Conjunts tradicionals dels Països Catalans – és mediterrani\nEscrito por ivojorda 27/05/2013 12/02/2017\nAquest treball pretén ser una petita guia de les formacions tradicionals que es poden trobar al nostre país. Formacions més o menys definides pel que fa a nombre de músics i dels instruments que toquen. També acostumen a estar relacionades amb un repertori o funció contrets, elements que també s’especifiquen. Cal tenir en compte que és habitual trobar formacions diferents a les especificades aquí i també variacions de les que sí que apareixen. Aquest fet fa la música del nostre país més rica ja que viu en constant evolució.\nLes he classificat en quatre grups:\n– formació mínima, normalment d’un sol músic que ell sol, per les característiques de l’instrument, ja pot desenvolupar diversos papers.\n– formació petita, de dos músics. Són formacions força corrents, on un fa paper de solista i l’altre d’acompanyant en la majoria de casos.\n– formació mitjana, a partir de tres músics i fins a uns sis. Són formacions, la majoria d’elles antigues, que amb pocs músics resolen les necessitats rítmico-harmòniques com ho podria fer una formació més gran, però amb els elements únicament imprescindibles. Són les més habituals actualment, ja que al ser pocs músics poden ajustar més el pressupost que formacions més grans.\n– formació gran, a partir de set músics. És més habitual trobar alguns modificacions, ja sigui per decisió pròpia o per necessitat, tot i que en el fons l’essència i finalitat de la formació sigui la mateixa.\nEl flabiol i tamborí és tocat per un mateix músic, un flabiolaire, que toca alhora melodia i ritme, i així pot afrontar tot sol situacions que requereixen una sòlida base musical, com l’acompanyament de balls de gegants, balls de bastons i altres balls tradicionals. Sobre tot antigament, en alguns llocs, els flabiolaires s’encarregaven també d’acompanyar el ball de plaça, interpretant balls de parella propers a les modes del moment.\nA més d’actuar en solitari, el flabiol i el tamborí també tenen un lloc destacat en formacions instrumentals que ja veurem més endavant. El flabiol es toca en varis indrets dels Països Catalans, encara que amb característiques diferents, com per exemple a Eivissa, que té només tres forats i en diuen flaüta.\nUn dels antics flabiolaires destacats va ser Josep Verdaguer Roviretes, de Folgueroles, el qual es dedicava a fer ball tot sol amb el seu flabiol i tamborí o bombo. D’ell ens ha arribat força repertori tradicional.\nTot i que l’acordió va ser inventat a principis del segle XIX, a Catalunya va arribar una mica més tard, i es va aposentar en zones de muntanya on acordionistes en solitari amenitzaven les celebracions i les festes del poble. Així doncs el vincle entre l’acordió i el ball es remunta ja als primers temps de l’instrument, i perdura encara avui als Països Catalans i a tots els indrets del món on es toca, tot i que en el cas nostre va estar a punt de desaparèixer a la dècada dels setanta perquè els instruments estaven en mans d’acordionistes d’edat molt avançades. Per sort això no va arribar a produir-se i van sorgir nous intèrprets com Artur Blasco, Gaspar Viladomat i Josep Porta.\nÉs una formació completa, ja que l’acordió permet fer alhora la melodia amb la mà dreta i l’acompanyament rítmico-harmònic amb l’esquerra i a més a més permet cantar. És per això que antigament els pobles llogaven acordionistes sol, perquè en solitari feien la mateixa funció que varis músics però a millor preu.\nAlguns dels antics acordionistes que quedaven als anys 70 i a partir dels quals es va donar de nou importància de l’acordió són Josep Armengou, Comare de Toloriu, Estevet Sastre, Esteve Ubach, els Ferrers de Tuixén, etc.\nIgual que passava amb els acordionistes o els flabiolaires, en algunes zones de Catalunya s’acompanyaven els balls i festes amb un sol instrument. En aquest cas el violí no és tant complet, ja que no es pot auto-acompanyar rítmicament ni pràcticament harmònicament tampoc. De totes maneres, tot i que avui dia no s’acostuma a fer balls amb violí sol, antigament músics com Peret Blanc sí que ho feien. Acostumaven a tenir un repertori propi de balls de l’època que en algunes ocasions transmetien oralment, ja que en la majoria de casos aquests sonadors no tenien coneixements musicals.\nDels molts noms que ha rebut històricament la cornamusa als Països Catalans, el més utilitzat al Principat en els últims anys és el sac de gemecs. Aquest instrument va ser durant segles un dels més utilitzats al nostre país en el camp de la música popular (i durant l’edat mitjana, també a la música de cort). Però a partir del segle XVIII, i per raons lligades a canvis socials i musicals, va entrar en una decadència que va culminar\na mitjan segle XX, quan va deixar de tocar-se (menys a Mallorca, on l’instrument és conegut amb el nom de xeremies).\nEl sac és un instrument que interpreta alhora una melodia (amb el grall) i un acompanyament (amb els bordons, que produeixen notes llargues de so constant). És per això que moltes vegades es llogava un sol sacaire per a fer ball, ja que tot sol feia els dos papers. Cesc Sans, Xavier Orriols o Gerard Alís són alguns dels sacaires que actualment toquen al nostre país.\nÉs possiblement la formació més bàsica, ja que pot no necessitar cap instrument a part de la veu i el cos. Les cançons poden acompanyar moments de la vida pública i privada com l’activitat laboral, celebracions, cançons de bressol, jocs cantats, glosa, etc. La cançó tradicional pot ser tan complexes tècnicament que només són a l’abast de cantants especialitzats, per exemple el cant valencià d’estil, propi de les comarques centrals del País Valencià, en què un o dos cantadors canten de manera virtuosística i ornamentada la lletra que un versador improvisa i els va dient a cau d’orella. Tot cant, al haver d’utilitzar només la veu, pot anar acompanyat d’una percussió que pot fer el mateix cantaire. Aquesta percussió pot ser feta amb les mans o altres parts del cos (fent palmes per exemple) com instruments membranòfons (panderetes, panderos quadrats, etc) o idiòfons (com rigo-rago, pica-canyes, culleres, etc.).\nLa formació que entenem com a mitja cobla està formada per un sac de gemecs i un flabiol i tamborí, que els toca el mateix músic. És coneguda arreu de les terres catalanes i també a ses Illes, on aquesta agrupació ha perdurat amb més força. Allà l’anomena colla de xeremiers. La primera referència que hi ha sobre aquesta formació és a Tàrrega el 1325. Pel que fa a la denominació mitja cobla, és una etiqueta força actual, deduïda de la lògica que la sencera és la de tres quartans (que ja explicaré més endavant).\nEl sac de gemecs i el flabiol són dos instruments molt allunyats tímbricament, cosa que fa que no sigui fàcil que es puguin complementar fent segones veus. En canvi, sonant a l’uníson, l’un complementa tímbricament l’altre. La formació es veu complementada també en el camp rítmic pel tamborí, mentre que els bordons omplen com a baix continu.\nAlgunes de les mitges cobles del país són Bufalodre, Xeremiers de Mallorca, Xeremiers de Sóller, etc. La seva funció actual és acompanyar alguns dels entremesos de les festes majors, com per exemple els Pastorets de Vilafranca.\nAquesta formació, que es troba tant al País Valencià amb la dolçaina com a Catalunya amb la gralla, és la combinació mínima d’instrument melòdic amb acompanyament rítmic. Tot i que normalment s’agrupen en formacions de varis dolçainers, de vegades es pot trobar aquesta formació petita acompanyant algun ball, la moixiganga o en alguna celebració. Antigament era comú que el dolçainer es fes acompanyar pel seu fill amb el tabal, el qual quan es feia més gran començava a tocar la dolçaina, essent una evolució dins la tradició familiar. Alguns dolçainers importants al País Valencià són Pau Puig, Xavier Richart, Alejandro Blay Manzanera, etc\nAquesta formació neix el segle XVIII. En aquells temps, aquest tipus de cobles primitives encara s’anomenaven cobles de ministrils i estaven formades per tres o quatres músics als quals s’hi podia afegir un últim músic, en ocasions determinades. La formen un flabiol i un tamborí, que els toca la mateixa persona, un sac de gemecs (o cornamusa) i una tarota. S’imagina que l’origen del nom tres quartans és degut al fet que eren tres músics que tocaven quatre instruments. Aquests quatre instruments donen una conjunció harmònica i rítmica, ja que els bordons del sac ofereixen un pedal harmònic continu i el tamborí la part rítmica. De fet és el resultat d’incorporar una tarota a la mitja cobla, per tal de d’ampliar la tessitura del conjunt i potenciar els greus.\nAvui dia existeixen cobles de tres quartans que acompanyen elements festius de les festes majors com per exemple el ball del Mossèn Joan de Vic de Reus. Algunes de les formacions són per exemple Bufalodre, Tres Quartrans (que barregen els tres quartans amb bases electròniques), Quarts de Tres, etc.\nAmb aquest nom eren conegudes tota una sèrie de formacions que no tenien un nombre fixat de músics ni tampoc d’instruments. Tot i això, sabem que els instruments característics eren el sac de gemecs, el flabiol i tamborí, la tarota o xirimia i el sacabutx (trombó antic).\nAquestes cobles de ministrers, poc a poc van ser relegades a les comarques de la Catalunya Vella on eren indispensables per l’acompanyament de contrapassos, balls de cerdans, etc., per amenitzar les festes populars o acompanyar celebracions sacres. A la segona meitat del segle XIX acaben per desaparèixer durant un bon centenar d’anys. Als anys 80 del segle XX es recupera adaptant-la a les necessitats modernes.\nEls Ministrers de la Ciutat són un exemple actual d’aquestes cobles de ministrers de segles anteriors.\nÉs una formació bastant variable pel que fa a nombre de músics, tot i que històricament la formació tradicional és de tres gralles i timbal. A determinades zones geogràfiques de la Catalunya nova, en concret a les comarques del Penedès (Alt Penedès, Baix Penedès i Garraf) i les del Camp de Tarragona (Tarragonès, Alt Camp i Baix Camp), és on trobem que hi va haver un major protagonisme en l’ús de la gralla a cavall dels segles XIX i XX. Durant aquesta època, la formació s’utilitzava per a l’acompanyament de balls i entremesos populars com ara gegants, les gitanes, la moixiganga i els castells. Però la nova moda musical que s’estén per Europa al segle XX fa que aviat els grallers comencin a protagonitzar balls de gralles tocant ritmes més moderns com masurques, polques, valsos, americanes, xotis i altres balls de parella. L’adaptació a aquesta nova moda fa necessària la modificació de l’instrument i de la formació. Així que fins aleshores normalment eren grups de dues gralles seques i timbal, ara començaven a ser formacions de tres gralles i timbal, amb com a mínim una gralla llarga o baixa. Aquesta és la formació mare que s’ha heretat, entre altres motius perquè el repertori escrit ho requereix. Malgrat això, es poden trobar grups de gralles més nombrosos i amb diferents models de gralla (seques, dolces, llargues i baixes) i on el timbal no és necessàriament el timbal tradicional (de llautó) sinó que pot ser de fusta o fins i tot caixes de bateria.\nAlguns dels grups de l’època d’or de la gralla (finals del segle XIX i principis del XX) van ser Els Bastarons, Els Romeas, Els Astons o Els Puigpelats, i dels actuals amb més trajectòria Canya d’Or, Vinardells, Ganxets Grallers del Baix Camp, etc.\nAl País Valencià hi ha una formació equivalent, però en comptes de ser gralles són dolçaines, que tenen unes característiques molt similars, tot i que acostumen a ser algun músic més.\nPoden estar formats per veus iguals, és a dir, veus de cantaires d’un mateix sexe. Pot tractar-se de veus femenines, com el cor format per les dones d’Ulldemolins, o masculines, com el cor d’apòstols del Misteri d’Elx. Però la possibilitat més freqüent és que es reuneixin cantaires de tots dos sexes per formar un cor de veus mixtes, com són la majoria.\nAlguns són molt grans (anomenats orfeons), i altres estan formats per pocs cantaires (els cors de cambra). Hi ha cors que són estables, i d’altres que es reuneixen ocasionalment en una diada assenyalada per interpretar els cants de l’ofici de festa major, els goigs d’un sant o santa, les caramelles de Pasqua… La majoria tenen una vocació més popular i participativa, tot i que n’hi ha que han acurat la tècnica i canten de manera més professional. Dins el marc general hi ha denominacions que es refereixen a tipus concrets de cor: corals infantils, escolanies, cors de Clavé, etc.