu amb un vestit roig és el graciós de la festa i el més simpàtic, però, no sabem com, va acabar fent de stripper per a tots els homes i ara no s'atreveix a mirar als seus companys a la cara, a més, aquests ja l'han catalogat com de l'altra acera. L'home del mig, Sòcrates, està xillant-li a l'home de roig que està assegut al seu costat perquè eixa nit ell va bessar a Sòcrates quan estava despistat, i tot això davant de tots els de la festa, i Sòcrates, el líder, l'està expulsant de la seua organització de festes per a homes i l'està castigant a haver de pagar les 10 pròximes festes dels homes si vol tornar a ser de l'organització. Mentrestant, la resta de la festa està darrere de Sòcrates, escoltant el que diu i burlant-se i fent-li carasses a l'acusat.\nJa us val! Pobre Sòcrates!\nAtents! D'ací no res el quart repte!!!\n« XII? Congr?s de la SEEC i les arts endivinat?ries\nAccepta el repte (quartus)! »\n2 Responses to “Repte socr?tic: la soluci?”\nJejejeje, pobret S?crates diu, per? si tu vas ser l’instigador!!.\nSi ha participat m?s gent aquesta deu ser perqu? aquest repte era m?s “divertit”.\nUfff, suma dif?cil, 4+5…\ngener 26th, 2007 at 18:00\nFelicidades a los acertantes desde el IES Ausi?s March (Manises).\ngener 26th, 2007 at 21:19


centre catòlic mataró: Quintet ideal Copa Catalunya. 2a fase J7\nQuintet ideal Copa Catalunya. 2a fase J7\nJosefina Choclán (Món Fisioteràpia Viladecans): 21 VAL. 17 punts, 2 rebots, 6 faltes rebudes. Lideratge impecable de la base del Viladecans en el decisiu partit contra l’Igualada, que torna a enganxar el Viladecans en una lluita per a la Final a 4 de la que semblava allunyat. Especialment encertada en el tir exterior en el segon període, Choclán va ser la líder del seu equip a l’hora de marcar unes diferències escandaloses que marcarien el desenllaç del partit. Quan l’equip ho va passar malament, també va ajudar a evitar que la distància s’escurcés, firmant al final una gran actuació general.\nAriadna Pujol (Platges de Mataró): 30 VAL. 26 punts, 5 rebots, 4 recuperacions, 9 faltes rebudes. Grandiós partit de la mataronina a Santa Coloma, on va tornar a ser l’eix on girava el Platges. Juntament amb Ruano, foren les úniques encistelladores del Mataró en el primer quart, i la seva presencia continua en les accions d’atac del seu equip la van portar a enfilar-se fins els 17 punts al descans. Ningú va poder aturar-la, i Pujol es va lluir amb accions individuals i al final del partit amb un triple en cursa que rematava el duel i la deixava amb 26 punts. Com de costum, no va aportar únicament en atac, ja que va capturar 5 rebots, va demostrar la seva implicació en defensa recuperant 4 pilotes i va rebre 9 faltes personals.\nSandra Segura (Lluïsos de Gràcia): 18 VAL. 18 punts, 8 rebots, 6 faltes rebudes. L’equip barceloní va fer un gran partit a una pista molt complicada, guanyant, a més, un duel que li permet afrontar amb garanties de salvar-se aquest final de temporada. Lluïsos va destacar col·lectivament, però com és habitual, Sandra Segura va ser la principal encarregada de materialitzar el bon joc del seu equip amb cistelles de totes les posicions, inclosos 2 triples importants i 8 tirs lliures, aprofitant i convertint en punts les 6 faltes personals que va rebre. El seu lideratge permeté a Lluïsos aferrar-se al triomf en moments difícils i batre un rival directe en la lluita per la permanència.\nNerea Garmendia (Joventut Les Corts): 28 VAL. 21 punts, 7 rebots, 6 faltes rebudes. Nova actuació estelar de la jugadora del Joventut Les Corts, marcant la pauta i guiant el seu equip a una de les victòries més contundents de la temporada, tenint en compte l’entitat del rival. En un primer quart, en què va haver de donar la cara per remuntar el desavantatge inicial, un cop amb el marcador a favor, al tercer període va donar una autèntica exhibició de físic, capacitat anotadora i rebotejadora, que va deixar sense alè un Sant Adrià esgotat. També destacant en tasques defensives, amb 26 minuts en va tenir prou per firmar una nova lliçó de bàsquet precisament contra el seu ex equip.\nLaura Domènech (Messer Tarragona): 40 VAL. 26 punts, 14 rebots, 6 faltes rebudes. L’MVP de la jornada 7 de la 2a fase va registrar uns números brillants, aprofitant-se de la superioritat tant del seu equip, com d’ella mateixa respectes les pivots rivals. Una constant de capturar rebots i anotar en segones jugades, o buscar-se la posició al pal baix,… Les jugadores de l’Olesa van haver de contemplar impassibles com Laura Domènech feia i desfeia al seu gust pràcticament a cada acció fins a enfilar-se a un 40 de valoració escandalós, que ha de servir (juntament amb la victòria) per donar la moral necessària de cara a les tres finals que esperen al CB Tarragona.


Mor Xana, la filla petita de Luis Enrique\nXana portava cinc mesos lluitant contra la malaltia\ndijous, 29 d’agost 2019 - 22:00h\nLa petita Xana portava cinc lluitant contra la malaltia | Cedida\nTràgiques notícies per a Luis Enrique. Ha mort la seva filla petita amb només 9 anys per un osteosarcoma, després de lluitar durant cinc intensos mesos contra la malaltia. Luis Enrique ha informat via Twitter de la dura notícia i ha donat les gràcies a tothom per les mostres de suport rebudes.\nEn el comunicat que ha compartit l'exjugador, ha explicat que ha estat una llarga «lluita durant cinc intensos mesos» contra la malaltia. Finalment ha afirmat que la petita Xana serà «l'estrella que guiarà la nostra família».\nElena Cullell i Luis Enrique tenen tres fills en comú | Cedida\nEl motiu pel qual va deixar la selecció\nLa decisió de l'entrenador asturià de deixar la selecció espanyola, només uns mesos després d'haver assumit el càrrec de seleccionador, tenia relació directa amb els problemes familiars greus que el van obligar a apartar-se temporalment del món del futbol i que han acabat en tragèdia.\nL'entrenador es va veure obligat a deixar-ho tot per cuidar de la seva filla de 9 anys Xana, que patia osteosarcoma, un càncer d'ossos comú en infants. Des de fa mesos la malaltia de la petita obligava a Luis Enrique i la seva dona Elena a passar «molt de temps a l'altre costat de l'Atlàntic», segons alguns amics de la parella.\nElena Cullell, el seu suport en els moments més difícils\nFa més de dues dècades que Luis Enrique i la seva dona, Elena Cullell, són companys de vida. Es van casar el 27 de desembre de l'any 1997, a la Basílica de Santa Maria del Mar de Barcelona. Luis Enrique es va enamorar de Cullell, aleshores hostessa, un any abans de la boda, quan ell va fitxar pel Barça. Segons informa 'Informalia', ella forma part de la burgesia catalana: és filla de Francesc Cullell, un fabricant de roba de pell que està jubilat des de fa tres anys, i d'Isabel Falguera, i té dues germanes.\nL'Elena va estudiar en el prestigiós Liceu Francès Bon Soleil de Gavà, va millorar el seu anglès als Estats Units i es va llicenciar en Econòmiques a Barcelona, tot i que, segons el diari 'As', mai ha exercit la seva professió. Luis Enrique i Elena Cullell, lluny de la fama, sempre han viscut el seu matrimoni d'una manera molt discreta.\nEl matrimoni i els seus tres fills, inseparables\nEl matrimoni tenia tres fills en comú: Pacho, de 19 anys, Sira de 18, i la petita Xana, de 9 anys, que ha mort a causa de la malaltia. Pel que fa als germans de la petita Xana, el més gran combina els seus estudis amb la seva passió pel futbol, que ha heretat del seu pare, sumada a la seva afició pel paddle-surf. La Sira, que ja és major d'edat, també ha seguit els passos del seu pare pel que fa a l'amor als esports. Ella, però, és una amant dels cavalls i és una gran amazona, guanyadora de premis molt importants.\nLa filla de Luis Enrique podria patir una «greu malaltia»\nFC Barcelona defunció Barcelona


La jove agredida en un institut de Badalona reconeix que la seva vida és un calvari des del 1999\nLa jove agredida en un institut de Badalona reconeix que la seva vida és un calvari des del 19990\n530 10/07/2008, 09:42 | EUROPA PRESS. Barcelona | #Salut laboral,\nM.B.R. va patir una agressió física en horari escolar el 1999 per la qual ara la Conselleria d'Educació l'haurà d'indemnitzar amb 100.000 euros. Encara que es mostra "feliç i contenta" per la sentència, reconeix que la seva vida "segueix sent un calvari".\nLa víctima ha relatat a Europa Press el patiment que va patir quan, l'octubre del 1999, quatre noies "molt conflictives" la van empènyer contra la paret als passadissos de l'IES Júlia Minguella de Badalona i li van provocar que el maluc esquerre li sortís del lloc.\n"No li desitjo ni a la meva pitjor enemiga el dolor que vaig sentir", reconeix aquesta noia al recordar el moment que li va canviar la vida "per sempre". Com a conseqüència de l'agressió, pateix una coixesa "de per vida" que necessita una alça compensatòria d'un centímetre i mig, i pateix el dolor "constant" que li produeix l'atròfia severa de la musculatura de la cama.\nQuatre mesos sense anar a classe\nVa estar més de quatre mesos sense poder anar a les classes amb normalitat, de manera que es va veure obligada a repetir curs, encara que "el pitjor" va succeir el dia que es va reincorporar a l'institut i les noies que la van agredir li van demanar perdó "entre rialles", "com si l'empenta que em van donar no tingués importància", exclama ella.\nDesprés de gairebé deu anys i malgrat reconèixer que no té més remei que acostumar-s'hi, encara se sent acomplexada, i des dels 14 se segueix preguntant si la gent que la mira pel carrer es fixa en el seu "defecte".\n"No em puc posar sandàlies"\n"No em puc posar ni unes simples sandàlies d'estiu", explica indignada aquesta noia, ja que arran de l'incident ha de calçar un tipus de sabata que li permeti portar una alça. A més, no pot practicar esport i els moviments del maluc estan "molt limitats". Caminar molt li provoca dolors durant dies, i per això ha reconegut que "a penes" surt de festa amb els seus amics.\nAra veu el futur "amb més alegria", ja que la indemnització l'ajudarà a pagar la hipoteca del pis, encara que afirma amb rotunditat que "canviaria els diners per poder estar perfecta", perquè sap que d'aquí a uns quants anys li hauran d'implantar una pròtesi al maluc. "La cama no tornarà mai a recuperar-se del tot", afegeix.


