Sant Boi Notícies – Comunicat sobre l’antena de telefonia mòbil del barri de Marianao\nmay 13, 2015 Ajuntament, Ciutat, Societat Comentarios desactivados en Comunicat sobre l’antena de telefonia mòbil del barri de Marianao\nL’Ajuntament de Sant Boi ha publicat un text amb les seves consideracions davant la polèmica generada per la instal·lació d’una antena de telefonia mòbil al carrer Antoni Rubió i Lluch.\nEl text, publicat a la pàgina web de l’Ajuntament, consta de 12 punts que es transcriuen a continuació:\nDavant la recent instal·lació d’una antena de telefonia mòbil en una finca del carrer d’Antoni Rubió i Lluch al barri de Marianao, l’Ajuntament de Sant Boi vol fer les consideracions següents:\n1) La instal·lació de l’antena és fruit d’un acord entre la comunitat de propietaris de la finca i la companyia operadora Vodafone. Aquest acord es fonamenta en la Llei 9/2014, de 9 de maig, de Telecomunicacions.\n2) La llei, de caràcter estatal, estableix que les obres per a aquest tipus d’instal·lacions no requereixen llicència d’obres o edificació ni cap altra autorització. Els ajuntaments queden sense capacitat d’intervenció real sobre la instal·lació d’antenes i el desplegament d’aquestes passa a ser una competència exclusiva de l’Estat.\n3) Davant la situació plantejada per la posada en funcionament de l’antena, el govern de la ciutat (PSC i ICV-EUiA) ha optat en tot moment pel diàleg, per escoltar les diferents parts implicades i per, malgrat no tenir les competències, tractar de trobar una resposta adequada a la situació, tranquila i dialogada.\n4) L’Ajuntament s’ha pronunciat contra la Llei 9/2014 perquè atempta contra l’autonomia local i autonòmica en un tema tan crucial com la salut de les persones. També ha expressat reiteradament la seva disconformitat amb la instal·lació de l’antena i ha demanat a les parts que reconsiderin l’acord que l’ha fet possible.\n5) En aquest sentit, el Ple municipal va aprovar per unanimitat de tots els grups municipals, el dia 23 de març, una moció en aquests termes consensuada amb l’Associació de Veïns de Marianao.\n6) Des de l’aprovació de la moció, l’Ajuntament ha complert tots els seus compromisos, ha fet les passes previstes i ha mantingut contactes amb les diferents parts implicades: els veïns de la finca, la Plataforma No a les Antenes de Marianao, l’empresa Vodafone, la Direcció General de Telecomunicacions i Societat de la Informació de la Generalitat de Catalunya i el Ministeri d’Indústria, Energia i Turisme.\n7) Davant la falta d’acord i la negativa de l’empresa Vodafone a una solució dialogada, l’Ajuntament de Sant Boi incoarà un expedient de protecció de la legalitat urbanística contra la instal·lació de l’antena. Com a mesura provisional també ordenarà la suspensió de l’activitat i de l’ús d’aquesta instal·lació.\n8) Aquestes mesures es fonamenten en el fet que la instal·lació contravé el Pla municipal d’antenes de Sant Boi de Llobregat, vigent fins que hagi transcorregut un any des de l’entrada en vigor de la Llei 9/2014, de 24 de maig, de Telecomunicacions.\n9) L’Ajuntament comunicarà aquestes decisions al Ministeri d’Indústria, Energia i Turisme i li demanarà l’emissió d’un informe previ, obligatori i vinculant per a la tramitació de les mesures adoptades.\n10) L’Ajuntament de Sant Boi estudia la no renovació o la rescissió dels contractes que té suscrits amb la companyia Vodafone.\n11) El govern municipal reivindica una solució serena i consensuada dels conflictes i condemna de manera explícita i enèrgica les accions incíviques i vandàliques en l’espai públic, que tenen com a únic resultat la confrontació i el deteriorament de la convivència.\n12) L’Ajuntament continuarà treballant perquè el barri de Marianao disposi d’una cobertura de telefonia mòbil racional i de qualitat en unes condicions que garanteixin la salut de la ciutadania.\nAjuntament, Antena telefonia mòbil, Marianao\nExposició: "Una imagen vale más que mil palabras" de Pincelenmano El Consell de Ciutat publica una carta de recomanacions per a les forces polítiques


Tenim cura dels nostres camps amb pràctiques agrícoles sostenibles i respectuoses amb la natura. Controlem els nostres productes per tal de tenir un màxim estàndards de qualitat.\nÉs un antisèptic natural; un parell de gotes ajudaran a la disminució del sagnat en una ferida, la netejaran i evitaran infeccions. Té propietats antiinflamatòries, relaxant, antioxidant, antivírica i antibacteriana.\nEns dediquem al conreu ECOLÒGIC de Flor de Lavanda i a l’elaboració de productes derivats d’aquesta planta: Cosmètica natural (olis essencials, sabons, fragàncies…), productes per al benestar (infusions, ambientadors…), aliments (magdalenes, …)


Tasques musicals per a 6è – BLOC DE MÚSICA DE L'ESCOLA NADAL\nTasques musicals per a 6è\nEstimats alumnes, us enviem les tasques setmanals musicals.\nEsperem que estigueu tots bé! Una forta abraçada dels profes de música!\nPer a qualsevol dubte o consulta, podeu escriure’ns a musica@escolanadal.cat\nMireu la portada o pàgina principal d’aquest bloc.\nDels 3 webmix (symbaloo) que trobareu a la portada, feu:\nun parell d’exercicis del primer (entrenament musical o llenguatge)\ndel segon busqueu l’aplicatiu sobre Beethoven (bust blanc sobre fons negre) i doneu un cop d’ull, per anar tancant l’autor que hem anat treballant aquest any. També hi ha diferents vídeos sobre ell o d’altres on apareixen cançons seves.\nper acabar, visiteu el tercer, el de jocs.\nCom que aquesta setmana vinent és Sant Jordi, us deixo un parell de versions que han elaborat mestres i nens d’altres escoles, per a escoltar i, si us inspireu, poder cantar també. A veure què us semblen:\nAuthor Carme PochPosted on 16 d'abril de 2020 12 de novembre de 2020 Categories coneixem instruments, curs 19-20, tasques/activitats en confinamentTags Sant Jordi\nPrevious Previous post: Tasques musicals per a 5è\nNext Next post: Tasques 6è Música (2)


No hi haurà moció de censura a Tiana - La Local Tiana | La Local Tiana\nNo hi haurà moció de censura a Tiana\nL'Ajuntament, aquest dijous, amb les 3 banderes a la façana penjades de nou / Alexia Guilera\nEls 8 regidors que la volien fer possible no s'han pogut posar d'acord. El període polític que comença a Tiana "ha de servir d'estímul per arribar a grans consensos per al poble entre totes les forces polítiques" diuen aquests 4 grups polítics.\ncasal cup erc Junts per Tiana moció moció de censura PDeCat PdeCat-DC reunió\nAlèxia Guilera | 14/12/2017 a les 10:02 0\nFinalment, i després de gairebé 2 mesos i mig de negociacions, no hi haurà moció de censura a Tiana contra l’alcaldessa, Ester Pujol (PSC). Ho van fer públic anit, mitjançant un comunicat conjunt, els 4 grups municipals que negociaven des de l’endemà de l’1 d’octubre: PDeCat-DC, Junts, ERC i la CUP. La decisió de no tirar endavant la moció s’ha pres aquest dimecres 13 per la tarda, en el transcurs d’una reunió entre els 4 grups que havia començat a les 17.30h\nAra, diu el comunicat, els 8 regidors i regidores dels 4 grups “es comprometen a treballar plegades, de manera coordinada, per enfortir democràticament el poble de Tiana”. I afegeix que el període polític que a partir d’avui comença a Tiana “ha de servir d’estímul per arribar a grans consensos entre totes les forces polítiques per al poble”.\nEls 4 grups expliquen al comunicat quines són les raons que han impedit arribar a un acord per governar: la impossibilitat de formar un govern sòlid que representi una majoria de ciutadans, el curt temps que manca per arribar al final del mandat, així com “les diferències rellevants en certs aspectes”.\nCom ha trascendit al llarg d’aquestes setmanes, una gran part d’aquestes diferències rellevants se centren en el desig no negociable de cadascun dels dos blocs (PDeCat-DC d’una banda i Junts-CUP d’una altra) de tenir l’Alcaldia. Els primers proposaven Olga Rué, cap de llista de CiU a les passades Municipals, i els segons Isaac Salvatierra, que va ser el cap de llista de Junts el 2015.\nUna nova oposició des del 8 de setembre\nAquest consens -forçat o no- i la nova correlació de forces municipals ja s’ha pogut veure als darrers plens municipals, des que el 8 de setembre passat ERC va trencar el pacte de govern amb el PSC. Al ple d’octubre, el PSC va acabar pactant una moció amb gran part de l’oposició per crear un consell municipal d’urbanisme. I al de desembre, Junts va veure aprovada una antiga moció seva que, el febrer passat, -aleshores amb PSC i ERC formant equip de govern- el ple no havia aprovat: la de fer possible una línia de bus Tiana-Barcelona.\nEl comunicat conjunt


Catalunya va superar ahirles 60.000 persones vacunades - Regió7\nCatalunya va superar ahirles 60.000 persones vacunades\nDurant la setmana s'ha accelerat el ritme de la vacunació, amb 10.000, 13.000 i 16.000 persones per dia\nLa vacuna Pfizer-BioNTech contra la covid arxiu/mireia arso\nCatalunya ha superat aquest cap de setmana les 60.000 persones vacunades. Segons l'última actualització del Departament de Salut, ja són 63.731 les que han rebut la primera dosi de la vacuna de la covid-19. Són 10.388 vacunats més en 24 hores, tot i que el temporal de neu Filomena no va permetre la vacunació a les Terres de l'Ebre i a la ciutat de Lleida.\nCatalunya va rebre la primera gran remesa de 60.000 vacunes el dimarts 29 de desembre. Aquesta setmana s'ha produït una acceleració en el ritme de vacunació important, es va vacunar 10.000, 13.000 i 16.000 persones per dia.\nLa velocitat de propagació de la covid-19, l'Rt, va baixar una dècima ahir i es va situar en l'1,34. El risc de rebrot també va dismi-nuir. Ho va fer en 64 punts, fins als 576. Un altre indicador que també va a la baixa és el de la incidència a 14 dies, que va passar de 462,91 a 445,36. Són dades que cal contextualitzar en cap de setmana, quan es fan menys proves, i a més en ple temporal de neu.\nEs van declarar 2.042 nous casos confirmats per PCR o TA, cosa que eleva la xifra total a 392.459. El 10,88% de les proves de la darrera setmana han donat positiu. S'ha informat de 13 morts més, que eleven el total a 17.558. Hi ha 2.356 pacients ingressats als hospitals amb covid-19, els mateixos que fa 24 hores, i 458 persones a l'UCI, una menys.\nPel que fa a l'àmbit mundial, les xifres globals de la covid van pujar ahir a 88,3 milions de persones, després que es reportessin 802.000 nous contagis. És una de les xifres més altes en aquesta pandèmia, va notificar l'OMS.


