AFA Salvador Espriu: Reserva llibres 2008-2009\nRESERVA DE LLIBRES: Ja és el moment de reservar els llibres de text del curs vinent. A cada alumne hem lliurat un full amb els llibres que li toquen el pròxim curs. Empleneu aquest full i lliureu-lo al taulell de l'AMPA els dies 16 (dilluns), 17 (dimarts) o 18 (dimecres) en els horaris següents:\n- de 8,45 a 9,30 h\n- de 12,45 a 13,30 h\n- de 14,45 a 15,30 h\nUn cop feta la reserva us quedareu la part inferior de l’imprès. Amb aquesta part de l’imprès heu d’ingressar l’import dels llibres a qualsevol oficina de la Caixa del Penedès al compte que teniu anotat a la butlleta.\nNo us oblideu. Dijous 18, últim dia. Si heu perdut el full de reserva, us el podeu descarregar de l'apartat corresponent del bloc.\nRECOLLIDA: Amb aquest resguard segellat per l'entitat bancària podreu recollir els llibres a l’escola.\nDimarts, 29 de juliol: de 9h a 13h i de 15h a 17h\nDimecres, 30 de juliol: de 9h a 13h i de 18h a 20h\nDijous, 31 de juliol: de 9h a 13h i de 15h a 17h\nCom recordareu, reciclem els llibres de lectura de 3r, 4t, 5è i 6è. Aquest llibres seran re-utilitzats pels nous alumnes d’aquests cursos. Per això és necessari que es continuïn conservant com fins ara.\nPublicat per Oriol Homar a 20:07\nHola Oriol! Primer de tot felicitar-te pel blog.\nAra una exigència: Podries penjar el codi ISBM dels llibres?\nAbans de demanar els nous llibres pel proper curs, hauríem de saber quins llibres del nou curs és poden aprofitar dels alumnes del curs passat.\nSi podeu penjar els codis dels llibres de l’any passat per comparar-los.\nOriol, gràcies però no és això el que et demano.\nsi vull aprofitar els llibres del curs abans, hem de saber quins no hem de demanar de nou.\nAquest any no heu donat temps per poder contactar i revisar amb alumnes del curs d'abans i veure quins llibes podem reaprofitar.


Costa Cabirolera | Senderisme\nCosta Cabirolera. Serra del Cadí.\n19 juny 2017 Berguedà, Cadí-Pedraforca-Moixerò-la Tosa, SenderismeToni Planas\nAl sostre del Berguedà des de les Bassotes pels Cortils\nDistància 4,8 km\nDesnivell acumulat 800 m\nData 19 de juny de 2017\nCartografia Editorial Alpina. Serra del Cadí/Pedraforca (1:25000)\nAquest itinerari lineal és el camí més curt i fàcil per assolir el sostre comarcal del Berguedà, i el tercer de la Serra del Cadí.\nCamins poc o gens senyalitzats, però ben fressats, fàcils en general excepte un parell de trams per terreny descompost i rost.\nPassat el pont de Sant Joan, en un revolt, anem a la dreta per un curt túnel i pugem al coll de l’Escriga. Davallem fins al primer nucli de cases rebutjant tots els ramals que baixen a mà esquerra. Continuem recte i pugem al coll de la Bena on acaba l’asfalt. Prenem el ramal de l’esquerra fins al coll de Bauma, on hi ha una àrea de lleure i la pista es bifurca per baixar a Gresolet. Rebutgem aquest ramal i anem a la dreta. Passem el coll del Torn i atenyem el de les Bassotes. Hi ha un rètol indicador del Camí dels Bons Homes i en parteix uns pista precària a mà dreta.\nTambé podem accedir-hi des de Saldes pel mirador del Gresolet, però en aquest tram la pista empitjora i sol estar cobert de neu o glaç part de l’any.\nLa pista entre el coll de la Bena i les Bassotes és apta, amb precaució, per a tota mena de vehicles.\nColl de les Bassotes (1880m)\nHi ha un rètol indicador del Camí dels Bons Homes. Podem albirar la carena de Costa Cabirolera vers el NW.\nHi conflueixen els GR 107 i 150, el PR-C 124 i l’itinerari Cavalls del Vent. El tres darrers s’adrecen a Prat Llong seguint una pista precària que parteix d’aquest punt. Nosaltres ho fem seguint un camí prou fressat que fa drecera. Creuem la pista o hi passem a tocar en quatre ocasions i la seguim ben pocs metres. A Prat Llong l’atenyem per darrer cop, creuem un vailet i deixem el camí (GR, PR i CV) que s’adreça (E) al Pas dels Gosolans per la Serra Pedregosa. Anem a l’esquerra (N) guiats per fites i senyals de pintura vermella.\nUna gran fita ens assenyala la Bretxa dels Cortils. En tot el tram el pendent mai passa de moderat.\nBretxa dels Cortils (2308m)\nGrau que salva el cingle entre la Serra Pedregosa i el Torrent dels Cortils. Des d’aquí podem albirar perfectament el camí que seguirem per guanyar el cim.\nDavallem fort per terreny rost i inestable. Però el camí és ben fressat i hi ha fites i senyals vermells. Més avall el pendent es modera el camí resulta de bon fer.\nFont dels Cortils (2190m)\nUns cóms al fons del torrent homònim recullen l’aigua d’una surgència que hi ha poc més amunt, prop de la cabana dels Cortils, refugi lliure que podria servir-nos d’aixopluc en cas de necessitat.\nHi conflueixen tres corriols: un que baixa per l’E provinent del GR, un que s’adreça a la cabana i el de més a l’esquerra (en el sentit de la marxa) pel que reprenem el camí (NW).\nPoc més amunt sortim sobre un camí travesser que prenem a mà esquerra (W) per on passa una variant del GR 150. Pocs metres més enllà rebutgem a mà esquerra un altre corriol (1).\nEn moderat pendent anem guanyant alçària (W) fins atènyer el peu de la tartera que davalla de la Costa Cabirolera. Assolim la carena per terreny descompost i fort pendent.\n(1) Podríem seguir-lo dons conflueix amb el GR més amunt.\nPas del Cabirol (2524m)\nPunt on el camí guanya la carena per entremig del rocam. A partir d’aquí solament ens cal carenejar en moderat pendent fins a l’evident cim.\nPic de Costa Cabirolera (2605m)\nO Roca Punxenta. Des d’aquí no ho sembla però des del Baridà, al vessant nord, té un aspecte molt prominent sobre la serralada. És termenal entre Josa i Tuixén (Alt Urgell), Montellà i Martinet (Baixa Cerdanya) i Bagà (Berguedà). I sostre d’aquesta darrera comarca. La seva prominència fa que sigui una bona talaia sobre aquestes comarques.\nÉs coronat per un vèrtex geodèsic, una creu i una bústia. Retornem pel mateix camí.\n← El riu Brugent\tComabona →


La mortalitat adulta\nLa mortalitat adulta és el percentatge d’individus adults de la població reproductora que han mort en un període determinat. Es consideren tots els individus desapareguts o recanviats d’un any per un altre als territoris controlats.\nAquest és un dels paràmetres demogràfics més determinants perquè la desaparició d'un adult, un animal experimentat i amb capacitat de reproduir-se, té efectes molt més negatius per a la població que la pèrdua d'una niuada o la mort d'un jove.\nL'estratègia dels depredadors és la de reproduir-se poc a canvi, però, de viure molts anys. Si la mortalitat dels adults s'incrementa anormalment, aleshores perilla la població.\nPrincipals causes de mortalitat\nA Catalunya, l'electrocució en línies elèctriques és actualment la principal causa de mortalitat d'exemplars adults d'àliga perdiguera.\nTot i que la persecució directa (trets, trampes, verins) ha passat a ser el segon factor de mort, el nombre d'àligues que moren per aquesta causa a Catalunya segueix essent el mateix que fa diverses dècades, el que significa que aquest problema no ha disminuït.\nÉs preocupant veure com en diverses àrees privades de caça encara es segueix perseguint les àligues, fins i tot fent servir trampes i verins, acusant-les d'ésser les responsables de la disminució de les espècies cinegètiques.\nPer contra, en altres àrees de l'estat espanyol, la persecució directa segueix sent la primera causa de mort de les àligues. Cal destacar també que en determinades zones del sud-est d’Espanya és força comú l’ús de verins, mentre que a Catalunya aquesta pràctica és molt poc emprada i gairebé la totalitat de cadàvers localitzats que no han mort per electrocució, han mort per trets.


L’Anna i l’Ona, en cadira de rodes, i què? | Catalunya | EL PAÍS Catalunya\nL’Anna i l’Ona, en cadira de rodes, i què?\nUna noia víctima d'una hemorràgia cerebral publica un conte en què figura una nena amb mobilitat reduïda\nBarcelona 30 MAR 2015 - 00:09\tCEST\nAnna García, al centre, amb la seva germana Cristina i la mare de totes dues. GIANLUCA BATTISTA\nAnna García riu quan li recorden que un dia va arribar a dir que la protagonista del llibre que ha escrit és “com una filla” per a ella. La criatura en qüestió es diu Ona i va néixer fruit de l'afany de superació de la seva jove creadora, que va tenir una hemorràgia al tronc cerebral fa nou anys. Des de la seva cadira de rodes, la jove, que en ara té 35, va començar fa poc més d'un any a escriure un conte per a nens. Tot i que té mobilitat reduïda, dificultats en la parla i un pegat a l'ull per evitar la visió doble, l'Anna va aconseguir treure per fi a la tardor el llibre L'Ona i el seu aniversari (Editorial Stendhal), amb una protagonista ideada a imatge seva: l'Ona també va amb cadira de rodes i porta un pegat en l'ull. I igual que l'Anna, malgrat tot, “se sent feliç amb la seva situació”.\nL'autora acabava de llicenciar-se en filologia catalana quan va tenir l'accident cerebrovascular. Era fent classes a Sardenya. Hi va passar un mes en coma i a partir d'aquí, una gradual recuperació que encara avui continua amb sessions de fisioteràpia tres vegades per setmana, exercicis a la piscina i jornades en un centre ocupacional. Tot i que físicament és depenent, cognitivament és completament autònoma. Prova d'això és que, després de la muntanya russa emocional dels primers anys per adaptar-se a la seva nova vida, l'Anna es va asseure davant del seu ordinador portàtil i va crear l'Ona. Amb l'ajuda de la seva germana Cristina, va capitanejar tot el procés per publicar el conte, des de localitzar una editorial fins a buscar un il·lustrador que dibuixés els personatges tal com volia l'Anna —la jove també va deixar escrit com volia que fossin els seus protagonistes—. “Volia explicar la història d'una nena que és feliç amb la seva situació. Va amb cadira de rodes, i què? Ella és feliç. Es tracta de normalitzar una realitat”, explica la Cristina.\nL'Anna recorda que estava “molt emocionada” quan va veure el llibre per primera vegada. “És un missatge de motivació, que si vols, pots”, conclou la Cristina, que reconeix que després de l'accident de la seva germana, la vida va canviar per a tota la família. “Ho mesures tot d'una altra manera, canvien les teves prioritats i la forma de gestionar les coses”.\nL'Anna omple les llibreries a totes les presentacions del conte de l'Ona i la primera edició de 500 exemplars s'ha quedat curta només entre família, amics i coneguts. “És un llibre dirigit a tres col·lectius: als nens que van amb cadira de rodes, a qui se'ls demostra que no són invisibles, que ells també poden ser els protagonistes d'una història; als nens que no tenen cap contacte amb d'altres que tenen mobilitat reduïda, i també per als adults, que si tenen algun cas a prop, que vegin que no són persones desemparades, que si volen fer alguna cosa, poden aconseguir-ho”, insisteix la Cristina.\nMentre l'Anna cavil·la noves històries per a la seva filla, l'Ona ja va per la segona edició amb un altre miler d'exemplars.