Actualitat – Página 34 – Unió de Cooperatives de Treball Associat de les Illes Balears\nSí, sí…. deu anys treballant de forma intercooperativa, fent cursos de formació molt interessants, però sens dubte són els concerts cooperatius solidaris la millor mostra de la bona feina. El passat dimarts dia 11 de setembre es reuniren els membres de MUSICOOP per donar una altra empenta a la celebració del desè concert. El volem...\nAmb retard, però no podíem deixar d’informar-vos que el passat dia 3 de juliol realitzarem una sèrie de tasques importants a nivell cooperatiu . A les 10,30 del matí ens verem a prop de l’Alqueria Blanca per visitar la finca de Son Bitlla . Aquesta visita està dins el projecte de fa anys de crear...


El president dels Estats Units perd un senador, elimina la neutralitat d'Internet d'Obama i el seu fill declara per Rússia\nIvan Aguilar Economista 15.12.2017 05:30 h. Barcelona\nDoug Jones és el nou Senador demòcrata per Alabama\nEl president dels Estats Units, Donald Trump, ha perdut l'escó republicà que Alabama tenia al Senat. A més, aquesta setmana el fill de Trump ha declarat durant nou hores per les seves relacions amb Rússia. Així mateix, el president ha acabat aquesta setmana amb la neutralitat d'internet que Obama havia propugnat el 2015.\nUn extraterrestre demòcrata a Alabama\nEl demòcrata Doug Jones ha donat un cop d'efecte monumental després d'imposar-se al republicà Ray Moore -acusat de pedofília- en les eleccions especials al Senat dels EUA a l'Estat d'Alabama del passat dimarts. Abans de les acusacions sobre el candidat republicà, Moore portava 20 punts d'avantatge sobre Moore, avantatge que es va esfumar després que es destapés el presumpte escàndol sexual i que va proporcionar vuit punts favorables al candidat demòcrata. Un cop passat el shock, però, les enquestes van literalment embogir, donant entre set i nou punts d'avantatge a ambdós candidats. La jornada electoral fou de les que fan afició perquè de seguida fou palès que la participació seria rècord.\nNormalment, les eleccions especials tenen una participació al voltant del 25% però des de primera hora del matí es van començar a trencar tots els rècords de participació. Finalment, alta participació i victòria per Jones que prendrà possessió del seu escó al Senat -que actualment és propietat del Fiscal General dels EUA Jeff Sessions- el mes de gener i que retalla diferències al Senat, ja que els demòcrates tenen ara 49 senadors.\nEls Republicans han perdut un escó al Senat en un Estat on sempre guanyen: Alabama\nEl cop d'efecte és important per diversos motius. El primer perquè Moore és candidat d'Steve Bannon (la alt-right, és a dir, els neonazis) i un triomf de Moore hauria pogut temptar al Partit Republicà d'entregar-se al tradicionalisme ortodox de Bannon. El segon perquè fa només un any Donald Trump va guanyar a Alabama per 28 punts d'avantatge. I el tercer perquè Alabama no és, ni de lluny, un swing State: els Republicans guanyen sempre. La victòria d'un demòcrata a Alabama és el més semblant a què aterrés una nau espacial amb vida extraterrestre a bord. La victòria de Jones és un avís seriós per al president Trump, que posarà a prova la seva majoria al Congrés i al Senat en les midterms de novembre de 2018. La pèrdua del Senador d'Alabama és greu pels republicans perquè posa en risc la seva majoria parlamentària que, altrament, difícilment els demòcrates podrien voltejar.\nEl fill, el gendre i el fiscal\nLa declaració de Michael Flynn arran de la seva imputació com acusat pel Fiscal Especial Mueller segueix portant cua. La setmana passada els vaig explicar que Flynn va declarar que va contactar amb l'ambaixador rus per ordres directes de la família Trump, cosa que l'FBI ja sabia perquè la NSA va gravar les converses. Aparentment sembla que les ordres se les va donar Jared Kushner, el gendre del president Trump, que està essent també investigat i que segons he sabut recentment té problemes greus per passar la seva security clearance, ja que li està essent revocada.\nEl fill del president Trump va declarar dimecres durant més de nou hores a la Comissió d'Intel·ligència del Senat a porta tancada\nEl fill del president Trump va declarar dimecres durant més de nou hores a la Comissió d'Intel·ligència del Senat a porta tancada, el que vol dir que no pot negar-se a contestar preguntes basant-se en el fet que la resposta és informació classificada. No ha transcendit res sobre el contingut de la declaració però la durada de la mateixa no assenyala coses massa bones.\nEl Congrés dels EUA va decidir dijous revocar la Llei Obama de 2015 que afecta la neutralitat d'internet. La neutralitat de la xarxa es refereix a la prohibició dels proveïdors de segmentar l'accés dels usuaris. L'excusa més popular per defensar la neutralitat de la xarxa és que és un mecanisme de defensa contra els monopolis però certament no existeix cap evidència sobre aquest risc. De fet, internet és neutra als Estats només des del 2015 i, en termes de competència, la xarxa ha empitjorat ostensiblement els darrers tres anys. La derogació de la Llei Obama tindrà conseqüències econòmiques importants i el que espero és un boom econòmic al voltant d'internet. Malgrat que els Estats Units ha tingut bones taxes de creixement econòmic els darrers anys, la inversió a la xarxa no fa més que caure des que el Congrés va aprovar la Llei Obama.\nSi abans del 2015 no hi havia neutralitat a la xarxa ni monopolis d'accés, res fa pensar que ara hagi de ser diferent\nLes empreses -com Apple- prefereixen acumular efectiu que reinvertir en productes, ja que la rendibilitat de cada euro invertit a la xarxa no fa més que caure des de l'any 2015. Malgrat que és cert que els proveïdors han fet una gran tasca de lobby per derogar la llei, el cert és que la probabilitat que puguin realitzar competència monopolística és bastant reduïda -a més els comportaments tipus trust ja estan prohibits per llei. Els arguments de monopoli no tenen cap sentit i, a més, solen ser defensats per persones que ni saben que la neutralitat existeix només des del 2015. Si abans d'aquest any no hi havia monopolis d'accés a la xarxa, res fa pensar que ara hagi de ser diferent.\nEl congressista demòcrata Mike Dooyle ha presentat una proposició de llei per salvaguardar la neutralitat de la xarxa al·legant que els proveïdors intenten esclafar la competència, el que és un argument una mica estrany en una economia capitalista. Més enllà de l'impacte sobre la inversió -que difícilment no serà positiu- el ventall de possibilitats és infinit. Que hi haurà una reestructuració del mercat sembla obligat però jo no patiria gens; recordin que el consumidor és sobirà i que, per tant, amb no pagar pels productes que oferiran els proveïdors en tenen prou per canviar l'oferta.\nLa reforma fiscal de Trump comença a caminar


Escriptura Archives - CIP - Molí d'en Rata\nL’ESCRIPTURA CUNEÏFORME MESOPOTÀMICA\nPensat per: Educació Primària (Cicle Superior) i ESO\nFa més de cinc mil anys, a l’antiga Mesopotàmia va néixer l’invent més gran de tots els temps: l’escriptura. Amb una senzilla pastilla de fang i una canya afilada van fer els primers signes a partir dels quals s’evolucionaria cap a l’escriptura cuneïforme.\nEn aquest taller que dura aproximadament una hora i mitja, explicarem els passos que van conduir cap a l’aparició de l’escriptura, des de les fitxes de comptabilitat fins als signes cuneïformes i el primer alfabet del món i ho farem realitat escrivint amb càlams sobre una tauleta de fang.\nJEROGLÍFICS, APRÈN A LLEGIR I ESCRIURE COM UN ESCRIBA\nPensat per: Educació Primària (Cicle Inicial, Mitjà i Superior) i ESO\nVols saber com s’escrivia a l’antic Egipte? Utilitzant els mateixos materials que feien servir els escribes (papir, tinta i càlams) en aquest taller podràs llegir i desxifrar jeroglífics com un autèntic egiptòleg i resoldre l’enigma d’Imhotep!\nL’activitat dura aproximadament una hora i mitja i després d’una explicació i fitxes d’exercicis farem un taller de papirs egipcis on amb paletes d’escriba, càlams i tinta recrearem els jeroglífics.\nESCRIPTURA GREGA: EL LINEAL B, LA PRIMERA ESCRIPTURA DELS GRECS\nGran part del que coneixem avui en dia dels grecs i que forma part de la nostra cultura prové dels seus escrits. Però molt abans de l’aparició de l’escriptura grega, ja existia un altre tipus de forma d’escriure a Creta: el Lineal B.\nEn aquest taller d’una hora i mitja, coneixerem com era aquesta escriptura i farem pràctiques d’escriure i traduir tal i com ho feien els antics cretencs amb tauletes i punxons.\nUN DIA A UN MONESTIR MEDIEVAL. L’ESCRIPTURA MONÀSTICA\nPensat per: Educació Primària (Cicle Mitjà i Superior) i ESO\nAquesta activitat té una durada de dues hores i després de conèixer, d’una manera molt divertida, les característiques i organització dels monestirs medievals ens posarem en el paper dels monjos d’aquests monestirs i redactarem, amb els mateixos materials (pàgina d’imitació de pergamí i plomes i pintures) que ells, una pàgina d’un llibre medieval, amb la seva lletra capital inclosa!\nLES LLETRES CAPITALS EN ELS LLIBRES MEDIEVALS\nPensat per: Educació Infantil i Primària (Cicle Inicial)\nAquesta activitat té una durada d’una hora i després de conèixer, d’una manera molt bàsica i divertida, les característiques i organització dels monestirs medievals ens posarem en el paper dels monjos i decorarem una lletra capital d’un llibre medieval amb els materials que feien servir: pàgina d’imitació a pergamí i plomes i pintures.\nL’ESCRIPTURA VIKINGA: LES RUNES\nEls víkings són coneguts com un poble guerrer que sortia amb els seus vaixells a conquerir llunyanes terres. Però també eren un poble culte, amb mites i llegendes que han quedat recollides en una curiosa escriptura: les runes.\nEn aquest taller d’una hora i mitja de duració, coneixerem com funcionava aquest sistema d’escriptura i realitzarem una pràctica escrivint i llegint com ho feien els mateixos víkings amb làmines de linòleum i cisells per fer les inscripcions.\nLA CAPACITAT MÀXIMA DE CADA TALLER ÉS DE 30 ALUMNES\nAquesta entrada s'ha publicat en Escriptura el 3 de novembre de 2016 per CIP Molí d'en Rata.


Three-Bedroom Holiday home in Hjørring 17 Hjorring Dinamarca - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nConvenientment situat a Hjorring, Three-Bedroom Holiday home in Hjørring 17 és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Three-Bedroom Holiday home in Hjørring 17 asseguren una estada plaentera als seus clients. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com aparcament de cotxes.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Three-Bedroom Holiday home in Hjørring 17 és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Hjorring.