\nDos exemples actuals d’aquesta polifonia catalana és el grup Tornaveus, format només per dones i La Nova Euterpe, format només per homes.\nA part de les cobles de ministrers de les que ja he parlat, les quals recuperen l’essència de les antigues, s’han creat noves formacions de ministrers (o ministrils) amb instruments més moderns com l’acordió, la gralla, la tuba, percussions, etc. Aquestes acompanyen a figueres i balls dels seguicis populars o també fan concerts de balls de plaça, així que acostumen a interpretar un repertori de ballables.\nAlgunes dels grups de ministrers actuals són Els Ministrers de la Vila Nova, Ministrers de Figueres.\nAquest conjunt instrumental està format generalment per onze músics i dotze instruments, vuit d’ells diferents: un flabiol i un tamborí, dos tibles, dues tenores, dues trompetes (de vegades en poden ser tres), dos fiscorns, un trombó normalment de pistons (de vegades en poden ser dos) i un contrabaix (normalment de tres cordes). Es col·loque en dues files, a la de davant els instruments de vent-fusta i a la del darrere els de vent-metall. Dintre cada filera s’organitzen d’agut a greu de dreta a esquerre. El contrabaix queda a l’extrem dret. És una col·locació similar a les grans orquestres però a petita escala.\nAquesta formació apareix a la primera meitat del segle XIX, resultat d’un procés d’evolució de la cobla de tres quartan dut a terme per diferents músics, compositors i balladors. Un dels més coneguts d’aquests personatges va ser Pep Ventura, els qual a part d’introduir nous instruments de metall va inventar, conjuntament amb el constructor Andreu Torón, la tenora, la qual va incorporar a la cobla “moderna”.\nEl repertori més habitual que interpreten les cobles són sardanes: una dansa de ritme binari documentada des de finals del segle XVIII. Tot i així la funció de la cobla ha evolucionat i actualment interpreten tota mena de repertori de ball i de concert, encara que la sardana segueix ocupant el primer lloc.\nAlgunes cobles actuals però amb una llarga trajectòria són Els Montgrins, La Principal de la Bisbal, La Maravella, Cobla Marinada, Cobla Mediterrània, Cobla Sant Jordi Ciutat de Barcelona, etc.\nLes havaneres tenen el seu origen a la Cuba del segle XIX i es van popularitzara Europa durant el mateix segle XIX, tant en forma de cançó com de ball de parella (sovint amb el nom d’americana o dansa). Però al llarg del segle XX va anar quedant arraconada, i només va perviure en el repertori d’algunes agrupacions populars, o com a cançó de taverna en alguns indrets de la costa catalana. L’aparició del grup d’havaneres tal i com ara el coneixem es remunta als anys setanta del segle XX, coincidint amb la fi del franquisme. Aquestes agrupacions estan formades per un grup de veus masculines acompanyades d’instruments com l’acordió cromàtic, el guitarra i el contrabaix. En el repertori d’aquests conjunts hi ha tant havaneres tradicionals, en castellà, com de nova creació (sovint en català). Però els grups d’havaneres canten també altres gèneres musicals, com valsets mariners, boleros, sardanes i cançons d’altres tipus. Algunes formacions actuals són Port-Bo, Mar i vent, Els Panxuts, etc.\nGrup de timbals\nÉs un conjunt únicament rítmic, format per instruments membranòfons de diferents mides: timbals, caixes, tabals fondos, bombos, etc. Normalment s’agrupen per instrument i cadascú fa un ritme diferent per tal de construir una polifonia rítmica. Aquestes formacions no tenen un nombre tancat de músics, sinó que pot anar des d’un sol tabaler, com el cas del de la Patum de Berga fins a una formació de desenes com en molts acompanyaments de balls de diables o dracs. No s’ha de confondre amb el fenomen batucada, que està entrant en força dins les celebracions populars, que són bandes rítmiques típiques del Brasil, que a part d’instruments membranòfons n’incorporen de idiòfons.\nGrup de folc\nAquest estil musical, intenta fusionar la música popular d’un país amb elements de nova creació o rellevants d’altres llocs. Els grups de folc van aparèixer als anys seixanta i ben aviat van arrelar-se a Catalunya, on grups molt diversos l’han portat arreu fins ara.\nFan música basant-se en elements de la música de tradició oral (melodies, instruments, lletres, danses, temàtica…) tot i que la música que fan no és música tradicional en un sentit estricte. Els plantejaments d’aquest tipus de formacions es poden relacionar amb diversos moviments musicals apareguts a partir dels anys seixanta del segle XX: el folc americà, l’anomenada música celta, el ball folc francès i occità…\nEls seus àmbits més típics d’actuació són el concert i el ball, molt sovint de danses col·lectives i balls de parella d’orígens ben diversos. La instrumentació d’aquestes formacions no té una tipologia fixa, i reflecteix la diversitat instrumental dels Països Catalans (gralla, tarota, acordió diatònic, etc) amb una combinació d’altres àmbits musicals com la bateria o el contrabaix. El nombre de músics també varia, tot i que acostuma a haver-hi una base rítmico-harmònica i alguns instruments melòdics, a part de la veu, que juga molts cops un paper important.\nEntre els grups de folc més important als Països Catalans hi ha Al-Tall, El Pont d’Arcalís, Quico el Cèlio el Noi i el Mut de Ferreries, l’Ham de Foc, etc.\nAquesta agrupació és variable pel que fa a nombre de músics i està formada bàsicament per instruments de corda puntejada com la bandúrria, el llaüt, guitarres i guitarrons i la veu (el cant). Val a dir, que també hi poden intervenir d’altres instruments com poden ser la flauta travessera, el violí, les castanyoles o la pandereta. Té el seu origen en les terres de València en èpoques mitjavals, i el nom prové del terme «rondalla», ja que era costum que els nois del poble, agrupats en confraries, «rondessin» pels carrers durant les vigílies de les festes més destacades, amb el so de la seva música. Avui dia les rondalles són més modernes i expressives, amb lletres que són vibrants, però tot i així segueixen amb el tema tradicional de l’amor i malenconia de les serenates nocturnes primitives. Aquesta formació s’ha estès arreu del món. Una rondalla valenciana important és La Rondalla de la Costera (de Pep Gimeno “Botifarra”).\nPublicado en Paper.Etiquetado Ensemble, Instrument, Països Catalans, Tradition.\nPrevious Post Il mare salta troppe nuvole. Paolo Angeli e il mediterraneo.\nNext Post El Ball dels Bastons a Catalunya


El Festival CLAM encara la recta final amb més films i activitats | Clam Festival - Navarcles - Manresa\nSense sostre. La presentació en exclusiva del tràiler de les millors escenes de “Sense Sostre”, en total 15 minuts de metratge inèdit del llargmetratge de ficció, participat per TV3, s’ha reubicat al dissabte 11 de maig a 2/4 de 10 del vespre, després de la projecció del documental, Hotel Explotación: las Kellys. L’argument gira sobre un sensesostre que malviu als carrers de Barcelona en companyia del seu gos Tuc. Per a la filmació s’ha comptat amb la participació de persones que viuen o han viscut al carrer. Assistiran a la presentació els dos directors, Xesc Cabot i Pep Garrido, i l’actor protagonista, Enric Molina.\n/ Dissabte 11 de maig, després de la projecció de “Hotel Explotación: Las Kellys”, a l’Espai La Plana de l’Om, Manresa.\nNota de premsa, 8 de maig de 2019


Wikiloc - ruta Port del Comte-Les Morreres-Cap d'Urdiets - La Coma, Catalunya (España)- GPS track\nPort del Comte-Les Morreres-Cap d'Urdiets\nVista 1385 vegades, descarregada 8 vegades\nComencem a pedalar a l'aparcament de l'Estivella, al Clot de la Vall. Ens dirigim cap el Forat de la Bòfia. En aquest punt inciem la pujada pel mig dels prats en direcció al Portell de la Devesa. Aquí s'inicia la dura pujada al cim de Les Morreres. Tram molt difícil. Un cop a Les Morreres es caraneja en baixada cap a Coma Sentinella i el Portell del Llop, on hi ha un msgnífic mirador.\nEs comença la baixada per les pistes d'esquí fins arribar a l'heliport on es segueix per la pista del Querol. Després del planell de la font, continuem per l'antin camí que va paral·lel a la pista. Seguim per Clot Moixó, creuem la carretera del Port del Comte i baixem fins a la font de les Abeurades. Tot seguit pel camí moliner s'arriba al Collet Blanc i a la casa dels Hiverns.\nPer acabar es segueix un bonic corriol que ens portarà fins a Cap Rec pedr finalitzar a Sant Llorenç de Morunys.\nDestacar que el tram de pujada a Les Morreres´és només aconsellable per ciclistes experts degut a la seva duressa.\nForat de la Bofia\nCasa Els Hiverns\nPortell del Llop (mirador)\nFont de Cap Rec\nHola, ha trobat interessant aquesta ruta Port del Comte-Les Morreres-Cap d'Urdiets https://ca.wikiloc.com/rutes-btt/port-del-comte-les-morreres-cap-durdiets-5036538 Salutacions, Wikiloc - Rutes del Món


PSM-IV-ExM fixarà quotes mínimes de consum de productes locals i ecològics a escoles i hospitals per promoure l’agricultura - MÉS per Mallorca\nPSM-IV-ExM fixarà quotes mínimes de consum de productes locals i ecològics a escoles i hospitals per promoure (...)\nLa coalició PSM-IniciativaVerds-Entesa ha presentat avui matí les mesures per promoure l’agricultura i els productes agroalimentaris locals. Els candidats al Parlament, Biel Barceló i Fina Santiago, s’han desplaçat a una vinya de Santa Maria per anunciar propostes com ara l’establiment de quotes mínimes de consum de productes locals i ecològics a escoles, hotels i hospitals i la creació de la figura dels dinamitzadors alimentaris a escoles, mercats i associacions de veïns perquè promoguin el consum de productes locals, “dins l’estratègia de diversificació econ& ograve;mica tan necessària”.\nEl candidat de la coalició PSM-IV-ExM ha afirmat que “\nen agricultura els resultats han estat molt bons. El camp, els pagesos i les indústries agroalimentàries han tengut un gran desenvolupament en el sector del vi o l’oli; i ara fa falta estendre això a més productes com el peix, els fruits secs i els cítrics; i a tots aquells d’origen ecològic”. Per això, les principals propostes de la coalició són:\n3) La promoció de més marques de qualitat dels productes locals, “perquè\nhan donat bon resultat”.


Política de protecció de dades - Letamendi\nGRUPO LETAMENDI, S.L., amb CIF: B-08237695 informa a l'Usuari que és titular de fitxers de dades de caràcter personal en els quals les seves dades queden incorporats i són tractats amb la finalitat de prestar-li els serveis sol·licitats i enviar-li la informació sobre la nostra empresa que pugui ser del seu interès.\nEl tractament està basat en el consentiment que se li sol·licita.\nLes dades proporcionades es conservaran fins que l'interessat no sol·liciti la supressió de les seves dades.\nUna vegada comunicat per part de l'interessat la supressió de les seves dades, es procedirà al seu bloqueig i posterior cancel·lació en els nostres fitxers o devolució al titular de les dades, segons el cas, dels suports en els quals es reculli la informació amb dades personals facilitada, sense que s'admeti la conservació de còpies d'aquesta informació.\nLes seves dades únicament seran utilitzats per a les finalitats abans assenyalades i no seran cedits a terceres persones, excepte aquelles comunicacions a les Autoritats, Organismes o Oficines de les Administracions públiques que anessin consentides per l'interessat o persona per ell autoritzada per a l'adequat compliment de les obligacions nascudes dels serveis prestats, o que resultessin preceptives o autoritzades per Llei.\nGRUPO LETAMENDI, S.L. garanteix la confidencialitat de les dades personals que obrin en els seus fitxers i adoptarà les mesures reglamentàries que evitin, en la mesura del possible, la seva alteració, pèrdua, tractament o accés no autoritzat.\nEn determinades ocasions els interessats podran sol·licitar la limitació del tractament de les seves dades, en aquest cas únicament els conservarem per a l'exercici o la defensa de reclamacions.\nEls interessats, en determinades circumstàncies, podran oposar-se al tractament de les seves dades. I en GRUPO LETAMENDI, S.L., deixarà de tractar les dades, salvo per motius legítims o l'exercici o la defensa de possibles reclamacions.\nPot exercitar els seus drets al correu electrònic letamendi@letamendi.com\nTambé té dret a retirar el seu consentiment al tractament de les seves dades personals a qualsevol moment i a presentar una reclamació davant l'Agència Espanyola de Protecció de Dades.