Maccion Lean Solutions, tecnologia per gestionar una fàbrica en temps real. ACCIÓ - Agència per la Competitivitat de l'Empresa\nMaccion Lean Solutions, ...\nMaccion Lean Solutions, tecnologia per gestionar una fàbrica en temps real\nCasos d'empresa Pau Feliu, Director Tecnològic de Maccion Lean Solutions\nMaccion Lean Soluions és una consultoria especialitzada en la implementació de sistemes de gestió per millorar la producció industrial i la logística. L'empresa va participar al Marketplace de solucions Indústria 4.0, organitzat per ACCIÓ per donar a conèixer les novetats catalanes del sector.\nPau Feliu, director general de Maccion Lean Solutions, ens explica les solucions tecnològiques que l'empresa ofereix amb l'objectiu de millorar els processos i el control de la producció.\nL'empresa disposa d'una plataforma pròpia per integrar tecnologia per gestionar les fàbriques en temps real i que és capaç de connectar amb altres sistemes i dispositius. Alguns dels sensors que produeixen permeten detectar necessitats de subministrament als magatzems, la temperatura o monitoritzar i traçar el recorregut dels productes.


1 ComentarisHotel La Tea...Habitacions per nit per només97 EUR Hotel Sciatori...Habitacions per nit per només933 EUR Més zones a Livigno\nEira és una de les destinacions més visitades de Livigno. Amb un gran nombre d'atraccions per descobrir, aquesta desitjable part de la ciutat no deixarà de meravellar-vos. Eira està agraciat amb envoltatns plens de vida, bons restaurants, zones de compra i increibles atraccions. Planegi el seu proper viatge a Eira o qualsevol altra àrea a Livigno amb Agoda.com, garantint-se el millor preu possible disponible. Explori un llistat complet d'allotjaments i trobi el lloc perfecte per a vostè. Per trobar les millors ofertes d'hotels a Eira, simplement entri les seves dates de viatge a la pestanya de recerca.\nHotels destacats a Eira, Livigno\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Livigno, Hotel La Tea és l'el·lecció...\nConvenientment situat a Livigno, Hotel Sciatori és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat...\nHotels a Eira: Hotel La Tea


L’Escola d’Adults de Malgrat obre el seu període d’inscripcions | Ràdio Palafolls\nHome Estiu L’Escola d’Adults de Malgrat obre el seu període d’inscripcions\nL’Escola d’Adults de Malgrat obre el seu període d’inscripcions\nMarc Ferri , setembre 2, 2014\t / 547 0\nAmb l’arribada del setembre els cursos escolars i de formació comencen a prendre impuls. Aquest és el cas per exemple de l’Escola d’Adults de Malgrat, que avui mateix ja ha obert el període per matricular-se als cursos que ofereix.\nL’oferta formativa ve a ser similar a la d’anys anteriors i es centrarà principalment en els cursos de preparació per a les proves d’accés als cicles de Formació Professional, tant de grau mitjà com de grau superior.\nUn cop aprovin l’únic examen per accedir a la Formació Professional, els estudiants podran escollir qualsevol dels cursos que s’ofereixen arreu de l’Estat espanyol.\nA més, des del centre d’ensenyament també s’ofereix la possibilitat de poder obtenir el títol de Graduat d’Educació Secundària Obligatòria.\nPer aquesta mena de cursos, els estudiants només tenen fins dijous vinent per poder prematricular-se i fer les proves de nivell. En canvi, per la resta de cursos, les inscripcions s’hauran de fer de dilluns a dimecres de la proper setmana.\nUns cicles per nivells que tracten d’iniciar o millorar el rendiment dels estudiants en les llengües catalana, castellana o anglesa. A més, l’Escola també compta amb classes d’alfabetització i per a neolectors.\nPer altra banda, el Centre Cívic de Malgrat obrirà el període d’inscripcions el proper 15 de setembre i presentarà noves activitats, sense substituir la oferta de cursos amb més èxit fins ara, com les sevillanes o el teatre infantil.\nEls castellers de l’Alt-Maresme assajaran aquesta tarda a PLF per continuar fent història pròpia\nLes pluges provoquen una baixada de la qualitat de l’aigua del mar\n116 infants es preinscriuen a P3 als dos centres de PLF.\nMarc Ferri, octubre 7, 2014\nReparteixen petits puzles de PLF entre els estudiants que participen en activitats ambientals


Risto el rondinaire: A la memòria de Rik Mayall.\nLluís Llordella 10 de juny de 2014 a les 17:53\nAfegir que, a més d'excèntric, era més fals que el pebre -el personatge, no l'actor-.\nAl meu parer és una de les millors sèries d'humor que s'han fet. Llàstima -o potser no-, que no fessin més capítols. M'imagino que tenia força detractors.


Taller que es realitza a la mateixa exposició, on s'analitzaran diferents desastres que han passat a la humanitat, siguin desastres naturals o no, i de quina manera han ajudat a desenvolupar mecanismes i tecnologia per tal d'evitar riscos i poder-los minimitzar.\nPer entendre com ens hem de comportar, s'analitzen diverses tecnologies que ajuden a conscienciar la població de que cal estar "informats" per evitar mals innecessaris. En el taller es mostren casos pràctics que ajudaran els alumnes a saber reaccionar en cas que algun dia passi alguna catàstrofe. També visitarem alguns aspectes de l'exposició "PERILL! Salvats per la tecnologia" per posar en situació els alumnes i perquè prenguin consciència del que són les grans catàstrofes.\nEl taller ajudarà l'alumne a comprendre la necessitat de saber actuar enfront situacions adverses i treballarem coordinadament per tal d’evitar perills innecessaris. Farem cinc activitats diferents a diferents àmbits: en flames; desastres naturals, desastres industrials, el transport i l'heroi que portem dins: inclou l'experiència del giroscopi (solament per >14 anys i alçades entre 160-185 cm); s'explica com prevenir lesions per enfortir la musculatura i saber controlar el cos, tal com ho fan pilots i astronautes.\nL’exposició “PERILL! Salvats per la tecnologia” és fruit d’una col·laboració entre el Parque de las Ciencias de Granada i el Museu Nacional de la Ciència i de la Tècnica de Catalunya (mNACTEC). La mostra romandrà oberta fins a finals de juny del 2019.


El líder de la xarxa de pornografia infantil destapada a Tortosa reconeix els fets, però al·lega consentiment dels menors - Imagina Ràdio\nEls dos principals acusats, que en el primer judici van fugir a França, tornen a ser jutjats a l'Audiència de Tarragona\nEls dos acusats de la xarxa de pornografia infantil destapada a Tortosa, Jean Luc Aschbacher (dreta) i Christian Arson (esquerra), asseguts a la banqueta dels acusats, a l'Audiència de Tarragona. Imatge del 9 de novembre del 2021. ACN\nEls dos principals acusats de la xarxa de pornografia infantil destapada el 2015 a Tortosa s’han assegut al banc dels acusats a l’Audiència de Tarragona, on aquest dimarts ha començat el judici d’una trama de la qual ja hi ha quatre membres a la presó. Jean Luc Aschbacher, considerat el líder, ha estat el primer en declarar mentre l’altre processat, col·laborador seu, ho farà l’últim dia. El cervell de la xarxa ha reconegut els fets, però ha diferenciat entre el material que distribuïa per a adults i el que feia per a ús privat seu, amb nois de menys de 14 anys i amb el seu consentiment, factor que per a la DGAIA, que va destapar el cas, no s’hauria ni de sospesar en un cas d’abusos sexuals a menors. Es van identificar més de 100 víctimes.\nEs considera la major xarxa de pornografia infantil detectada a l’Estat, a la qual van intervenir més d’un milió d’arxius de contingut pornogràfic. El grup captava menors, la majoria d’un perfil molt vulnerable i de famílies desestructurades, per produir material pornogràfic en un pis de Tortosa a canvi de petites quantitats de diners. Dels set acusats en el cas, quatre han estat condemnats i empresonats, un es troba fugit, amb ordre de crida i cerca (Youness en Naciri), i dos, que també havien fugit, tornen a estar en procés de judici: el presumpte cervell de la trama (Jean Luc Aschbacher) i un dels seus col·laboradors (Christian Arson).\nDe les 103 víctimes identificades, només 7 eren menors tutelats. La Generalitat s’ha personat com a acusació particular en el cas. L’advocat Marià Vallès, després de la vista oral a porta tancada, manté que el líder del grup ha volgut mostrar penediment i que ha negat haver mantingut relacions sexuals amb els menors, però, segons el lletrat, hi ha vídeos que ho proven. Els joves se sotmetien a fel·lacions, masturbacions o relacions sexuals completes, per quantitats tan irrisòries com 5 euros. L’advocat defensor, Rafael Cuella, ha insistit que era material d’ús privat i que era amb el consentiment dels implicats.\nEl consentiment dels menors serà, probablement, un dels temes de debat del tribunal durant el judici. La defensa basa el seu argumentari en aquesta qüestió, ja que la minoria d’edat es pot situar entre els 13 o els 16 anys, depenent del codi penal vigent, el país, etc., mentre la Generalitat, com a acusació particular, no li vol donar validesa. La directora general de la DGAIA, Ester Cabanes, citada també aquest dimarts a declarar, opina que el consentiment no es pot “ni plantejar” en casos d’abusos a menors. L’alarma va venir quan alguns joves s’escapolien d’un CRAE de Tortosa. “Mai ens hauríem pensat que era un tema tan greu”, ha dit.\nAls dos processats se’ls acusa d’abusos sexuals, corrupció de menors i producció i distribució de material pornogràfic amb menors i pertinença a una organització criminal. Aschbacher, ja havia actuat durant la dècada del 2000 en un pis del carrer Tapioles de Barcelona, d’on es van trobar imatges relatives a una desena de menors. L’home es va traslladar a Tortosa el 2011 després que el condemnessin per distribució de pornografia. Allà va contactar amb menors, en la majoria de raça àrab i de famílies humils. Havia instaurat un sistema professionalitzat d’elaboració i distribució d’imatges, del qual n’havia fet el seu ‘modus vivendi’.\nAschbacher s’enfronta a una pena que suma 1.179 anys de presó, i per a Arson, la fiscalia demana 720 anys de privació de llibertat, segons l’escrit de conclusions provisionals que, amb molta probabilitat, es veuran modificades. D’una banda, les qualificacions s’adaptaran al criteri del Tribunal Suprem, segons el qual han de computar tants delictes com víctimes hagin estat objecte d’abús. I d’altra banda, també es tindrà en compte el reconeixement dels fets per part del cervell de la trama -com a atenuant. A part del principal acusat, aquest dimarts també han declarat tècnics de serveis socials. El judici s’allargarà aquesta setmana i la vinent.\nArticle anteriorEl Delta i l’Hospital de Móra d’Ebre s’emporten les majors inversions dels pressupostos per les Terres de l’Ebre\nArticle següent“Impulsem el nostre comerç”, lema de la 9a Setmana del Comerç de l’Ampolla


Un dels topònims de Mallorca que té més ressò internacional és el de Magaluf, associat indiscutiblement als excessos de tota casta protagonitzats especialment pels turistes britànics, els quals s'hi refereixen despectivament com a shagaluf (que podríem traduir per follagaluf). Tant és així que els hotelers de la zona fa temps que impulsen la creació d'una nova marca turística -Calvià Beach- que elimini les connotacions negatives del nom.\nPerò no sempre fou així i encara queda gent que ha vist créixer els lliris de platja sobre l'arena. Als anys quaranta es començaren a construir els primers habitatges unifamiliars a la zona, propietat de famílies benestants com ens ho recorda el nom del racó des notari Alemany. El turisme de masses arrancà als anys seixanta, amb aquelles quatre altes torres que molts de mallorquins acudiren a veure construir com a màxim exponent de modernor i progrés. A partir dels anys vuitanta el turisme es va anar desmadrant al mateix temps que el paisatge s'anava degradant amb un especial encarnissament a l'entorn de la torre Nova, on es construiren edificis de fins a catorze plantes.\nTornant al nom sovint apareix amb article (es Magaluf) i la referència més antiga que coneixem és de 1501 (Noticiari de Calvià). S'han realitzat moltes propostes etimològiques però una de les més convincents és que faci referència a un antropònim d'origen jueu (mahluf, machluf). Mahluf significa recanvi o substitut i és un nom que al nord d'Àfrica era donat als nins els germans anteriors del qual havien mort, significant que el nounat era el seu substitut.\nMagaluf, un nom que significa recanvi, per una zona turística que necessita recanvi. Senyors hotelers, no pot ser més adient.\nNOTA: Magaluf és un nom que apareix sovint en la documentació medieval de Mallorca fent referència a jueus. Serveixin com exemple els següents: Magaluf ben Abrahim, Magaluf Feznati (1344), Magaluf ben Jusef, Magaluf ben Maymó, Magaluf Matiar (1362), Magalluf Mili (1348), Magaluf d'Osca...\nMagaluf (anys 60)