FORÇA DE LA GENT, LA. BORRÀS I ABELLÒ, JORDI. Llibre en paper. 9788417804305 Fundació Llibreria Les Voltes\nJordi Borràs fixa en imatges un capítol transcendent de la nostra història col·lectiva després de lèxit de Dies que duraran anys.\nUn cop feta pública la sentència del Procés amb més de 100 injustos anys de presó, els carrers han tornat a ser protagonistes dun moviment que ni satura ni sencongeix davant la repressió de lEstat. Com una forta onada, la societat sha organitzat en una mobilització sense precedents, capaç daturar laeroport de Barcelona i de col·lapsar el pas per autopista a la Jonquera, de fer valer de dia la dignitat amb llargues caminades i de nit, encendre el foc de la indignació.


Inici ComunicaciÃ³ NotÃcies NotÃcies 2018 Amposta promociona el patrimoni cultural material i immaterial de la ciutat a Fitur, a Madrid\nLa regidoria de Turisme hi ha participat a travÃ©s del cÃ³rner del Patronat de Turisme de la DiputaciÃ³ de Tarragona i ha tingut presÃ¨ncia a l’estand de la marca Terres de l’Ebre.\nL’àrea de Turisme de l’Ajuntament d’Amposta ha estat present a la Fira Internacional de Turisme de Madrid, Fitur, que s’ha celebrat del 17 al 21 de gener. La regidoria de Turisme hi ha participat a través del córner del Patronat de Turisme de la Diputació de Tarragona i ha tingut presència a l’estand de la marca Terres de l’Ebre. Fitur és la fira internacional de Turisme més important que se celebra a l’Estat espanyol i de les més importants d’Europa. Atrau l’atenció del sector professional.\nEnguany, l’Agència Catalana de Turisme ha aprofitat la cita per presentar l’Any del Turisme Cultural a Catalunya 2018. L’Ajuntament d’Amposta també se sumarà a aquesta iniciativa i durant enguany realitzarà diferents accions per promocionalr el patrimoni cultural material i immaterial de la ciutat.


La dignitat de Dolors Bassa contra la ignomínia de VOX La República\nLa dignitat de Dolors Bassa contra la ignomínia de VOX\nDolors Bassa ha decidit avui contestar les preguntes de l’advocacia de l’Estat i la Fiscalia al judici farsa que està tenint lloc contra els presos polítics al Tribunal Suprem. No […]\nMarina Bou Cabero 20/02/2019\nDolors Bassa ha decidit avui contestar les preguntes de l’advocacia de l’Estat i la Fiscalia al judici farsa que està tenint lloc contra els presos polítics al Tribunal Suprem. No ho ha fet, però, amb l’acusació popular representada per Vox “per respecte a les dones d’Espanya”.\nPenso que és important remarcar la dignitat d’aquest gest. Bassa podria haver exposat moltíssimes raons per negar-se a interactuar amb el partit ultradretà -com, per exemple, la seva actitud catalanòfoba i d’odi pel que fa al procés sobiranista- però ha preferit alçar la veu per mostrar “tolerància zero” amb una formació que es mostra conforme amb la violència masclista.\nHa preferit deixar de banda els atacs personals de VOX contra ella (li demanen 74 anys de presó) per defensar una causa col·lectiva i això l’honra. Així que, com a dona, vull donar-li les gràcies a Dolors Bassa per enfrontar-se amb tanta dignitat a la ignomínia de VOX.


EL DOCUMENTAL DE NETFLIX EXPLORA EL JUDICI DEL VIOLADOR EN SÈRIE AMB 24 PERSONALITATS - FEMAIL\nEl documental de Netflix explora el judici del violador en sèrie amb 24 personalitats\nLa propera sèrie de Netflix Monsters Inside: The 24 Faces of Billy Milligan explora la defensa molt publicitada del violador Billy Milligan.\nUna nova docuserie de Netflix està preparada per aixecar la tapa sobre el cas d'un violador en sèrie que va ser considerat no culpable dels seus crims per bogeria després que va afirmar que hi vivia 24 personalitats.\nA Billy Milligan se li va diagnosticar un trastorn de personalitat múltiple (ara conegut com a trastorn dissociatiu de la identitat) després de ser arrestat el 1977 per segrestar, robar i violar tres dones al campus de la Universitat Estatal d'Ohio.\nMonsters Inside: The 24 Faces of Billy Milligan, que s'estrena el 22 de setembre, explora com es va convertir en el primer acusat dels Estats Units a utilitzar amb èxit el diagnòstic com a defensa legal.\nEl quatre episodi sèrie dirigida per Olivier Megaton inclou entrevistes amb familiars i amics de Milligan, així com experts mèdics i professionals de l'aplicació de la llei familiaritzats amb el cas.\nMirada en profunditat: la propera sèrie documental de Netflix Monsters Inside: The 24 Faces of Billy Milligan explora la defensa molt publicitada del violador Billy Milligan\nEl tràiler de la propera sèrie també inclou vídeos d'arxiu de Milligan, incloses imatges d'ell agafades per una de les seves personalitats.\n'Encara em molesta quan em diuen Billy, però no dic gaire', diu. 'En realitat no dic res. Però jo no sóc Billy.\nAlguns van posar en dubte si Milligan realment tenia múltiples personalitats, afirmant que era un sociópata i un mentider.\nMilligan va néixer a Miami, Florida, el 1955, el fill petit deJohn Morrison i la seva amant Dorothy Sands. Sands i Morrison van tenir dos fills més junts, un fill gran, Jim Milligan, i una filla, Kathy Jo Milligan, tot i que estava casat amb una altra dona.\nMorrison es va suïcidar quan Milligan tenia quatre anys, i la seva mare va traslladar la seva família a Ohio, on es va tornar a casar amb el seu exmarit i es va divorciar aproximadament un any després.El 1963, Sands es va casar amb Chalmer Milligan i es van traslladar a Lancaster.\nEls informes psiquiàtrics basats en la memòria de Milligan van afirmar que el seu padrastre el sodomitzava i el torturava repetidament enterrant-lo viu i penjant-lo pels dits dels peus i dels dits. L'enviament de Colom informat l'any 2007.\nMirant enrere: Milligan, llavors de 22 anys, va ser arrestada el 1977 per segrestar, robar i violar tres dones al campus de la Universitat Estatal d'Ohio.\nDiagnòstic: a Milligan se li va diagnosticar un trastorn de personalitat múltiple (ara conegut com a trastorn de la identitat dissociativa)\nUn psiquiatre va dir que el suposat abús va ser el que va fer que la personalitat de Milligan es fragmentés, tot i que Chalmer Milligan va negar les acusacions i mai va ser acusat.\nMilligan era un adolescent amb problemes i va ser ingressat a un hospital psiquiàtric estatal, on li van diagnosticar neurosi histèrica. Tres mesos després, va ser expulsat de l'hospital pel seu comportament pertorbador.\nDesprés de ser expulsat de Lancaster High School el 1972, es va incorporar a la Marina, però només va durar un mes abans de ser donat d'alta.\nAquell mateix any, Milligan i el seu amic van ser considerats culpables de violació, i va servir sis mesos en un campament juvenil de Zanesville.\nEl 1975, va ser condemnat a presó per robatori a mà armada i va ser posat en llibertat condicional dos anys més tard, l'abril de 1977, sis mesos abans de les violacions al campus de l'OSU.\nEl 14 d'octubre de 1977, va apuntar amb una pistola a una estudiant d'optometria a l'aparcament del campus i la va portar a una zona boscosa. Després de violar-la, la va fer escriure un xec i cobrar-lo per ell.\nEn menys de dues setmanes, va cometre dues violacions més abans que una de les víctimes l'identifiqués d'un grup de fotografies el 1977. Una de les dones va dir als investigadors que el violador tenia accent alemany, mentre que una altra va dir que era simpàtic i va actuar. infantil.\nPersonalitats: els psiquiatres van dir que tenia almenys 24 'múltiples' diferents en la seva ment, inclòs un iugoslau anomenat Ragen i una lesbiana de 19 anys anomenada Adalana.\nDefensa: es va argumentar que estava sota la influència de dues personalitats, Ragen i Adalana, quan va cometre els crims.\nMilligan va ser arrestat després que les forces de l'ordre van trobar que una empremta en un dels cotxes de la víctima coincideix amb una de les seves empremtes dactilars a l'arxiu, però va afirmar que no recordava els crims.\n'Suposo que cada vegada que em desperto, algú va dir que vaig fer alguna cosa dolenta', diu al tràiler de la sèrie.\nEls defensors públics de Milligan, Judy Stevenson i Gary Schweickart, el van fer avaluar per psiquiatres que li van diagnosticar un trastorn dissociatiu de la identitat, dient que tenia almenys 24 'múltiples' diferents en la seva ment.\nUn psiquiatre va declarar que no era responsable dels crims quan es van produir a causa de les seves múltiples personalitats.\nUn informe psiquiàtric va declarar que la consciència de Milligan va ser presa per un iugoslau de 23 anys anomenat Ragen quan va decidir cometre un robatori, però després una lesbiana de 19 anys anomenada Adalana es va fer càrrec del seu cos i va violar les dones, segons The Despatx de Colom.\nEls advocats de Milligan van declarar bogeria al judici i finalment va ser absolt. Es creu que va ser la primera persona que va utilitzar el trastorn dissociatiu de la identitat com a defensa i va ser declarat innocent.\nFent història: els advocats de Milligan van declarar bogeria i es creu que va ser el primer acusat als Estats Units que va utilitzar amb èxit el trastorn dissociatiu de la identitat com a defensa legal\nGratuït: Milligan va passar 11 anys als hospitals psiquiàtrics d'Ohio i va ser alliberat el 1988 després que els experts determinessin que les seves personalitats s'havien 'fusionat'. Va morir el 2014 als 59 anys\nEl cas judicial molt difós va portar a Ohio a canviar la llei perquè la defensa tingués una càrrega més gran per demostrar la bogeria, va informar The Columbus Dispatch.\nMilligan va passar 11 anys als hospitals psiquiàtrics d'Ohio i va ser alliberat el 1988 després que els experts determinessin que les seves personalitats s'havien 'fusionat'. El 1991, va ser donat d'alta del sistema de salut mental d'Ohio.\nEs va traslladar a Califòrnia per treballar en una pel·lícula sobre la seva vida, però mai es va fer, i després es va esvair en l'obscuritat. El 12 de desembre de 2014, va morir de càncer als 59 anys en una residència d'avis a Columbus, Ohio.\nHi ha hagut nombrosos intents des de Hollywood de fer una pel·lícula sobre la vida de Milligan. A principis dels anys 90, James Cameron i Todd Graff van coescriure una adaptació cinematogràfica d'un llibre biogràfic sobre Milligan titulat A Crowded Room.\nCameron tenia la intenció de dirigir la pel·lícula, però va abandonar el projecte després d'una sèrie de disputes legals. Al llarg dels anys s'han vinculat a la pel·lícula diversos actors i directors, com Johnny Depp, Brad Pitt i David Fincher.\nEl 2015, es va informar que Leonardo DiCaprio assumiria el paper de Milligan a A Crowded Room, però la pel·lícula mai va arribar a bon port.\nA principis d'aquest any, es va anunciar que The Crowded Room s'adaptaria a una sèrie de televisió per a Apple TV+ titulada A Crowded Room, protagonitzada per Tom Holland.