Via Fora, Catalunya!: 2009\n"[...] quan algú amb imaginació va repartir fulls volants convocant la gent als voltants de l'Arc de Triomf a dos quarts de nou del vespre. Potser algun dels fulls volants va arribar a la comissaria: hi havia molt trànsit d'uniformes en previsió d'aldarulls, policia municipal, policia a cavall, policia armada a peu, cotxes de la policia armada i de la policia governativa. També hi havia molta gent passejant i curiosos als balcons, als portals i a les finestres. De cop, sense avís previ, van sonar unes notes musicals; alguns es paralitzaren, molts altres no s'immutaren, sobretot els agents, la majoria dels quals no identificaven la peça musical que es filtrava per algun lloc. Joan Colomines, membre del Front Nacional de Catalunya, formava part del primer grup, i un home gran en un dels portals també, se li escaparen algunes llàgrimes. Les notes de l'himne es perderen i sonà una veu masculina que cridà l'atenció de la gent en nom de Catalunya. Després, una veu femenina hi prengué el relleu: parlà de la gran veritat que és el sentiment català, de cada home i de cada dona que viu, comprèn i estima Catalunya. Tornà a sonar Els Segadors, era la segona vegada que s'escoltava en públic des de 1939; hi va haver còmiques corredises d'agents, havien de fer alguna cosa però no sabien contra qui, no sabien d'on sortien les veus i les notes, la gravació tornà a l'inici i, per tant, no es va aturar l'emoció i la satisfacció poc dissimulada dels passejants casuals. A la tercera ronda d'aquest bucle sonor, pum, la megafonia callà de cop: la policia havia entrat a l'habitació d'un hotel del carrer de Trafalgar on activistes del Front Nacional de Catalunya havien instal·lat el sistema de so."\n"Front d'Alliberament Català. Sabotatges per la independència."\nBlai Manté. Editorial Base.\nPublicado por Daniel Ferrer en 13:41 Cap comentari:\nEtiquetas: Fets històrics, Historietes per fer país\nUs desitjo un Bon Nadal i un Feliç Any 2010, recordant que avui es el 76è aniversari de la mort de Francesc Macià. Lluitem plegats pel somni d'aquest gran home que ho va donar tot per la seva terra. L'Avi a estat sempre la meva inspiració dins d'aquest bloc i també la meva inspiració política, social i espiritual.\nVia fora, Catalunya!\nPublicado por Daniel Ferrer en 12:15 Cap comentari:\nEtiquetas: Manifestos propis\nUn rei fill de la dictadura, que té por d'una democràcia que el pugui deixar sense el seu tro de “bon vivant”, que xucla el resultat dels nostres esforços apropiant-se dels nostres impostos. Un rei que ens lliga peus i mans per a continuar en la llei del “atado y bien atado”.\nEntre els que veuen l’obra del dimoni en l’Estatut, les consultes, l’autogovern i el dret a decidir estan aquells que van beneir aquest monarca. Un sobirà que va presidir consells de ministres franquistes, en el seu camí del propi profit, imposant la seva dinastia als descendents d’aquells que van fer fora democràticament el seu avi Alfonso i van lluitar contra el feixisme.\nNo és casualitat que la mateixa setmana de les consultes per a la independència el petit dels borbons es passegés per Girona com el senyor que dona una ullada als seus dominis. Cap rei no vol que es trenqui el seu regne, així doncs, és aquesta monarquia un obstacle per a les aspiracions dels pobles de l’Estat espanyol. Els hem de fer saber que no els volem, per això animem a tothom a participar a una gran xiulada a l’hora del seu discurs nadalenc, per sumar-nos a iniciatives similars, que des de diferents sensibilitats han estat convocades arreu de l’estat.\nTots els antimonàrquics a fer soroll contra una corona franquista.\nFORA ELS BORBONS!!!\nPublicado por Daniel Ferrer en 22:50 Cap comentari:\nEtiquetas: Necesitem un canvi\nFront d'Alliberament Català. Sabotatges per la independència.\nAquesta obra ens explica la trepidant història del Front d’Alliberament Català. En el seu si, un grup de joves s’aboca a la lluita clandestina sense esperar res de concret: desitjant només la llibertat. Un grup que serà perseguit, jutjat i dispersat. Que patirà la tortura, la presó, la traïció i l’exili. Un grup, una veu, que cridarà a través d’atemptats contra símbols feixistes la seva convicció en una Catalunya lliure i igualitària. Que pensarà en el Macià que intentarà alliberar Catalunya i en el Companys que la voldrà sobirana; i somiarà en la independència, com tants altres abans i després. Aquesta és la seva crònica. Sí, no hi ha dubte que la història pot ser vibrant.\nPresentació del llibre Front d'Alliberament Català. Sabotatges per la independència:\n[El Carreró, 31 - Plaça de l'Ajuntament - Mataró]\nCarles Garcia (FAC)\nAlbert Calls (periodista)\nHo organitzen Editorial Base i el Casal Fèlix Cucurull, amb la col·laboració de la Taverna Atzucac.\nPublicado por Daniel Ferrer en 13:35 Cap comentari:\nEtiquetas: Fets històrics, Llibrets\nSi Arenys de Munt va iniciar el camí cap a la independència, el 13-D consolida un abans i un després del moviment per l'alliberament nacional. Ningú pot desmerèixer -excepte ZP i els seus- un moviment que, sense suport institucional, ha dut a les urnes milers de ciutadans de tots els orígens i condicions.\nEl moviment de les consultes ha guanyat la batalla de les idees. La guerra encara no, però amb les consultes la ciutadania ha posat contra les cordes el Govern espanyol, els seus partits polítics i la mateixa classe política catalana. Així, el 13-D ha canviat ja bona part dels objectius polítics dels partits catalans per les properes eleccions generals.\nAhir mateix el President d'ERC, Joan Puigcercós, posava com a condició per un acord de govern una consulta vinculant la propera legislatura. Per la seva banda Felip Puig (CDC) proclamava, des de Vic, que el seu partit no tenia límits en ambició nacional, i Unió Democràtica canviava el seu discurs i recolzava amb més èmfasi les consultes. Fins i tot el PSC, malgrat la seva oposició a les consultes, afirmava que segons quina fos la participació caldria tenir-ne en compte els resultats.\nRes serà igual a partir d'aquest dilluns 14. Els dirigents polítics hauran de canviar les seves estratègies i donar resposta a les demandes ciutadanes, ja que la mobilització del 13-D significa un clar pas endavant clar vers la sobirania nacional i tindrà un efecte decisiu en les properes eleccions nacionals.\nA l'Estat, el PP ja ha reconegut el valor polític de les consultes d'aquest cap de setmana, i també el PSOE és conscient del significat polític d'aquests milers de ciutadans votant independència, malgrat que públicament se n'amaguin.\nCom diu la dita, "si volem, podem", ja que només depenem de nosaltres mateixos, de la nostra voluntat i de la nostra ambició nacional. Els 'amics' de sempre podran dir el que vulguin, que si poca participació, que si poc valor, però saben que el 13-D no és cap broma, ans el contrari, és l'inici d'un nou camí que no tindrà aturador si així ho volem i els dirigents polítics del nostre país no s'arronsen.\nPublicado por Daniel Ferrer en 12:01 Cap comentari:\nArenys de Munt ha marcat una abans i un després en la lluita per les llibertats nacionals dels catalans i les catalanes. Per primer cop, després de 300 anys d’ocupació militar i espoliació econòmica, diferents focus arreu dels Països Catalans manifestaran la seva voluntat de continuar existint i d’existir com a poble lliure, desempallegat finalment de la dominació espanyola que ens condemna a la desaparició lenta, que destrueix el nostre territori, empobreix les nostres condicions de vida i pretén anorrear-nos com a identitat col·lectiva de catalanes i catalans que volem continuar sent. El 13-D implicarà un abans i un després en la lluita per la llibertat col·lectiva que per a nosaltres només té un camí: la independència nacional dels Països Catalans.\nEncara que al nostre municipi no celebri un referèndum hem de donar suport aquells que si ho fan i una de les accions podria ser penjar l’emblema per excel•lència de qualsevol país, la seva bandera.\nAixí que catalans i catalanes d’arreu dels Països Catalans, us animo i us demano que demà 13 de desembre del 2009 coincidint amb els referèndums d’independència de més de 160 municipis de Catalunya pengem les nostres senyeres i estelades als balcons de casa, per fer encara més especial aquesta fita històrica, per fer país.\nPublicado por Daniel Ferrer en 19:10 Cap comentari:\nEspanya mai assumeix les seves responsabilitats: malgrat ser la potència colonitzadora, a finals dels setanta va deixar abandonats a la seva sort i a la solidaritat internacional el territori i els habitants del Sàhara. A més, tot i marxar, durant tots aquest anys l'Estat ha fet el contrari del que el dret internacional preveu, i sense immutar-se ha permès la mort lenta de tot un poble, abandonant-lo a la dictadura marroquina.\nAminatu Haidar, la líder i activista sahrauí, ha carregat a la consciencia d'Espanya el trist paper de tots aquests anys. El joc de voler acontentar el regne del Marroc per poder mantenir uns anys més les colònies de Ceuta i Melilla ha comportat la traïció a la República del Sàhara i un ridícul històric entre la comunitat internacional, on les metròpolis sempre han tingut cura de les excolònies.\nLa fermesa d'Aminatu Haidar i els seus plantejaments de radicalitat democràtica han posat contra les cordes el Govern espanyol. A pocs dies de la Presidència Espanyola de l’Unió Europea, Rodríguez Zapatero es troba amb una bomba entre les mans, d'aquí les presses del ministre Moratinos per pactar una resolució de consens. Una resolució que no fa cap referència al dret d'autodeterminació, un tema tabú pel Govern espanyol.\nEspanya té un greu problema de credibilitat: la manca de capacitat de resposta als canvis internacionals li comença a passar factura, el no-reconeixement d'alguns països nous com Kosovo és una mostra d'aquesta situació. L'actitud amb el Sàhara és de pura vergonya, i la manca de capacitat per acceptar les realitats nacionals catalana, basca o gallega demostren intolerància i sectarisme.\nLa fermesa, la valentia d’Aminatu Haidar i la seva lluita pels drets del poble sahrauí han tret els colors al Govern espanyol, ha tornat a posar al punt de mira internacional el drama que viuen milers de refugiats per culpa de la dictadura marroquina, amb la complicitat espanyola arran d'haver defugit durant anys de les responsabilitats vers el procés de descolonització.\nMai com ara una actitud heroica com la d'Aminatu Haidar ha posat contra les cordes al poderós Govern espanyol. Les reivindicacions d'Aminatu són un exemple pel nostre país, immers en la celebració de les consultes populars per la independència, el nostre propi procés de descolonització. Només depenem de nosaltres per aconseguir les fites proposades. En democràcia les urnes són decisives, per això els espanyols d'un signe o d'un altre no volen les consultes: uns ho diuen a la cara i altres ho canalitzen boicotejant la festa de la democràcia.\nPublicado por Daniel Ferrer en 11:45 Cap comentari:\nEtiquetas: Crítiques independents\nPublicado por Daniel Ferrer en 12:40 Cap comentari:\nPublicado por Daniel Ferrer en 13:42 Cap comentari:\nMés de 3.000 persones fan un acte de força en l'inici de la campanya de les consultes\nAmb un acte de força. La Coordinadora de la Consulta per la Independència va obrir així la campanya dels referèndums del dia 13 de desembre, en un intent de mobilitzar els ciutadans perquè vagin a votar en els més de 161 municipis en què s'obriran les urnes. Unes 3.500 persones, segons els organitzadors, es van aplegar ahir al Fòrum de Barcelona per solemnitzar el tret de sortida a la primera onada de consultes, que s'allargaran fins al 28 de febrer i al 25 d'abril. En el seu paper de mestre de cerimònies, el periodista Miquel Calçada va reivindicar la validesa «simbòlica» dels referèndums promoguts per la societat civil en el context que viu el país. L'Estatut que analitza el Tribunal Constitucional, va advertir, és «l'últim intent de buscar l'encaix amb Espanya».