Jorge Javier fa 50 anys: "Fer teràpia i prendre antidepressius m'ha salvat" Jorge Javier fa 50 anys: “Fer teràpia i prendre antidepressius m’ha salvat” – El Món\nJorge Javier fa 50 anys: “Fer teràpia i prendre antidepressius m’ha salvat”\nRedacció 08/07/2020 11:31 am\nJorge Javier Vázquez celebrarà a final de mes el seu 50è aniversari. El presentador català ho ha volgut celebrar amb una exclusiva a ‘Lecturas’ en la qual posa en banyador: “Ara em veig millor que mai i gràcies a la dieta i l’exercici. Quan em veig en fotografies anteriors m’adono que no em cuidava físicament perquè no estava bé anímicament. Recordo moments en els quals no estava content ni satisfet. Ara que faig 50, una xifra en la qual sembla que fas moltíssims exàmens, m’adono que el camí ha estat més dur del que pensava”.\nJorge Javier Vázquez concedeix una exclusiva a ‘Lecturas’\nConclou que està tranquil i que tot va bé, especialment ara que es troba totalment recuperat de l’ictus: “El camí cap a l’estabilitat m’ha semblat molt complicat. Han estat molts anys de lluita, de teràpia, d’establir una relació sana amb mi mateix… Acudir a un psiquiatre i prendre la determinació de prendre un antidepressiu al dia és una de les millors coses que he fet en la meva vida. Per mi ha estat fonamental”.\nTambé parla del càncer de la seva amiga Mila Ximénez i de la baralla amb Belén Esteban: “Mila és la meva família i estic convençut que guanyarà aquesta lluita. És una persona tan important a la meva vida, no m’imagino la vida sense ella. Estàvem destinats a trobar-nos. I sobre Belén… La conec millor que es coneix ella mateixa. En cap moment l’he intentat humiliar ni he sentit cap menyspreu cap a ella. Tinc molt clar el que sento”.\nUna publicación compartida de Jorge Javier Vázquez (@jorgejaviervazquez) el 8 Jul, 2019 a las 6:47 PDT\nI, finalment, dedica la seva columna setmanal a una de les seves gosses: “S’han emportat Lima al veterinari i l’han deixat ingressada. Estava trista aquest matí, no s’aixecava per saludar-nos i ni s’ha menjat el tros de pernil que li donem cada dia. El veterinari m’ha dit què tenia, però m’he posat tan nerviós que no recordo bé el diagnòstic. M’ha dit que no creu que mori, però que està malament. Quina tristesa tinc, quina pena, com la trobo a faltar. Estimo molt els meus quatre gossos, però ella és la meva preferida. M’adora. Lima és meva i jo d’ella. És l’única que ve a rebre’m quan arribo de treballar de mainada. Estic inquiet perquè no m’he acomiadat d’ella en pensar que no seria res. I ara em fa por que em puguin trucar en qualsevol moment i dir-me que ha mort”.\nUna preocupació que encara arrossega.


Ràdio Balaguer - Durant aquest cap de setmana es poden visitar a la casa de la Paeria de Balaguer dues exposicions de l’Institut Català de les Dones, dins dels actes organitzats aquesta setmana en motiu del 'Dia contra les violències envers les dones'\nDurant aquest cap de setmana es poden visitar a la casa de la Paeria de Balaguer dues exposicions de l’Institut Català de les Dones, dins dels actes organitzats aquesta setmana en motiu del 'Dia contra les violències envers les dones'\nUna d’elles, “Lliures i sense por” es pot veure al vestíbul de la Paeria i l’altra, “Violència masclista en la parella: desmuntem mites?” es pot visitar a la Sala d’Exposicions.\nLa primera mostra, anomenada 'Lliures i sense por', segueix l’estela de la campanya impulsada per l’Institut Català de les Dones l'any 2018 amb el títol de 'Les dones tenim dret a viure lliures de violències sexuals'.\nEstà comissionada i dissenyada per l’Institut Català de les Dones i Creación Positiva per reivindicar el dret a la llibertat sexual i seguretat de les dones en l’àmbit públic i privat.\nLa segona mostra és “Violència masclista en la parella: desmuntem mites?”. Aquesta segona mostra s’ha organizat de forma conjunta amb el Consell Comarcal de la Noguera i està dissenyada per l’Institut Català de les Dones.\nDonada la situació actual, s'ha decidit obrir aquestes exposicions sense acte inaugural i, acompanyar-les d'un vídeo, que s'ha enviat als instituts de Balaguer, per treballar, 'un tema que afecta molt directament al col•lectiu jove'.


Enmig de grans nevades i una onada de fred que deixarà temperatures de fins a -15 graus en diferents províncies de l'Estat, el preu del gas s'ha disparat un 22% i el de la llum un 27% en aquest inici d’any. Això significa que la factura elèctrica mitjana d'una família es situarà en els 80,71 euros, quelcom que suposa un increment del 19,3% respecte a l'any anterior. Desenes de milers de famílies treballadores, de nens i nenes, gent gran vulnerables, són condemnades a no poder mantenir les seves cases a temperatures adequades, amb els greus problemes de salut que això pot comportar.\nLa resposta de Govern PSOE-Unides Podem a aquesta situació tan escandalosa no està ni de bon tros a l'altura de les necessitats de la classe obrera.\nDavant el drama de les famílies de la Canyada Real a Madrid que porten més de 90 dies sense subministrament elèctric, el vicepresident segon Pablo Iglesias ha recomanat a Díaz Ayuso sol·licitar l'ajuda de l'exèrcit per intervenir la zona ja que és “l’única via que aconsegueixin tornar a tenir llum". Fa unes hores, el ministre de Consum, Alberto Garzón, escrivia en un tuït dient que "hem demanat a la CNMC [Comissió Nacional dels Mercats i la Competència] que investigui si hi ha hagut irregularitats en el mercat".\nTot això són “mesures” que no resolen res i deixen intacte el problema de fons. Sembla que la gent es mori de fred és quelcom inevitable, però posar al seu lloc a les multinacionals elèctriques és impensable, i acabar amb el seu abús constant impossible. Aquest és el resultat quan s'accepta la lògica capitalista, es renuncia al programa pel qual milions t'han votat i a confrontar amb els grans poders econòmics.\nÉs l’hora de rectificar, d'abandonar una política que encoratja al gran capital i deixa a les famílies a la cuneta. El Govern central té l'obligació de garantir l'electricitat al conjunt de les famílies obreres. La llum, el gas, els serveis bàsics han d'estar al servei de les necessitats socials i no servir per omplir encara més les butxaques d'un grapat de paràsits que es fan d'or. Cada vegada està més clar que l'única solució possible per acabar amb situacions com la de la Canyada Reial o amb la pobresa energètica, és mitjançant l'expropiació i la nacionalització de les grans companyies elèctriques posant-les sota control dels treballadors. Els seus beneficis milionaris revertirien en defensar els interessos de la majoria de la població garantint serveis públics i un habitatge digne per a tots i totes.


Barcelona, 5 de desembre de 2017 - Mútua General de Catalunya, entitat asseguradora sense ànim de lucre especialitzada en assegurances de salut, i Caixa d'Enginyers, cooperativa de crèdit i serveis financers i asseguradors, han formalitzat avui un conveni de col·laboració que inclou un acord per a la comercialització de les assegurances de la Mútua General de Catalunya a les seves oficines. Els directors generals de Mútua General de Catalunya i Caixa d'Enginyers, Daniel Redondo i Joan Cavallé, respectivament, han signat l'acord aquest dilluns 4 de desembre.\nCaixa d'Enginyers, amb una vocació de servei i tracte personalitzat i amb l'objectiu de millorar el seus serveis, comercialitzarà les assegurances de salut de la Mútua entre els seus socis en virtut de l'acord signat. És la primera vegada que la Mútua arriba a un acord amb una entitat financera, la qual cosa genera importants sinèrgies de negoci perquè combina la capacitat de distribució i venda de Caixa d'Enginyers amb la solidesa, la solvència i l'amplia gama de cobertures de les assegurances de salut de la Mútua. A més, els treballadors de l'entitat financera gaudiran de l'assegurança de salut de la Mútua, la més completa del mercat actualment.\nLes oficines de l'entitat asseguradora a Terrassa i Mataró donaran el tret de sortida a l'acord, com a prova pilot, a partir de l'11 de desembre, amb la voluntat de fer extensiva en el futur aquesta iniciativa a la resta d'oficines de la Mútua General de Catalunya, 21 en total.\nPer a Joan Cavallé, director general de Caixa d'Enginyers, "és un honor que Mútua General de Catalunya hagi apostat, per primera vegada, per una entitat financera i que ho hagi fet per la nostra. Per a Caixa d'Enginyers, aquest acord de col·laboració és molt significatiu, ja que implica una sinèrgia de negoci entre dues empreses que comparteixen la mateixa filosofia i els mateixos valors."


Manyanet Reus - Dept. Psicopedagògic\nAndrea Armengol Cristina Salagaray Patricia Torondel\nEl Gabinet és l’equip de suport a l’equip docent en la seva tasca d’atendre la diversitat, és a dir, d’oferir la resposta més ajustada a les necessitats educatives de TOTS els alumnes.\nValoració de les necessitats educatives de l’alumnat:\nOferir orientació, suport i recursos en relació als processos d’ensenyament i aprenentatge.\nCoordinació de les actuacions dels serveis externs:\nEl nostre centre compta amb un equip profesional format per:\nMestres de suport dels diferents cicles\nAvaluació de la parla i grups de logopèdia\nDocència a alumnes amb necessitats educatives especifiques.\nAdministració de proves psicopedagògiques col•lectives per tal de millorar la detecció i ajustar la intervenció educativa.\nCoordinació amb d’altres serveis que facin seguiment d’alumnat del nostre centre com ara l’EAP ( Equip d’Atenció Psicopedagògica), , EAIA (Equip d’Atenció a la Infància i a l’Adolescència) , CSMIJ (Centre de Salut Mental Infantil i Juvenil) , o d’ altres professionals…\nOrientació acadèmica i profesional


Gairebé un centenar de persones s'apleguen per a netejar la riera | Candidate\nGairebé un centenar de persones s'apleguen per a netejar la riera\nMolts indrets naturals s'han vist notablement afectats després del temporal Glòria. És el cas de la riera de Santa Coloma de Farners, que a causa de la borrasca anteriorment esmentada, ha acumulat una gran quantitat de deixalles i brossa de tota mena.\nEl passat dilluns, la regidoria de Medi Ambient va engegar una iniciativa en la qual es feia una crida a tots els colomencs i colomenques per a dur a terme tasques de neteja a la riera de la ciutat. En aquest sentit, la trobada ha estat un èxit de participació, ja que gairebé un centenar de persones hi ha participat, recollint un total de 1.200 kg de deixalles. A més dels típics residus com serien plàstic, paper, vidre i cartró, els voluntaris i voluntàries han trobat fins i tot bicicletes, microones i molta brossa provinent dels diversos horts que hi ha adjacents a la riera.\nEn vistes de l'èxit d'aquesta jornada de neteja, des del consistori es vol animar a totes les entitats de Santa Coloma de Farners a impulsar iniciatives d'aquesta índole, com també aprofitar per difondre entre la ciutadania la necessitat de no embrutir, llençant els residus al rebuig i reciclant la resta.