5 BENEDICCIONS SENZILLES PER A MENJARS PAGANS - PAGANISME I WICCA - 2022\nTot i que hi ha una idea errònia que el cristianisme té un monopoli a dir una oració per menjar i beguda, moltes religions celebren el consum d'aliments amb una mena de pregària d'acció de gràcies. La pràctica es va originar molt probablement amb els grecs clàssics. L’autora Maria Bernardis diu que a la cuina i menjar saviesa per a una salut millor, els "cuiners ... van versar-se en ritus sacrificials i van entendre la connexió espiritual del menjar amb la vida i els déus. Van pregar per la seguretat, la salut i les benediccions per tot ... [com] part del procés de cuina i menjar. "\nBeneint la seva menja\nCuriosament, a les primeres escriptures hebrees no hi ha cap referència en absolut a les benediccions dels àpats. De fet, la idea que els aliments no eren clars hauria estat abominadora i irrespectuosa per a Déu; al cap i a la fi, si Ell creava totes les coses, el menjar ja era sant i sagrat pel simple fet de ser una de les creacions de Déu, i la benedicció no hauria estat necessària.\nJamie Stringfellow d’ Espiritualitat i Salut diu que pot haver-hi una aplicació més pràctica de la pràctica de la benedicció dels àpats.\n"La teòloga Laurel Schneider, autora de Polydoxy: Theology of Multiplicity and Relation, va dir que en el temps previ a la pasteurització i la refrigeració, " les benediccions podrien haver estat una purificació parcial (preguem que aquest aliment no ens mori misteriosament) "juntament amb una simple gratitud i la pràctica de "complaure Déu / els esperits / els avantpassats". Reconeixent, segons ella, que el menjar "no és nostre per començar, sinó que ens ha prestat" per aquestes entitats ens manté humils i en una adequada harmonia ".\nAvui dia, molts pagans creuen que no només hem d’agrair als déus el nostre menjar, sinó també la terra i el menjar. Al cap i a la fi, si mengeu plantes o carn, haureu de morir alguna cosa perquè poguéssiu menjar. Sembla descabellat no agrair el seu menjar pel seu sacrifici.\n5 Oracions de menjar simple\nEs pot dir qualsevol de les opcions següents sobre un àpat, una cerimònia a coca i Ale, o qualsevol altre esdeveniment on se serveixi menjar. No dubteu a incloure els noms de les divinitats de la vostra tradició que preferiu.\nUn senzill gràcies\nUtilitzeu aquesta oració com a benedicció bàsica de menjar, expressant el vostre agraïment per al déu i la deessa de la vostra tradició. Podeu utilitzar "Lord and Lady", o substituir les divinitats específiques que honreu al vostre sistema de creences.\nSenyor i Senyora, vetlleu per nosaltres,\ni beneïm-nos mentre mengem.\nBeneïu aquest menjar, aquesta quantitat de terra,\nli agraïm, així que sigui bo.\nA Prayer to the Earth Benedicció de menjar\nSi voleu mantenir les coses bàsiques i no cridar a deïtats específiques, podeu agrair la terra i tota la seva recompensa.\nBlat de moro i gra, carn i llet,\na la taula davant meu.\nRegals de vida, aportant sosteniment i força,\nEstic agraït per tot el que tinc.\nCelebrant la carn\nSi sou carnívors, el que hi ha a la taula és probable que una vegada vagi pel voltant de peülles o peus, o nedaves a l'aigua o volaren pel cel. Gràcies als animals que us han proporcionat suport.\nCalamarsa! Calamarsa! La caça ha acabat,\ni la carn és a la taula!\nHonorem el cérvol * que ens alimenta aquesta nit,\nel seu esperit visqui dins nostre!\n* Nota: no dubteu a substituir altres animals apropiats aquí si cal.\nInvitació als déus\nSi voleu convidar els déus i les deesses de la vostra tradició a unir-vos a tu a l’hora de menjar. establiu un lloc addicional a la taula.\nVaig establir un lloc a la meva taula per als déus,\ni demaneu-los que s’uneixin a mi aquesta nit.\nLa meva llar sempre està oberta a tu,\ni el meu cor també és obert.\nA l’antiga Roma, era habitual deixar una mica del menjar a l’altar per a les vostres deïtats domèstiques. Si voleu fer-ho durant el vostre àpat, podeu fer la següent oració:\nAquest menjar és el treball de moltes mans,\ni t’ofereixo una participació.\nSants, accepta el meu regal,\ni, al meu cor, deixeu les vostres benediccions.\nMés benediccions de menjar\nEl lloc web Secular Seasons suggereix algunes versions humanistes realment encantadores de les benediccions de menjar. Això pot resultar molt útil si teniu convidats a la vostra taula que no són pagans i voleu mostrar-los hospitalitat al no fer-los incòmodes.\nAmanda Kohr de Wanderlust té alguns suggeriments addicionals i afegeix:\n"Al llarg de la història, persones de diferents cultures i religions s'han aturat abans d'un àpat per expressar el seu agraïment per l'alimentació que proporciona el menjar. Aquesta pràctica no només condueix a una experiència alimentària més present, però també ens ajuda a apreciar el gran esforç comunitari. això passa per créixer, collir i preparar cada ingredient. "\nPunts De Vista Religiosos : Benediccions de menjars pagans © 2019. All Rights Reserved.


Torre en venda a Sant Julià de Lòria, Andorra, ubicada en una zona residencial a 5 minuts a peu del centre del poble\nPreciosa torre en venda a Sant Julià de Lòria, Andorra, amb jardí privat. Preu excel•lent!\nAquesta torre adossada està ubicada en la urbanització d’El Trillà, a Sant Julià de Lòria, una zona residencial a una passejada del centre.\nLa propietat es divideix en tres plantes i presenta la possibilitat d’instal·lar-hi un ascensor.\nLa façana de l’edifici està feta de pedra local i fusta, i la propietat gaudeix d’unes vistes precioses del cim Rocafort.\nLa planta baixa inclou garatge per a 3 cotxes, traster, celler, rentador i una habitació que actualment s’utilitza com a despatx amb accés directe al jardí.\nEl primer pis inclou una cuina espaiosa i sala d’estar gran, totes dues amb accés a la terrassa-\nEn el segon pis hi ha 2 dormitoris dobles, 2 cambres de bany i un dormitori principal amb cambra de bany, vestidor i jacuzzi.\nHi ha la possibilitat de comprar la parcel·la del costat que fa 263m2 i que té una casa antiga que necessita reformes (consulti’ns el preu).\n- Habitació utilitzada com a despatx amb accés directe al jardí\n- Cuina espaiosa amb accés directe a la terrassa\n- Sala d’estar espaiosa amb accés directe a la terrassa\n- Dormitori principal amb cambra de bany, vestidor i jacuzzi\n- Terrassa gran amb barbacoa\n- Possibilitat de comprar la parcel·la del costat de 263m2, que inclou un casa antiga que necessita reformes\nLa torre està a la parròquia de Sant Julià de Lòria i a pocs minuts a peu del poble amb el mateix nom. Es troba a 15 minuts en cotxe de la capital, Andorra La Vella, i a 25 minuts dels telecabines.\nFabulós xalet en venda a Aravell Golf, a 15 km d'Andorra\nCasa / Vil·la de 480m² en venda a Andorra la Vella, Andorra