Intercanvi generacional del servei comunitari — Plone site\nServei comunitari, intercanvi generacional\nIntercanvi generacional del servei comunitari Alumnes contacontes al Lluís Millet. #📚🚸🎒☺ https://elpuig.xeill.net/Members/dgimenez/noticies/curs-20-21/servei-comunitari-intercanvi-generacional https://elpuig.xeill.net/logo.png\nIntercanvi generacional del servei comunitari\nper Diego Gimenez — darrera modificació 2021-06-07T13:28:22+02:00\nAlumnes contacontes al Lluís Millet. #📚🚸🎒☺\nSemblava que no arribaria el moment però finalment hem pogut fer allò que tant ens agrada al Puig: interactuar amb la nostra comunitat educativa. Per a nosaltres ja és un clàssic compartir estones amb els infants de l’Institut Escola Lluís Millet i ho trobàvem a faltar.\nDimecres 2 de juny, alumnes de 4t d’ESO, com sempre en el context del Giup (Aprenentatge i servei), van gaudir d’una estona amb P3, P4 i P5. Van preparar contacontes i una coreografia molt divertida. Petits i grans van viure una experiència molt entranyable plena de somriures on els nostres joves van poder comprovar in situ com és d’important ser referents saludables perquè pels menuts, són els més grans influencers.


La UGT inicia una campanya informativa sobre els riscos de la manipulació dels medicaments cicostàtics en el sector sanitari | UGT Catalunya\nLa Federació de Serveis Públics (FSP) de la UGT de Catalunya ha endegat una campanya informativa i de conscienciació entre els treballadors i les treballadores del sector sanitari sobre la importància de prendre mesures preventives en la manipulació de medicaments cicostàtics. Aquestes substàncies s’utilitzen per causar disfunció cel·lular, inhibint el creixement de les cèl·lules cancerígenes mitjançant l’alteració del metabolisme i el bloqueig de la divisió i la reproducció cel·lular, pel que s’utilitza preferentment (encara que no exclusivament) en el tractament farmacològic de malalties neoplàsiques (quimioteràpia). Degut al seu mecanisme d’acció a nivel cel·lular, poden provocar efectes mutagènics, carcinogènics o teratogènics.\nEn el sector de la salut, a causa de l’augment de la incidència del càncer i, per tant, del augment de la manipulació d’aquests medicaments cicostàtics, el risc s’ha elevat i és fonamental alertar els treballadors sobre aquesta situació i exigir a les autoritats sanitàries la posada en marxa de mesures de prevenció.\nConscient d’aquesta situació, la FSP-UGT ha organitzat una sèrie de jornades informatives en hospitals informatives en hospitals i centres de salut d’arreu de l’Estat, així com l’elaboració d’una guia de prevenció que es distribuirà en els centres de salut i hospitals de l’Estat on es recull un protocol de manipulació dels medicaments cicostàts, i cartells publicitaris per alertar als professionals sanitaris dels riscos que suposa la manipulació inadequada d’aquestes substàncies, i perquè els treballadors i les treballadores reclamin el seu dret a la prevenció.\nEl càncer és un dels majors problemes de salut de la humanitat. L’Agència Internacional per a la Investigació sobre el Càncer (IARC), organització dependent de la Organització Mundial de la Salut (OMS), indica en el seu informe Mundial contra el càncer 2014 que aquestes patologies estan creixent ‘a un ritme alarmant i posa de manifest la necessitat urgent d’implementar estratègies de prevenció eficaces per contenir la malaltia.\nL’evolució del càncer a Catalunya i a la resta de l’Estat espanyol no és aliena a aquestes tendències. No obstant això, és menys coneguda per la opinió pública la rellevància dels càncers degut a exposicions ocupacionals: quasi la meitat dels agents cancerígens reconeguts per la IARC estan presents en els centres de treball, i un significatiu percentatge del total de tumors tenen un origen laboral.\nEl nivell de reconeixement de càncers d’origen laboral a l’estat és baixíssim. Al 2013, només s’havien tancat 34 informes de Malaltia Professional causada per exposició a agents cancerígens entre el conjunt dels treballadors en actiu, als que caldria sumar un nombre indeterminat de reconeixements entre treballadors jubilats, molts d’ells immersos en processos judicial en què els sindicats i les associacions d’afectats s’enfronten a empreses i -més sovint del que seria desitjable- a l’Instituto Nacional de la Seguridad Social i a les Mútues d’Accidents de Treball i Malalties Professionals de la Seguretat Social.\nDavant aquesta situació, la UGT ha inclòs el càncer en un lloc priortari dins de l’acció sindical en matèria de salut laboral. Entenem que la major part dels càncers que tenen origen ocupacional són previsibles identificant la presència en els centres de treball dels agents cancerígens, eliminant-los si és possile, avaluant els riscos dels que no es puguin eliminar, adoptant mesures preventives col·lectives i individuals, i formant i informant als treballadors i fent vigilància de la salut específica als riscos identificats.\nLa campanya d’informació i conscienciació que ha endegat la UGT és part dels esforços de la nostra organització per aconseguir una major visibilitat de les patologies professionals. El nostre sindicat també s’ha centrat en intentar aconseguir que augmenti la declaració de Malalties Professionals causades per agents cancerígens. Reclamem també una aposta des dels poders públics per la investigació sobre les exposicions ocupacionals a agents cancerígens i, en els darrers temps, a mitigar els problemes sociolaborals del cada cop més nombrós col·lectiu de supervivents del càncer, que intenten reincorporar-se al seu lloc de treball i troben múltiples obstacles, intensificats per la situació de la crisi econòmica i per la seva condició d’especial vulnerabilitat.\nLa FSP-UGT és concient de les dificultats que comporta assolir aquests objectius, encara que confiem en l’experiència acumulada en prevenció de la Salut Laboral, que demostra que l’adopció de mesures efectives tenen un impact positiu en la prevenció d’aquestes patologies.\nAquesta entrada ha estat publicada a Salut laboral, Sanitat amb els tags campanya, càncer, cicostàtics, FSP, medicaments, prevenció, riscos laborals, sanitat . Guarda a marcadors permalink.


LA BARCELONA DIVERSA: de desembre 2018\nAlady va ser un dels còmics més populars de la Barcelona entre 1918 i 1965. Avui rarament ningú de menys de 60 anys sap que va ser. El seu somriure encara avui guanya la simpatia de qui s'apropa als seus treballs.\nCarles Saldaña i Beut (1902-1968) nascut a València, amb un any va venir a viure amb la seva família al barri de la Ribera. La seva família era molt humil i ell de ben jove va començar a treballar fent encàrrecs per a una barreteria, després de "botones" a un hotel. Compaginava la feina amb petites actuacions a sales de festa, restaurants.\nAnava elegantment vestit amb esmòquing, guants blancs i un "bombí" (barret fort?). Un dia al "Set Portes", mentre actuava un grup d'escriptors, amb el Santiago Rusiñol, estaven al local rient pels descosits amb els acudits del Saldaña. Algú va preguntar al polifacètic modernista qui era aquell jove, en Santiago va respondre: "És Aladí, el del llum meravellosa. No veieu la gran taca d'oli que té a la solapa? "El jove Saldaña ho va aprofitar, i va afegir una "y" grega al final del seu nom per donar un aire més cosmopolita.\nAlady amb només de 16 anys, el 1918, va debutar al teatre Folies Bergère del Paral.el, avui teatre Arnau. Era un còmic histriònic, elegant, connectava fàcilment amb el públic, més ben dit: se'l posava a les butxaques. El seu humor era fi i mordaç, però rarament molestava a ningú, avui diríem que era un mestre de l'humor blanc. De veu aguda, representava personatges de moralitat distreta, sexualitat ambigua però al final de masculinitat indubtable.\nAlady era el el còmic de "moral distreta" i sexualitat ambigua, podia sortir amb les ballarines cantant "Mama, comprame un negro" o el tema Al Uruaguay: "Mándame a París, si es que le da igual". Alady representa la millor tradició dels cómics al teatre en català i èn castellà, que ve dels millors temps del "Siglo de Oro".\nLes seves actuacions es van prodigar en tots els teatres i locals que hi havia al Paral·lel o a Madrid, on va fer parella amb José Álvarez "Lepe". Els cinèfils recordaran aquest actor pel seu paper a Plácido, era el company sentimental de la Conchita, aquest ancià llibertari amb boina, se sent sobtadament indisposat i mort a casa dels Helguera.\nL'èxit del Saldaña va traspassar fronteres, actuant amb el Carlos Gardel. Era un mestre a l'hora de conjugar el diàleg d'acudits amb el públic, amb el ball i la caricatura burlesca. Va ser "chansonier", mestre de claqué, autor de diversos llibrets per El Molino.\nVa col·laborar amb la república i el Front Popular, donant classes a nens refugiats. No va ser represaliat i als anys 40 va començar a ser la parella artística de la Mary Sampere. Un dels seus grans èxits va ser la versió còmica de Don Juan Tenorio. Per aquest temps feia un programa radiofònic d'humor a EAJ-1 Radio Barcelona.\nLa seva primera pel·lícula va ser el 1930, va aparèixer a prop de 20 films, dirigits pel García Berlanga, Bardem, Josep Mª Font o el seu amic el Ignacio F Iquino. Va actuar a les millors sales de Madrid i sobretot Barcelona, la ciutat amb la qual sempre es va sentir identificat. Va ser company del Lepe, la Sampere, la Chelito o la Bella Dorita. Va col·laborar amb dramaturgs com el Jardiel Poncela o Miguel Mihura.\nEls darrers anys de la seva vida va treballar per aconseguir una residència per a actors grans a Barcelona, va ser un fracàs. Quan va morir la ciutat li va prometre un carrer, promesa mai portada a terme. Avui sols una placa el recorda a la porta de l'Apolo. Quan faig rutes per la zona pregunto si el coneixien, gairebé ningú sap qui era.\n- de desembre 13, 2018 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Anys 20, Anys 30, Barcelona, Biografia., Història, música., Paral.lel, Postguerra\nEl 6 de desembre és el dia de Sant Nicolau, encara molta gent gran diu el dia de Sant Micolau Santpau. M'aproparé a aquesta tradició a partir la memòria transmesa pel meu avi.\nAmb motiu d'aquesta diada els més joves i els infants sortien disfressats de bisbes i rectors a demanar dolços a les cases. La tradició a molts llocs fa dècades que es va perdre. A llocs sortien amb els pares o professors, però a d'altres sortien sols i en acabar venien les malifetes. En alguns pobles, els nens anaven armats amb estris de fusta, fet que servia per empaitar als pobres animals que es trobaven pel camí. Alguns llocs senyalen que el cant "Ara ve Nadal, matarem al gall i a la tia Pepa li donarem (darem) un tall" té relació amb aquesta diada.\nLes correries s'iniciaven en arribar el mes de desembre. El dia 5, per Sant Nicolau diuen que els nens i els més joves es vestien de bisbe (no crec que el meu avi es pogués disfressar massa) i anaven per les cases recaptant dolços i caramels, a canvi de cantar una cançó, que variava segons el poble. La que cantava el meu avi deia:\nPer Sant Nicolau "sisplau" (crec deien Micolau Santpau))\nI anirem a veure al senyor rector,\nanirem a demanar perdó...\nAltres versions diuen que cantaven "Virolet Sant Pere, virolet Sant Pau, la caputxa em queia, la caputxa em cau, per Sant Nicolau, si us plau". Tot indica que la festa li deien la d'"Els Micolaus", degeneració de la paraula "Nicolaus".\nEl meu avi em deia que acabaven anant després a confessar-se, ja que aquella nit acostumaven a fer-la grossa. I normalment era així. Gats i gossos s'amagaven. Si algun despistat queia en mans dels nens i joves aquella nit ho podia passar molt malament. Alguns diuen que les mestresses amagaven els galls a les cases.\nUn any la festa se'ls en va anar de les mans. A la part alta de Gavà es guardaven les carabasses, per la zona de Can Pere Bori. Desconec si eren d'un pagès o dels pagesos de la zona. La carabassa era un aliment molt important per un poble acostumat a passar gana. Per les festes de la vila, a la Plaça Major, es repartia a la població gavanenca carabassa bullida i "tocino" (cansalada, el meu avi ho deia així). Faltaven pocs dies per Sant Nicasi, però aquell any les carabasses van sortir de nit.\nCrec va passar entre 1914 i 1918 el dia que els joves van decidir fer-la grossa amb les carabasses. Van agafar-les d'una a una i les van tirar rodolant carrer Sant Isidre avall; si alguna s'aturava pel camí, l'ajudaven a seguir rodolant. Però eren tantes que era massa feinada, pel que van decidir omplir un carro i llençar-lo carrer avall. La destrossa va ser monumental, l'esbroncada no menys, fins al punt que avui encara m'arriben diferents versions. Els que ho explicaven sempre deien que ells no havien estat, que eren d'altres, que els de Viladecans.... Bé els nostres veïns sempre acabaven tenint les culpes.\nI així començava el llarg hivern a molts llocs, especialment a Gavà on fins la Candelera els camps estaven glaçats.\n- de desembre 06, 2018 2 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: Anys 20, Anys 30, Gavà., Història, Llegendes