“Corralito” a Xipre com a conseqüència del rescat, perill a l’Eurozona – CGTCatalunya\nInici > Ambits > Premsa > “Corralito” a Xipre com a conseqüència del rescat, perill a l’Eurozona\n“Corralito” a Xipre com a conseqüència del rescat, perill a l’Eurozona\nA Xipre rescat vil amb sorpresa. Robatori sense precedents directament en els estalvis de les persones.\nHan ficat la mà en els diners de la gent i sense avís previ de cap tipus, vulnerant fins i tot les pròpies lleis fixades per la Unió Europea que garanteix els dipòsits de fins a 100 mil euros que es troben en els bancs. És el problema de qui fa les lleis i qui té el poder que casualment solen ser els mateixos.\nTot això, a més, tot just tres setmanes després que els poders europeus s'asseguressin que els prorescat, la dreta, guanyés les eleccions, derrotant als comunistes antirescat.\nDe vegades, potser, part de la població, possiblement la majoritària, mereix moltes de les coses que li passen, quan una cosa tan òbvia com que un rescat sol havia de portar problemes i robatori per a la ciutadania, comptés amb el suport majoritari del poble que després hauria de patir. Sobretot tenint els exemples de Portugal, Grècia, etc. El problema és que, amb això, aquests votants arrosseguen a tots els altres.\nTot indica, a més, que aquesta mesura és un avís a navegants de cara a futurs rescats que poden ser sol · licitats per altres països amb problemes de la UE, tal com, per exemple, l'estat espanyol.\nGran lliçó, per descomptat, per a la resta de països de la perifèria Europea, la aprendrem? ho dubtem ...\nAquesta és la notícia d'Agències:\nEls ministres d'Economia i Finances de la zona euro van acordar un rescat de 10.000 milions d'euros per a Xipre, però a canvi de l'ajuda multimilionària dels seus socis, el nou Govern de Nicòsia ha hagut de creuar una línia vermella i acceptar una treva a tots els dipòsits.\nEl president de l'Eurogrup, Jeroen Dijsselbloem, va informar després de més de deu hores de negociacions que el rescat inclou "ambicioses mesures" en l'àmbit de la consolidació fiscal, les reformes estructurals i les privatitzacions, així com "accions determinants" per salvaguardar l'estabilitat financera .\nEl nou president de Xipre, el conservador Nikos Anastasiadis, ha estat a Brussel·les després de la cimera europea per seguir de prop les negociacions i estar en contacte permanent amb el seu ministre de Finances de Xipre, Michalis Sarris.\nFinalment, l'Eurogrup ha aconseguit reduir la suma total de l'assistència dels 17.000 milions d'euros inicialment calculats fins a 10.000 milions d'euros, va explicar Dijsselbloem.\nLa directora gerent del Fons Monetari Internacional (FMI), Christine Lagarde, ha explicat que proposarà "una contribució" de la institució al rescat, encara que no ha pogut avançar la quantitat, ja que la proposta acordat avui "és sostenible" en l'interès de l'economia xipriota, proveeix el finançament apropiada i distribueix adequadament la càrrega amb les lleves sobre els dipòsits.\nEl vicepresident de la Comissió Europea i comissari d'Afers Econòmics i Monetaris, Olli Rehn, va assenyalar que, al seu entendre, el Govern rus està disposat a contribuir al rescat mitjançant la reducció de les taxes d'interès del préstec concedit a Xipre, però que " no he vist fins ara voluntat d'anar més enllà ".\nEls Disset van pactar un paquet de mesures que inclou un impost extraordinari del 9,9% sobre els dipòsits de més de 100.000 euros i un de 6,75% per als de menys, així com un augment de l'impost de societats del 10% al 12,5%.\nEn ser preguntat pel fet que amb aquesta mesura els dipòsits de fins a 100.000 milions d'euros ja no quedaran garantits per fons de garantia de dipòsits com estableix la mateixa Unió Europea (UE), Dijsselbloem va explicar que és una "situació especial" i que la grandària del seu sistema bancari va requerir un "programa específic".\nLa taxa s'aplicarà només una vegada i s'imposarà per dipositants residents i no residents de Xipre.\nDijsselbloem explicat a més que la taxa especial sobre els dipòsits permetrà aportar uns 5.800 milions d'euros, mentre que el membre del comitè executiu del Banc Central Europeu (BCE) Jörg Asmussen va dir que l'impost s'imposarà a partir de dimarts.\nTambé va explicar que les taxes seran "congelades" per garantir que puguin ser recaptades, però que la resta dels dipòsits estaran "lliurement disponible" per als clients.\nEl Banc Central de Xipre té un "pla de contingència" per controlar els fluxos de dipòsits diaris i evitar fugides de capital, va assenyalar Asmussen.\nL'Eurogrup explica que l'impost tan elevat s'ha hagut d'aplicar donat la gran grandària del sector bancari de Xipre.\nEl ministre xipriota de Finances va dir en roda de premsa després de la reunió que amb totes les mesures de recaptació que aplicarà Nicòsia el país arribarà als 17.000 milions d'euros que necessita.\nSarris va assegurar que la decisió d'acceptar les treus, a les que Xipre sempre es va oposar, "ha estat molt difícil", però ha recalcat que es podria haver perdut molt més diners en una fallida del sistema bancari o del país.\nEn qualsevol cas, va explicar, els dipositants rebran com a compensació accions pel valor equivalent a la lleva que hauran d'assumir els clients.\nEl rescat estableix a més un augment de l'impost anticipat sobre les rendes del capital, la reestructuració i recapitalització de bancs i treus per als tenidors de deute júnior.\nEl rescat preveu "mesures excepcionals" per fer front a la fràgil situació del sector bancari, però sense posar en risc la sostenibilitat del deute del país, va dir Dijsselbloem.\nDonat la gran grandària de la banca xipriota respecte al seu PIB, hi haurà una "reducció apropiada" d'aquest fins arribar a la mitjana de la Unió Europea (UE) de cara a 2018, va indicar.\nTambé hi ha un acord sobre les subsidiàries gregues dels bancs xipriotes, mitjançant una transacció d'adquisició d'actius i assumpció de responsabilitats sense cap càrrega per al deute grega.\nEl president de l'Eurogrup va dir que l'eurozona confia que el rescat i el seu "estricta implementació" permetrà que el deute públic de Xipre, que es preveu arribi al 100% del PIB el 2020, romangui en una via sostenible, milloraran el seu potencial de creixement i garantiran estabilitat financera a llarg termini.\nL'Eurogrup espera que el consell de governadors del Mecanisme Europeu d'Estabilitat (Mede) aprovi la proposta per al marc de l'assistència financera fins a la segona meitat d'abril.\nArticles amb més informació:\nCorralito a Xipre com a conseqüència del rescat, perill a l'Eurozona\nL'Eurogrup ha aprovat el rescat a Xipre, cinquè rescat dins dels països de l'Eurozona, però aquest rescat, de 10.000 milions d'euros, és un rescat que canvia les regles de joc establertes fins ara dins de les línies d'ajuda de la UE / FMI amb els països afectats per la crisi financera i de deute públic.\nEl rescat de Xipre porta inclòs en el lot 1 corralito parcial sobre els dipòsits bancaris , fins al punt que cada saldo dipositat en compte veurà com se li col · loca una taxa única en funció de l'import . Els saldos que superin els 100.000 euros pagaran una taxa del 9,99% i els inferiors a 100.000 euros un 6,75%. Aquesta maniobra de corralito o taxa sobre els dipòsits, repercuteix directament en la butxaca dels estalviadors i passen a ser els paganinis directes del descomunal forat que tenen els comptes públics xipriotes.\nPer evitar la desbandada en massa dels dipòsits a Xipre, que afecta tant a residents com no residents, es s'ha establert un bloqueig previ de saldos , sense comptar al mateix temps que aquesta llei s'aprovarà a Xipre avui i que dilluns és festiu, de manera que el dimarts al matí, s'haurà realitzat la recaptació d'aquest atracament als comptes xipriotes.\nEl Govern xipriota es planteja en simultani canviar aquesta taxa als dipòsits per accions de les entitats financeres rescatades i han previst una recaptació al voltant dels 5.800 milions d'euros amb aquest corralito. Per la seva banda, l'FMI exigeix a Xipre també que augmenti l'impost de societats al 12,5% (ara al 10%) i que estableixi majors controls als fluxos financers. Ara com ara Xipre té un sistema financer excessiu i que s'està utilitzant com a tapadora i rentat de diners des de diversos països europeus.\nLa mesura que ha adoptat la UE és una mesura que pot crear un incendi greu a la resta de països , ja que en lloc de fer un impagament i treu sobre el deute públic emès, recordem que l'augment d'aquest deute ve provocada per la lleva que va realitzar Grècia i també per les ajudes al seu sector financer, es trasllada el problema final a tots els dipositants de Xipre. Què passarà ara amb els següents rescats de l'eurozona? ¿Tan greu és que un país amb un PIB anual de 17.000 milions d'euros i 7.000 milions en venciments de deute faci un impagament? Realment incomprensible, es miri per on es miri.\nFONT: EL BLOG SALMON\nLa decisió més irresponsable de la història de la Unió Europea\nLa decisió de rescatar Xipre, incloent entre les mesures a aplicar la confiscació de part dels comptes bancaris de tots els ciutadans del país, és la decisió més irresponsable i catastròfica que haja pres mai la Unió Europea. Una autèntica bomba de rellotgeria en tots els terrenys: el financer, l’econòmic, el polític i el democràtic.\nAquesta decisió ha fet miques la seguretat dels dipòsits, que és la peça clau del sistema bancari universal. Fins divendres podies confiar que, passàs què passàs, l’estat respondria dels teus estalvis i t’asseguraria fins a 100.000 euros en un compte bancari, si és que els hi tenies. Però, després d’això que ha passat, qui pot confiar ja en la garantia del fons de cobertura de dipòsits? Quina classe de seguretat jurídica podem presumir a la Unió Europea i, en conseqüència, als nostres estats?\nLa troica prova de fer creure a la desesperada que el cas xipriota és un cas únic, que no admet comparació enlloc de la Unió Europea i que tanta duresa naix del fet que l’illa ha esdevingut una enorme màquina d'emblanquir diners russos. Tanmateix, això no justifica de cap manera que paguen tots els ciutadans, sense ni tan sols respectar aquest límit dels 100.000 euros que fins divendres era creïble.\nI tot plegat en realitat demostra quin desastre que és el control econòmic de la Unió. Que no ho sabien, abans de divendres, que a Xipre s'hi netejava capital? I si ho sabien --que ho sabien--, què han fet les institucions europees d'ençà del 2004, quan Xipre entrà a la Unió? Com és que han permès aquesta anomalia durant una gairebé una dècada? I si ho sabien com l'hi van deixar entrar, Xipre, en aquestes condicions, a l'euro?\nNo he sabut trobar ni recorde ni una sola vegada que la comissió europea hagués exigit cap mesura de control als bancs xipriotes. Cosa que no m’estranya, però que m’indigna. Perquè la mateixa comissió que és tan exigent amb la reducció del dèficit i amb la imposició de sacrificis als ciutadans, resulta que sempre és increïblement complaent amb la banca. I si en calia cap prova, ací la tenim. A Xipre.\nFinalment, des del punt de vista democràtic i polític, em fa la impressió que això és un desastre impossible de reparar. L’escenificació és la pitjor possible. Amb els alemanys exigint i escridassant els xipriotes com si fossen una potència colonial. Amb la sensació que tot plegat havia estat planificat perquè passàs un divendres de començament de pont llarg, parant per tant un parany als ciutadans. I, una vegada més --i ja són unes quantes--, just després d’unes eleccions en què la Comissió Europea ha donat suport descaradament a un candidat que les ha guanyades prometent coses que pocs dies després d’arribar al poder ha traït greument.\nL’hora és doncs molt important. Transcendental. Xipre ens pot semblar un país petit i allunyat, però les conseqüències del terratrèmol que s’hi ha viscut aquest cap de setmana em fa l'efecte que les rebrem tots. Lamentablement.\nPD. I, tot això dit, el problema no s’acaba ací. Primer perquè ja veurem si Xipre accepta aquesta imposició. I un no del parlament podria obrir una crisi sense precedents car Europa només podria reaccionar ja deixant caure Xipre. Tot i sabent que les conseqüències d’això afectarien tota la zona euro, començant per Grècia. I, en segon lloc, només ho apunte, perquè cal veure si la mesura presa per la Unió Europa és legal o si ni això no han respectat.\nUn article de Eduardo Garzón\nEl "experimento Chipre".\nDepósitos acorralados por rescates bancarios\nUn article de Daniel Albarracín\nUn corralito en Europa\nUn article d'Ignacio Escolar\nImpost sobre dipòsits a Xipre podria provocar reacció en cadena a tota la UE:\nText complet a: http://actualidad.rt.com/economia/view/89345-putin-injusto-impuesto-ahorros-chipre