\nEls organitzadors de les consultes són conscients que només una elevada abstenció podria aigualir la jornada electoral del dia 13. Per evitar que aquesta proliferi, han engegat una campanya informativa en els 161 municipis on se celebrarà la votació. L'acte d'ahir va ser-ne el tret de sortida, i també una presa de pols fonamental sobre el grau de mobilització que s'ha generat a l'estela de la consulta d'Arenys de Munt. I l'auditori es va omplir a vessar, amb més de 3.000 persones –segons els organitzadors– vingudes d'arreu del territori.\nDesprés d'un matí de treball en comissions, Calçada va obrir l'acte subratllant la conjuntura en què tindran lloc les consultes. El periodista va situar l'Estatut, pendent d'una imminent sentència del TC, com «l'últim intent de buscar l'encaix amb Espanya». I va carregar amb duresa contra l'editorial conjunt consensuat per dotze diaris catalans en defensa de la carta catalana. Per a Calzada, el text és un «prec desesperat» per conservar la via autonomista. «La dignitat de Catalunya només té un nom: la independència», va proclamar. El filòsof Josep-Maria Terricabras va al·legar que el que «realment molesta» és el dret del poble català «a opinar» sense necessitat de demanar «permís a ningú». Terricabras va reptar els que neguen que existeixi una majoria favorable a la creació d'un estat català a comprovar-ho amb un referèndum nacional. «Quan pugui parlar el poble no tinc cap dubte que es decidirà per l'opció millor, la que nosaltres proposem: la independència», va defensar.\nPer amanir el rosari d'intervencions de representants d'entitats municipals que organitzen consultes, Francesc Ribera (Titot) va interpretar País petit i un cor dirigit per Jordi Llovet, El cant de la senyera. L'actor Lluís Canut va recitar el poema «Ara mateix», de Miquel Martí i Pol. A la fila zero, seien junts l'actor Joel Joan, l'economista Elisenda Paluzie i l'escriptor Víctor Alexandre, entre altres persones conegudes. L'alcalde d'Arenys, Carles Móra, també va prendre la paraula. «És l'hora de dir prou al menyspreu i a l'escarni», va sentenciar. Móra va defensar la necessitat que el Parlament acabi proclamant la independència «amb vot secret, si fa falta, o recollint les 500.000 signatures per iniciar el procés si és precís». Un altre alcalde, el del poble més petit de Catalunya, Sant Jaume de Frontanyà, va fer una crida a fer pinya entorn de les consultes. Ramon Vilalta va reivindicar la unitat «pel dret a decidir, per dignitat, per l'estat que se'ns acosta».\nPublicado por Daniel Ferrer en 13:25 Cap comentari:\nL'alçament solidari i digne de Catalunya\n"Solidaritat és la terra, ho sents? és la terra que s'alça en els seus homes. No has sentit mai dir alló de: "si tal cosa succeés, fins les pedres s'alçarien"? Doncs ara som en això: que les pedres s'alcen; que cada home és un tros de la terra nadiua amb cara i ulls i esperit i braç; i la terra no és carlina, ni republicana, ni monàrquica, sinó que és ella mateixa, que crida, que vol son esperit propi per a regir-se; i ho crida en tots els seus fills, republicans, monàrquics, revolucionaris, conservadors, pagesos, ciutadans, blancs i negres, rics i pobres. I mentre duri el crit de la terra no hi ha pobres, ni rics, ni ciutats, ni pagesies, ni partits ni res més sobre d'ella que un gran afany d'acallar-la, i satisfer-la, perquè sols quan ella sia en pau podrà cadascú ser republicà o carlí, pagès, blanc o negre, pobre o ric, d'una millor manera que abans: de la única manera en què un home pot ésser ben bé lo que sia: així és, en conformitat a la naturalesa que la terra mateixa li donava."\nJoan Maragall. La Veu de Catalunya, 1907.\n"Que ningú es confongui, ni malinterpreti les inevitables contradiccions de la Catalunya actual. Que ningú erri el diagnòstic, per molts que siguin els problemes, les desafeccions i les contrarietats. No som davant d’una societat feble, postrada i disposada a assistir impassible al deteriorament de la seva dignitat. No desitgem pressuposar un desenllaç negatiu i confiem en la probitat dels jutges, però ningú que conegui Catalunya posarà en dubte que el reconeixement de la identitat, la millora de l’autogovern, l’obtenció d’un finançament just i un salt qualitatiu en la gestió de les infraestructures són i continuaran sent reclamacions tenaçment plantejades amb un amplíssim suport polític i social. Si és necessari, la solidaritat catalana tornarà a articular la legítima resposta d’una societat responsable."\nEditorial Conjunta, 2009.\nPublicado por Daniel Ferrer en 17:06 Cap comentari:\nHi ha preocupació a Catalunya i cal que tot Espanya ho sàpiga. Hi ha alguna cosa més que preocupació. Hi ha un creixent atipament per haver de suportar la mirada irada dels que continuen percebent la identitat catalana (institucions, estructura econòmica, idioma i tradició cultural) com el defecte de fabricació que impedeix a Espanya assolir una somiada i impossible uniformitat. Els catalans paguen els seus impostos (sense privilegi foral); contribueixen amb el seu esforç a la transferència de rendes a l’Espanya més pobra; afronten la internacionalització econòmica sense els quantiosos beneficis de la capitalitat de l’Estat; parlen una llengua amb més marge demogràfic que el de diversos idiomes oficials a la Unió Europea, una llengua que, en lloc de ser estimada, resulta sotmesa tantes vegades a un obsessiu escrutini per part de l’espanyolisme oficial, i acaten les lleis, per descomptat, sense renunciar a la seva pacífica i provada capacitat d’aguant cívic. Aquests dies, els catalans pensen, sobretot, en la seva dignitat; convé que se sàpiga. Som en vigílies d’una resolució molt important. Esperem que el Constitucional decideixi atenent les circumstàncies específiques de l’assumpte que té entre mans –que no és sinó la demanda de millora de l’autogovern d’un vell poble europeu–, recordant que no existeix la justícia absoluta, sinó només la justícia del cas concret, raó per la qual la virtut jurídica per excel·lència és la prudència. Tornem a recordar-ho: l’Estatut és fruit d’un doble pacte polític sotmès a referèndum.\nDes d'aquest bloc vui donar el meu suport total a la iniciativa dels diaris escrits de Catalunya que a través d'una editorial conjunta han expresat la voluntat de la ciutadania i la voluntat del nostre país.\nPublicado por Daniel Ferrer en 19:16 Cap comentari:\nEstatut de Catalunya R.I.P.\nDoncs si, una filtració es publicava ahir al diari El País on el Tribunal Constitucional sentenciava l'Estatut de Catalunya. El nostre "estimat" President Montilla alertava que "retallar l'Estatut posaria en perill la Constitució i amenaçaria l'estat autonómic".\nMirem primer la trista, intensa i curta "vida" de l'Estatut:\n2 de novembre 2005: presentació del PP d'un recurs d'inconstitucinalitat, posteriorment és rebutjat.\n2 de novembre 2005: presentació al Congrés dels Diputats per part de tres parlamentaris catalans.\n18 de juny 2006: aprovació del text en referendum popular a Catalunya.\nContra l'Estatut del 2006 es van presentar diversos recursos d'inconstitucionalitat:\nEl Partit Popular.\nEls governs de les Comunitats Autònomes de Múrcia, la Rioja, Aragó, la Comunitat Valenciana i les Illes Balears.\nEl Tribunal Constitucional els admeté tots a tràmit durant el 2006 i des de llavors aquest es pendent de resolució.\nI la seva mort ja l'hem vist a dalt...\nDefinitivament es una indignació total pel poble de Catalunya. Que tenim que pensar que el Tribunal Constitucional te més poder que el Rei, que el President, que els polítics, que el POBLE?? El TC es encara la cara faxa-conservadora que es conserva de l'espanyolisme despótic. 3 anys (gairebé 4) han de tardar 12 magistrats per posar-se d'acord? Espanya no ens vol i els polítics botiflers miren cap a un altre lloc. I ens quedarem sense fer res?\nTot i així...dintre d'un futur molt pròxim ja no necesitarem redactar més Estatuts d'Autonomía, ja que el Poble Català expresara llur voluntat en les properes consultes sobiranistes.\nPublicado por Daniel Ferrer en 12:39 Cap comentari:\nAquí fa pudor a xoriço...\nQui té por que s'estiri la manta? Nosaltres, la gent corrent amb la vida fotuda?\nArribar a fi de mes és cada cop més difícil, mentre fa una pudor de xoriço que empesta, i els de Dalt parlen molt però no pensen fer res, diuen que "no són tots iguals", però en realitat tots formen part de fraccions del mateix Partit, el Partit dels xoriços. Ens han xoriçat amb la Crisi i no s'ha canviat res. Ens han xoriçat la Ciutat venent-la al millor postor i omplint-se les butxaques, mentre nosaltres paguem els plats trencats -i salvem els Bancs que tornen així a xoriçar-nos. Ens han xoriçat la Paraula perquè resulta que no s'ens deixa decidir res més enllà d'una participació raquítica i d'un vot aclamatori. I a sobre hem de sentir que estiraran la manta que tenen sota els seus peus! Des de Santa Coloma fins a Cadis, de del Palau a la Generalitat, des d'El País fins a Antena 3, la mateixa manta de mentides. La mateixa manta de fum que delata que se'ls està cremant la barbacoca.\nSembla que l'ordre és que el lladre-de-coll-blanc, de més de 20 Milions d'Euros, el Sr. Millet, molt ben relacionat, continuï gaudint de les seves mansions, cotxes i passeigs per la platja... I ja veurem quant triguen a sortir en Prenafeta i l'Alavedra... I mentrestant se suposa que nosaltres, treballadors de tots els colors, la gent corrent de la vida fotuda, hem de tornar a la fila i passar-nos el dissabte a la tarda mirant la TV. Ja n'hi ha prou de fer-li el joc a aquesta gran Família de xoriços. Aquest dissabte apaguem la tele i sortim al carrer.\nPorta la casola, la cullera, la pancarta i la mala llet.\nAquest dissabte 21 de novembre a les 18h. a la Plaça Sant Jaume!\nConvoca: Federació d'Associacions de Veïns de Barcelona (FAVB)\nPublicado por Daniel Ferrer en 12:10 Cap comentari:\nOrgullosos de ser Catalans\nEl dia 13 de Desembre coincidint amb la celebració a molts municipis dels referèndums per la independència. Proposem a tots aquells que tinguin una senyera o estelada a casa la pengin al seu balcó o balconada. Hem de fer d’aquest dia, del dia 13 l’orgull català, hem de sentir-nos catalans, hem de fer la segona diada.\nTots hem de penjar les nostres senyeres i estelades als nostres balcons, encara que al nostre municipi no celebri un referèndum hem de donar suport aquells que si ho fan i una de les accions podria ser penjar l’emblema per excel•lència de qualsevol país, la seva bandera.\nAixí que catalans i catalanes d’arreu dels Països Catalans, d’arreu del principat us animo, us demano que el dia 13 de desembre del 2009 coincidint amb els referèndums d’independència de més de 160 municipis de Catalunya pengem les nostres senyeres als balcons de casa, per fer encara més especial aquesta fita històrica, per fer país.\nPublicado por Daniel Ferrer en 13:21 Cap comentari:\nEtiquetas: Catalonia is different, Consultes sobiranistes\nAl loro, que podemos estar peor!!\nEl senyor "Jan" Laporta ja ve d'un temps que ens ve fent uns discursets polítics "fantàstics" i "meravellosos" i va d'un "super-indepe-revolucionari" on es veu clarament que vol aprofitar-se de la situació, ja que es el president del F.C. Barcelona, i fer el salt a la política el salvaria d'anar al INEM a fitxar. Ja que se li acaba el rotllo dins del món de l'esport doncs que millor que fer-se líder d'una entitat política i proclamar-se President de Catalunya, ja que com ell a dit "Si faig el salt a la política serà per ser un líder, no un màrtir", doncs al pas que va potser s'automartiritza ell sol, per que li facin una estàtua en honor seu. Definitivament aquest senyor viu als núvols.\nCom no tenim ja bastant amb els actuals "politiquets botiflers", ara ve aquest enganyant al electorat i proclamant-se "Salvador de Catalunya" com si la gent no pogués pensar per si mateixa, com si el necesitèssim per fer lo que ja està fent la gent del carrer com les properes consultes sobiranistes. Personalment crec que aquest senyor és el més demagògic i/o imperialista que a trepitjat Catalunya amb les seves ansies de "conquerir el món" respaldat pels enganyats socis del Barça, pel Govern Culé de Zapatero i no ens oblidem del seu cunyat membre de la "Fundación Nacional Francisco Franco". En definitiva, el poble ja posarà aquest personatge on el pertoca.\nCatalans no os deixeu enganyar!