Campanes de cuines industrials a Barcelona | EXTINTORS TE-GO\nCampanes de cuines industrials a Barcelona\nExtinció contra incendis a Barcelona, mitjançant campanes de cuina industrials.\nLes campanes de cuina industrials són un sistema d'extinció automàtic, amb activació mitjançant sprinklers per campana de cuines industrials, que compleix amb el Codi Tècnic de l'Edificació a la Secció SI4.\nL'equip consta d'un recipient inoxidable i una canonada canalitzadora, ambdues permanentment pressuritzades per poder donar una resposta instantània en cas de foc. El sistema, addicionalment, va equipat amb un manòmetre per verificar l'estat de pressurització del sistema.\nHi ha la possibilitat, per més control, de connectar el sistema a un pressòstat que, en cas de pèrdua de pressió per tret o per fugues, enviaria un senyal elèctric al dispositiu o dispositius, on estigui connectat.\nEl sistema és autònom, sense necessitat de fluid elèctric pel seu funcionament i quedant activat les 24 hores del dia.\nEls components del sistema són totalment innocus en presència humana i la seva contaminació mediambiental és nul·la, per utilitzar-ho en matèries primeres, nitrogen, aigua i escuma biodegradable amb Ph neutre.


Sempre que es pugui, cal acudir al centre Assistencial de Mútua Balear més proper.\nLa majoria dels nostres centres assistencials romanen oberts, de forma ininterrompuda de 8 a 20 de dilluns a divendres. La nostra clínica de Palma de Mallorca té servei d'urgències 24 hores al dia, 365 dies a l'any. A més pots contactar amb nosaltres qualsevol dia a qualsevol hora al 900 173 174.\nSi no recordes quin és el centre més pròxim o l'accident es produeix fora de l'horari assenyalat, pots trucar al telèfon gratuït 900 173 174 on et indicaran on pots acudir. Si truques des de l'estranger truca al +34 971.122.424\nEn els casos que l'accidentat requereixi atenció mèdica urgent, trasládalo al centre mèdic més proper, i posa't en contacte amb l'oficina de Mutua Balear més propera al centre de treball on s'hagi produït l'accident i t'assessoraran sobre l'actuació de l'Empresa des aquest moment.\nLa persona accidentada ha d'acudir al centre assistencial amb el seu DNI i amb la Sol·licitud d'Assistència Sanitària degudament emplenat. Si no estigués conscient o tingués dificultats per comunicar-se, és recomanable que acudeixi al centre acompanyat per una altra persona perquè li faciliti, com a mínim les següents dades:\nNom i direcció de l'empresa, on l'accidentat presta serveis.\nCircumstàncies en què es va produir l'accident: forma, lloc, hora, agent causant etc.


Durant el curs - CURSOS D'IDIOMES A L'ESTRANGER\nAls cursos a l'estranger per nens, es recomana que la primera sortida no sigui superior a 4 setmanes. A partir de la segona o tercera vegada poden ser estàncies majors més prolongades. En qualsevol cas, s'ha de tenir en compte que qualsevol curs d'anglès a l'estranger comporta sempre un procés d'adaptació. Així doncs, no es recomana una estancia inferior a 2 setmanes.\n> Allotjament al col·legi residencial\nAquesta opció ofereix una major supervisió i assitència per part dels tutors i professors. Així, doncs, és una possibilitat molt aconsellable pels estudiants més joves o que surten a l'estranger per primer cop.\nLes habitacions poden ser des de individuals a un màxim, generalment, de 8 places. Quan l'alumne dels nostres cursos a l'estranger és menor de 18 anys s'inclou pensió completa, però les residències per adults ofereixen, depenent de l'opció seleccionada, només esmorzar, mitja pensió, pensió completa o simplement accés a la cuina.\nEn alguns casos, les residències podrien sol·licitar un dipòsit per si es produeixen desperfectes o per la cessió de la clau de la taquilla.\n> Allotjament en família\nA English Summer S.A. comptem amb un procés de selecció al qual avaluem cuidadosament les famílies que acolliran als nostres alumnes de cursos a l'estranger. Són famílies molt hospitalàries i, en algun cas, els nostres estudiants no han d'actuar com si estiguessin en un hotel sinó com un més de la família. Han d'adaptar-se a les costums de la família i col·laborar com si fossin un dels seus fills. El més enriquidor de l'experiència és adaptar-se a l'estil de vida de la família a la vegada que es gaudeix d'una estada a l'estranger.\nLes estades en família durant els cursos d'idiomes a l'estranger, a més inclouen pensió completa de tots els dies de la setmana (esmorzar i sopar a cada casa i menjar tipus packed lunch que prepararan pel seu transport al curs). Als cursos en família per adults, normalment s'inclou la mitja pensió.\nRecomanem que l'alumne es posi en contacte amb la família per email i/o per telèfon abans del seu viatge, saludant i presentant-se una mica. És un gest que agraeïxen i que facilita la integració dels alumnes el dia de la seva arribada.\nQuan els alumnes s'allotgin en una família, és sumament recomanable portar algun regal com a detall de gran delicadesa, per exemple, ceràmica, brodats, llibres de fotografies, etc. No s'han de portar begudes alcohòliques.\nClasses i tutors\nCada escola d'anglès a l'estranger té els seus pròpis mitjans d'ensenyança, però en totes elles s'exigeix assistència puntual i comportament correcte. El primer dia es duu a terme un test de nivell per distribuir als alumnes. Quan el curs a l'estranger acaba, es lliura als alumnes un certificat d'assitència i un informe sobre la seva activitat.\nEls alumnes d'English Summer S.A. de cursos d'idiomes a l'estranger trobaran estudiants de varies nacionalitats i que parlaran diferents idiomes, així doncs, hauran d'expresar-se en l'idioma del país on realitzen el nostre curs.\nEs fan entre 15/30 lliçons setmanals impartides per professors nadius qualificats.\nAl principi, hem de tractar als nostres professors, monitors i/o família amfitriona amb Mr o Mrs (Sr. o Sra.) i a continuació el cognom. Normament, ens diran que ens hi dirigim amb el seu nom de pila, però no ho hem de fer si no ens ho diuen directament.\nPlease (si us plau) i Thank you (gràcies) són dos paraules de vital importància en qualsevol idioma, especialment l'anglès. Hem d'acostumar-nos a utilitzar-les cada cop que haguem de demanar o rebre alguna cosa, per petita que sigui. Altres expressions com Excuse me (disculpi) o I'm sorry (ho sento) són també d'ús freqüent.\nS'han de respectar al màxim les normes de les cases, col·legis, restaurants, cafeteries...en casi tots els establiments públics està prohibit fumar. Els menors d'edat que vulguin fumar (sempre que la llei del país ho permeti), necessitaran una autorització signada pels pares o tutors.\nEstà prohibit que els menors d'edat consumeixin begudes alcohòliques. Per descomptat, el consum de droges és una falta de gravetat i suposa la immediata expulsió del país, a més de les possibles responsables legals a les que s'hauria de fer front.\nEl robatori en botigues o magatzems, així com el robatori de diners o objectes a altres estudiants o a la família, és un delicte que es produeix amb freqüència. Aquest comportament és inacceptable i comporta una implícita expulsió de l'alumne i la seva repatriació.\nEls alumnes d'English Summer S.A. han de ser conscients que viatgen a un país estranger, on les costums, horaris i dietes són diferents a les nostres.\nEn el cas del Regne Unit i Irlanda, l'esmorzar (breakfast) acostuma a ser de 7.30 a 8.15 h i és abundant. El dinar (lunch) és lleuger i acostuma a ser entre 12.00 y 13.30 h. El sopar (dinner o supper) és l'àpat principal i es realitza entre les 18.30 i les 19.30 h.\nEls àpats són diferents als nostres, tant en quantitat com en la manera en la qual estan cuinats. Per això, hem d'acostumar-nos a ells.\nNo hem d'oblidar que, als diferents països on es realitzen els cursos, es practiquen diferents religions, a més de la catòlica. S'han de respectar les creences d'altres persones, de la mateixa manera que ells han de respectar les nostres.\nTant en el cas de l'allotjament en família com en col·legis o residències, l'alumne ha de fer-se el seu llit i procurar tenir recollida l'habitació perquè es pugui netejar correctament. L'alumne ha de respectar en tot moment les instal·lacions. En cas de que hi hagi qualsevol desperfecte, aquest haurà de ser abonat.\nLes famílies generalment s'encarreguen de la neteja de la roba. Tot i així és recomanable posar-se d'acord previament. Els alumnes que s'allotgin als col·legis residencials tenen aquest servei inclòs encara que cada col·legi té el seu propi sistema. No en totes les residències està inclòs però hi acostumen a haver rentadores a la seva disposició. En alguns casos funcionen amb monedes.\nA vegades és complicat loclitzar als estudiants quan estan realitzant un curs d'idiomes a l'estranger. Sobretot, quan estan a col·legis residencials, ja que poden estar ocupats (a classe, duent a terme alguna activitat esportiva o d'excursió) al moment de la trucada.\nTambé passa als alumnes que es troben amb alguna família, tot i que en aquests casos és més fàcil localitzar-los pel matí aviat o pel vespre-nit, quan solen estar a casa.\nAcostuma a ser millor que siguin els pròpis estudiants els qui truquin als pares o familiars. Les trucades que s'efectuin des de les cases de les famílies es tenen que fer a cobro revertit i sempre demanant autorització als amos de la casa. Els col·legis disposen de telèfons públics que poden utilitzar els alumnes.\nEls prefixos internacionals per trucar a l'estranger són: Regne Unit (00 44 + número); Irlanda (00 353 + número); Estats Units i Canadà (00 1 + número); Australia (00 61 + número).\nDisposem d'un telèfon d'assistència 24 hores (Telèfon 24 hores 687 986 591) per atendre aqualsevol emergència que tingui l'alumne. Per qualsevol assistència NO URGENT es pot contactar amb la Central de Reserves trucant al 902 15 30 49. El horario de atención al público es de 9:00 a 19:30 horas.\nAquí facilitem les pàgines Web on trobaran informació molt útil del destí que escolleixin pel seu viatge:


Blair es mostra disposat a concedir més temps als inspectors de Nacions Unides\n04 març 2021 17:52\nBlix presentarà un nou informe al Consell de Seguretat el pròxim 28 de febrer\nEl primer ministre britànic, Tony Blair, va cedir als desigs dels membres del Consell de Seguretat de l'ONU per deixar més temps als inspectors en desarmament, però va criticar les «concessions que es feien a un règim «perillós», que triga massa a demostrar la seva plena cooperació. El primer ministre britànic es va dirigir ahir, en aquest to, als membres del seu partit, el Laborista, reunit a Glasgow, però, sobretot, als milers de manifestants pacifistes concentrats a Londres.\nEls Estats Units i Gran Bretanya es van quedar en minoria divendres a l'ONU, on gairebé tots els membres del Consell de Seguretat es van pronunciar a favor que les inspeccions prosseguissin, una vegada lliurat l'informe que afirmava que Iraq coopera cada vegada més, encara que encara hagi de provar que ja no posseeix armes de destrucció massiva.\n«El doctor (cap de la missió de desarmament a Irak de l'Organització de Nacions Unides) Hans Blix tindrà més temps per continuar les inspeccions, i el 28 de febrer lliurarà un nou informe», va declarar Blair, posant en dubte el fonament d'aquesta nova decisió internacional. «Qui estigui familiaritzat amb les mentides i les evasives de Saddam (Hussein), pensarà que la història es repeteix. Com sempre, a darrera hora, se li va concedir una oportunitat. (...) Les concessions són sospitoses. Desgraciadament, les armes són vertaderes», va afegir Blair.


Menús escolars: Només quatre de cada deu centres ofereixen menús escolars nutritius i equilibrats [Pàg. 2 de 4] | Revista | EROSKI CONSUMER\nPer a dur a terme aquest estudi, CONSUMER va contactar telefònicament amb gairebé 2.000 centres escolars distribuïts en 13 províncies espanyoles. D'aquests col.legis, al voltant del 40% es van comprometre a respondre per escrit un breu qüestionari i a enviar el menú de dues setmanes. Tanmateix, dels 748 centres que es van comprometre a contestar, només 201 ho van fer. Els centres escolars que es van negar a col.laborar des d'un primer moment van adduir falta de temps, encara que alguns van reconèixer que no els interessava o que no facilitaven aquest tipus d'informacions. Dels que finalment van accedir a facilitar els seus menús, 127 eren de titularitat pública, 63 privats concertats i 11 privats. Cada un va proporcionar dos menús setmanals (primer plat, segon plat i postres), de manera que en total s'han analitzat 402 menús.\nEls menús es van analitzar des d'un doble vessant: a més de l'estudi estadístic de les dades sol.licitades en el qüestionari, es va fer una anàlisi nutricional dels menús, de la qual s'ha encarregat l'equip de nutricionistes que habitualment col.labora amb CONSUMER. Per a valorar aquests menús, es va treballar amb un sistema de ponderació detallat i rigorós. Es va aplicar un sistema de penalitzacions que castiga els menús que no inclouen almenys una vegada a la setmana verdures, llegums i peix, aliments essencials en la dieta. També es va penalitzar els que serveixen més de dos dies a la setmana aliments precuinats o postres dolces i pastissos. I també els que no inclouen fruita fresca a les postres almenys dos dies a la setmana.\nInformació als pares: escassa i poc detallada\nUna de les dificultats per a valorar la qualitat nutricional dels menús escolars és que no sempre reflecteixen tota la informació necessària. Els principals perjudicats dels menús poc detallats són els pares i mares, perquè veuen dificultada la seua tasca de complementar els menús escolars amb els altres àpats del dia o del cap de setmana a casa. Per això, han d'exigir al centre escolar un document mensual o setmanal en el qual es plasme el menú escolar amb informació precisa que detalle cada dia l'aliment i la seua forma de preparació, les guarnicions si n'hi ha i el tipus de postres. Aquest full ha d'incloure informació sobre el tipus d'aliment, la seua preparació culinària, les guarnicions dels segons plats i les salses, així com el tipus concret de postres.\nDoncs bé, només el 4% dels col.legis estudiats subministren una informació molt detallada sobre els menús escolars, mentre que 6 de cada 10 ho fan amb prou detall encara que amb llacunes (referides sobretot a la forma d'elaboració). En canvi, el 32% dels centres escolars faciliten als pares informació incompleta i escassa, de forma que no coneixen en detall més de dos plats setmanals servits als comensals, i els progenitors es veuen obligats a preguntar als fills la forma en què estaven elaborats els plats. Finalment, un 3% dels col.legis facilita una informació gens detallada, que es refereix simplement als noms genèrics dels plats que componen el menú (per exemple, verdures, peix, arròs, paella, estofat de carn, etc., sense especificar res més).\nIndependentment de la qualitat de la informació proporcionada pel col.legi, és responsabilitat de pares i mares fer una visita al menjador per comprovar si el que figura en els fulls informatius es correspon amb la realitat, per verificar les racions i la presentació dels plats, i per avaluar el funcionament del servei de menjador i l'atenció per part dels monitors a càrrec dels petits.\nEspecialment negativa és la situació als col.legis estudiats a la Corunya, Barcelona, Màlaga i Saragossa: més de la meitat detallen poc o gens els seus menús escolars. Al costat positiu destaquen els d'Àlaba: el 94% informa de forma prou detallada la composició dels plats. També s'ha valorat positivament la informació dels col.legis de Cantàbria i Guipúscoa: un 88% inclou informació detallada.\n<< Anar a l'anterior pàgina: Només quatre de cada deu centres ofereixen menús escolars nutritius i equilibrats\nAnar a la següent pàgina: Pagar més no significa millor qualitat >>


Aquest dilluns la FEMP ha acceptat la proposta d'Hisenda\n3 min. Palma 03/08/2020 19:37\n651x366 Façana de l'Ajuntament de Palma. Façana de l'Ajuntament de Palma.\nLa proposta d'Hisenda aprovada aquest dilluns per la Federació de Municipis i Províncies (FEMP), amb la qual es permet als ajuntaments utilitzar el superàvit del 2019 i que, els que ho vulguin, puguin posar a disposició de l'administració general de l'Estat els seus romanents de tresoreria en forma de préstec, que els seran retornats en concepte de crèdit en un termini de deu anys, ha provocat tota mena de reaccions entre els partits polítics de les Illes.\nPer una banda, els socialistes confessen estar "satisfets" i consideren que "aquesta mesura donarà la possibilitat als ajuntaments que les Balears puguin utilitzar els seus romanents de tresoreria per a agenda urbana, medi ambient, sostenibilitat i política de proximitat, entre d'altres", segons exposen en una nota. No obstant això, els partits de la dreta qualifiquen la decisió "d'injusta".\n"Aquest acord permet obrir un camí per donar resposta als ajuntaments que tenen romanents congelats i que ara poden començar a mobilitzar per ajudar la nostra gent a sortir d'aquesta situació tan complicada", ha exposat el secretari de Política Municipal del PSIB -PSOE i batle d'Eivissa, Rafa Ruiz. En aquest sentit, la presidenta del Consell de Mallorca i també secretària d'Economia del partit socialista balear, Catalina Cladera, ha remarcat que "després de molts d'anys de demanar la flexibilització de la llei Montoro, per primera vegada s'ha trobat una solució per poder utilitzar els romanents que tenim als bancs". Així mateix, considera que aquest acord permetrà "disposar dels recursos necessaris per afrontar els problemes generats per la crisi sanitària".\nNo obstant això, Ciutadans Balears i el Partit Popular qualifiquen "d'injust" aquest acord. Per una banda, el partit taronja manifesta que els consistoris "estan patint molt les conseqüències de la pandèmia", que "necessiten doblers" per fer-hi front i que amb aquest acord "el govern no els deixa fer ús dels recursos que han generat durant tants d'anys".\nAixí mateix, el Grup Popular Consell Insular d'Eivissa considera que la decisió de la FEMP és un atac a l'autonomia de les entitats locals i que se'ls han "confiscat els estalvis", un fet que els deixa sense la "possibilitat d'executar projectes importants per a l'illa", apunten en una nota. I és que "no es pot admetre que, després d'anys de no deixar emprar els romanents a les entitats locals, ara ens llevin els nostres estalvis, i demana que "tots junts" posin "fi a aquest robatori", segons exposa la portaveu del grup popular al Consell d'Eivissa, Maria Fajarnés.\nHisenda permetrà als ajuntaments utilitzar 5.000 M€ del seu superàvit entre 2020 i 2021\nEls batles d'Eivissa defensen que els incompliments de la normativa sanitària són "accions puntuals"\n“Ara m’aixec un poc més tard, a les cinc del matí”