Per a les periodistes que són mares - Mèdia.cat - Observatori Crític dels Mitjans\nJo no sé si coneixeu com s’organitzen les dones periodistes, mares, en d’altres punts del planeta, i si han trobat la fórmula màgica per compaginar la vida familiar i laboral. M’encantaria saber-ho.\nM’agradaria constatar si realment hi ha opcions que permeten compaginar-ho tot i, no com sempre, escoltar l’avorrida frase de: “vaig haver de sacrificar la meva família per la feina”. Si ja és difícil que una dona periodista ocupi algun lloc de responsabilitat en alguna empresa o ens, imaginem, si, a més, la dona és mare. “I recordo un dels molts casos de parelles, tots dos periodistes, on ella s’ha apartat de la feina per fer-se càrrec del dos fills petits”.\n“Fes teletreball”, respon algú que creu que ha trobat la solució…Sí, és clar, entre berenars i sopars, unes quantes trucades; entre banys i pijames, més trucades i cerques; entre el primer son i el primer plor primeres frases d’un article. S’acosta mitjanit, fi de l’article. En set hores sonarà el despertador i tornem-hi. “Les meves filles juguen a trucar els alcaldes”, m’explicava una periodista que ha fet teletreball molt temps. “Són els primers anys”, afirma un altre…potser sí, potser no, però, al cap i a la fi, són uns anys, un temps de la vida…”Però què vols, ja saps que amb una feina com aquesta…” em diu una periodista, que no és mare. “Fes reducció d’horari”, suggereix algú altre que no sé si coneix els “magnífics” sous que es perceben en aquesta professió quan no es forma part de cap ens públic\nMentre estic acabant aquest article arriba una companya de feina amb cara desanimada….”Què passa?”-li pregunto. “Avui el nano se m’aferrava a la cama i no em volia deixar marxar de cap manera…Quan torni, al vespre, perquè vés a saber a quina hora acabo, ja dormirà…” em respon i assenteixo amb el cap….”Crec que em vaig equivocar de professió”, acaba. I li contesto: Vols dir que no hi ha cap més alternativa?


Kogalniceanu Apartment Bucarest Romania - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nSituat a l'encantadora àrea de Bucharest Centre, Kogalniceanu Apartment gaudeix d'una posició excepcional a la els paisatges, la cultura de Bucarest. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Bucarest. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de restaurant, ascensor, àrea de fumadors.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara aire condicionat, balcó/terrassa, insonorització, despertador, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Kogalniceanu Apartment és una selecció idònia per a la vostra estada a Bucarest.


Les restes del 'Nuestra Señora de las Mercedes' són espanyoles i tornaran en 10 dies\nSERVIMEDIA.- Un tribunal de Tampa, a l'estat de Florida, ha ordenat a l'empresa caçatresors Odyssey Marine Exploration tornar a Espanya en el termini de deu dies les restes de la coma 'Nuestra Señora de las Mercedes'.\nEn la seva sentència, el tribunal estableix que el vaixell i les seves restes són "patrimoni natural i legal" d'Espanya i que les seves restes van ser portats a Estats Units de forma il.legal.\nLa càrrega del vaixell espanyol "va ser portada als Estats Units sense el consentiment d'Espanya i saltant-se els principis de la llei, sense que això hagi suposat conferir jurisdicció als Estats Units per a litigar per la propietat de tota o part de la càrrega", assenyala la sentència dictada ahir pel jutge Steven D. Merryday, a la qual ha tingut accés Servimedia.\nEl magistrat nord-americà ha decidit rebutjar els recursos interposats per Odyssey i el Govern del Perú i ha confirmat la decisió prèvia adoptada el juny passat pel jutge Mark Pizzo, que va ordenar a l'empresa caçatresors la devolució i lliurament de totes les monedes i objectes extrets del vaixell Nostra Senyora de la Mercè, per a la seva custòdia per Espanya, un tresor valorat en 500 milions de dòlars.\n"La inefable veritat d'aquest cas és que La Mercè és un vaixell naval espanyol i que el seu vaixell, la càrrega i totes les restes humans i pertrets que van naufragar amb ell són natural i legalment patrimoni d'Espanya i haurien en recta consciència i conforme a dret jeure per sempre sense que ningú els pertorbi llevat que hi hagi consentiment d'Espanya", indica la resolució dictada pel jutge Merryday.


Josep Mª Pocino Moga\nAl contactar con Josep Mª Pocino Moga, acepto expresamente las condiciones de uso y la política de privacidad\nTrabaja en Pocino Moga Advocats.\nplaça Sant Joan nº 17, 5º-4ª 25007 Lleida, Lleida, España\nVer teléfono 973 102 100\nJOSEP M. POCINO MOGA\nAdvocat col·legiat a l’Il·lustre Col·legi d’Advocats de Lleida.\nLlicenciat l’any 1990 per la Universitat de Barcelona 1985/1990, i després va realitzar 1990/1991 amb una qualificació d’excel·lent un Master de Comptabilitat i Estudis Tributaris a EADA (Barcelona). El mes de juliol de 1991 es col·legia com advocat exercent a Lleida.\nL’any 19991 comença a treballar com a lletrat en exercici al despatx Bufet Jené de Lleida, amb el company Enric Jené. En aquests anys també fa un Master en Dret Penal Econòmic a la Universitat Pompeu Fabra.\nDe l’any 2000 al 2006 exerceix com a Magistrat suplent, tota vegada que fa el doctorat i els cursos corresponents a la Universitat de Lleida. En aquest període de exercici de la Judicatura, esta dos anys 2004/2006 com a Magistrat amb funcions permanents a l’Audiència Porvincial de Lleida, tant en la Secció Civil com en la Secció Penal.\nParticipa i dona conferencies a la província en àmbits empresarials sobre morositat, reclamació i gestió del deute. A més comença a donar classes de Dret Processal Civil a l’Escola de Pràctica Jurídica, escriu diversos articles jurídics que son publicats, guanyant un premi amb un estudi publicat sobre Dret de Torneria (retracte de caràcter gentilici). Tota la seva vida professional, a excepció del anys dedicats a la Judicatura ha estat estretament vinculat a CAIXABANK, com a lletrat extern.\nOficinas de Josep Mª Pocino Moga\nAbogados en Lleida similares a Josep Mª Pocino Moga


La trobada busca ampliar el suport al referèndum entre entitats i partits no independentistes\n08/12/2016 - 13:45h\nPuigdemont convoca la cimera pel referèndum el 23 de diciembre al Parlament EFE\nCarles Puigdemont anuncia que convocarà un referèndum al setembre si l'Estat es nega a acordar-lo\nETIQUETAS: procés sobiranista, carles puigdemont, Pacte Nacional pel Dret a Decidir, referendum\nTornen les cimeres a la política catalana. El president de la Generalitat, Carles Puigdemont, ha convocat pel divendres 23 de desembre una reunió amb partits, agents socials i entitats per abordar la celebració d'un referèndum d'autodeterminació, que el Govern vol convocar, amb permís o no de l'Estat, el setembre de 2017.\nLa reunió arribarà amb el Govern marcant el ritme del procés sobiranista. Dos dies abans de la cimera, la CUP haurà donat el seu suport perquè els pressupostos es discuteixin al Parlament. L'aprovació dels comptes és la condició indispensable que Puigdemont posa per celebrar el referèndum. En diverses ocasions el president ja ha advertit que si no aconsegueix aprovar els pressupostos convocarà eleccions anticipades.\nA la reunió de divendres s'hi ha convidat a participar als integrants del Pacte Nacional pel Dret a Decidir (PNDD), que reuneix a l'Executiu català, partits polítics favorables a l'autodeterminació, sindicats, patronals i organitzacions de la societat civil i econòmica. És el referent més proper a la cimera que Puigdemont ha convocat.\nEl PNDD va sorgir el 2013 d'un compromís del llavors president català Artur Mas amb l'objectiu d'involucrar en la defensa de l'autodeterminació a la societat civil i no únicament a la classe política. Van acabar participant a les seves reunions els partits i entitats independentistes o sobiranistes. PP, PSC i Ciutadans van rebutjar formar part del PNDD i van censurar que les reunions se celebressin al Parlament. Els sindicats sí que hi van participar, mentre que també s'hi van sumar totes les patronals llevat de Foment del Treball.\nAquest organisme informal, presidit per l'expresident del Parlament, Joan Rigol, es va reunir per última vegada el març de 2015. En aquesta trobada es van posar de manifest les diferències entre les forces que van recolzar la consulta del 9-N sobre el plebiscit sobre la independència en què Artur Mas va voler convertir les eleccions autonòmiques del 27 de setembre.\nAixí, ICV, Unió o CCOO van rebutjar el caràcter plebiscitari dels comicis. La declaració final de la reunió va evitar qualificar de "plebiscitaris" els comicis per mantenir el consens. La reunió del 23 de desembre té tots els números per reviure els dissentiments entre les organitzacions que integren el PNDD, en aquest cas sobre la idea de Puigdemont de "referèndum o referèndum".\n| 08/12/2016 - 17:24h


Estètica dental - Clinica dental salut\nSentir-se millor amb la salut bucodental\nEl somriure és una de les millors maneres que tenim per relacionar-nos. És una mostra de salut, de benestar social. Un somriure bonic, amb unes dents sanes, és la nostra millor presentació. Per tal de conservar el somriure i, si cal, millorar-lo, tenim tota una gamma de tractaments que ens hi ajuden, de vegades de manera ben poc invasiva, com per exemple amb les facetes dentals de porcellana i els emblanquiments dentals. I si cal una actuació més profunda, comptem, per descomptat, amb l’ortodòncia.\nL’estètica dental, doncs, és la branca de l’odontologia que treballa per millorar la forma, el color i la posició de les dents, de manera que millorem l’estat de les dents afectades i, també, el somriure del pacient.\nSi esteu pensant en un tractament per al vostre somriure, demaneu-nos hora. Us assessorarem en la tria del tractament més adequat.\nEls tractaments més habituals\nAquests són els tractaments més habituals en estètica dental:\nFacetes dentals: recobriments molt fins de porcellana. Es posen damunt de la part exterior de la dent per tal d’oferir una visió més agradable de la dent.\nReconstruccions estètiques: les fem amb resina, del color més adequat, per tal d’esmenar la peça dental.\nOrtodòncia: són diversos tractaments, depenent de la correcció a realitzar, que milloren la col•locació de les dents i proporcionen un aspecte més polit al somriure.\nEmblanquiment dental: diversos tractaments. Es poden fer a la clínica o bé a casa, i tenen per objectiu augmentar la blancor de les dents.