Un empresari nord-americà-bolivià compra el 35% de les accions del Girona FC - Diari de Girona\nUn empresari nord-americà-bolivià compra el 35% de les accions del Girona FC\nMarcelo Claure compra la major part de les accions de Pere Guardiola i del Girona Football Group i deixa el City Football Group com a màxim accionista\nmarc brugués girona 28.08.2020 | 12:46\nFeia dies que es coïen moviments a l'accionariat del Girona i finalment aquest migdia el s'ha fet oficial un canvi destacat en la propietat del club. L'empresari americano-bolivià Marcelo Claure compra el 35% de les accions de Pere Guardiola (Girona Football Group) i irromp amb força a la societat. Aquesta operació fa que Guardiola passi de ser el màxim accionista (51%) a quedar-se només amb un 16% de l'accionariat i, de retruc, converteix el City Football Group en l'accionista majoritari del Girona (47%). Això sí, Guardiola es converteix en el president del Consell d'Administració, agafant el relleu d'Ignasi Mas-Bagà, que es manté com a director general. Tots aquests canvis hauran de ser ratiticats a la junta d'accionistes del pròxim mes de setembre.\nMarcelo Claure assegura sentir-se orgullós de poder fer realitat una de les seves grans il·lusions: "És un dia molt especial en la meva vida. Des de nen sempre vaig tenir una gran aspiració, que era ser part d'una de les lligues més importants del món i això és com un somni que es fa realitat: convertir-me en accionista d'un gran club com és el Girona. Els que em coneixen, saben que sento una passió molt gran pel futbol. Tinc la sort de comptar amb socis amb els que compartim la mateixa visió de crear un gran club de futbol", deia.\nClaure posseeix doble nacionalitat, boliviana i nord-americana. És el CEO de Softbank Group International i director d'operacions (COO) de Softbank Group Corporation, una companyia multinacional japonesa que inverteix en líders en tecnologia arreu del món. A més a més, Claure és president executiu de WeWork, Brightstar i Fortress. També forma part de la junta directiva de T-Mobile i Arm. En futbol, Claure és el president de Club Bolívar, i és copropietari i president de l'Inter Miami CF de la MLS, el club de David Beckham.\nPere Guardiola: «Ens agradaria poder convèncer Stuani perquè es quedés al Girona».\nPere Guardiola i Ferran Soriano mostren el seu suport al projecte del Girona.\nEl City i Guardiola obtenen el 96% del Girona.


Un duel amb el cor dividit - El Periòdic d'Andorra\nUn duel amb el cor dividit\nJamrulidze, Kirikaishvili i Mtchelidze firmen un empat a un a l’Estadi Nacional\nKirikaishvili, Jamrulidze, Tacvberidze, Mtchelidze, Berdzenishvili i Jinashvili a l’Estadi Nacional. | Xavier Pujol\nEdisher Jamrulidze, David Kirikaishvili i Beqa Mtchedlidze, igual que els seus compatriotes, viuran el partit entre Andorra i Geòrgia amb molts sentiments. Els dos conjunts es troben demà en la cinquena jornada de la Lliga de les Nacions i per als jugadors de rugbi georgians que militen al VPC Andorra i als Isards, tot i no ser un matx del seu esport, serà un duel molt especial pel pes emocional de l’enfrontament. Per això, si a l’Estadi Nacional veuen un conjunt d’aficionats amb banderes i samarretes dels dos països, no s’alarmin, venen amb el cor dividit, celebraran tots els gols i cantaran els dos himnes. D’aquesta manera, Jamrulidze assistirà «sí o sí» al partit perquè, per a ell, és excepcional. Fa més d’11 anys que resideix al Principat i ha jugat amb la selecció andorrana. «Jo classificaria als dos, vaig amb Andorra i Geòrgia», afirmava rotundament i espera que la tricolor «tregui un bon resultat perquè ho ha tot fet bé». En aquesta línia, creu que serà una situació «estranya» perquè «voldria que guanyessin tots dos, al final, Andorra és casa meva».\nIsard, de sempre\n«La selecció de rugbi sempre ha buscat jugadors georgians, quan va sorgir, va ser una gran oportunitat per canviar d’aires, vaig venir per dos anys i encara estic aquí», explicava Jamrulidze i a més, assegurava que «Andorra és un país que m’ha acollit molt bé, aquí estem molt tranquils, és molt diferent si comparem amb la capital, Tbilissi». No obstant això, sap segur que algun dia tornarà, però de moment, «estem tots molt bé aquí, els georgians som molt amics i quan Giorgi Shermadini i Beqa Burjanadze jugaven amb el MoraBanc, també veníem amb nosaltres, sempre estàvem junts».\nEn aquest context, Kirikashvili, tot i reconèixer que no li agrada el futbol, sap que serà un matx «important». «Tinc un dilema, no sé dir qui guanyarà, ni escollir, el que sé és que aniré a veure els periodistes que vénen de Geòrgia perquè són amics meus», revelava. «Firmo un empat a u, però en el futbol, la pilota és rodona i per tant, pot passar de tot», subratllava. El georgià resideix a Andorra des de fa 18 anys, on va arribar a petició de Felip Garriga, qui era molt amic del seleccionador georgià de l’època: «Visc entre dos països, Andorra sempre serà casa meva però Geòrgia és la meva pàtria i sempre ho serà, el meu amor cap a ella és incondicional, però estimo molt a Andorra».\nMtchedlidze, per la seva banda, només fa un any que viu a Andorra, però té família aquí i no vol marxar. A més, «sens dubte» anirà a veure el partit, «amb el cor dividit, és clar» tot i que va reconèixer «la superioritat georgiana» celebrarà «tots els gols».\nI és que ja se sent com a casa: «Vaig arribar per jugar a rugbi, buscaven algú del meu perfil i vaig decidir acceptar, sé que algun dia vull tornar al meu país però, ara per ara, em meravella la tranquil·litat d’Andorra». «Vull viure aquí, no només per un any, m’he enamorat del país, és molt diferent de Geòrgia, tot és muntanya i és un gran lloc per estar en la família, em quedo amb un empat al partit», concloïa.


El Santos ja és a Barcelona preparant el Gamper - FC Barcelona\nHomeFutbolPrimer EquipNotíciesEl Santos ja és a Barcelona preparant el Gamper\nEl Santos ja és a Barcelona preparant el Gamper\nEl Santos ha arribat aquest dimarts al migdia i ha realitzat un primer entrenament a la tarda a la Ciutat Esportiva Dimecres i dijous els brasilers seguiran amb la preparació del partit que es disputarà divendres a les 21.30 h (TV3, GolT)\nAquest dimarts ha arribat a Barcelona el vol procedent de Rio de Janeiro amb l’equip del Santos al complet. Els brasilers seran els rivals del Barça al Trofeu Joan Gamper d’enguany, que es disputarà aquest divendres al Camp Nou a les 21.30h.\nArribada a Barcelona i entrenament suau\nL’exequip de Neymar ha aterrat a l’aeroport d’El Prat cap a les 13.00h i a les 18h ja s'entrenava a la Ciutat Esportiva. Els brasilers han realitzat un entrenament suau, reservant forces per al partit de divendres. Tant dimecres com dijous el Santos també s’entrenarà a la Ciutat Esportiva.\nEls brasilers arriben a Barcelona amb moltes ganes i il·lusió d’enfrontar-se a un equip com el Barça, tal i com diu Gabriel Barbosa, davanter del Santos: "El FC Barcelona és un club molt gran. És un privilegi poder jugar al Camp Nou".\n"Sóc molt feliç d'estar aquí. És un somni fet realitat", comentava el jugador del Santos, Neilton, que afegeix: "Faré el que jo sé fer per interntar seguir els passos de Neymar".\nEl nou gran fitxatge del FC Barcelona s'enfrontarà per primera vegada al seu exequip. Walter Montillo, excompany de Neymar al Santos, no dubta que el brasiler tindrà una bona adaptació al club blaugrana: "Neymar té unes qualitats que ningú pot discutir. Tothom sap el que pot demostrar dins el camp. Poc a poc s'anirà guanyant l'estima de l'afició", diu l'argentí del Santos.\n"Neymar és un noi molt normal, li agrada estar amb la seva família. Mai ha tingut cap mena de problema al Brasil. El Barça ha fet una molt bona incorporació per al seu equip", explica Montillo.\nRespecte a la relació de Neymar amb Messi, Walter Montillo pensa que els dos encaixaran molt bé dins de l'engranatge blaugrana: "A tots els que ens agrada el futbol estem esperant el moment de veure'ls jugar junts dins el camp. Crec que entre ells no hi haurà cap tipus de problema perquè quan hi ha jugadors que juguen bé com els que té el Barcelona són una peça més, com ho serà Neymar", conclou el jugador del Santos.