En eso llegó Fidel | les dones sabem\nLa tendresa dels pobles →\nLa mort de Fidel Castro ha obert caixes de Pandora: les dels records de l’eufòria revolucionària i la dels odis atàvics. Crec, humilment, que des del pensament d’esquerra hem de fer reflexions importants per tal de fer un reconeixement d’allò que realment cal reconèixer, però també cal fer crítica i autocrítica i fer-ho públicament, encara que costi.\nEm poso a veure Salut les cubains (Agnès Varda, 1963) que comença amb unes imatges, del mateix any de la seva producció, al barri parisenc de Saint-Germain-des-Prés. Una exposició sobre els 10 anys de l’inici de la revolució cubana. Un joveníssim Fidel a les muntanyes, un sons cubans amb tints guaracheros al París dels 60 i la veu de Michel Piccoli i de la mateixa directora que ens introdueixen amb cert entusiasme que destaca l’accés a petites coses que fan somriure i que són mostra del que abans només uns quants tenien. La revolució ha portat cigars per a tots, barbes diverses i núvols de sucre i l’amistat dels pobles. Accés als estudis, una nova estètica, cooperatives, un nou model de producció, accés a la lectura, a la cultura, reforma agrària, alliberament i reconstrucció, la diversitat de gent i territoris. Una pel·lícula que es contextualitza en l’època, un cant a la llibertat.\nDesprés de l’entusiasme van arribar etapes més dures. Etapes de mancances. Mentre l’anomenat bloc soviètic funcionava i Cuba rebia tot el que li era necessari, en el procés d’intercanvi del bloc, les veus crítiques eren silenciades: a dins, amb repressió; a fora, l’esquerra era –érem- condescendent, i en un món dividit en dos blocs era fàcil la tria per a molta gent.\nAmb la perestroika va arribar la crisi. Cuba seguia sent referent polític: tenia la millor sanitat i de caire universal, no hi havia analfabetisme, el treball es repartia i la gent estimava Fidel. Però la postal al·legòrica que s’havia anat dibuixant envellia i perdia color. A Miami ja no només es trobava la contra, hi havia altres veus crítiques i molta immigració econòmica no crítica amb el règim ni amb Fidel, que sortia de Cuba per accedir, en la imaginació si més no, a béns que allà no trobaria, per progressar socialment (allò que a Cuba no podia).\nA l’Havana, símbol revolucionari, els edificis també envellien i perdien color. La gent ja no només passejava sinó que jeia desvagada al malecón, amb carències, amb serveis universals, sense llibertat d’expressió, Fresa y chocolate (Tomás Gutiérrez Alea i Juan Carlos Tabío, 1993).\nCom a cineasta i d’esquerres seguia l’evolució cubana amb les pel·lícules, també amb els llibres. Un cert infantilisme de les esquerres no ens ha permès fer crítica del que no funcionava. La revolució pervivia? Des de l’empatia més absoluta (i el convenciment descarnat que jo a Cuba hauria estat exclosa, reclosa o silenciada) em cal una revisió crítica no dels 58 anys de poder revolucionari sinó del paper que hem tingut les persones i organitzacions d’esquerres respecte al lideratge.\nFidel ha estat per a nosaltres un referent, qui va encapçalar una revolució que va construir una Cuba lliure dels interessos del capitalisme ianqui i va dotar de drets socials els habitants de l’illa. Un líder carismàtic, no comunista però que per necessitat geoestratègica i econòmica va aliar-se al bloc soviètic per fer sobreviure els canvis. Fidel representava el poble i el poble el representava. Aquesta era, i segueix sent per a molts, la nostra visió i d’aquesta visió vam fer mite.\nPerò Fidel també era el que condemnava crítics a molts anys de presó, el que deixava morir opositors a la presó, el que no permetia relacions directes –noi amb familiars- d’habitants de l’illa amb els que amb tot el menyspreu possible anomenaren gusanos, el que va obrir sidatoris on va recloure les persones infectades pel VIH, l’homòfob, lesbòfob, trànsfob impenitent que defensava la idea de l’heterosexualitat i la seva moral sexual… Conducta impròpia (Néstor Almendros i Orlando Jiménez Leal, 1984) aquest també era Fidel, aquest també era el règim que va construir la Cuba que va sortir de la revolució.\nNo dir-ho, no voler-ho veure, ens pren credibilitat i ens castra el pensament lliure.\nJo a la Cuba de Fidel no sé què hauria estat, però, possiblement, no hauria pogut ser feliç perquè no m’haurien permès viure el que jo volia viure. El nivell de felicitat de la població d’un país, el nivell de benestar i felicitat de les dones d’un país és el que permet veure el seu nivell de benestar.\nCal fer autocrítica i això només vol dir desmitificar i reconèixer. Això és el que ens farà avançar fins a la victòria final, igual que planificaven els barbuts de Sierra Maestra, però una victòria que no només sigui de barbuts sinó de totes i tots, una victòria que ens faci lliures i no esclaus i esclaves de mites.\nAquesta entrada s'ha publicat dins de articles, pensament polític i etiquetada amb capitalisme, classe treballadora, comunisme, economia, Fidel Castro, lesbianes, LGTB, llibertat d'expressió, socialisme. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.


La Policia fa la confiscació de 'cristall' més gran de la història d'Espanya - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nLa Policia fa la confiscació de 'cristall' més gran de la història d'Espanya\nTroben més de 4.000 dosis de cocaïna amagades entre uns palets en una nau abandonada de Pontevedra\nLa Policia Nacional ha desmantellat una organització criminal que traficava amb substàncies estupefaents, principalment al nord de la península, en un operatiu en què ha detingut 12 persones, ha desmantellat dos laboratoris de fabricació de drogues de síntesi a Àlaba i n'ha confiscat 337 quilos.\nEl líder de la banda estava establert a la zona de Bilbao (Biscaia) i Castro Urdiales (Cantàbria). La confiscació de 178 quilos de cristall feta en aquesta operació suposa la confiscació d'aquesta droga més gran a Espanya fins a l'actualitat.\nLa policia va detenir 12 persones i es van fer 12 escorcolls a domicilis de La Rioja, Àlaba, Navarra i Cantàbria, en què es van confiscar més de 300 quilos de drogues sintètiques (159 quilos d' speed i 178 quilos de cristall), 52 quilos de marihuana, 672 pastilles i més de 30.000 euros.\nParal·lelament, la Policia Nacional va confiscar més de 4.000 dosis de cocaïna que estaven amagades entre uns palets en una nau abandonada d'O Viso, a Redondela (Pontevedra). La investigació es va iniciar a principi de maig, quan es va detectar activitat de tràfic d'estupefaents a l'ajuntament de Redondela. Les indagacions van permetre localitzar una nau abandonada en la qual podria estar tenint lloc algun tipus d'activitat il·lícita, de manera que es va establir un dispositiu de vigilància. Ahir a la matinada, un cotxe patrulla va realitzar una comprovació per la zona i els agents van descobrir la droga amagada.


Setmana Santa i Sant Jordi, a la Mirona - SIESTV\n19 abr. 2011 Setmana Santa i Sant Jordi, a la Mirona\nFesta d'Orella Activa, Banc de Proves, 360Fest i altres sorpreses a la sala gironina\nEn aquesta Setmana Santa repleta de clàssics futbolístics, la Casa de la Música – La Mirona aposta per la varietat d’estils, de propostes i de formats.\nLes activitats comencen dijous 21 amb Berri Txarrak i Dr. Ring Ding al 10Fest d’Orella Activa, la festa d’aniversari de l’assossiació. Completen el cartell els gironins Fi-Asko, Aliment i The Dirty Club. Divendres, al Banc de Proves és el torn de Marina i Bleed It, dues formacions de rock de Girona.\nDissabte, dia de Sant Jordi hi ha dues propostes ben diferents. A les quatre de la tarda als Jardins de Fora Muralles hi tindrà lloc el 360 Fest, una mostra musical i de creacions artístiques d’alumnes de secundària de Girona. Al vespre, els saltencs Nadies presentaran a La Mirona el seu segon treball, ‘Cara B’.\nI, finalment, diumenge 24, Moussa Koffoe presenta “Soiree Afrikaine”, una comèdia típicament africana de la mà de Dones de Guinea i SENECAT.


ACTE INAUGURAL DEL CURS 2019-2020 | SEP\nHome/Notícies/ACTE INAUGURAL DEL CURS 2019-2020\nPer Carme García Gomila\nD’esquerra a dreta: Antonio de la Plata, Carme Garcia Gomila, Glòria Callicó ,Mª del Valle Laguna i Jordi Celma\nEl passat 20 de setembre es va celebrar a la Casa del Mar de Barcelona l’acte inaugural del curs 2019 – 2020 de la SEP. Carme Garcia Gomila va exercir de moderadora, els membres de la SEP Glòria Callicó i Antonio de la Plata van presentar com a ponents els seus treballs i Jordi Celma (doctor en ciències econòmiques i professor de la UAB) va ser l’encarregat d’aportar la mirada interdisciplinària i sociocultural al tema d’enguany: Psicoanàlisi i Noves Tecnologies.\nDesprés de la presentació del curs per part de María del Valle Laguna (presidenta de la SEP), Jordi Celma va presentar el seu treball “La manipulació del self neoliberal mitjançant la quantificació tecnològica”, on analitza la importància del big data en la configuració de les personalitats i les corrents de pensament actual. A continuació, Glòria Callicó va exposar les seves reflexions des de la psicoanàlisi: “Noves tecnologies: Canvis en el llenguatge, el pensament, les relacions i temporalitat”. Es tracta d’un treball que proposa una mirada crítica i atenta a la influència, les modificacions i els malestars que les relacions i el coneixement transmesos a través de les TIC poden provocar en la societat i els individus a partir d’un canvi sobtat de valors i de pautes de relació. Per la seva part, Antonio de la Plata es mostrà obert, expectant i amb una mirada optimista sobre els canvis tecnològics, comparant-los amb els que hi ha hagut durant les generacions que ell ha conegut. Va il·lustrar aquestes idees amb vinyetes clíniques on les noves tecnologies i les sessions on-line han pogut ajudar a pacients, ja sigui veient aspectes que potser haurien passat desapercebuts o permetent relacions que d’una altra manera haurien estat difícils o impossibles d’establir-se. Però, sobre tot, va mostrar una manera de pensar en relació a les aplicacions i als gadgets a la clínica.\nEl debat posterior es va fer curt per a tots els assistents ja que el tema central donava per a molt. La discrepància que semblava haver-hi entre els dos psicoanalistes de la SEP es va matisar durant el debat amb el públic i es va arribar a dues conclusions. La primera va ser que, amb el pas del temps, haurem de tenir un gestor de la nostra intimitat per indicar com volem aparèixer a les xarxes socials. La segona feia referència a que s’ha de vigilar l’exposició dels més petits a les pantalles. La visió general és que s’ha de fer poca estona, en companyia i, si pot ser, mai abans dels tres anys ja que les neurociències han demostrat que el cervell es configura a partir de les experiències i resulta difícil per a un infant metabolitzar tota l’excitació que provoquen les pantalles. L’acte inaugural va acabar amb la sensació generalitzada de que, com a ciutadans i com a psicoanalistes, no podrem deixar de reflexionar sobre aquest tema tan important per les seves implicacions en la salut mental i en l’àmbit social.