ENTREVISTA a Isabel Boada: “La Fira de la Via Augusta de Santa Fe és l’aparador dels nostres productes” - El Cargol l El setmanari del Penedès\n27 abril, 2017, 10:28\nLa Fira de la Via Augusta vol ser un pol d'atracció de visitants al poble, però també vol donar a conèixer els productes locals. Què ha suposat per al municipi després de tres edicions?\nDoncs per a nosaltres és un gran aparador dels nostres productes, principalment, per als cinc elaboradors de vins i caves que tenim al poble: Forns Raventós, Jané Santacana, Moy Riviere, Giró Ribot i Martí Serdà.\nD’altra banda, també volem oferir una oportunitat a artesans agroalimentaris del municipi i de la resta de la vegueria Penedès perquè mostrin els seus productes. Des del primer dia hem aconseguit omplir el màxim d’espai que tenim amb una varietat de productes molt àmplia. Els visitants podran trobar parades de formatges, embotits, pa, xocolates, mel, carquinyolis, verdures, aviram, herbes, olis, licors, galetes, melmelades i molt més.\nA la fira, a més, hi haurà un mercat d’artesania. Quantes parades hi haurà?\nUna dotzena, com les altres edicions, ja que l’espai és limitat. Els visitants hi trobaran parades de ceràmica, teules pintades, bijuteria, jocs, sabons...\nGran part de la fira està adreçada a un públic familiar amb activitats per als més menuts. Quines són les activitats que tenen més demanda?\nCada any tenim programades diferents activitats infantils gratuïtes. D’entre totes elles té molt d’èxit la caravana de burrets, que fan passejades pel poble, i els “cavallitos”, que són accionats manualment, però també s’omplen de canalla els jocs gegants tradicionals de carrer i els jocs de fira com el del conill, del neuler i de la granota.\nA més, els més menuts podran participar, juntament amb les seves famílies, en un espectacle de bombolles de sabó durant tot el matí a partir de les 11h.\nEl trialista Marcel Justribó serà l'encarregat d'oferir l'espectacle central de la fira, amb demostracions de trial a la zona dels Pins de Cal Ferret. Per quin motiu enguany heu optat pel motor?\nSempre intentem variar l’espectacle principal i buscar coses diferents, sota el paraigües familiar i juvenil. Així, crèiem que una demostració de trial de nivell com la que podrem veure el proper 1 de maig era un bon reclam perquè vingui molta gent.\nQuines són les altres novetats que es presenten aquest any?\nEstrenem una nova activitat relacionada amb el món del vi i del cava: la trobada d’intercanvi de plaques de cava. Es presentarà una ampolla de tiratge limitat, amb placa especial de la trobada, de les Caves Giró Ribot, que estan al poble. Es farà al Centre Cívic i qui vulgui, pot reservar ampolles al 667 699 092 (Cuqui).\nQuants visitants s'esperen a la fira?\nEsperem entre uns 5.000 i 7.000 visitants, tot i que, probablement, dependrà de la meteorologia que espero que ens acompanyi.\nAny rere any la fira va creixent en atractiu. Quina és la línia a seguir treballant de cara el futur?\nDe moment volem mantenir el que tenim i consolidar-ho per a futures edicions. Ara bé, quan arribem la cinquena aprofitarem per fer un balanç, ja que així podrem veure amb més detall quina és l’acollida d’una fira que cada any se celebra el mateix dia, 1 de maig, però que cau en diferent dia de la setmana. Però és, precisament, aquesta característica el que la fa singular, ja que si fixem una data és més fàcil de recordar, tant per als visitants com per als paradistes.


Victòria de l'extrema dreta a les eleccions municipals de Perpinyà - El triangle\nEls dos candidats que van donar suport públic a Carles Puigdemont han tret uns resultats molt discrets a les urnes\nAquest diumenge s'ha celebrat la primera volta de les eleccions municipals a França. I a la ciutat de Perpinyà, capital de la Catalunya Nord, ha guanyat clarament el candidat del partit d'extrema dreta Rassemblement National (RN), Louis Aliot (foto).\nSegons els resultats provisionals, Louis Aliot –excompany de la líder de RN, Marine Le Pen– ha obtingut un 36% dels sufragis, el doble que la llista encapçalada pel fins ara alcalde de Perpinyà, Jean-Marc Pujol (18%). En tercera posició ha quedat la candidata ecologista, Agnès Langevine (15%), per davant del candidat Romain Grau (13%), del partit del president Emmanuel Macron.\nEl 29 de febrer passat, l'expresident de la Generalitat, Carles Puigdemont, va protagonitzar un gran míting a Perpinyà. Durant la seva estada a la capital del departament dels Pirineus Orientals, va ser rebut amb gran efusivitat pel fins ara batlle, Jean-Marc Pujol, i pel macronista Romain Grau, en l'estratègia d'intentar atreure el vot dels sectors catalanistes de la ciutat. Però, a la vista dels resultats, sembla que la instrumentació de la figura de Carles Puigdemont no ha servit de res.\nEn principi, la segona volta de les eleccions està prevista per diumenge que ve. Però l'avenç inaturable de la pandèmia del coronavirus a França sembla que impedirà la votació, que quedaria posposada "sine die". Si no es produeix cap renúncia, en aquesta segona volta hi participaran els quatre candidats que han obtingut millors resultats i l'alcaldia i la majoria municipal de Perpinyà se l'emportarà qui quedi en primer lloc.\nPrevLa ministra Robles recorda que Torra no pot anteposar la política a la salut


Términos del servicio – La Gelateria a casa\n🥡 REPARTIM GELATS A CANET I VOLTANTS | Ports Gratuïts +15€👌\nSorbets i polos\nOrxates i liquids\nVal Regal Gelateria\nAquest lloc web està operat per La Gelateria de Canet - Nabius SCP. A tot el lloc, els termes "nosaltres", "nosaltres" i "nostre" es refereixen a La Gelateria de Canet - Nabius SCP. La Gelateria de Canet - Nabius SCP ofereix aquest lloc web, incloent tota la informació, eines i serveis disponibles des d’aquest lloc per a vostè, l’usuari, condicionats a l’acceptació de tots els termes, condicions, polítiques i avisos aquí indicats.\nSi visiteu el nostre lloc i / o adquireix alguna cosa de nosaltres, us dediqueu al nostre "Servei" i esteu d'acord a estar obligat pels següents termes i condicions ("Condicions del servei", "Termes"), inclosos els termes i condicions addicionals. referenciada aquí i / o disponible per hiperenllaç. Aquestes Condicions del servei s’apliquen a tots els usuaris del lloc, inclosos, sense cap limitació, usuaris que siguin navegadors, venedors, clients, comerciants i / o col·laboradors de contingut.\nLlegiu atentament aquestes Condicions del servei abans d’accedir o utilitzar el nostre lloc web. En accedir o utilitzar qualsevol part del lloc, accepteu estar obligat per aquestes Condicions del servei. Si no esteu d’acord amb tots els termes i condicions d’aquest acord, no podreu accedir al lloc web ni utilitzar cap servei. Si aquestes Condicions del servei es consideren una oferta, l'acceptació està limitada expressament a aquestes Condicions del servei.\nQualsevol novetats o eines que s’afegeixin a la botiga actual també seran subjectes a les Condicions del servei. Podeu consultar la versió més actual de les Condicions del servei en qualsevol moment en aquesta pàgina. Ens reservem el dret d’actualitzar, canviar o substituir qualsevol part d’aquestes Condicions del servei publicant actualitzacions i / o canvis al nostre lloc web. És responsabilitat vostra revisar periòdicament aquesta pàgina si hi ha canvis. L’ús continuat o accés al lloc web després de la publicació de qualsevol canvi constitueix l’acceptació d’aquests canvis.\nNo podeu utilitzar els nostres productes amb cap propòsit il·legal o no autoritzat ni, en l'ús del Servei, incompleixi les lleis de la vostra jurisdicció (incloses, però no limitades a les lleis de copyright).\nNo heu de transmetre cap cuc o virus ni cap codi de caràcter destructiu.\nVostè accepta no reproduir, duplicar, copiar, vendre, revendre ni explotar cap part del Servei, ús del Servei o accés al Servei o qualsevol contacte del lloc web a través del qual es presti el servei, sense autorització expressa i per escrit de nosaltres. .\nSECCIÓ 3 - ACURACIÓ, COMPLETITAT I TEMPS DE INFORMACIÓ\nNo som responsables si la informació disponible en aquest lloc no sigui exacta, completa o actual. El material d’aquest lloc es proporciona només amb informació general i no s’ha de confiar ni utilitzar-se com a única base per prendre decisions sense consultar fonts d’informació primàries, més exactes, més completes o més oportunes. Qualsevol confiança en el material d’aquest lloc és pel vostre risc.\nHem fet tots els esforços per mostrar\ntruca / escriu al 93 794 22 26\n© 2022, La Gelateria a casa