Un gran últim quart salva el Barça Regal\nEls blaugranes superen un Besiktas que va donar més problemes dels previstos\nMARTÍ MOLINA 18/01/2013 00:00\nEl Barça Regal visitava la pista del Besiktas amb l'etiqueta de favorit, però va estar a punt de tornar-ne amb la cua entre cames. Els de Xavi Pascual van tenir molts problemes per anotar i per defensar un equip més que motivat, i no va ser fins l'últim quart quan van distanciar-se finalment al marcador i garantir el tercer triomf en el Top-16 de l'Eurolliga (59-73).\nEra el tercer partit d'aquesta temporada entre catalans i turcs, i tots han acabat amb triomf blaugrana. Encara que el d'ahir va ser el més disputat de tots. El Besiktas arribava a la cita sense haver estrenat el marcador de victòries en aquesta segona fase de la competició, mentre que el Barça Regal ho feia després d'encaixar una derrota dolorosa a la pista de l'Estudiantes i sense el lesionat Joan Carles Navarro. Un handicap del qual es va sobreposar malgrat la incertesa del marcador en molts moments del partit. Pete Mickeal, dubte fins a última hora, va entrar al cinc inicial, mentre que el jove del filial Mario Hezonja va tenir alguns minuts.\nEl primer quart va destacar més pels errors que no pas pels encerts, i va acabar amb un escarransit 10 a 15. I el segon període va ser més vistós, tot i que una mica inquietant per als interessos blaugranes (22-19).\nEls de Xavi Pascual van perdre moltes pilotes en la fase de construcció i van tenir dificultats per arribar sota la cistella. En canvi, en defensa els costava contenir les jugades interiors dels locals, que arribaven sota l'anella una vegada i una altra. Per acabar-ho d'adobar, al Barça li costava controlar el rebot defensiu i a l'inici del tercer quart els locals ja n'havien caçat 10 sota el cèrcol culer. Només l'encert individual d'alguns jugadors com Ante Tomic (15 punts) i Wallace (6 assistències) van mantenir els visitants per davant en el marcador.\nEls de Xavi Pascual afrontaven l'últim quart amb només tres punts d'avantatge (48-51), però es van saber sobreposar a tots els problemes anteriors. A base de coratge, i contra un rival que ja començava a donar mostres de cansament, els blaugranes van saber combinar la fortalesa defensiva amb la paciència en atac. Així van passar sis minuts sense que el Besiktas anotés ni un sol punt, mentre que els blaugranes agafaven una distància que acabaria sent definitiva.


Capseta 1000 Gràcies\nLa capseta solidària de cartró 1000 GRACIES està pensada per aquelles persones que volen expressar la seva estima i el seu afecte envers els altres amb esperit nadalenc i, al mateix temps, ajudar a fer realitat els projectes solidaris de Sant Joan de Déu.\nPots omplir la capseta amb el que vulguis, però ja conté quelcom molt important i que no es veu amb els ulls sinó amb el cor: AMOR. Només s'hi veu bé amb el cor. L'essencial és invisible als ulls. Antoine de Saint-Exupéry\nAmb la compra de la capseta de Bon Nadal donaràs suport als programes d'atenció a persones en risc d'exclusió social que atén l'Obra Social de Sant Joan de Déu.


Eleccions Europees 25-M: Com votar desde l’estranger?\nYou are at:Home»Actualitat»Eleccions Europees 25-M: Com votar desde l’estranger?\nBy Eduard Molner on\t 04/04/2014 Actualitat\nAl BOE 79/2014 del passat 1 d’abril s’ha publicat el procediment pel quals els espanyols residents a l’estranger poden exercicir el seu vot a les eleccions europees del proper 25 de maig.\nEn aquests enllaços trobareu tota la informació per poder exercir el dret a vot.\nInfo Elecciones Europeas\nInstruccions Electors del CERA (Censo Electoral de españoles residentes en el extranjero)\nInstruccions Electors del ERTA (Censo Electoral de españoles residentes temporalmente en el extranjero)\nIMPORTANT: Recordeu que el vot s’ha de sol·licitar a l’oficina del Cens Electoral de la província de Catalunya a on us trobeu inscrits. El termini per entregar la sol·licitud de vot via FAX o correu postal és el dia 26 d’abril. En cas que no rebeu la sol·licitud de vot per correu al vostre domicili de l’exterior i abans del 26 d’abril, podeu trobar-la aquí (pels electors del CERA) i aquí (pels electors del ERTA) i enviar el formulari a l’oficina provincial del cens electoral corresponent dins d’aquest termini (26 d’abril).\nLes adreces, telèfons i número de fax de les oficines provincials del cens electoral es poden trobar aquí.\nMOLT IMPORTANT: La Generalitat recomana als catalans residents a l’estranger que guardin una còpia (fotocòpia o scan) del certificat que els envia l’Oficina del Cens Electoral (on apareixen les vostres dades i a quin cens esteu inscrits) per poder participar a la consulta del 9-N.


SM: J3 Mataró Parc Boet\nUn últim quart de bloqueig condemna el Tenea C.B Esparreguera a una derrota cruel\nDesinflada letal. El Tenea C.B Esparreguera cau a la pista del Mataró Parc Boet per un ajustat 70 a 68 i encaixa la segona derrota de la temporada. Els homes d’Òscar Navarro van quallar un més que notable partit durant 30 minuts, però es van esfondrar en un darrer assalt en què els verd-i-negres, desconeguts i bloquejats davant d’una defensa zonal proposada pels locals, van encaixar 28 punts i van deixar escapar el que semblava un triomf molt ben encarrilat. Gerro d’aigua freda per un CBE que amb aquesta derrota continua novè a la classificació amb un balanç d’una victòria i dues desfetes.\nDe menys a més. Empentats per un Eusebi Güell ple de gom a gom, els mataronins van colpejar primer amb uns primers instants de partit en què van ser ells qui van posar els primers punts a l’electrònic. A poc a poc i bona lletra. Aquesta va ser la mentalitat i l’estratègia d’un Esparreguera que va anar deixant madurar el quart i que progressivament va anar fent-se amb el ritme i el control del partit, remuntat el desavantatge, dominant els tempos, corrent amb qualitat i jugant estàtic amb intel·ligència. El dèficit inicial va ser ràpidament neutralitzat per uns verd-i-negres que no van trigar a sentir-se còmodes sobre el sintètic de l’Eusebi Güell. Al final dels 10 primers minuts, 13 a 20 pels esparreguerins i escenari predilecte. Els d’Òscar Navarro tenien el partit on volien.\nEl tècnic verd-i-negre, Òscar Navarro, dóna instruccions als seus jugadors durant l'últim temps mort del partit // Gemma Afonso.\nComandats per un pla ofensiu sòlid i ben dissenyat, l’Esparreguera va signar, entre el final del primer i l’inici del segon acte, uns minuts de bàsquet extraordinaris que van recordar els millors moments de la temporada passada. Moviments ràpids de pilota, bones seleccions de tir, encert tant des de dins com des de fora del perímetre... Era un ball i el CBE el ballava deixant-se endur pel ritme de la música. Minuts d’exhibició. Lluny de deixar-se intimidar, però, el Mataró es negava a morir abans del descans, i liderats ofensivament per l’holandès, Raidell De Pree (18 punts), els locals seguien remant per continuar dins del partit. Ho van aconseguir. A la mitja part: 30 a 41.\nAl tercer període, la dinàmica no va canviar, ans al contrari. L’Esparreguera continuava jugant amb avantatges que normalment superaven tímidament els 10 punts, i seguia neutralitzant de forma més que correcte el potencial interior i exterior de l’equip dirigit per Alberto Peña. Només De Pree aconseguia fer pessigolles a l’entramat defensiu del CBE, mentre que els verd-i-negres continuaven castigant els locals des de la pintura fins al punt d’arribar al final del tercer assalt amb una màxima diferència de 15 punts (42 a 57).\nLa tempesta perfecta. D’aquesta manera es podria definir un quart període per oblidar. Tot li va sortir al revés a un Esparreguera que en un tres i no res es va evaporar de la pista. El perquè? Complicat d’acotar-ho en un únic aspecte. Potser va ser per la defensa zonal amb la qual Alberto Peña va voler sacsejar el partit (i ho va aconseguir). Potser per l’encert en els últims minuts de Marc Forcada (11 punts) des del perímetre o de Nicholas Moore (20) des de la pintura. Potser tot això va afectar una defensa esparreguerina que de cop i volta va passar a ser permissiva. L’Esparreguera, que havia deixat en 12 punts el Mataró en el tercer període, en va encaixar 28 al quart (per només 11 que en va anotar), una llosa massa gran que es va acabar traduint en una cruel desfeta pels homes d’Òscar Navarro. D’anar per davant en el marcador durant més de 35 minuts, a sortir de l’Eusebi Güell amb un 1-2 de balanç. Tocarà aixecar-se.\nEl Tenea C.B Esparreguera s’intentarà treure l’espina d’aquesta derrota el pròxim dissabte (18:30h) al Ramon Martí, quan rebrà el C.B Cornellà en el duel corresponent a la quarta jornada de lliga. Els homes de Xavi Pardina arriben a la cita encara sense conèixer la victòria aquesta temporada. 0 de 3 i penúltima posició per un Cornellà que voldrà reconciliar-se amb el triomf a Esparreguera.\nÀRBITRES: David Mendoza Benítez i Josep Lluís Presseguer Bombardo\nPARCIALS: 13-20, 17-21, 12-16, 28-11. Total: 70-68\nANOTACIONS CBE: Martí Sellarès (4), Francesc Riera (1), Marc Jorba (9), Sergi Alà (10), Rubén Morales (21), Miquel Moliner (0), Rubén Romero (4), Dani Fontanals (8), Marcos Prieto (2), Marc Raventós (7), Miquel Aliaga (2) i Albert Merí (-).\nEl Tenea C.B Esparreguera encaixa la segona derrota de la temporada a Lliga EBA // Gemma Afonso.