\nPublicado por Daniel Ferrer en 13:31 Cap comentari:\nL´Ajuntament de Girona va aprovar ahir al vespre una moció de suport a la consulta independentista, promoguda per la comissió cívica Girona Decideix, que encara no té data fixada. Com era previst, els tretze regidors de CiU, ICV i ERC van votar-hi a favor; els deu del PSC es van abstenir, i el del PP hi va votar contra.\nGirona és, doncs, la capital de comarca més gran que dóna suport al referèndum sobre la independència. Per manca de temps, Girona Decideix, formada pel casal independentista el Forn, Òmnium Cultural i l´Ateneu d´Acció Cultural, no farà la consulta el dia 13 de desembre, a diferència de més d´un centenar de municipis catalans, però sí que en fixarà la data abans d´acabar l´any. Ara el propòsit és de sumar com més entitats i grups polítics de la ciutat millor.\nPublicado por Daniel Ferrer en 23:25 Cap comentari:\nNosaltres, els joves, els principals afectats per aquesta crisi, hem de ser la llavor del canvi possible i necessari. Un canvi d'arrel. Un canvi de sistema.\nCal plantejar alternatives que esquerdin el pensament únic, cal no oblidar el llegat de lluita i resistència dels pobles del món cal qüestionar-se el que ens han dit que era inqüestionable, cal obrir espais de solidaritat i rebel·lia per dibuixar nous horitzons.\nPublicado por Daniel Ferrer en 15:24 Cap comentari:\nPublicado por Daniel Ferrer en 21:09 Cap comentari:\nEtiquetas: 350 anys de resistència, Fets històrics\nMés de 5000 persones s'han manifestat a Perpinyà en la commemoració dels 350 anys del Tractat de Pirineus, coincidint també amb els actes cloenda del Correllengua. La marxa, encapçalada per una pancarta on es podia llegir "Esborrem el tractat del Pirineus", ha recorregut el centre de la capital nord-catalana, des de la plaça de Catalunya fins a darrera del Castellet, on s'ha llegit un manifest que reivindica la resistència armada i heroica del poble català en contra del tractat que es va conèixer com la Revolta dels Angelets de la Terra amb al seu cap en Josep de Trinxeria. El manifest també denuncia el procés d'aculturació que pateix la Catalunya Nord a causa de la dominació francesa i considera l'estat espanyol corresponsable d'aquesta situació, ja que, entre altres coses, participa en el manteniment d’una frontera imposada i col·labora amb l’estat francès per esborrar del mapa dels pobles lliures qualsevol indici de Catalunya Nord, dels Països Catalans. (350 anys de resistència: Commemoració del Tractat dels Pirineus i final del Correllengua 2009)\nCliqueu auí per llegir el Manifest 350 anys de resistència\nPublicado por Daniel Ferrer en 20:44 Cap comentari:\nEtiquetas: 350 anys de resistència\nPerpinyà: Un dia per reivindicar\nCada any els actes del Correllengua es fan arreu de les terres de parla catalana i es tanquen a Perpinyà amb una manifestació festiva que es fa conincidir amb la data del 7 de novembre, que commemora el Tractat del Pirirneus, que el 1659 va separar les comarques de la Catalunya del Nord del Principat de Catalunya. Enguany, aprofitant la data rodona de 350 anys d'aquest tractat, la diada serà el punt culminant de molts actes que s'han fet al llarg de l'any i es preveu més participació, amb autobusos que sortiran d'arreu del territori. Al vespre, el grup valencià Al Tall i les formacións musicals Raph Dumas & The Primaveras, i Allioli Clash compartiran cartell en els concerts de cloenda.\nDes de Perpinyà fins Alacant i des de Fraga fins a l'Alguer, reivindiquem la nostra llengua catalana! I defensem el nostre territori dels Països Catalans!\nPublicado por Daniel Ferrer en 10:52 Cap comentari:\nSanta Coloma aixecat contra els xoriços polítics!\nDes d'aquest bloc dono el meu suport a la gent de Santa Coloma de Gramenet, i els crido a donar un cop de puny a la taula i exigir com a poble lo que per dret demanen. Contra la corrupció i l'alliberament del poble de polítics xoriços i botiflers, ara i més que mai, aixecat Santa Coloma!\nVia fora, Santa Coloma!\nPublicado por Daniel Ferrer en 12:38 Cap comentari:\nLa coordinadora de les consultes sobiranistes comença la campanya per afavorir la participació\nLa campanya consta de diferents cartells, díptics i pancartes que se centren a promoure la participació. Segons ha explicat el responsable d'extensió territorial i campanya, Uriel Bertran, l'objectiu és "promoure la màxima participació", sobretot entre el col·lectiu més jove i els immigrants. Per Bertran, el percentatge de participació en les consultes serà clau per aconseguir posar "el referèndum sobre l'autodeterminació en el centre del debat polític".\nDe fet, la coordinadora de les consultes ha convidat observadors internacionals perquè validin el procés. Per Bertran, els observadors i els mitjans de comunicació internacionals són essencials per aconseguir el suport internacional de cara a la celebració d'un referèndum vinculant sobre la independència de Catalunya.\nLa campanya de participació que comença ara inclou la difusió de díptics i la visita a instituts, col·lectius d'immigrants i d'altres entitats per aconseguir mobilitzar-los i que vagin a votar el dia 13.\nPublicado por Daniel Ferrer en 16:02 Cap comentari:\nMés de 620.000 persones estan convocades a votar el 13-D\nEl dia 13 de desembre més de 623.120 persones estan convocades a votar en les consultes populars sobre la independència de Catalunya que se celebraran en almenys 115 municipis d'arreu del país.\nSegons les dades del padró de l'1 de gener del 2008, hi ha més de 620.000 persones majors de 16 anys (edat mínima per votar, segons el protocol pactat pels organitzadors) en les 115 poblacions que s'han mobilitzat per organitzar una consulta popular com la d'Arenys de Munt. Aquesta dada, però, probablement s'incrementarà en les pròximes setmanes, ja que la llista de municipis que s'afegeixen a organitzar consultes creix cada dia.\nSegons explica Uriel Bertran, responsable de campanya per a la participació al territori, l'objectiu de la coordinadora nacional que organitza la consulta unitària és arribar, com a mínim, a la participació del 40% que hi va haver a Arenys.\nLa població més gran on se celebrarà la consulta és Sant Cugat del Vallès, que compta amb 59.042 persones amb edat per exercir el dret a vot en aquest tipus de consultes. El segueixen Vilanova i la Geltrú, amb 54.322; Vic, amb 32.154; Vilafranca del Penedès, amb 31.129; i Premià de Mar, amb 23.038.\nSobremunt (Osona), en canvi, serà el municipi més petit on se celebrarà la consulta, amb només 83 persones més grans de 16 anys. També destaca Palau de Santa Eulàlia (Alt Empordà), amb un nombre de persones en edat de votar una mica superior, 96.\nPer comarques, Osona és la que té el padró més nombrós, amb gairebé 100.000 persones. De fet, les entitats integrades a Osona Decideix han decidit organitzar una consulta d'àmbit comarcal. En concret, de moment, ja que la llista de pobles que se sumen a la iniciativa no es tancarà fins al 12 de novembre, ja hi ha 36 municipis, amb una població total de 99.984. Amb tot, segons explica el membre de la comissió tècnica, Alfons López Tena, s'espera arribar a una cinquantena de municipis.\nEl Maresme és la segona comarca amb un padró més important, i hi participaran 8 municipis. 91.915 persones estan convocades a votar sobre la independència de Catalunya a Canet, Premià de Mar, Arenys de Mar, el Masnou, Sant Pol de Mar, Argentona, Tiana i Vilassar de Dalt.\nPublicado por Daniel Ferrer en 0:47 Cap comentari:\nSalvem la castanyada\nFa 20 anys, per molta gent, el dia 31 d'Octubre, no era més que la vigilia d’un dia festiu, el dia de Tots Sants. Però des de fa uns anys, per molts, la nit del dia 31, es la nit de Halloween. Una nova tradició importada dels Estats Units , que s’està imposant a tot l’estat. Però el pitjor de tot, es que a Catalunya, Hallowen, està fent oblidar a la nostra Castanyada. Una festa on ens reunim a menjar castanyes, moniatos i panallets, amb la família i els amics, abans de sortir de festa.\nTradició, que des de fa uns anys, està sent substituïda per la festa americana. No només les televisions ens bombardegen amb pel·lícules de por la nit del 31, les discoteques, que com es lògic agafen la festa més "guay" (per guanyar més calers), no celebren la “Castanyada”, fan festes de Halloween, com si fos lo més normal del món!\nPer això, des d'aquest blog, demano a tothom que lluiti per no perdre aquesta festa! La nostra festa propia i no la festa del capitalisme americà! No ens deixem portar per el "truco o trato"\nLluitem contra l'imposició cultural del capital!\nVisca la Castanyada i Visca Catalunya!\nPublicado por Daniel Ferrer en 23:52 Cap comentari:\nCorrupció política-mental ara i sempre\nMalaya, Gürtel, Pretòria... cada vegada es veuen més casos de corrupció. Però algú dubtava que no existisin tals corruptes? Des de sempre durant tota la història hi han hagut casos com aquests, clar que abans era molt normal quan un rei, dictador o emperador ho feia, i quan va florir la "llibertat" i "democracia" aquest sentiment corrupte dons va passar a la política burgesa i mentre ens deixessin en pau ells podien fer el que vulgueren amb els nostres impostos. Capitalistes o Comunistes, de Dretes o d'Esquerres això no importa mentre hi hagin diners els ideals no conten i mentre els votants enganyats donen suport dons més corruptes poden ser. La política avui en dia, com ja sabem, la dirigeix el Capital, l'Euro i el Dolar s'han posat el mantell i la corona i a regnar indefinidament s'ha dit. Som conscients però no hi fem res, mentre tinguem alguna cosa que enduren's a la boca i no ens treguin les nostres comoditats no mourem ni un dit. I per què? Dons perquè la gent del carrer s'ha cansat, no li interessa ni la política ni res (francament la política en si ja es decepcionant), però als polítics ja els hi va bé, que pensem poc, que no expressem els nostres pensaments ni les nostres idees, total ells tenen un index de votants que sempre els votaran i viuran molt bé amb els seus sous triplicats. I nosaltres ja tenim la "tele" per expressar el que pensem no?Que podem fer contra tal força de repressió mental? Dons la veritat, votant a diferents partits amb polítiques semblants no canviarà mai res. La idea seria canviar el sistema polític-econòmic, però com si el poder per fer-ho son els propis corruptes? Ara ens venen aquestes preguntes perquè durant anys no em volgut fer res, votàvem sense saber a qui votàvem, un nom i quatre promeses que mai es complirien ens donaven forces per aixecar-nos del sofà i anar a llençar un paper que ficava: "delego la sobirania nacional als polítics". I ara ni això, simplement ni ens aixequem del sofà.\nPoble de Catalunya tenim molta part de culpa per això desperta d'aquesta realitat mental on ens han ficat! Aixecat del sofà que es el món en el que vius, apaga la televisió i surt al carrer a exigir lo que es teu! El nostre dret de pensar lliurement. La Sobirania Nacional es de tot el poble no d'una part del poble. Ara i més que mai alçat contra els polítics botiflers!\nPublicado por Daniel Ferrer en 15:45 Cap comentari:\nSolidaritat amb els pagesos de Reus\nJoan Saura dimisió!\nProu brutalitat policial!\nPublicado por Daniel Ferrer en 16:56 Cap comentari:\nEtiquetas: Bon cop de falç\nCatalunya: La terra de la llibertat\nPublicado por Daniel Ferrer en 20:48 Cap comentari:\nEtiquetas: Catalonia is different, Fets històrics\nComenço aquest blog perquè moralment necessito exposar les meves idees i crítiques d'una realitat en la que vivim. Una realitat en la que tot un poble viu des de fa temps sota el jou d'un altre poble, i aquesta idea comuna no ha canviat durant els segles. Una idea de llibertat, de solidaritat, de lluita i alliberament. Una idea que mai ningú, per molt que passi el temps, podrà fer desaparèixer. Junts podem fer d'una idea un somni, i d'un somni una realitat millor.\nPer això i com va dir l'Avi: "Us crido amb el mateix crit històric que ens recorda les nostres antigues victòries nacionals[...]"\nPublicado por Daniel Ferrer en 0:06 Cap comentari:\nMés de 620.000 persones estan convocades a votar e...\nLa coordinadora de les consultes sobiranistes come...\nUna manifestació multitudinària a Perpinyà exigeix...\nGirona, la capital més gran que dóna suport a una ...\nMés de 3.000 persones fan un acte de força en l'in...