MIBU. Un temple de bellesa, art culinari i espiritualitat | Blog Vila Viniteca\nPer Pep Sala\nDesprés de gairebé tres anys d’estar en contacte permanent, de col·laborar amb ells en un projecte meravellós, d’haver-hi menjat diverses vegades i d’haver compartit moltes estones i converses amb els senyors Ishida, encara em costa molt trobar les paraules adequades per explicar amb precisió el que és el Mibu. Normalment es diu que és un restaurant, però com diria l’Andoni Aduriz, “és un restaurante, por llamarlo de alguna forma”.\nI és que anar al Mibu, és submergir-te en un meravellós món de subtileses gastronòmiques, culturals i fins i tot espirituals, que de mica en mica et van envoltant en una dansa invisible però perceptible, fins que, sense adonar-te, tu passes a formar part d’aquell paisatge vivencial, per sempre més.\nPerò, deixeu-me que us expliqui la meva història, amb aquesta meravellosa parella i potser així, podreu entendre millor el que és el Mibu, almenys des del meu punt de vista.\nUn servidor, -que sempre he tingut la gastronomia i tot el món que l’envolta, com una de les meves grans aficions i prioritats vitals-, vaig tenir la immensa sort de conèixer a Hiroyoshi Ishida i la seva senyora Tomiko Ishida, en la festa de presentació de l’obra de teatre El Tigre de Yuzu, on jo hi havia escrit la banda sonora. L’obra en qüestió va ser creada pel meus amics Roger Zanuy i Isaac Lázaro i estava inspirada -si es pot dir així, sobre la trobada que hi va haver entre en Ferran Adrià i els Ishida, que va acabar amb la conversió d’elBulli en el Mibu, durant una setmana, l’any 2004.\nAquella festa, -que es va fer en l’antiga fàbrica Damm-, hi va assistir tota la companyia de l’obra, en Ferran Adrià i la majoria dels cuiners que van participar en l’experiència “Mibulli” . També hi van assistir els Srs. Ishida, amb un seguici d’acompanyants d’unes quaranta persones, que havien vingut expressament del Japó. Allà, com us deia, vaig conèixer els Srs. Ishida amb qui, gràcies a la imprescindible ajuda d’una intèrpret, la meva amiga Akiko Yamada, vaig tenir una agradable conversa. La connexió amb ells va ser immediata i, fruit d’això, molt amablement, em van convidar al Mibu, per conèixer d’a prop el seu món.\nMig any més tard, en Roger i jo, amb altres companys, vam anar a Tokio per visitar els Ishida, ja que poques vegades en la vida tens l’oportunitat de poder descobrir un espai tan poc accessible. Allà ens vam trobar amb l’Isaac, la Miriam i l’Akiko, qui uns mesos abans del viatge, em va donar unes lliçons sobre normes bàsiques de protocol de la cultura japonesa, ja que al Mibu aquestes coses són molt importants. La posició dels palets de menjar, la forma de servir el sake, quatre paraules imprescindibles i la forma de saludar a la gent. El més difícil per a mi va ser renunciar al contacte físic, ja que com els meus amics saben, sóc molt petoner i molt abraçador.\nFinalment, va arribar el dia en que vam anar al Mibu.\nEl restaurant, “por llamarlo de alguna forma”, esta situat en mig del barri de Ginza, que ve a ser el centre comercial de Tokio, un barri “alt standing”, on les millors marques del món hi tenen les seves botigues més exclusives. I allà al mig, on el luxe brilla i enlluerna per tot arreu, es troba el Mibu, amagat en un primer pis, potser en l’edifici més discret de la zona. Quan puges l’escala d’aquell vell edifici, recordes la sensació que tenies quan de petit et portaven a visitar aquella tieta gran de la família, que vivia sola, en un pis vell i resclosit. Ningú podria sospitar que allà, s’hi troba un dels temples mundials de la gastronomia.\nEn arribar, vam picar la fràgil porta de vidre que guarda la casa, i vam dir allò de:\n-Ah Maria, Déu vos guard!\nVam treure el cap i vam veure la senyora Ishida, (Okamisan) que m’observava exclamant:\n-Oh! Pep Sala San!!\nI seguidament, passant-se pel forro del kimono totes les normes de protocol japonès, se’m va llençar al coll, mentre començava a taral·lejar la melodia del “Boig per tu”. L’Akiko, pobre, no entenia res, i en Roger exclamava:\n-A prendre pel cul el puto protocol!!\nMentre reia pels descosits.\nDesprés d’aquesta sorprenent i magnífica benvinguda, va aparèixer el Sr. Ishida, (Taisho) que amb una forta abraçada, va trencar pels aires qualsevol distància cultural, i el poc que quedava del famós protocol japonès.\nOkamisan i Taisho\nSeguidament vam passar al menjador, una habitació més aviat petita amb unes parets tapissades amb una tela fina, d’un color beix fosc i una finestra elaborada amb unes tradicionals formes geomètriques de fusta, que emmarquen un paper translúcid de color blanc, que dona una il·luminació molt especial a l’espai. El menjador està ocupat per només dues taules, tallades amb fusta noble i amb una superfície elaborada amb una mena d’ones de fil, que proporcionen un tacte molt agradable i una estabilitat sorprenent. Les cadires són del mateix estil, i acaben de donar a l’espai, un aire tradicional alhora que elegant.\nNosaltres érem quatre persones, en Roger, la Ivette, l’Olga i jo, que immediatament, vam ser introduïts als altres comensals, que eren dues senyores d’avançada edat i dues noies jovenetes, diria que d’uns vint i cinc anys. Una d’elles parlava castellà i ens va ajudar, durant tot l’àpat, a comunicar-nos amb els Srs. Ishida. Tan les senyores com les noies, eren clients habituals del Mibu i curiosament, havien estat a Barcelona, en la presentació de l’obra de teatre.\nEl parament de la taula era extremadament senzill, només uns palets de menjar i uns bols petits per beure sake. Em van cridar l’atenció els palets, ja que les dues puntes eren primes i elaborats amb fusta de cedre, la qual cosa feia que desprenguessin una aroma delicada i singular.\nSeguidament, va aparèixer la senyora Ishida, que com vam poder comprovar, tothom l’anomena Okamisan, que vindria a significar “mestressa” . En canvi al Sr. Ishida se l’anomena Taisho, que significa “cap”. Okamisan, doncs, ens va entregar uns fulls amb escriptura japonesa, que van resultar ser el menú que elaboraven aquell mes, i ens el va començar a explicar.\nVal a dir que, cada mes, Taisho i Okamisan canvien el seu menú de dalt a baix, la decoració del local i fins i tot els bols i plats que s’utilitzen per servir el menjar. Per la gent del Mibu, és importantíssim estar amb harmonia amb el cicle anual, no solament amb els productes que elaboren, si no també amb l’ambientació de l’espai i sobretot amb els recipients que utilitzen. La majoria de la “vaixella” del Mibu,“por llamarlo de alguna forma”, són obres d’art i moltes d’elles amb una antiguitat de més de cent anys. Cada bol i cada utensili té una raó perquè s’utilitza en aquell moment i en aquell plat.\nEl Mibu, al contrari del que molta gent creu, no fa cuina Kaiseki, si bé que aquesta els ha inspirat des de sempre. Les creacions de Taisho són, a primera vista, extremadament simples, però cada plat és fruit d’una profunda reflexió. Com diu en Ferran Adrià, allà cuinen el pensament i busquen l’ànima dels productes. Ell mateix explica, que la primera vegada que hi va anar, li van oferir un plat anomenat “La Lluna en un plat”, que consistia en un brou dashi i una rodanxa de daikon, -una mena de nap japonès-, bullit, i en forma de lluna. La primera reacció, és clar, va ser de sorpresa, ja que no esperes en un restaurant tan prestigiós, que t’ofereixin un nap bullit, surant en un brou bàsic. Però quan comences a endinsar-te en el plat, i en tot el que hi ha al darrera, descobreixes l’extraordinari univers que hi ha darrera d’aquell humil nap, en aquell brou dashi. En el documental “Mibu, la Luna en un plato”, dirigit per en Roger Zanuy i en el qual he tingut l’honor de participar, Andoni Aduriz diu: “no es que sea algo muy bueno, bien hecho y elaborado por alguien que lo sabe hacer muy bien, no, no, no. La cocina del Mibu tiene más capas, capas mucho más profundas.”\nI és que la cuina del Mibu, trenca molts conceptes i molts supòsits que tenim interioritzats, des de sempre. Per exemple, el sabor no té per què esser la condició més important d’un plat. Pot ser perfectament el tacte, la temperatura, o simplement el record, que aquella creació et pugui proporcionar. Un dels plats més cèlebres del Mibu, té l’aigua com a principal ingredient, com a protagonista. Amb ella, Taisho recrea el desglaç dels llacs d’alta muntanya; i amb l’aigua gelada, unes gotetes de yuzu i una mica de sucre t’ofereix una experiència gastronòmica que de ben segur, mai oblidarem tots els que hem tingut la immensa sort d’haver-lo gaudit.\nCada plat i cada creació són un perfecte equilibri de bellesa, sabors, aromes, temperatures, textures i sobretot sensacions.\nEn aquella nostra primera experiència al Mibu, ens van oferir un menú extraordinari, que començava -com gairebé sempre-, amb un arròs bullit, que en aquell dia anava acompanyat d’una flor. Aquell arròs bullit, és tota una declaració de principis, que et demostra la filosofia de la seva cuina. La simplicitat, l’estètica i el substrat cultural que té aquell simple arròs bullit, és d’una grandesa extraordinària.\nL’arròs del Mibu. Foto de Ryutaro Iijima\nVan seguir unes verdures amb un brou aromatitzat amb unes fulles de shiso. El dashi d’Ishida és reconegut per tots els cuiners del món, ja que és realment increïble que una elaboració tan simple com un dashi, pugui ser tan diferent a tots els altres que hagis provat abans.\nEl plat amb peix cru va consistir en uns talls de bonítol cru que t’omplia la boca de sabors, textures i aromes, que combinaven perfectament amb el daikon i el wasabi. Seguidament, una mena de pastís de verdures, elaborat amb una mena de gelatina lleugera, recreava els colors del dango, un postre japonès típic de la temporada que ens trobàvem. El va seguir una increïble tempura de peix, verdura i moniato, servida embolicada amb un paper d’arròs que testimoniava el nul excés de greix de l’elaboració. El darrer plat salat del menú sol ser el més elaborat. En el nostre cas, contenia diferents verdures i vegetals desconeguts al nostre país, que compartien protagonisme amb cloïsses i una fantàstica salsa suau i delicada. Un té verd torrat ens va reiniciar el paladar, i ens va preparar subtilment a gaudir d’uns fantàstics cítrics de temporada, oferts en una presentació digna d’emmarcar. Val la pena recordar, que els cítrics al Japó són una veritable delícia, i la gran varietat de que disposen, els converteix en una inevitable i veritable passió.\nCítrics. Foto de Ryutaro Iijima\nFinalment, l’Okashi. Ishida ens va oferir una increïble elaboració dolça, anomenada “Nens jugant a la platja”. Es tractava d’una creació líquida, però amb dues textures, que recreava l’arena de la platja, -més espessa i calenta- i l’aigua del mar, més líquida i sorprenentment, freda. Una petxina farcida d’una mena d’anko, vestia el plat de forma sensacional. Però la veritable sorpresa te l’emportaves quan es barrejaven en la boca les dues textures, i sobretot les dues temperatures, que trencaven tots els esquemes mentals que tenies fins aquell moment sobre la relació, sabor –textura – temperatura.\nSeguint la tradició Kaiseki, els àpats del Mibu arriben al seu destí perfecte, amb un te matcha. En realitat tot l’àpat ha estat un camí per arribar fins aquí, sempre guiats magistralment per Okamisan i les seves explicacions que t’ajuden a entendre-ho i a descobrir alguns petits detalls que potser t’haurien passat desapercebuts.\nVal a dir, també, que tots els plats del menú estan maridats amb un sake extraordinari que harmonitza perfectament amb cada creació culinària que t’ofereixen.\nQuan surts del Mibu, tens la sensació d’haver-te submergit en un univers extraordinari de bellesa, sabors, creativitat, productes, espiritualitat, aromes, textures i tradicions, que conviuen en les creacions nascudes del talent i de la personalitat d’aquests dos genis, que són Taisho i Okamisan.\nDesprés d’aquella experiència, res torna a ser igual, sense adonar-te’n, has après una nova forma de viure la gastronomia, que t’acompanyarà la resta de la teva vida.\nPerò abans d’acabar, deixeu-me que us digui que no es pot explicar la cuina del Mibu sense parlar de la seva espiritualitat i de la seva percepció del món i l’univers.\nNosaltres, -durant la gravació del documental-, vam tenir l’honor d’acompanyar als Srs. Ishida a Nagoya, al temple de Seidaihi-ji on vivia Anju-sama, la seva guia espiritual, amb qui van compartir gran part de la seva vida. Allà, meditant amb ells, i convivint amb les monges del temple, vam entendre moltes coses que entren per la pell i que són impossibles d’explicar, en un article com aquest.\nTambé la seva visió dels productes gastronòmics, no ens va deixar indiferents. Ells sempre han estat uns grans defensors de la sostenibilitat, i de preservar les diferents varietats de cada producte, fins el punt que compren produccions senceres de fruits i verdures que estan en perill de desaparèixer. Per això, moltes vegades, un surt del Mibu carregat amb cítrics i verdures que ells et regalen, per què els gaudeixis a casa teva. Cada dia al vespre, quan tanquen, la nevera del Mibu, està completament buida.\nEls productes són importantíssims per els Srs. Ishida, ells transmeten un gran respecte i una gran sensació d’agraïment en vers cada fruita, verdura, o peix que cuinen, i que ofereixen als seus clients. Creuen que la raó de ser d’aquells productes, la raó de ser de la seva vida, és estar destinats a ser cuinats i consumits aquell dia. Per això, cal manifestar un gran respecte i un gran agraïment a aquells productes que t’ofereixen la seva bellesa i la seva vida, per enriquir la teva.\nAvui dia, Hiroyoshi Ishida i Tomiko Ishida, -Taisho i Okamisan-, en mig del luxós i trepidant barri de Ginza, segueixen treballant en el seu oasi, en el Mibu, el seu restaurant – por llamarlo de alguna forma – que és un temple de bellesa, art culinari i espiritualitat. Lluny de la resta del món, de les estrelles i galàxies Michelin, i lluny de qualsevol tipus de popularitat mediàtica.\nAmb el temps un aprèn que la seva espiritualitat, el seu talent, les seves creences, la seva cuina i la seva vida, són una mateixa cosa indivisible.\nAh! Els clients del Mibu hi assisteixen cada mes, i això converteix el restaurant en una mena de club tancat, gairebé impossible d’accedir-hi. Només la vida i els imprevisibles camins del destí, et poden donar l’oportunitat de viure una experiència única i inoblidable.\nNascut a Vic (Barcelona) l’any 1960, Pep Sala ha estat un dels compositors més influents dels darrers anys en l’àmbit de la música catalana. Els seus inicis musicals es remunten l’any 1975, quan entra a formar part com a teclat del que seria el seu primer grup, Klau i més tard també és veu principal i teclat d’altres grups osonencs com Golgonooza Blues Band o McFresa. El 1979 emprèn el seu primer viatge a Anglaterra, allà entrarà a formar part de la banda escocesa Midnite Hour. Durant uns anys, Pep Sala viu entre Catalunya i Anglaterra. L’any 1985, a Vic, coneix a Carles Sabater. La complicitat entre ambdós els porta dos anys més tard, a crear el grup Sau. La combinació del carisma i el geni escènic de Carles Sabater, juntament amb el talent musical de Pep Sala, faria que amb només 3 anys d’existència, Sau aconseguís milers de seguidors. El grup dóna a conèixer el seu primer treball el 1988 i el 1991 es converteix ja en la banda de referència musical al territori català. Durant els anys sabàtics de Sau, Pep Sala funda Pep Sala & La Banda del Bar, l’any 1993. Amb aquests grups realitza gires, concerts i gravacions de discs arreu de Catalunya, Espanya, Europa i Estats Units. Després de la mort sobtada de Carles Sabater el 1999, Sau deixa d’existir. Des d’aleshores ha continuat la seva carrera sota el nom artístic de Pep Sala. Amb 40 anys de carrera musical i més de 500 cançons enregistrades, les seves composicions han estat interpretades per nombrosos grups i artistes, com Shakira, Marillion, Dyango, Josep Carreras, Luz Casal, Dale Watson, Kathy Chiavola… i ha treballat amb personalitats de la música com Robbie Robertson, Pino Palladino, Steve Hogarth, Phil Manzanera, o Luz Casal, entre altres. Ha produït àlbums per a nombrosos grups a Catalunya, ha escrit cançons per a altres artistes, i ha compost temes per a bandes sonores de pel·lícules i obres teatrals; la més recent, la música original de l’obra dirigida per Ricard Reguant “Sherlock Holmes & The Ripper”.