octubre 2012 - Blog Guia ManresaBlog Guia Manresa\nL’AVV Escodines organitza la Castanyada al barri\nPublicat el 29/10/2012 per Pius\nL’AVV Escodines ha preparat per aquesta setmana un seguit d’activitats emmarcats en la festa de la Castanyada: tallers de pastes àrabs, taller de panellets i espectacle de màgia.\nPer aquest dimecres dia 31 d’octubre l’AVVE ha preparat el tradicional taller de panellets i el taller de pastes àrabs. Els dos tallers, que es faran amb persones voluntàries, començaran simultàniament a les 18h a l’espai del Club de Jubilats de Les Escodines, al Casal. Aquesta activitat té l’objectiu de donar a conèixer la tradició de la castanyada a veïns i veïnes d’altres cultures del barri, i tanmateix ensenyar com es fan i cuinen les pastes àrabs, un menjar exòtic i molt apreciat. Aquesta activitat pretén ser un exemple d’interculturalitat i de convivència a través de la gastronomia.\nLes inscripcions als tallers són limitades a 40 persones, i ja es poden fer a través del nostre correu electrònic escodines@escodines.cat, o venint al Punt d’atenció i mediació de Les Escodines. Els tallers són gratuïts.\nEl dissabte dia 3 de novembre és el torn de la Tarda màgica de Castanyada. A la tarda, a les 17.30h, hi haurà l’espectacle de màgia infantil i familiar a càrrec del Màgic Caru, que ens deixarà bocabadades amb els seus trucs de màgia. Al finalitzar l’espectacle, s’entregaran castanyes a les persones assistents, i podran barrejar-ho amb moscatell i provar el te àrab. A més, l’AVVE col·laborarà amb al marató de TV3 a través de la recepció de donatius aquell mateix dia.\nMés informació al nostre web www.escodines.cat, al correu electrònic escodines@escodines.cat o trucant al telèfon 93 875 15 40 (extensió 11).\nOrganitza: Pla Comunitari de l’AVV Escodines.\nCol·laboren: Club de Jubilats de Les Escodines.\nAmb el suport de: Ajuntament de Manresa i Departament de Benestar i Família de la Generalitat de Catalunya.\nPublicat dins de General\t| Etiquetat com a escodines, manresa\t| Deixa un comentari\nL’Itinerància de Curt Ficcions 2012 arriba a Manresa\nL’ Itinerància de Curt Ficcions 2012 arriba a Manresa\nUn dels curts guanyadors podrà veure als cinemes Bages Centre del 19 al 25 d’octubre\nEls curtmetratges guanyadors del XV Festival de Curt Ficcions celebrat el maig segueixen el seu recorregut pels cinemes comercials del país. Durant aquest any, les tres obres es projecten a diverses sales al costat d’una pel · lícula d’estrena, amb l’objectiu d’aconseguir una major visibilitat del curtmetratge.\nAquest octubre un dels treballs premiats arriba a Manresa, 15 Summer Later serà projectat en els cinemes Bages Centre, del divendres 19 al dijous 25 d’octubre, davant de la pel · lícula Paranormal Activity 4.\n15 Summers later, de Pedro Collantes, 5′.\nSinopsis: Todos necesitamos un tiempo para curar las heridas y recuperar el equilibrio. Unos más que otros.\nAquest curtmetratge va ser Premi del Jurat i compartir pòdium amb Distopia, de Jeffrey Frígula (Premi del Públic) i Ahora no puedo, de Roser Aguilar (Premi Curt Ficcions).\nPer més informació, consulteu a la web de Curt Ficcions http://www.curtficcions.org\nEL 4 d’octubre, es posen a la venda totes les entrades de la 15a Fira Mediterrània\nPublicat el 03/10/2012 per Pius\nLa Fira Mediterrània presenta quatre concerts a la Seu per preservar i difondre el patrimoni musical mediterrani\nDivendres i dissabte la vela Milcentenari acollirà dues nits temàtiques: Nit de ball folk i Nit de rumba\nLa 15a Fira Mediterrània de Manresa posa a la venda el proper dijous 4 d’octubre a les 6 de la tarda la totalitat de les entrades pels espectacles que acollirà la ciutat del 8 a l’11 de novembre, després que el dia 5 de setembre comencés la venda pels espectacles en abonament. Fins al 31 d’octubre, la Fira ofereix preus reduïts per als espectadors que comprin les entrades amb antelació.\nEnguany la fira presenta una nova secció: Nostrum. Tresors de la Mediterrània, que oferirà en el marc incomparable de la Seu quatre concerts en què s’escoltaran perles musicals de la Mediterrània que cal preservar i difondre. Evo, quartet catalanovalencià que presentarà un nou repertori dedicat a la música antiga; Naseer Shamma, considerat un dels millors oudistes del món; Xavier de Bétera, un dels valors més sorprenents i prometedors pel que fa a l’arrel musical valenciana, i Tempvs Fvgit, grup a capella de polifonia corsa.\nPel que fa a les arts escèniques, Manresa acull Tots aquests dois, de Pep Tosar, un homenatge a Guillem d’Efak, que arriba a la Fira amb l’èxit a les seves esquenes -crítica i públic han avalat l’obra estrenada a Barcelona, teatre musical en el qual s’explica, en deu capítols, els aspectes més importants de la biografia de d’Efak, a qui Tosar va conèixer en persona. Pep Tosar, a més, veu un somni complert, i és el de cantar, tot interpretant deu coneguts temes del cantautor, i els recrea a La cova del drac, el llegendari cafè en el qual d´Efak solia passar moltes tardes i moltes nits. També es podrà veure Acorar, de la companyia Produccions de Ferro i protagonitzat per Toni Gomila, sobre una jornada de matances a Mallorca; i Cartes de Tahrir, una obra de Pau Carrió escrita amb continguts de les xarxes socials durant els dies de la revolució egípcia.\nPer primer cop en l’envelat de la plaça Milcentenari, la Fira proposa dues nits temàtiques amb dos concerts que acullen una selecció àmplia i acurada dels àmbits folk i rumber, divendres i dissabte respectivament. Cada nit hi haurà una entrada única per poder ballar amb quatre formacions la nit del 9, i tres la del 10. El divendres se celebrarà la Nit de ball folk, amb Bruel i 21 Boutons presentant nou disc; els mítics El Pont d’Arcalís i la Carrau, que celebra el seu 15è aniversari. El dissabte serà el torn de la Nit de rumba, amb Remendaos, Achilifunk Sound System i Canteca de Macao, el grup que ha estès la rumba per gran multitud de festivals amb audiències joves i que viu un dels seus moments més dolços.\nTambé tenen un paper destacat els espectacles per a públic familiar. Els nens i nenes trobaran més de 25 espectacles dedicats a ells: des d’Almazuela, de la Cia. Roberto G. Alonso, adreçat a nens de 6 mesos als 2 anys, fins a la innovació i nou format de Lava, d’Studio Orka i el Teatre Lliure. També visitarà Manresa la prestigiosa Compagnia TPO, amb el seu espectacle Kindur, que uneix dansa i audiovisual.\nDes del 5 de setembre ja es poden comprar els espectacles en abonament: Niño Josele + Cobla Sant Jordi –amb Paolo Fresu com a convidat-, la vertiginosa música klezmer dels polonesos Kroke, i Brams + la Banda de l’Escola Municipal de Música de Berga, així com l’espectacle inaugural amb la dansa flamenca d’Andrés Marín, Tuétano, la veu excepcional de Noa; els dos concerts de la Sala Stroika (la descoberta del moment amb Esne Beltza i Lenacay), i la màgia circense de la companyia italiana Nando e Maila en la preciosa vela instal·lada al Museu de la Tècnica.\nEls canals de venda són:\n– Per internet: www.kursaal.cat + www.stroika.cat (per als dos concerts a l’Stroika)\n– Per telèfon: 93 872 36 36 – A les taquilles del teatre Kursaal de Manresa\nhttp://issuu.com/firamediterraniamanresa http://www.myspace.com/firamediterraniamanresa http://www.youtube.com/user/firamediterrania\nPublicat dins de General\t| Etiquetat com a manresa, mediterrània\nDilluns 8 d’octubre, concessió de la Medalla de la Ciutat a Xavier Sitjes i Molins\nDilluns 8, concessió de la Medalla de la Ciutat a Xavier Sitjes i Molins\nEl proper dilluns 8 d’octubre, a 2/4 de 9 del vespre, al Saló de Sessions de l’Ajuntament de Manresa, tindrà lloc l’acte de lliurament de la Medalla de la Ciutat de Manresa al Mèrit Cultural a l’advocat, erudit i humanista Xavier Sitjes i Molins. Presidirà l’acte la Molt Hble. Sra. Núria de Gispert i Català, presidenta del Parlament de Catalunya.\nXavier Sitjes, nascut a Sallent el 1921 i establert a Manresa el 1946, és una persona compromesa amb la ciutat, la comarca i el país, i amb els ideals del catalanisme, la llibertat i la justícia social. És, a més, un rellevant investigador i divulgador especialitzat en patrimoni medieval i barroc i tot un referent per als estudiosos en aquests àmbits.\nAl portal de webs de MEMORIA.CAT ( Associació Memòria i Història de Manresa ) trobareu una àmplia entrevista en què Xavier Sitjes parla dels seus records de la República, la Guerra Civil i el franquisme.\nPodeu llegir també l’article de Regió7 “Xavier Sitjes, un humanista amb mèrit cultural”


Les Rambles, a Barcelona, buides passat el toc de queda de les deu de la nit, imposat a Catalunya per combatre la segona onada del coronavirus MANOLO GARCIA\nUn home gran recorda quan era jove i el cos li demanava conèixer gent i sortir amb els amics de festa. El que fan tants altres joves, res d'excepcional. Però tot i així va haver de sacrificar aquell temps de joventut perquè el futur del país depenia dels seus actes. S’havia de quedar a casa. El sofà i la paciència el van convertir en un heroi. No va haver de fer res, només s’havia d’avorrir. Amb aquesta història el govern alemany ha llençat una campanya per convèncer els joves que es confinin. L’home gran del futur es mostra satisfet després de complir amb la gesta que se li havia exigit aquell 2020. Molt millor això que anar a la guerra, que és el que havien de fer els seus avantpassats per ser herois. O els seus contemporanis que vivien en un altre lloc amb molta menys sort. Aparentment no hi ha cap heroisme en el fet d’obeir. Si n’hi ha, es troba en el fet de suportar l’obediència. Però és una molt bona idea de campanya. Heroïcitats a banda, apel·la a la responsabilitat social amb sentit de l’humor i no criminalitza la gent jove ni menysprea les seves necessitats. Ser jove no és fàcil. Convé recordar quan teníem aquella edat en què l’últim lloc on volíem ser és a casa perquè la vida era a fora. No tot són frivolitats ni stories a l’Instagram. No hi ha més egoisme en la gent jove que en la majoria d’adults que només pel fet de ser-ho ja es pensen que tenen algun dret per sobre dels altres. Ser a prop de la gent jove és fer costat al futur de tothom. Ningú no és perfecte mai.\nLes dades són més bones que la setmana passada però no ens podem fer il·lusions. Hem d’estar permanentment alerta. Qualsevol distracció ens pot tornar a posar a la casella de sortida, d’on pràcticament no ens hem mogut des del març. Aquella primera onada va ser més fàcil d’encarar. Al fàcil poseu-hi tot els matisos però segurament la novetat ens permetia imaginar que es trobarien més solucions i més aviat. O potser és que ara la veiem més lluny i la perspectiva ens confon com abans ho feia la nit. Aquesta segona onada, en canvi, ens està deixant molt més abatuts. Sentim a parlar de vacunes però no sentim que arribin els dies feliços de totes les edats. Ni els tristos, quan et podies abraçar i alleugerir el desconsol. Ni tan sols els dies en què no passava res però estaves bé. Ara no passa res i no estem bé. Les restriccions se’ns acumulen fins a tenir dubtes del que ens està permès fer o del que se’ns convida a deixar de fer amb l’amabilitat d’una multa. Ens movem en tants per cent i horaris de mobilitat. Portem mesos i canvis d’estacions resignant-nos a compartir moments agredolços perquè no podem relaxar-nos de cap manera. Ens truquem i no busquem una data per veure’ns. Ens diem, només, que ens tornarem a trucar. Ens sentim malament per queixar-nos. Tenim feina, sostre, menjar, ningú de casa no ha patit la malaltia. Algú conegut, però res greu. En realitat no ens queixem, és cansament. Tota la vida ens han dit que aguantem i sempre hi ha hagut persones que, tenint el que es consideren les necessitats bàsiques cobertes, no poden sostenir-se. Són les dèbils. En la nostra escala de valors es qüestiona poc on s’ha posat el llistó en què ens hem de mantenir ferms. Perquè l’heroisme consisteix en superar les adversitats com si no fer-ho fos una pura qüestió de voluntat.\nLa responsabilitat social implica que l’entorn ens afecti encara que no patim directament les conseqüències devastadores causades per una crisi. Les patim sempre. Per més o menys fotos que pengem a l’Instagram.\nCovid-19 confinament joves