Reflexions d'un actor: NOUS ESCENARIS\nEl debat i la reflexió al voltant de les arts escèniques i audiovisuals que s’han exposat en les taules que he assistit aquests dos dies continua sent el mateix que he sentit en moltes altres ocasions. Els eufemismes i expressions actuals com ‘posar en valor’, ‘el backstage’, ‘el networking’ i altres, no son més que una semàntica diferent per abordar-los. La problemàtica continua sent la mateixa.\nGairebé sempre m’abstinc d’emetre la meva opinió en veu alta, tinc per costum de no fer-ho perquè no em considero oratòriament eficaç, encara que posteriorment la meva opinió després de reflexionar l’emeto en altres fòrums privats, com aquí i ara es pot comprovar en aquestes quatre ratlles.\nTambé, i en aquesta ocasió, observant els assistents me n’he adonat que era segurament un dels de major edat, i no voldria que, encara que fos només pel respecte que se’m pot tenir, que se’m veies com aquell que explica batalletes, que ve de tornada, o que pretén alliçonar amb la seva experiència vital. Això mai no ha estat la meva intenció i sempre he fugit de fer-ho.\nL’ascensor teatral: puja o baixa. És el títol de la taula rodona on s’ha parlat del que ve a anomenar-se el tap generacional. Curiosament, el tap generacional del que es tractava de parlar, després d’escoltar totes les aportacions, tant la dels participants de la taula, com la dels que hi han volgut participar des del públic, crec que es podria concloure que no existeix, el tap generacional és una formulació tòpica. Aquest famós tap, més que generacional, és un tap sistèmic. És un factor complex, la dificultat a l’accés, al desenvolupament i a la pràctica continuada de l’ofici, aquest és el tap que més que un tap és un gran escull, i que és més provocat per causes politico-socials que per les dels professionals de les generacions anteriors. Les noves generacions estan lluitant, com sempre s’ha fet per tirar endavant els seus projectes, i no son pas les generacions anteriors les que conformen el tap generacional ni les que els ho impedeixen. El tap és el propi sistema. La dificultat d’avui dia, i això que de mitjans i xarxes de comunicació no ens en falten, és trobar fronts comuns, i com sempre, unitat en l’acció. Això és el més difícil i l’eina bàsica per enderrocar el tap. I el model social basat en l’individualisme no ens fa albirar massa bones perspectives.\n+40: Totes som talent. És el títol de la segona taula rodona, el testimoni de dones professionals de més de 40 anys, de com afronten la realitat en l’escena actual. La invisibilitat en el teatre i en l’audiovisual de les dones quan s’encaren a la quarantena és un tema que va més enllà del sistema, avui és un tema global i d’una actualitat clara de reivindicació feminista que no cal perdre de vista ni menystenir en cap aspecte. És un tema recurrent des de fa molt de temps ja. Massa.\nNo vaig poder assistir a la taula rodona on s’explicaven les diverses realitats al voltant de la contractació i la gestió empresarial dels espais i les entitats clau en el sector. Es titulava així: El backstage contractual: una realitat que cal conèixer. Espero llegir-ne les conclusions quan es publiquin per poder-ne treure algun profit si cal. Com a pensionista que soc però, l’interès i la implicació en aquest tema obeeix bàsicament a mostrar la solidaritat amb els que estan en actiu. M’explico: quan es parla de contractació en general es parla de la població activa, no es té massa en compte als que rebem una pensió de jubilació, que no treu que si volem podem continuar treballant encara que ho hem de fer amb unes condicions clarament injustes. A un pensionista quan realitza un treball artístic se li descompten de la seva pensió els dies treballats. Treballes uns dies i te’n descompten de la pensió els dies treballats, o sigui, pagues per treballar aquests dies perquè són sostrets de la teva pensió. És com una penalització.\nAquesta mesura pot esdevenir dissuasiva de cara a l’acceptació d’algunes ofertes doncs poden sorgir treballs molt interessants però poc rentables econòmicament que et poden fer perdre la pensió. Una cosa és treballar gratis, l’altre és perdre-hi diners, i a això evidentment ningú no hi pot estar disposat. En fi, unes lleis que ens aboquen en molts casos a declinar determinades ofertes o a treballar en negre.\nEl títol d’una altra taula rodona en les que s’han presentat quatre experiències diferents que s’han adaptat a la realitat d’un entorn força canviant, ha estat: Re formulant-nos! Iniciatives professionals en un entorn canviant. Els participants han exposat les seves diverses experiències i han deixat ben palès que en l’àmbit teatral i audiovisual hi caven una multiplicitat molt diversa d’iniciatives professionals per continuar subsistint, i que és això el que cal fer, reformular-se i reinventar-se constantment per l’exigència de l’entorn canviant i inestable.\nI com a cloenda s’ha presentat el divertit i punyent espectacle AKELARRE de la Companyia The Feliuettes que ens ha divertit i ens ha fet acabar amb molt bon gust aquestes dues jornades de debat i reflexió al voltant de les arts escèniques i audiovisuals. Tres actrius i un pianista que s’ho passen bé i ens ho fan passar bé. Bravo!\nI en acabar, tot parlant amb alguns responsables de l’organització, que es mostraven satisfets de com havia anat tot plegat, s’intuïa la voluntat de “això ho repetirem, hi ha molt del que continuar parlant, és un fòrum que cal repetir, cal implicar però als que sempre estan absents, els polítics”. Sens dubte aquests, els polítics, son uns dels responsables importants de l’estat de deixadesa i desempara en que es troba tot plegat. Sí.\nHan estat unes jornades per a la reflexió sens dubte. Nous escenaris, tan vells com bells escenaris.\nPublicado por Enric Cervera Ral at 1:29 p. m.


Els habituals actes centrals de la Festa no se celebraran, però se substituiran per un seguit d’actes virtuals i d’altres de promocionals sense assistència de públic\nEl cartell d’aquesta edició l’ha dissenyat la reconeguda artista Paula Bonet\nLa XXVIII Festa de la Carxofa serà molt diferent a com l’hem coneguda fins ara. La regidora d’Agricultura, Inma Díaz, i la de Turisme, Isabel Cardona, han detallat com serà la Festa, que s'adaptarà a la situació actual de pandèmia substituint els habituals actes centrals com la Torrada popular de carxofes, la Demostració Gastronòmica, l’Art&Xoc Festival, la Fira de Productes Gastronòmics i de Proximitat i el Sopar de Gala de la Carxofa, per altres de virtuals o actes sense públic. L’objectiu és no deixar de promocionar el producte, però amb totes les mesures de seguretat.\nPel que fa a la màxima distinció, la Carxofa d’Or, i a l'homenatge que es fa a una persona relacionada amb la carxofa, Díaz ha reconegut que «enguany preferim no atorgar-los per tal que les persones escollides puguen disfrutar de la Festa de la Carxofa amb tot el seu esplendor».\nLa programació d'aquesta edició començarà l’últim cap de setmana e gener amb la decoració de la plaça de la Constitució i de diversos carrers de la ciutat amb fotografies, per tal de recordar els dies grans de la Festa, que se celebren habitualment en aquesta data.\nPer la seua part, el president del Consell Regulador de la Denominació d'Origen Carxofa de Benicarló, Francisco Lluch, ha agraït a l’Ajuntament l’esforç, tot i les circumstàncies, per dur endavant la Festa de Carxofa per a promocionar el producte, i ha animat la gent de Benicarló a consumir carxofes per tal d’ajudar als llauradors de Benicarló.\nEl president de l'Associació de Bars i Cafeteries de Benicarló (BBC), Iván Alemán, ha reconegut que «a l’hostaleria som conscients de la importància de la carxofa, i per això amb les circumstàncies actuals no podem dur a terme les habituals Jornades del Pinxo ni les Jornades Gastronòmiques, per la qual cosa hem decidit ajornar-les per tal d’intentar fer-les més endavant». Alemán ha afirmat que des dels restaurants també estan estudiant adaptar-se a les circumstàncies actuals i servir les elaboracions de carxofa per a emportar.\nLa regidora d’Agricultura, Inma Díaz, ha assenyalat que «aquest cartell representa l'essència de Benicarló, que és un poble molt treballador i s’ha bolcat sempre amb la Festa». «Volíem que, més que mai, el cartell fóra la insígnia de la Festa», ha admès Díaz.