Dandy Wolf obri els concerts en streaming de Musi'CS - Castellonplaza\nhuit agrupacions tindran l'oportunitat de mostrar els seus treballs\nDandy Wolf obri els concerts en streaming de Musi'CS\nCASTELLÓ. La regidoria de Cultura de l'Ajuntament de Castelló estrena la iniciativa Musi’CS, emmarcada al pla de xoc per impulsar el sector cultural de la ciutat. Gracies a aquest proyecte, huit grups castellonencs tindran l'oportunitat de mostrar els seus treballs tant editats com inèdits, mitjançant la plataforma digital Netlive.\nL'objectiu de la campanya és "recuperar l'esperit dels concerts en suport a les bandes nascudes en la nostra ciutat", com ha explicat l’edil de Cultura, Verònica Ruiz. Una de les novetats del cicle és "la varietat d'estils de les bandes participants que el públic podrà tornar a gaudir en un moment en què, per seguretat, encara no podem organitzar grans actes al carrer", com ha explicat la regidora.\nEl primer concert és aquest divendres a càrrec del grup de rock Dandy Wolf, el qual estrenarà els temes 'The World is Yours' i 'You gotta fight'. El següent nom propi del cartell de Musi’CS serà Nadia Sheikh, qui actuarà el divendres 17 de juliol. La cantant i compositora presentarà temes editats en el seu últim EP, a més de temes nous que ha creat durant la quarantena.\nPer al 24 de juliol, el cicle oferirà el concert de Versonautas, qui presentaran el seu treball Astro Azul, un disc conceptual que parla d'un origen constant, d'un punt de partida que pot ser un naixement, un canvi de paradigma, una metamorfosi o un inici transformador. El quart grup a actuar serà Hummer Lema, programat per al 31 de juliol. Lema presentarà part del seu nou disc de la mà del grup Youthical Vybz i en els acompanyaments vocals al costat de Zifra. Hi haurà extractes del seu anterior disc LLDT vol1- Mientras Castelló duerme., i també alguna col·laboració amb artistes de la ciutat.\nCalmoso & The Blackfang obrirà la cinquena jornada de Musi’CS amb el seu treball ‘A foc lent’, un projecte suposa una tornada amb força després del seu primer LP, 'Fangtazztic!', reeditat recentment. Cuinat amb calma i dedicació, el projecte consta de nou temes al més pur estil del hip-hop mediterrani i en valencià, ben amanit amb les influències funk i jazz.\nDivendres 14 d’agost arribarà el torn del duet format per Lola Bou & Manel Brancal, el qual presentarà el seu treball Sinergia. Els dos artistes polifacètics uneixen talents, trajectòria i experiència per a donar vida a un repertori propi, eclèctic i ple de matisos.\nCriptozoos seran els encarregats de posar el ritme a la penúltima sessió d’aquests Musi’CS amb un directe on intepretaran un 50% de temes del nou treball que estan gravant acompanyats d'un altre 50% del seus temes "clàssics". Finalment, el grup Annacrusa tancarà el cicle divendres 28 d’agost amb la presentació de les cançons més potents de 'Duelo' i és possible que sorprenguen amb alguna composició nova que podria estar inclosa en el seu segon disc.\nEntrevistes amb els grups\nLa Regidoria de Cultura col·laborarà amb Musi’CS amb una campanya de promoció del grups castellonencs que servirà per difondre les seues creacions i donar recorreguts als seus treballs. D'aquesta manera, cada dimecres i als perfils de Facebook i d’Instagram de Castelló és Cultura es podrà accedir a una entrevista amb el grup.\nCada dijous, el públic podrà visualitzar el vídeo promocional del que serà el concert de la setmana i, cada divendres, a les 20.00 hores, es penjarà l'enllaç per tal d'accedir al concert, tot de manera gratuïta. A més, el dissabte es publicarà el concert a la plataforma Netlive per a què totes aquelles persones que no hagen pogut veure el concert puguen accedir.


Sang a Sant Gervasi, 22\nLa reconstrucció dels fets es revelava diàfana. Els animalots segrestaven les víctimes, les entaforaven a la “nova txeca” i, quan la dinyaven, deixaven el “regal” en indrets on hi havia hagut les predecessores. Segurament, en aquell precís moment, hi havia futures víctimes engarjolades, patint el despietat suplici, a punt de sucumbir… Era peremptori localitzar on es trobava la “presó” a Sant Gervasi. Vaig escriure a Porxas dient-li que havíem de parlar amb urgència.\nLa Lídia havia perdut l’interès en el llibre Por qué hice las chekas de Barcelona, que ves a saber si era directament el “manual d’ús” dels sonats que ens portaven de corcoll, i es posà a llegir la segona perla que havíem comprat a la Llibreria Antiquària Santpere, el Dragolí del poeta Joan Brossa, la portada del qual, segons ella, era el seu estimat Urnulfu.\nTot esperant que Porxas digués alguna cosa, vaig mirar les notícies per Internet. La darrera mort havia produït, com era esperable, un rebombori al·lucinant. El pànic havia pres la ciutat i s’havia apoderat dels polítics de l’esquerra indígena. Com si el món s’hagués girat a l’inrevés, la policia, armada fins a les dents, s’havia afanyat a defensar les seus de la CUP, Podem, el sindicat CGT… i tota plataforma i assemblea anti-sistema i radical que bategués a la ciutat. L’oposició al Parlament i l’Ajuntament en pes acusaven el govern de la Generalitat i els Mossos d’Esquadra d’inoperància i, encegats d’oportunisme, demanaven eleccions. Centenars de mitjans internacionals ho retransmetien en directe, a peu de carrer. Les xarxes socials havien esdevingut un maremàgnum incomprensible. Les hipòtesis més agosarades assenyalaven Mariano Rajoy i el Govern del PP com els culpables de tot plegat i els recriminaven que volien tornar al franquisme. S’havien escaigut els primers aldarulls a Gràcia. Fins i tot uns paios havien organitzat l’anomenat Sometent Roig, que es dedicava a pentinar els carres a la recerca de sospitosos i ja havia linxat dos integrants de l’extrema dreta.\nVaig escrutar Lídia. Mentre llegia els poemes del Dragolí embolcallada d’una serenitat total, com si el món d’allà fora no tingués existència, la ciutat estava al caire d’un atac de nervis.\nPer fi, Porxas contestà. El missatge, tanmateix, no responia el darrer que li havia enviat, sinó que em trametia el quadre de Karme Sánchez, en bona resolució i sense que es percebés d’on l’havia extret. La pressió desgastant que el comissari patia en aquells moments devia ser tremenda. L’home, de fet, aquesta matí, se’l veia taciturn, protegint-se del tsunami que li venia a sobre. Vaig dir-li gràcies i, perquè fos conscient que posant la bòfia a les assemblees cupaires poc s’aconseguiria, vaig resumir-li el que havia descobert per Whatsapp.\nL’aire que es respirava al despatx, reescalfat de la calor de tot el dia i corromput de tantes hores d’estar-hi tancats, era espès i xafogós. No havíem menjat res des de l’hora d’esmorzar. Vaig proposar a la Lídia d’anar a fer un mos i que ens toqués l’aire. La noia acceptà després de llegir-me el poema titulat “Poesia feta a propòsit d’haver intervingut en el turment de tirar al foc una ratapinyada”, pertanyent al Dragolí i que la tenia flipada.\nEns vestírem i, emportant-me Por qué hice las chekas de Barcelona, ens precipitàrem al carrer. Els últims rajos del capvespre expiraven i, en l’horitzó del carrer Muntaner, emergia la silueta ombrívola de l’antic casalot de Muñoz Ramonet. Uns operaris de l’ajuntament tancaven el parc que circumdava l’edifici, esdevingut públic recentment. Agafàrem el carrer Marià Cubí. Els bordells per a senyors de zona alta que s’hi concentraven tot just encenien els llums de neó. A Aribau trescàrem amunt. En el restaurant Indochine, un clàssic del menjar vietnamita que es trobava a l’alçada de Madrazo, ens serviren uns plats suculents de fideus d’arròs amb carn i verdures. Ens els cruspíem afamats fins que vaig ensenyar a la Lídia el quadre que havien trobat a la víctima. La noia arrufà el front i no halà més.\n—És de Wassili Kandinski –mormolà ombrívolament–, l’iniciador de l’abstracció…\n—I el nom del quadre?\n—Improvisació diluvi, el va pintar l’any 1913, quan es trobava a Munic, en mala hora per a la Història de l’Art. Amb quadres com aquest, en què la figuració ha gairebé desaparegut i tot són traces de colors que dialoguen tumultuosament entre elles, va obrir la porta del Terror…\n—El marasme on ens trobem ara és culpa seva… Ell va entestar-se a buscar a través de l’art abstracte una mística de la realitat, una gramàtica del cosmos i tots els que van venir després d’ell van seguir-lo –assegurà indignant-se a mesura que anava parlant–. Però, fent això, no només es va carregar l’artesà que ha de ser tot artista i va convertir l’art en una broma (qualsevol pot regurgitar quatre colors en un quadre), sinó que va llançar l’art contra l’ésser humà… L’abstracció ha matat l’art! Mori la mística podrida de Kandinski!\n—Calma’t, si us plau.\n—No em creus, oi?\nLa Lídia engrapà Por qué hice las chekas i hi localitzà un pàgina, que llegí com un llampec:\nSe torturaban las facultades morales y físicas de la víctima en la celda de los Colores alucinantes, en la que figures geométricas entretenían la atención del detenido, pues la vista no podia apartarse de aquellos dibujos diabólicos.\n—És més –prosseguí fullejant una plana posterior i augmentant el to de veu–, en paraules de Laurencic:\nEn la famosa reunión en la que se había discutido el proyecto, fui preguntado por Garcés, el cual se dirigió a mí como entendido en colores y efectos de luz, preguntándome qué efectos producía los colores siguientes:\nRojo: animava, enardecía, calentaba los sentidos visionales, y, por consiguiente, el temperamento.\nAzul: una luz fría, calmante, recomendable para nerviosos y de temperamento histérico\nVerde: era tristes lúgubre, “como un día de lluvia”, que predisponía a la melancolía y la tristeza.\nPor lo que, recordando estos detalles, Garrigó proposo la colocación de vídrios verdes, llamados de “Catedral” en la ventana, para obtener así de día el efecto antes descrito. De todos estos efectos el que considero, personalment como el refinamiento de la crueldad más perversa…\n—Prou ja! –vaig dir arrabassant-li el llibre.\n—He, he…. Kandinski, el Gran Impulsor de la Teoria dels Colors, el fundador de l’Art Espiritual, el qui tots Adoren… –continuà, amb els ulls fora de si, desvariejant– Es passava el dia dient que els colors són el mitjà per excel·lència per exercir una influència directa sobre l’ànima humana… És l’artista, sentenciava pomposament, la mà que sap tocar les tecles cromàtiques que la remouen… Visca l’harmonia, visca la sinestèsia!… He, he, com veus, la primera aplicació de la seva revolució pictòrica van ser les teves estimades txeques…. Els colors i les formes geomètriques com a eines de tortura, alienació i violència…¡L’Art contemporani és el Mal! –pregonà a ple pulmó després de pujar sobre la cadira, fent que la resta de comensals es giressin sorpresos–. ¡Els inventors de la tortura a l’ull no va ser Laurencic, sinó Buñuel i Dalí a Le Chien Andaluz! Són els artistes els qui van crear el monstre! Hem de tornar a l’art d’abans de 1910!! Fundem el grup dels Pre-avantguardistes!!!