Calendari escolar pel curs 2016-2017 » educaccio.cat\nEstàs a:Inici»EDUCACIÓ»Privada»Calendari escolar pel curs 2016-2017\nBy Fundesplai on\t 18 d'abril de 2016 0 Comentaris\nDescarregueu aquí el Full d’Actualitat (pdf)\nInici d’activitats dels centres educatius i del professorat: dia 1 de setembre de 2015.\nCessament de les activitats: no abans del 30 de juny.\nSegon cicle d’educació infantil, primària, secundària obligatòria, batxillerat, grau mitjà de formació professional inicial, d’arts plàstiques i disseny i el curs de formació específic per l’accés a cicles: les classes començaran el 12 de setembre.\nCicles de grau superior de formació professional inicial i d’arts plàstiques i disseny, curs de formació específic per l’accés, ensenyaments de règim especial i aules de formació de persones adultes: les classes començaran no més tard del 21 de setembre.\nLes classes finalitzaran el 21 de juny, llevat dels ensenyaments de règim especial que ho faran d’acord amb la seva programació acadèmica.\nEls centres poden demanar un inici de curs gradual per a l’alumnat que inicia segon cicle d’educació infantil. Cal l’autorització prèvia del director/a dels SSTT, començant el 12 de setembre. No podrà anar més enllà del 16 de setembre.\nLes proves extraordinàries de l’ESO, de 1r de batxillerat i dels cursos de formació específics d’accés als cicles formatius es faran de l’1 al 5 de setembre de 2017. Per als cicles formatius i el 2n curs de batxillerat les proves extraordinàries es faran al mes de juny després de les proves ordinàries.\nNadal: del 23 de desembre al 8 de gener, ambdós inclosos.\nEls centres poden establir 3 dies festius de lliure disposició (4 a Barcelona) que s’han de distribuir equitativament entre els tres trimestres, no poden coincidir amb els d’inici i final de les classes ni amb els immediatament anteriors als períodes de vacances escolars.\nTenen consideració de dies festius els que determini el departament d’Empresa i Ocupació i els dos dies de festa local. En cas que un o ambdós d’aquests dies de festa local caiguin en dia no lectiu, els centres poden afegir-los als establerts de lliure disposició.\nPer a altres modificacions que de forma excepcional es puguin produir, la titularitat del centre ha d’adreçar als serveis territorials una sol·licitud raonada d’autorització de modificació del calendari o de l’horari escolar respecte al que es preveu amb caràcter general. Aquesta sol•licitud ha de tenir el consens del consell escolar, mantenir el còmput total d’hores de la jornada laboral del professorat i de l’horari lectiu de l’alumnat, llevat que es compensi al llarg del curs amb altres activitats la diferència d’hores d’atenció a l’alumnat.\nLa titularitat del centre privat podrà adreçar als serveis territorials la sol·licitud per organitzar la jornada continuada, que podrà començar a partir del 6 de juny, sempre que es compleixin els requisits esmentats al punt anterior.\nEntrada anteriorNovetats en el pla de fromació pel PAS i personal laboral\nEntrada següent Reunió de Formació personal PAS al CEB\nEtiquetes: Calendari, CONCERTADA, no concertada\nLink de la imatge: https://educaccio.cat/wp-content/uploads/2016/04/calendar-1.jpg


L'Rt puja a 0,99 mentre que el risc de rebrot a Catalunya baixa fins a 205 (-4) La República\nL’Rt puja a 0,99 mentre que el risc de rebrot a Catalunya baixa fins a 205 (-4)\nEs declaren 790 nous casos i 63 morts, amb 28 ingressats més als hospitals (1.515) i 11 persones menys a l’UCI (389)\nLa velocitat de propagació a Catalunya, l’Rt, continua a l’alça i es troba ja en 0,99, una centèsima més que fa 24 hores i acostant-se perillosament a la barrera de l’1. En canvi, el risc de rebrot baixa un xic i està ara en 205, quatre punts menys, segons les últimes dades del Departament de Salut. A més, la incidència a 14 dies torna a baixar i se situa en 224,32 (dissabte estava en 232,04). S’han declarat 790 nous casos confirmats per PCR o Tests d’Antígens (TA), fins als 317.370 des de l’inici de la pandèmia. El 4,29% de les proves de la darrera setmana han donat positiu. També s’ha informat de 63 noves morts, amb un total de 16.152. Hi ha 1.515 pacients ingressats als hospitals amb covid-19, 28 més, i 389 persones a l’UCI (-11).\nEl risc de rebrot era de 215 entre el 19 i el 25 de novembre. L’Rt puja una centèsima més fins a 0,99, mentre que la setmana anterior era de 0,78. La incidència a 14 dies és de 224,32 entre el 26 de novembre i el 2 de desembre i se situa clarament per sota dels 293,67 de l’interval anterior (19-25 de novembre). Pel que fa als casos confirmats per PCR o tests d’antígens (TA), en el període del 26 de novembre al 2 de desembre n’hi va haver 8.216, xifra inferior a l’interval anterior, quan se’n van detectar 9.058. Això situa l’actual taxa de confirmats per PCR/TA en 106,69 per cada 100.000 habitants, per sota del període anterior (117,63).\nDes de l’inici de la pandèmia s’han confirmat 349.305 casos, 317.370 dels quals mitjançant prova PCR o test d’antígens. Hi ha hagut 63 noves morts i el total acumulat arriba a les 16.152: 9.994 en hospitals o sociosanitaris (+50), 4.337 en residències (+2), 961 en domicilis (+2) i 860 no classificades (+9). Entre el 26 de novembre i el 2 de desembre s’han declarat 314 morts, una xifra similar a la de la setmana anterior, quan se’n van notificar 317.\nPel que fa als ingressats, en l’últim interval estaven ingressades 1.573 persones a l’hospital. La setmana anterior, entre el 19 i el 25 de novembre, hi va haver 1.830 ingressats. Entre les persones que viuen en residències s’han detectat 47 nous casos amb PCR o TA, fins a un total de 23.427. Amb la resta de proves, el número total de casos és de 25.570. En total, han mort 7.421 persones, 13 més que les declarades fa 24 hores.\nRegió sanitària de Barcelona: l’Rt supera l’1 (1,01)\nA la regió sanitària de Barcelona ciutat, que inclou la capital catalana, Montcada i Reixac i una ABS de Sant Adrià del Besòs, el nombre total de confirmats per PCR o TA se situa en 70.703 (+115), xifra que s’eleva a 79.608 amb totes les proves. Des de l’inici de la pandèmia han mort 5.225 persones a l’àrea (+13).\nEl risc de rebrot baixa 6 punts i se situa en 180. El de la setmana del 19 al 25 de novembre era de 196. L’Rt puja dues centèsimes, fins a 1,01, per sobre de la setmana anterior (0,81), i la taxa de confirmats per PCR/TA en l’últim interval és de 87 per cada 100.000 habitants. La incidència a 14 dies baixa a 184, pels 249 de la setmana anterior. El 4,72% de les proves que es fan donen positiu.\nA la regió hi ha 243 persones ingressades (+1). Amb la introducció de les persones ingressades en UCI de la xarxa privada, no es faciliten les dades de crítics disgregades per regions sanitàries. La setmana del 26 de novembre al 2 de desembre es van notificar 80 morts i hi havia 246 ingressats. En l’interval anterior, les defuncions declarades van ser 82 i hi havia 306 hospitalitzats.\nRegió metropolitana nord: 446 pacients ingressats (+18)\nLa regió metropolitana nord suma 80.541 casos confirmats per PCR o TA des de l’inici de la pandèmia (170 més que en l’últim balanç) i 87.646 amb totes les proves. El territori ha registrat 3.692 morts des de l’inici de la pandèmia (+11). El risc de rebrot baixa un punt en 24 hores i se situa en 208. Durant l’interval de set dies anterior era de 197. D’altra banda, la velocitat de propagació del virus puja a 1,04, una centèsima més. La setmana del 19 al 25 de novembre va ser de 0,75.\nActualment, la taxa de confirmats per PCR o TA és de 104 per cada 100.000 habitants. El percentatge de positivitat de les proves és del 3,50%. La incidència a 14 dies està en 207, i era de 267 entre el 19 i el 25 de novembre. Segons les últimes dades, ara hi ha 446 pacients ingressats (+18). Entre el 26 de novembre i el 2 de desembre hi havia ingressats 476 pacients ingressats i es van declarar 62 morts. La setmana anterior els ingressats van ser 544 i van morir 68 persones.\nLa regió metropolitana sud suma un total de 55.191 confirmats per PCR o TA (125 més en les darreres hores) i 61.877 amb l’acumulat de totes les proves. Les persones que han mort per coronavirus en aquesta regió són 2.859 (+20). Entre el 26 de novembre i el 2 de desembre es van declarar 47 defuncions, per les 56 de la setmana anterior. El risc de rebrot baixa 3 punts i se situa en 203. En el període del 19 al 25 de novembre va ser de 216. La velocitat de propagació del virus puja una centèsima i se situa en 1,02, pel 0,82 de la setmana anterior.\nLa taxa de confirmats per PCR o TA és de 98 per cada 100.000 habitants. El 4,20% de les proves que es fan donen positiu. La incidència acumulada a 14 dies se situa en 208, mentre que en l’interval anterior era de 273, Segons les últimes dades, en aquesta regió hi ha ara 188 pacients ingressats per la covid-19 (ídem). Entre el 26 de novembre i el 2 de desembre estaven ingressats 191 pacients. La setmana anterior van ser 249 els hospitalitzats.\nCatalunya central: puja el risc de rebrot a 276 (+10) i l’Rt a 1,01\nLa regió sanitària de la Catalunya central té un total de 23.111 casos confirmats per PCR o tests d’antígens, 85 més en les últimes hores. La xifra s’eleva a 25.727 si es tenen en compte les altres proves. Des de l’inici de la pandèmia han mort 1.868 persones en aquesta regió, una més que en l’últim balanç. S’han notificat 31 defuncions entre el 26 de novembre i el 2 de desembre, per les 28 de la setmana anterior.\nEl risc de rebrot puja a 276 (+10), mentre que la setmana anterior era de 293. La taxa de reproducció del virus puja sis centèsimes, fins a 1,01 (la setmana del 19 al 25 de novembre era de 0,85). La taxa de confirmats per PCR/TA per 100.000 habitants és de 140. La incidència a 14 dies és de 287, pels 363 de la setmana del 19 al 25 de novembre. El 5,05% de les proves que es fan són positives. La regió té 105 persones ingressades (ídem). En la setmana del 26 de novembre al 2 de desembre hi va haver 107 ingressats. En l’interval anterior, van ser 125 els hospitalitzats.\nCamp de Tarragona: Baixa el risc de rebrot a 119 (-4)\nAl Camp de Tarragona s’han registrat 19.854 casos confirmats per PCR o tests d’antígens, 59 més. Si es tenen en compte totes les proves, el nombre acumulat de casos des de l’inici de la pandèmia és de 20.751. En aquesta regió han mort 643 persones, cap més que fa 24 hores. Es van registrar 21 defuncions entre el 26 de novembre i el 2 de desembre, i 16 la setmana anterior.