Sota el signe de Sagitari: Jack London: El rodamón de les estrelles\nJack London: El rodamón de les estrelles\nL’última novel·la de Jack London és probablement una de les menys conegudes d’aquest autor al que se’l acostuma a associar als contes inspirats en una natura que imprimeix la seva peculiar i de vegades devastadora petjada en l’ànima d’uns personatges sempre al límit de les seves forces. Però aquest autor va fer incursions, també, en gèneres no tant coneguts, com la ciència-ficció (Abans que Adam, el Taló de ferro) i en aventures metafísiques com ara El rodamón de les estrelles, una novel·la amb argument bastant insòlit.\nVagi per endavant que per mi, el millor London amb diferència és el fabulador de contes inspirats en Alaska, llegint-los és on més he gaudit fent aquesta retrospectiva literària per l’obra de l’escriptor nordamericà. No obstant, dins el seu ampli repertori, també hi ha cabuda per al relat amb un rerefons existencialista i d’indagació metafísica, com aquest rodamón de les estrelles. El protagonista de la novel·la, empresonat i condemnat a la pena capital, és sotmès constantment a tortures per part de les autoritats carceràries, que bàsicament consisteixen en posar-li una “camisa de força” dies sencers, sense menjar ni beure ni sense poder bellugar-se. En una d’aquestes ocasions aconsegueix “anul·lar” el seu cos i anar a la recerca d’estadis anteriors a la seva existència, així que tindrà la capacitat de visitar altres cronologies que l’havien encarnat en diferents persones.\nMalgrat l’audàcia i l’originalitat de l’argument, la lectura de la història se m’ha fet una mica farragosa, no he trobat ni de bon tros la frescor ni l’espontaneïtat narrativa emprada en els seus contes, encara que se li ha de reconèixer a London el seu intent de novel·lar des de la òptica d’un sentit últim en forma de reencarnació. D’altra banda, i per les vexacions explicades, es pot copsar a l’obra també un sentit clar de denúncia per part del sistema penitenciari dels Estats Units a l’hora d’utilitzar mètodes que anirien totalment en contra dels drets humans (i possiblement, cent anys desprès de publicada la novel·la, les coses no han canviat gaire en aquest sistema penitenciari...)\nI, ja per acabar aquesta retrospectiva sobre Jack London, havent-me deixat per a una lectura posterior la seva obra en clau autobiogràfica, Martin Eden, decididament, em quedo amb els seus contes de la febre d’or inspirats en Alaska.\nQualificació personal: RECOMANABLE\nPublicat per Alonso a 14:24\nEtiquetes de comentaris: El rodamón de les estrelles\nThich Nhat Hanh: El miracle de mindfulness\nAlan Watts: El camí del Zen\nClaudio Araya Véliz: El més gran avanç és parar-se...\nSusan Sontag: Davant del dolor dels altres\nJack London: El silenci blanc i altres contes\nSecret Garden: Illumination


Èxit en la mostra de la nova campanya anual | Comerç de Dalt\nBlog\t marzo 23, 2018 marzo 23, 2018\nÈxit en la mostra de la nova campanya anual\nAquest dijous vam presentar l’inici d’una nova campanya anual, “La gent de Dalt”, on volem posar en valor la figura del botiguer a partir d’unes fotografíes i entrevistes personals als nostres associats. En la mostra vam exposar sis mostres d’aquestes entrevistes, que anirem penjant setmanalment al nostre blog, xarxes socials i als mitjans de comunicació locals.\nVolem que coneguis la història que hi ha darrere de cada negoci, tot l’esforç que això comporta, el que els fa a seguir endavant en els moments menys bons i que et sentis més proper als botiguers de la zona nord de Granollers, ja que es parla molt del comerç de proximitat, però no es parla de la gent i nosaltres volem fer-ho.\nAgraïr als 6 valents que han fet possible aquesta mostra amb les seves fotografies i entrevistes, també agrair un dels nostres associats, Navarro Fotògraf del passeig de la muntanya, 52 que amb una divertida sessió, que ha mostrat la cara més interessant i humana dels botiguers.\nPer últim també volem agrair als mitjans de comunicació com VOTV i el el9nou, SomGranollers a les persones de l’ajuntament que s’han acostat a interessar-se sobre la campanya i a tothom que passejava, perquè recordeu que aquesta campanya és per a tots vosaltres.


Cesc Colell (CEFUC) i Aloma Combalia (CENA), guanyadors de la 22a Marxa de l'Arp — RàdioSeu 107.2 FM: notícies de La Seu d'Urgell, l'Alt Urgell i el Pirineu\nSou a: Inici / Notícies / Cesc Colell (CEFUC) i Aloma Combalia (CENA), guanyadors de la 22a Marxa de l'Arp\nCesc Colell (CEFUC) i Aloma Combalia (CENA), guanyadors de la 22a Marxa de l'Arp\nBernat Gabarró (CEFUC) i Martina Barrés (PEC) s'han imposat en la prova de 10 quilòmetres. La competició s'ha dut a terme aquest diumenge a l'estació de Tuixent La Vansa\nPodi dels 10 km en la categoria femenina (Foto: PEC)\nTuixent-la Vansa ha acollit aquest diumenge la 22a edició de la Marxa de l'Arp amb la participació d'un centenar de fondistes. La cursa, organitzada el Club d'Esquí Nòrdic l'Arp (CENA), s'ha inclòs un any més en l'XCircuit Pirineus Nòrdic Esquí.\nL'esquiador del CEFUC Cesc Colell ha guanyat la prova dels 21 quilòmetres amb un temps de 59m53s67, per davant de Nil Martínez (CENA), que ha entrat tres segons més tard (59m56s72), i de Sergi Brau (1h00m08s65), que s'ha endut el bronze. En la distància dels 21 quilòmetres de la categoria femenina, s'ha imposat Aloma Combalia (1h26m10s60), seguida de Roser Español (CENA), que ha completat el circuit en un temps d'1h31m33s80.\nLa prova dels 10 quilòmetres, amb una trentena de participants masculins, l'ha encapçalat Bernat Gabarró (CEFUC), que ha marcat un crono de 45m09s21, seguit de Joan Carles Sánchez (45m56s74) i Marc Colell, també del CEFUC (46m20s53). En noies, Martina Barrés (PEC) ha vençut amb un temps de 49m21s94, mentre que Ona Ferrando (NEC La Rabassa) ha estat segona amb un crono 49m33s50. Maria Sellés, del Bellver, ha acabat en tercera posició, després de finalitzar el recorregut en 49m44s14.\nEn la classificació de la Marxa de l'Arp per famílies, els guanyadors han estat els Miquel Folch, seguits de les famílies Cadena i Serra, i Ruiz Giralt. En raquetes, el primer lloc l'ha ocupat Carme Quiñones, seguida de Raquel Pareja i Julià Vilagrasa.\nExcel·lent resultat de Sadurní Betrui a la Vasaloppet\nPel que fa a l'esquí de fons, cal destacar també l'excel·lent resultat de l'esquiador alturgellenc Sadurní Betriu, que ha aconseguit aquest diumenge acabar en el lloc 148è el recorregut de 90 quilòmetres de la coneguda marxa Vasaloppet (5h07m39s), en què enguany hi han pres part 15.000 participants.


Primera sessió del club de ciències – Escola França\nPrimera sessió del club de ciències\nEl diumenge 27 de Novembre del 2011 es va celebrar la 1ª sessió del Club de Ciències de l’Escola França del curs 2011-12. Aquesta sessió va estar dedicada a fer de Detectius i descobrir Qui es el culpable.\nLa sessió Infantil van assistir 30 alumnes i es va estructurar en dos torns (1º torn els alumnes de P3-P4 i el 2º torn els alumnes de P5).\nEls alumnes d’Infantil van aprendre a ser uns bons Detectius, per això varem veure com es deixen les petjades i les empremtes dactilars, també varem aprendre a descobrir un dibuix secret el qual ens va donar la pista per trobar el tresor “ Una caixa ple de caramels”.\nLa sessió de Primària van assistir 85 alumnes i es va estructurar en tres torns (1º torn cicle superior, 2º torn cicle inicial i el 3º torn cicle mitja)\nEls alumnes de Primària van descobrir Qui era el Culpable després que la policia hagués rebut una denúncia de l’existència de bitllets falsos i fes un escorcoll a una oficina i a una impremta, on es varen trobar diferents proves que s’han d’analitzar. Les diferents proves, eren tals com obtenir missatges amagats, l’ extracció d’empremtes dactilars, la detecció de bitllets falsos, l’ observació de pèls al microscopi i la prova de l’ADN.\nHa estat una sessió molt intensa i esgotadora però hem après a fer de Detectius i a determinar el Culpable mitjançant unes proves molt concloents!!!\nPrevious Previous post: Activitats d’acrosport amb sisè\nNext Next post: Excursió de tardor de P5\nInici de les entrevistes personalitzades: cal cita prèvia (de 0:00 a 23:59)\nÚltim dia de curs. Jornada continuada de 9:00 a 13:00 (de 0:00 a 23:59)