\nEl risc de rebrot baixa 4 punts en 24 hores, fins als 119, i es manté per sota del de la setmana del 19 al 25 de novembre (161). L’Rt puja dues centèsimes, fins a 0,81, mentre que la taxa de confirmats per PCR i TA se situa en 69 per cada 100.000 habitants. La incidència a 14 dies és de 159, mentre que en l’interval anterior era de 250. L’índex de positivitat és de 4,39%. Segons les últimes dades, hi ha 112 pacients ingressats (+4). Entre el 26 de novembre i el 2 de desembre hi va haver 111 ingressats, mentre que la setmana anterior van ser 140 els hospitalitzats.\nTerres de l’Ebre: El risc de rebrot baixa de 100 (97)\nLa regió sanitària de les Terres de l’Ebre acumula, des de l’inici de la pandèmia, 5.113 casos confirmats per PCR o antígens (5 més que en el balanç anterior), 5.347 si es tenen en compte la resta de proves. En aquesta regió han mort 120 persones, cap més que en el balanç anterior. Entre el 26 de novembre i al 2 de desembre es van notificar 8 defuncions, 6 en l’interval anterior.\nEl risc de rebrot baixa 15 punts i se situa en 97, per sota del de la setmana anterior, quan era de 178. Per altra banda, la taxa de confirmats per PCR o tests d’antígens entre el 26 de novembre i el 2 de desembre és de 53 per cada 100.000 habitants. La incidència a 14 dies és de 151, pels 226 de la setmana anterior. El 3,66% de les proves que es fan donen positiu. L’Rt baixa quatre centèsimes, fins a 0,70, mentre que la setmana anterior era de 0,84. Segons l’últim balanç, hi ha 32 persones ingressades (+3). Entre el 26 de novembre i el 2 de desembre hi havia 38 ingressats. La setmana anterior van ser 48 els hospitalitzats.\nRegió de Lleida: L’Rt continua baixant (0,90)\nA la regió sanitària de Lleida, hi ha acumulats 20.096 casos confirmats per PCR o antígens, 42 més. Són 20.867 si es tenen en compte totes les proves. Un total de 420 persones han mort per coronavirus des de l’inici de la pandèmia, set més que fa 24 hores. Entre el 26 de novembre i el 2 de desembre es van notificar 10 morts, 12 la setmana anterior.\nPel que fa al risc de rebrot, baixa 26 punts en les últimes hores i se situa en 236, per sota del registrat la setmana anterior (280). La velocitat de propagació baixa sis centèsimes a 0,90, mentre que la setmana anterior era de 0,82. La taxa de confirmats per PCR/TA està en 122 per cada 100.000 habitants, i la incidència a 14 dies és de 277 (362 l’interval anterior). El 4,70% de les proves donen positiu. Actualment, hi ha 63 pacients ingressats (-3). Entre el 26 de novembre i el 2 de desembre els ingressats eren 71. En l’interval anterior eren 69 els hospitalitzats.\nAlt Pirineu i Aran: S’enfila 27 punts el risc de rebrot (407)\nLa regió sanitària de l’Alt Pirineu i l’Aran registra 2.728 casos confirmats per PCR o TA, 17 més, i 2.910 sumant totes les proves. Un total de 72 persones han mort des de l’inici de la pandèmia, cap més que en l’anterior balanç. El risc de rebrot s’enfila 27 punts i queda fixat en 407. La setmana del 19 al 25 de novembre estava en 448.\nEn paral·lel, l’Rt puja una centèsima i està ara en 0,99, mentre que la taxa de confirmats per PCR és de 190 casos per cada 100.000 habitants. La incidència acumulada a 14 dies està en 592, pels 716 de l’interval anterior. A més, el 2,86% de les proves que es fan donen positiu. A la regió hi ha 24 pacients ingressats (+3). Entre el 26 de novembre i el 2 de desembre hi havia 26 ingressats i es van registrar 11 defuncions, mentre que en l’interval anterior van ser 20 ingressats i 8 defuncions.\nRegió de Girona: 11 morts més i Rt d’1,04\nA la regió sanitària de Girona, els casos confirmats per PCR i TA acumulats són 34.225 (139 més) i pugen a 37.006 si es tenen en compte totes les proves. Des de l’inici de la pandèmia han mort 1.184 persones en aquest territori, 11 més que fa 24 hores. Entre el 26 de novembre i el 2 de desembre es van declarar 44 defuncions, 40 la setmana anterior.\nEl risc de rebrot baixa 3 punts en 24 hores i se situa en 277, mentre que la setmana del 19 al 25 de novembre era de 263. L’Rt baixa una centèsima, fins a l’1,04 (0,81 en l’interval anterior). La taxa de confirmats per PCR i TA és de 140 per cada 100.000 habitants, i la incidència a 14 dies, de 281. Hi ha 225 ingressats, 3 més que en el balanç anterior. Els ingressats en l’últim interval van ser 229, pels 243 de la setmana anterior.\nPuigcerdà és el municipi català amb més risc de rebrot, amb 1.066. En segona posició hi ha Manlleu, amb 606, i en tercera, Mollerussa, amb 524. En paral·lel, les tres localitats amb major velocitat de contagi són Vilassar de Mar (2,13), Mollerussa (2,10) i Rubí (2,02). Pel que fa a la incidència acumulada a 14 dies, destaquen Puigcerdà (644), Banyoles (516) i Manlleu (462).


LABERINT DE BLAT DE MORO - Escape Castle Adventure\nUs heu endinsat dins un immens camp de blat de moro, sou en un entramat de camins, alguns sense sortida i d’altres que us fan retrocedir. Fa estona que volteu amunt i avall envoltats de verd, perduts entre quilòmetres de passadissos, … sereu capaços de trobar la sortida?\nEl laberint de blat de moro és una activitat de temporada (de juny a setembre) 100% a l’aire lliure, un camp de blat de moro de diverses Ha. Amb Quilòmetres de intricats passadissos que us proporcionaran vivències noves mentre el recorreu intentant trobar la sortida. Podeu formar equip o competir amb els vostres companys, fareu esport, treballareu l’enginy, el sentit de l’orientació, la perseverança i la cooperació en una experiència única.\nSi el laberint a la llum del dia és apasasionant, a la nit, sense punts de referència i on la màgia de la foscor ho domina tot, aquest recorregut laberíntic depenent només de la llum de la vostra llanterna, convertirà l’experiència en inoblidable.\nDuració 30-45 minuts\nLímit d'edat 3+\nEstil Aventura laberíntica\nEntrada: 5€ adults / 3€ nens (3-10 anys)\nEntrada + Sopar: 19€ adults / 10€ nens (3-10 anys)\nEntrada + Sopar+ Allotjament: 49,50€ adults / 23€ nens(3-10 anys)\nLes dates són aproximades segons la temporada. De finals de juny/principis de juliol fins a finals de setembre/principis d’octubre.\nHorari de dilluns a divendres: De 10:00h a 12:00h i de 17:00h a 23:00h.\nHorari de cap de setmana i vigílies de festius: De 10:00h a 12:00h i de 17:00h a 24:00h.\nPasses cada 30 minuts.\nData: Últim dia de la temporada. S’anunciarà en xarxes socials.\nHorari passes: 21:00h, 21:45h, 22:30h, 23:15h y 24:00h.\nPreu: 10€/ persona\nReserves: Online a través d’aquesta web un cop activat el dia en el calendari o contactant amb nosaltres al 973 40 20 45 i per correu electrònic per a més informació.\nNo s’ofereix sopar a les instal·lacions aquest dia.\nJoc d'escapada en un castell de veritat. Viatja en el temps visita teatralitzada en el Castell de Montsonís. Allotja't en una casa rural amb Escape room. Sou un gran equip? Us atreviu a resoldre el Misteri d'Artur Miravet? Reserva altres activitats complementàries aquí.\nEn aquests moments no és possible reservar, estem fora de temporada. Quan s’apropi el moment, obrirem de nou les reserves online.\nPuc modificar la meva reserva?endeos2019-11-20T16:41:51+00:00\nNo es pot modificar una reserva si no és per causes majors a consultar amb la central de reserves.\nPuc anul·lar la meva reserva?endeos2019-11-20T16:43:15+00:00\nNo es pot anul·lar una reserva. Només es retornarà l’import de la reserva en el cas que l’empresa no pugui oferir l’activitat amb normalitat.\nEs pot pagar per adelantat?endeos2019-11-20T16:43:41+00:00\nSi, abans de confirmar la reserva s’haurà de fer el pagament. Efectuar un pagament no és garantia de tenir l’activitat reservada. Es possible que degut al temps transcorregut des del moment de confirmar la disponibilitat fins al moment d’efectuar l’ingrés i poder-lo comprovar la disponibilitat hagi canviat, en aquest cas es buscarà una nova data o horari per realitzar l’activitat.\nEn el cas que reservem també sopar, és en les mateixes instal·lacions?endeos2019-11-20T16:44:18+00:00\nEn el cas que reservem també sopar, és en les mateixes instal·lacions?\nSí el sopar es fa dins del recinte on es troba el laberint.\nEl joc està adaptat per a minusvàlids?endeos2019-11-20T16:44:46+00:00\nNo, ho sentim molt, però les instal·lacions no es troben adaptades per poder realitzar el joc sense cap mena de problema.\nPodem combinar aquest joc amb altres jocs o activitats?endeos2019-11-20T16:45:24+00:00\nSi, tal com ho teniu a l’apartat de la web “multiaventura” podeu combinar amb els altres jocs (en funció de la temporada) i si ens contacteu us podem proposar moltes altres activitats a la vostra mida\nPuc sol·licitar que l’activitat sigui una sorpresa per a un o més membres del meu grup?endeos2019-11-20T16:45:58+00:00\nSi no podem avançar, podem demanar ajuda?endeos2019-11-20T16:46:34+00:00\nSi, abans d’entrar al laberint rebreu instruccions del personal de com comunicar-vos per demanar ajuda si és necessari.\nQue cal portar?endeos2019-11-20T16:47:01+00:00\nCalçat i roba còmoda. Llanterna si es fa de nit. Es recomana també portar telèfon mòbil (mai se sap…).\nQuan hem d’arribar?endeos2019-11-20T16:47:32+00:00\nRecomanem arribar 10 minuts abans de l’hora reservada, per no perdre ni un sol minut de joc. Teniu en compte que la reserva pot ser rebutjada si l’equip arriba més de 15 minuts tard.\nEl laberint té límit d’edat?endeos2019-11-20T16:48:10+00:00\nEl laberint té límit d’edat?\nNo, aconsellem que si hi ha nens de 3 a 10 anys, vagin sempre acompanyats d’un adult. A excepció del dia del Laberint de Terror que es recomana l’entrada a partir de 14 anys.\nQue és el Laberint del terror?endeos2019-11-20T16:48:51+00:00\nQue és el Laberint del terror?\nTe lloc normalment l’últim dia de la temporada. En aquest dia el laberint es transforma per la nit i es converteix en un passatge del terror, amb decoració, actors i ambientació de terror. NO apte per a qui pateix del cor.\nEl laberint és de por?endeos2019-11-20T16:49:31+00:00\nEl laberint és de por?\nNo, a no ser que t’hagis confós de data y et vegis atrapat dins el dia del Laberint del Terror 😉\nCom puc reservar?endeos2019-11-20T16:50:14+00:00\nCopyright © Castells de Lleida, S.L. Tots els drets reservats. by endeos.com.