Out of Home - Maresme Events\nUn lloc inspirador per fer reunions estratègiques i de equip amb espais diàfans i exteriors per fer rodatges i shootings\nPreciosa masia catalana catalogada, l’origen es remunta al segle XIII. La seva configuració actual data de 1857 i ha estat totalment rehabilitada durant el 2019. Situada al mig del bosc i amb vistes al mar, està situada a 40 km de Barcelona, entre Sant Vicenç de Montalt i Arenys de Munt, a la Serra de Montalt, a 50 m de la carretera principal. Compta amb un ampli aparcament asfaltat per a uns 30 vehicles de qualsevol tipus i tonatge.\nLa masia està envoltada d’una zona boscosa i els seus 500 m2 distribueixen en dues plantes. Compta amb jardí i piscina. La casa té sol tot el dia perquè està orientada a sud. Les sales són àmplies, diàfanes i amb sortida a l’exterior, i es lloguen per hores o dies. Totes disposen de WIFI i el necessari per realitzar reunions, presentacions o esdeveniments.\nEn les reunions estratègiques, comptem amb una líder i dinamitzadora d’àmplia experiència amb metodologies lùdiques que potencien la creativitat i els resultats. Possibilitat de càtering amb productes saludables de la zona, famosa pels seus horts ecològics. A 5 minuts a peu, hi ha un restaurant de menjar tradicional, i a 3 km, un hotel rural.\nDisposa de diferents espais interiors amb taules per reunions i espais diàfans per treball en grup. Sales d’uns 80m2, amb tot el necessari per portar a terme una reunió. L’espai exterior és d’uns 300m2.\nServei de dinamització de reunions\nTallers de storytelling i habilitats de comunicació.\nCarretera de Torrentbó, 17, Arenys de Munt, España


La conselleria d’Interior multa un garriguenc per concentrar-se a favor del català | La Garriga Digital\nLa conselleria d’Interior multa un garriguenc per concentrar-se a favor del català\nManifestar-se a favor del català es sanciona amb 200 euros. Així ho posen de manifest els Mossos d’Esquadra i la conselleria d’Interior a través de la sanció a un garriguenc a qui acusen falsament de presumpta infracció de la Llei orgànica 1/1992 sobre protecció de la seguretat ciutadana. La denúncia, carregada de falsedats s’ha fet a dit, sense identificar la persona en qüestió i en concordança amb la política repressiva de la conselleria contra qualsevol veu discordant. En aquest cas, un militant de la CUP de la Garriga.\nEls fets es remunten a l’11 d’abril quan el diputat de Ciutadans, Albert Rivera, va protagonitzar un acte organitzat pel seu partit a l’Auditori de l’Escola de Música de la Garriga. La CUP del municipi, en considerar-ho un atac a la llengua i cultura catalanes, va organitzar un escarni festiu que públicament es va desconvocar com van explicar diversos mitjans. La CUP va sumar-se així a la concentració pacífica que es va fer a la plaça de l’Església on hi participaven l’alcaldessa i representants de diversos grups polítics en suport a l’entitat Som Escola.\nUn cop acabada la concentració, va arribar la notícia que diverses unitats antiavalots dels Mossos d’Esquadra havien arribat a la Garriga i s’havien situat a prop de l’Auditori. Davant d’aquest fet, regidors del municipi i diverses persones a títol individual van anar a veure què passava i van comprovar que custodiaven, sense motiu, l’acte de Ciutadans. L’acte d’aquest partit polític va transcórrer sense incidents com ho demostra el fet que els agents antiavalots no van intervenir en cap moment i que no es va produir cap tipus d’incident.\nEl 30 de maig, un garriguenc militant de la CUP va rebre una multa de 200 euros acusat de presumpta infracció de la Llei orgànica 1/1992 sobre protecció de la seguretat ciutadana. Un text en el qual, de manera vergonyosa, s’hi poden trobar una quarantena de faltes ortogràfiques. El sancionat no va ser identificat en cap moment ni mai no ha estat detingut, fet pel qual sorprèn la multa en qüestió. Aquest fet posa de manifest la denúncia que des de fa anys repeteixen els moviments socials i l’Esquerra Independentista: l’existència de fitxers policials il·legals basats en la ideologia.\nDavant d’aquests fets, la CUP de la Garriga:\n1. Exigeix la retirada immediata de la sanció econòmica. Tant la sanció com la metodologia emprada responen a una persecució ideològica i política.\n2. Emplaça l’Ajuntament a mostrar el seu rebuig a la persecució d’un garriguenc sancionat per uns fets falsos.\n3. Exigeix a la conselleria d’Interior que doni explicacions sobre la persecució sistemàtica de l’Esquerra Independentista i els moviments socials i si, en aquest cas, hi va haver pressions específiques per part de Ciutadans.\n4. No descarta emprendre accions judicials per la falsa denúncia contra un militant de la CUP.\nArticle anteriorOdre del dia del Ple de dimecres 26 de juny\nArticle següentCadena humana


HOTEL RESTAURANT SITUACIÓ CAT ES EN MAS RIBAS Palamós\nMas Ribas es una masia de l 'Empordà, del segle XV, completament rehabilitada.\nEstem a Palamós, al cor de la Costa Brava.\nUs oferim productes saludables d' horta ecològica, deliciosos àpats al nostre restaurant i el nostre acolliment a les 10 habitations de l'espai destinat a hotel. Al Mas Ribas de Palamós podreu gaudir de la gastronomia de la terra i de l'estada a un establiment amb tracte familiar.\nSom la 4ª generació que es fa càrrec d´aquest mas, restaurat amb respecte, senzillesa i elegància. Ens plau obrir-lo al públic, acollir-vos-hi i compartir-lo amb vosaltres.\nCada habitació del nostre hotel té la seva pròpia personalitat: una de les suites té una habitació a la torre del rellotge, en altres habitacions s´ha conservat el sostre amb els cairats originals, en altres el terra antic.....Tanmateix totes són amplies, lluminoses i disposen de: bany complet, TV i Wi-Fi, calefacció, caixa forta i secador.Procurem la sostenibilitat d´una masia medieval donant opcions de vacances amb consciència. Ens trobem a l´avantguarda del canvi d´hàbits dels consumidors amb criteri mediambiental. Estalviem recursos naturals, utilitzem materials nobles, creem sinergies amb proveïdors propers. Us oferim - Pàrquing gratuït. - Esmorzars i terrassa bar self-service. - Lloguer de bicicletes. Garatge de bicicletes. - Packs d'activitats a la natura, assessorament sobre rutes per conèixer l'entorn. - Amplis espais exteriors verds i serveis en harmonia amb l´entorn. - Zona d´hamaques: fem la migdiada a la natura. - Espai exterior de meditació. - Hort propi d'agroecologia; tenim especial cura de la terra i estem implicats en la custòdia del territori."Les verdures i els llegums del temps arriben a la màxima qualitat quan es poden menjar en el seu propi terme. La clau de la seva qualitat és el respecte del seu localisme. Són coses que no volen ésser transportades, ni viatjades, ni desplaçades lluny dels llocs on han vist el sol i on s'han fet. És el mateix fenomen del peix. Els viatges formen els homes —se sol dir. Els viatges deformen, entristeixen i malmeten les verdures, els llegums i el peix." Josep Pla, El carrer estret, 1952\nRestaurant Mas Ribas Km0Pròxima obertura\nEn el nostre restaurant, fem cuina de proximitat, respectant els sabors de la natura, valorant la tasca dels productors. Hem tornat als orígens, als plats plens dels aromes de sempre, a la simplicitat de la cuina de l'hort, la de la barca, la de l'aviram.....Ens hem inspirat en el Mas Ribas, on el pas del temps impregna els espais de l'antiga saviesa, segueix directament l'horta, tal i com ho fan els pagesos de tota la vida que han recuperat la manera de fer de l´avi Pep, qui menava ja aquestes fèrtils terres, a la vora de l´Aubi.El repte de la nostre cuina: posar en rellevància els valors del que mengem sense interferir en els sabors més autèntics. La qualitat dels nostres àpats es basa en defugir els artificis per apropar-se amb humilitat als menjars naturals, propis, propers.... i així descobrir uns sabors deliciosos, essencials i desconeguts, tan aprop i tan allunyats de nosaltres mateixos.


Els darrers lladrucs - latira\nlatira / Entreteniment / Els darrers lladrucs\nFaltava molt poc per a la mort del gos i, suposadament, de la ràbia. Era una tarda de finals de l’hivern, un dia d’aquells que obren pas a la primavera des del curt temps de fred de Barcelona. Passejava amb un amic, un militant comunista, tan aferrat a les seves conviccions com ho havia estat feia anys, en la seva etapa al seminari. Tot i que a vegades podia pensar que era un ingenu o anava errat, pel damunt d’això era una bona persona. D’una manera quasi instintiva li refutava els pensaments quiets i estables. Llavors em deia que era un anarquista mentre jo em sentia cada cop més escèptic. Era tanta la seva vehemència que va aconseguir que m’apuntés al PSUC. Possiblement, la meva ha estat una de les militàncies més curtes de la història del partit. Una reunió de cèl·lula, només una és el que va durar. Les mesures de seguretat eren extremades. Només unes hores abans em van comunicar on tindria lloc el meu debut en el camí de l’heroisme.\nEn una aula buida d’un col·legi de capellans moderns van arribar, amb puntualitat britànica, un jove amb cabell llarg que parlava el castellà i que semblava ser el qui manava, una asturiana potent, vestida d’asturiana i que semblava tan asturiana com La Pasionaria, un actor gai d’obres de teatre compromeses i quatre o cinc joves més. Ningú podia saber el nom real, i molt menys l’adreça i el telèfon dels altres. Em van demanar quin era el meu nom de guerra, vaja, com m’havien de dir. En lloc de deixar anar el primer nom que em passés pel cap, vaig repassar la meva memòria cinèfila, tot i que està malament dir-ho, és extensa. Rumiava que feia falta una mica d’estètica en mig de tanta ètica, i la meva ment va convocar el nom de Serguei M. Eisenstein, el gran director de cinema que exaltava la revolució comunista de la URSS. «Sergi», vaig dir, «digueu-me Sergi».\nVa prendre la paraula el noi del cabell llarg amb un discurs que només en vaig escoltar els primers minuts, fins que la imaginació i les divagacions van acudir al meu ajut. Al cap d’una llarga estona, quan les imaginacions en prou feines es deixaven esgarrapar, va callar. Ens va dir que diguéssim alguna cosa quan jo ja tenia el dit alçat, davant la seva satisfacció per haver interessat al nou. La seva cara va passar de la satisfacció a l’estupefacció quan vaig dir:\n–Plego, de doctrina ja en vaig patir un excés de petit.\nDe sobte vaig percebre que tots em miraven com un leprós bíblic, com un conjunt de bramans davant d’un Intocable. Ho vaig intentar arreglar una mica i els vaig deixar anar:\n–De totes maneres, si mai us cal ajut per a tirar pedres, per a fer pintades, per a fer còctels molotov o qualsevol cosa, només m’ho heu de fer saber.\nNi tan sols m’havia adonat que el llarg discurs del noi recollia les darreres instruccions del Comitè Central en el sentit que calia evitar com fos l’acció directa amb una complicada anàlisi que els creava la il·lusió vanitosa de formar part de la història. L’endemà, quan em vaig creuar pels passadissos de la universitat amb algun dels assistents a la reunió, ni tan sols em van respondre el bon dia.