Después de las Ocho – Otro sitio realizado con WordPress\nUn documental arran de l’alçament racista de El Ejido a l’any 2000 i les diverses cares d’un conflicte que s’ha anat expandint al llarg de les darreres dècades a través de la transformació del sud dels pirineus en un solar per a la agroexportació, l’extractivisme, l’explotació, la xenofòbia i l’emergència de l’extrema dreta.\nDespués de las ocho es nodreix d’experiències, retrats i conflictes que hem acabat normalitzant malgrat que vulneren sistemàticament drets econòmics i socials, discriminen per raó de classe, ètnia o gènere i generen impactes ambientals devastadors com a model d’èxit que es reprodueix a nivell global.\nPel·licula disponible a\nLes costes d’Almeria alberguen una de les úniques construccions humanes que es veuen des de l’espai: el conegut com a “mar de plàstic”, un sistema d’agricultura intensiva format per 32.000 hectàrees d’hivernacles de cultiu hortofrutícola. El 80% de la producció s’exporta a milers de quilòmetres per a l’abastiment dels supermercats d’arreu d’Europa.\nA principis dels anys 80 hi havia menys de 10 mil hectàrees de cultius en hivernacles; l’any 2000 ja superaven les 25 mil. Dels anys 90 al 2000, en només una dècada, el volum de producció d’hortalisses a la zona s’incrementa en un 200%.\nEn poc temps, una antiga zona desèrtica i despoblada es convertirà en una gran maquila agroalimentària; un El dorado exportador en el nou món globalitzat que donarà peu a titulars com “el miracle econòmic de l’horta d’Europa”.\nA partir dels anys 90 i el boom exportador a El Ejido, hi ha la necessitat de mà d’obra assalariada al mínim cost durant 10 mesos a l’any per poder funcionar, mantenir la propia estructura productiva de collites múltiples i competir amb altres maquiles alimentàries de països del sud d’on prové la mateixa població treballadora amb qui no es vol conviure, responsabilitzar-se’n ni reconèixer els mateixos drets.\nA principis del 2000 es produeixen tres homicidis (dos d’ells empresaris agrícoles) que provoquen l’espurna de múltiples conflictes arrelats en l’estructura social, econòmica i cultural la darrera dècada.\nUn esclat de violència física i racial organitzada durant dies i setmanes recorre el municipi a la cacera de treballadors migrants als que es cremen cases, assentaments i comerços per part dels vells migrants colons caps als nous migrants del sud. Durant l’esclat, l’alcalde Juan Enciso (PP) amb majoria absoluta es fa seu el posicionament que motiva l’esclat davant els mitjans vinguts d’arreu: “a las ocho (de la mañana todos los inmigrantes) son pocos, después de las ocho (de la tarde) sobran todos”. Vint anys més tard dels fets de El Ejido, la nova extrema dreta recull el testimoni, guanya les eleccions autonòmiques l’any 2018, al Congrés al 2019 i forma part del govern municipal.\nAra fa 20 anys es produia a El Ejido un dels alçaments racistes més explosius que ha viscut la nova Europa del mercat comú des del seu naixement. El lloc: una antiga zona semidesèrtica, despoblada i empobrida on als anys 60 i 70 es va encetar un projecte de repoblament colonial i cessió de terres per a explotacions familiars, i que gairebé només una generació més tard, als anys 90, esdevenia en una de les potències agroexportadores més importants del món per abastar tota Europa. Un exemple aplicat, pioner i alumne avantatjat a les mateixes portes de Maastricht i el tret de sortida cap a l’Europa de mercat, que anys més tard es projectaria com a paradigma de la internacionalització de l’economia on tot futur és avesat a l’exportació com a única via de progrés inevitable. Però també a la inversa: un lloc, font i model de progrés que, tant ahir al 2000, com avui al 2020, acumula dècades d’experiències, conflictes i conseqüències pel camí que, lluny de servir d’aprenentatge, s’han replicat i estès a El Ejido com d’altres indrets.\nQuan a principis dels 2000 el municipi de El Ejido implosiona amb un alçament popular de caire racial-nacionalista als hivernacles agroexportadors contra la mà d’obra migrant, no ho fa pas en temps de crisi econòmica a la zona. Succeeix en plena expansió, creixement i una acumulació de riquesa sense precedents a la regió dedicada a l’agricultura intensiva. Durant més d’una setmana de violència organitzada, els telenotícies d’arreu d’Europa van obrir les seves edicions escandalitzats amb la crema diària de vivendes, comerços i una fúria ètnica desaforada “contra los moros” malgrat que eren imprescindibles per fer mantenir i fer créixer aquest nou Eldorado alimentari que abastia la nova Europa del mercat comú. Tot i l’enorme repercussió mediàtica, mesos més tard regia el silenci com si no hagués passat res més que un dany colateral aïllat propi d’un model d’èxit i progrés per al consum a distància.\nVint anys més tard, Europa es torna a preguntar què passa a El Ejido. Però ho fa passant de puntetes pel perquè i el com, amb una escasa memòria històrica més enllà de la secció de successos a les hemeroteques dels diaris. Mentre d’una banda eclosionen els moviments davant l’emergència climàtica a l’agenda pública i Almeria obté xifres rècord de facturació i exportació hortofrutícola que tripliquen el volum de fa vint anys; de l’altra, El Ejido torna a la premsa estatal i internacional per l’èxit electoral de l’extrema dreta a la localitat que aconsegueix entrar al govern local, i que en poc temps, esdevé tercera força a nivell estatal amb demandes clares i inequívoques d’afectació als drets humans.\n¿Un episodi electoral noticiable o bé el pòsit del que ha anat estructurant-se fa dècades i va explotar fa vint anys? Se’n ha après alguna cosa des de llavors? L’anomenada consciència sobre l’emergència climàtica i les responsabilitats de tot tipus (socials, ambientals, democràtiques) del sistema agroalimentari Farfood faran canviar alguna cosa estructural des d’altres àmbits? Tornarà a succeir a altres indrets del litoral espanyol allò que va passar a El Ejido?\nLa pel·lícula documental Después de las ocho és fruit de diversos projectes sobre els vincles entre extractivisme, drets socials i capitalisme alimentari als pobles del sud d’Europa i el nord d’Àfrica que l’Observatori DESC ha anat desenvolupant els darrers cinc anys gràcies a la participació, coneixements i experiències de persones i col·lectius protagonistes en aquest camí. En aquests anys, l’equip de drets socioeconòmics, justícia ambiental i sobirania alimentària va iniciar una línia estratègica d’enfocament integral centrada en els nexes entre la gènesi i la reproducció de vulneracions, causes i impactes (econòmics, socials, ambientals, culturals i democràtics) que es produeixen, retroalimenten i multipliquen en una espiral devastadora al llarg i ample de la mateixa cadena de subministre d’un model farfood en expansió. Des de El Ejido a Agadir, de Huelva a Larraix, de Binéfar a Múrcia, del Sahara al Senegal i del Sud dels Pirineus a Berlín, Barcelona, Madrid, Londres, Amsterdam, Brussel·les o Moscú.\nA Después de las ocho, es mostren cinc dimensions d’un mateix conflicte que l’envolten i estructuren. On ahir i avui és El Ejido, avui i demà són altres llocs on dècades d’extractivisme alimentari, monocultiu exportador, experiències colonials o la naturalesa de les relacions econòmiques, socials i humanes d’una maquila agroalimentària no s’ha aturat. Vint anys després, El Ejido i les seves rèpliques demostren que no són res, però les conseqüències sí. No només des d’una sola dimensió quotidiana, sinó vàries i amb diverses reaccions en cadena. Dirigida per Bruna Productora Audiovisual i finançada per l’Agència Catalana de Cooperació al Desenvolupament (ACCD), aquesta película documental pretén contribuir a abordar el fenomen en tota la seva complexitat i les múltiples dimensions, rostres, vincles i matisos que l’atravessen, defugint lectures monofocals en favor de la reflexivitat, rigor i pluralitat davant un problema de gran magnitud vinculat a necessitats bàsiques per a la vida humana.


Penzion pod Brezinou Trencin Eslovàquia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nKukucInova 39, Trencin Centre, Trencin, Eslovàquia, 91101 - Veure al mapa\nConvenientment situat a Trencin, Penzion pod Brezinou és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Aquest modern hotel està situat a prop de atraccions populars de la ciutat com ara Aeroport de Trencin.\nA Penzion pod Brezinou, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, recepció 24 hores, magatzem d'equipatge, aparcament de cotxes, habitació familiar són només algunes de les comoditats que fan que Penzion pod Brezinou sigui diferent dels altres hotels de la ciutat.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara aire condicionat, calefacció, llits extrallargs (> 2 metres), aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, TV satèl•lit/cable per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Penzion pod Brezinou la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Trencin.\nTots els tipus de viatgers (165) Parelles (32) Viatgers en solitari (33) Famílies amb infants petits (39) Famílies amb infants grans (24) Grups (37)


El bell saló londinenc de la dissenyadora interior Douglas Mackie - interiorsnone\nPrincipal interiorsEl bell saló londinenc de la dissenyadora interior Douglas Mackie\nArabella Youens, considera la simetria com el secret per crear un espai tranquil i coherent, però per a molts dissenyadors es tracta més de crear equilibri.\nLa idea de la simetria com a força harmonitzadora ha estat arrelada a la ment dels arquitectes i dels dissenyadors durant mil·lennis, cap amb més fervor que l'arquitecte Andrea Palladio. El seu estil s’inspirà en els edificis de l’Antiga Roma i els seus Quatre llibres d’arquitectura o I quattro libri dell'architettura, publicats per primera vegada el 1570, van ser claus per difondre les seves teories.\nUna còpia de l’obra de Palladio va ser adquirida per l’arquitecte anglès Inigo Jones el 1601, durant els seus primers viatges per Itàlia i va continuar a introduir l’arquitectura italiana d’inspiració clàssica a Gran Bretanya. Una revifalla britànica del segle XVIII d’interès per l’obra tant de Jones com de Palladio va crear l’estil palladí, amb els seus volums proporcionats, una planificació geomètrica i un contrast deliberat entre l’austeritat exterior i la rica decoració interior.\n“Tothom estava obsessionat amb les parelles: llums, taules, cadires. Era de moda crear un eix a una habitació amb un punt focal i després construir elements de simetria al voltant d’això. ”\nEdward Bulmer, expert en decorador i pintura, especialitzat en dissenyar els interiors de cases rurals catalogades amb el nivell I, assenyala que la simetria no és, tanmateix, la preservació de l'arquitectura clàssica. "Hi ha molt pocs estils primerencs que no impliquen les regles de simetria - l'arquitectura gòtica, per exemple, està plena d'ella -, però tot i que les arrels matemàtiques segueixen essent fonamentals per a l'estructura de l'edifici i la seva capacitat de mantenir-se en posició vertical, la clau. a un interior amb èxit que es gaudirà en lloc de ser creat per fer una declaració de disseny és molt més sobre l'equilibri. "\nDouglas Mackie, decorat a Londres, considera que la simetria "pot ser un cop-out fàcil quan es dissenya una habitació" i està d’acord que, en canvi, es tracta d’aconseguir un equilibri molt considerat. "Encara que és probable que l'arquitectura de l'espai tingui elements simètrics", diu, "l'habilitat del dissenyador és jugar contra això; crear un equilibri mitjançant diferents formes i estils i períodes sovint diferents dins d’una mateixa sala. "\n@chateaudugrandluce: quina delícia. Gràcies per organitzar aquest extraordinari lloc @ pamelagoodman24 @houseandgardenuk\nUna publicació compartida per Douglasmackie (@douglasmackie) el 2 de juliol de 2018 a les 9:55 am PDT\nQuan l'antic comerciant i dissenyador Christopher Howe va obrir la seva botiga d'antiguitats al carrer Bourne de Pimlico el 1987, la simetria en interiors va tenir un paper més fort que avui en dia. “Tothom estava obsessionat amb les parelles: llums, taules, cadires. Era de moda crear un eix a una habitació amb un punt focal i després construir elements de simetria al voltant d’això. ”\nL’anhel d’avui de proporció i equilibri, segons creu, és una reacció a allò que anava més enllà de la simetria: la moda del minimalisme. "Ara s'ha acabat aquesta fase i, girant l'esquena, volem retornar l'ànima a les nostres habitacions i això s'aconsegueix barrejant peces de diferents èpoques i aproximant-nos a l'escala."\nL'escala està íntimament relacionada amb l'equilibri i la proporció: escollir un otomà de dos terços de la mida del sofà o penjar dues imatges més petites al costat d'una més gran. Christopher considera que "l'escala no és només la mida d'una cosa, sinó entendre l'espai que mana". "De la mateixa manera que una persona petita pot tenir una presència tremenda per la seva personalitat, el mateix passa amb un moble, un quadre o fins i tot un aparell de llum".\nUna altra forma d’aconseguir l’equilibri en una habitació és mitjançant el color i, en particular, mitjançant colors contrastats a la roda de colors. "Podríeu argumentar que és una forma de simetria", afegeix Edward. "És realment interessant veure quants dissenyadors moderns produeixen interiors que se senten còmodes i poc difícils. La majoria estan obeint subliminalment aquestes normes no equilibrades d'equilibri, harmonia i proporció. "\nCopyright interiors: El bell saló londinenc de la dissenyadora interior Douglas Mackie - interiorsnone