LUSTIGT Corró per pintar, 4 peces - IKEA\nLUSTIGT Corró per pintar, 4 peces\nPer crear grans peces d'art, un corró va perfecte. En aquest joc en tens 2: un de llis i un amb formes.La creativitat relaxa i concentra; és ideal després d'una jornada d'escola i activitats.Recomanat per a infants a partir de 3 anys.Inclou 1 cubeta, 2 corrons i 1 suport.Aquest producte porta la marca CE.Es pot combinar amb pintures, paper per pintar, etc., de la sèrie MÅLA.Dissenyador\nSafata/ Suport:Plàstic de polipropilè\nMànec:Bedoll massís, Vernís acrílic incolor\nEix:Plàstic de poliamida\nLUSTIGTCorró per pintar, 4 pecesNúm. d’article:803.650.48\nAmple: 13 cmAlt: 6 cmLlarg: 19 cmPes: 0.15 kgPaquet(s): 1\nAmb la col·lecció LUSTIGT, volem incentivar el joc i la diversió a la vida per a totes les edats. Hi ha diversos jocs i joguines que fan més fàcil que els nens i els adults trobin temps per jugar i estar junts al dia a dia; independentment que consisteixi a concentrar-se per fer un trencaclosques o un joc amb molt de ritme llençant-se boles de velcro els uns als altres. Ens han ajudat nens de tot el món i de totes les edats, els veritables experts quan es tracta de jugar i de divertir-se. Veure'n més\n"A mi i als meus tres fills, ens agrada l'art i les manualitats, però ràpidament acaba sent tot caòtic i hi ha coses per tot arreu. Això em va fer pensar en una caixa per a les manualitats dins de la sèrie LUSTIGT. També vaig fer perles de fusta, un corró i un teler on coses com pinces i bosses de plàstic es transformen en una excel·lent obra d'art. Els adults han de fer tot el que puguin per estimular la creativitat dels infants. Sentir-se orgullós per alguna cosa enforteix l'autoestima, tant dels infants com dels adults."\nSarah Fager (Suècia), dissenyadora:\nCorró per pintar, 4 peces


Talaiots pels drets humans - El Iris.cat - Digital d'informació i cultura\nTalaiots pels drets humans\n17 desembre, 2019 - by Bep Al·lès - Deixa un comentari\nUn any més Menorca s’uneix a la iniciativa -original de Mallorca-, de l’encesa de “Torres, talaies i talaiots de la Mediterrània. Un cant pels drets humans” i el Consell Insular convida a participar-hi a aquells ciutadans i ciutadanes que hi estiguin interessats.\nSegons ens ha explicat el conseller Miquel Maria, com el passat gener d’aquest 2019, el proper dissabte dia 11 de gener de 2020 encendrem alguns dels talaiots de Menorca com a acte simbòlic il·luminant el mar Mediterrani com a suport a les persones refugiades que diàriament parteixen a la recerca d’una nova vida sense saber si arribaran a bon port…\nRecordem que en el cas de Menorca, aquesta iniciativa també permetrà conèixer la visibilitat entre talaiots: seria útil la xarxa de comunicació visual que creim que hi ha entre els poblats prehistòrics de l’illa? Dia 11 de gener ho podrem comprovar.\nEl passat gener es van encendre talaiots principalment de la zona de llevant, però aquest proper 2020 s’encendran talaiots de tota l’illa.\n1. Vine a títol individual o en representació d’una entitat a encendre les bengales des de dalt d’un talaiot dia 11 de gener de 2020.\n2. Vine a escoltar el manifest, cantar el “Cant a Ítaca” i a veure l’encesa des dels peus del talaiot de Talatí de Dalt (Maó).\nEn cas que vulguis encendre un talaiot (1) vol dir que t’adhereixes al manifest i hauràs de:\n– Emplenar el document de responsabilitat adjunt en aquest correu i reenviar-lo a aquesta adreça (talaiotspelsdretshumans@gmail.com) abans de dia 30 de desembre.\n– També notifica’ns si tens disponibilitat matí i tarda, o només una de les dues, i si t’interessa més la zona de llevant o la de ponent – i intentarem assignar-te un talaiot proper.\n– Si véns en nom d’una entitat, envia’ns el seu logo.\nEn cas que vulguis assistir a l’encesa per veure l’acte (2), avisa’ns i guardarem la teva adreça electrònica per notificar-te dels detalls d’horaris, punts de trobada, etc. uns dies abans de l’encesa.\nArticle anterior Julen Triay, cinquè classificat a la Lliga Mundial celebrada a Venècia\nSegüent article Preguntes que presenta Ciutadans-Partit de la Ciutadania al Ple de Ciutadella


L'entitat Barna Centres, l'Associació d'Establiments Emblemàtics i la plataforma Resistim alGòtic han exigit aquest dijous a la Generalitat la paralització de la subhasta de 47 immobles procedents d'herències intestades entre els quals es troba el comerç El Mesón del Café (1909) , bar inclòs a la Guia d'Establiments Emblemàtics de Barcelona.\nL'operació antidroga se centra en llauners pakistanesos del Raval i el Gòtic\nEn roda de premsa, el portaveu de Resistim al Gòtic Martí Osó ha demanat l'anul·lació de la subhasta i que tots els immobles que arribin a mans de l'administració a través d'herències inestadas "es dediquin a ampliar el parc d'habitatge públic per revertir la especulació".\nA més, ha reivindicat que els ingressos obtinguts a través de la venda d'altres immobles o actius procedents d'aquest tipus d'herència -com locals comercials o aparcaments- "passin a incrementar la cartera d'habitatge públic", i finalment, que es protegeixi i mantingui el Mesón del Café com comerç emblemàtic del barri i els veïns que viuen al mateix edifici.\nGosar ha assenyalat que els veïns del carrer Arai 3 pateixen una situació similar, ja que la Generalitat el 2015 va subhastar el edifició, que va ser adquirit per un fons inversor alemany, però posteriorment la fundació Hospital Clínic va impugnar el procés i actualment "els veïns es troben en una situació d'incertesa sobre el seu futur llar".\nL'argument de la Generalitat, segons el portaveu, és que posar a subhasta aquest tipus d'immobles és una obligació, i ha dit que la Generalitat ha assegurat que destinarà els diners obtinguts amb la subhasta a entitats socials i culturals, "fet totalment contradictori perquè amb la subhasta estan fent desaparèixer un bé cultural com El Mesón del Café".\nSegons ha afirmat, la Generalitat es va comprometre el 2016 per escrit a no subhastar aquests immobles "i ara ho està incomplint", i ha assegurat que des de 2011 el Gòtic ha perdut un 20% de la població i que els veïns tenen la sensació que la Administració s'ha oblidat d'ells.


La crisi econòmica de 1973 i el naixement del neoliberalisme- Sapiens.cat\n« La crisi del règim franquista: la llarga agonia\nBon Nadal i feliç 2013! »\nLa crisi econòmica de 1973 i el naixement del neoliberalisme\nJa des de principis dels anys setanta es van començar a manifestar els primers símptomes que el creixement econòmic sostingut que havia caracteritzat l’economia dels països capitalistes des de la reconstrucció de postguerra estava a tocar de la seva fi. Els orígens d’aquesta crisi són complexos i diversos, però podem sintetitzar els antecedents que anunciaven l’arribada de la crisi en cinc grans punts:\n1. La balança per compte corrent nord-americana va començar a experimentar un dèficit considerable com a conseqüència d’una balança comercial negativa i uns pressupostos profundament desequilibrats com a resultat de la despesa militar.\n2. L’ascens d’Europa i el Japó com a potències industrials, en detriment dels EUA, però com a potències deficitàries en petroli.\n3. La disminució de les reserves d’or nord-americanes, que dificultava la conversió dòlar-or en un moment en què la moneda dels EUA inundava els mercats financers mundials, va conduir a una pèrdua de valor del dòlar i a un augment de la inflació que va afectar tots els països occidentals.\n4. La tecnologia industrial havia quedat antiquada i les millores salarials havien elevat els costos de producció, fet que, des del punt de vista de la rendibilitat capitalista, suposava una reducció de beneficis que qüestionava el funcionament del sistema.\n5. La dificultat per a assegurar mercats per als productes, tant per la creixent competència entre els països industrialitzats com per les dificultats de vendre a les zones empobrides del Tercer Món.\nAra bé, el desencadenant de la crisi va ser l’anomenada crisi del petroli de 1973, és a dir, l’augment dels preus del petroli, el qual va portar a l’extrem les contradiccions del creixement econòmic capitalista. L’Organització de Països Exportadors de Petroli (OPEP) va decidir augmentar el preu del cru des dels inicis de la dècada, però la crisi va esclatar després de la guerra àrabo-israeliana del Yom Kippur. En aquest context, els països àrabs van emprar el preu del petroli com a arma de pressió enfront dels governs occidentals.\nImmediatament, el cru va incrementar el seu preu, passant de 3 dòlars el barril a un cost de 10 dòlars en poc menys de dos mesos. Una pujada sobtada que va implicar un fort cop per a la balança de pagaments de molts països, un increment de la inflació per l’augment dels costos i un creixement de l’atur com a conseqüència de la disminució de la demanda i la producció.\nTanmateix, cal tenir present que tots els països capitalistes no van veure’s afectats en el mateix grau. Així, si les economies dels països industrialitzats van quedar molt afectades, encara van patir més els efectes de la depressió els països subdesenvolupats, els quals, a més d’haver de pagar l’energia molt més cara, van patir la disminució de la venda de matèries primeres, la seva principal font d’ingressos, per la caiguda de la producció industrial dels països del món desenvolupat. En conseqüència, els països del Tercer Món van haver d’augmentar el seu nivell d’endeutament en el mercat financer fins a límits asfixiants per sobreviure a la crisi.\nEn aquest context, una segona crisi del petroli, el 1979, conseqüència de la Revolució Islàmica a l’Iran, i el posterior esclat de la guerra Iran-Iraq, van endurir la situació econòmica, tot allunyat les perspectives de recuperació. La crisi econòmica, en conjunt, acabaria convertida en una depressió econòmica que es perllongaria entre 1973 i 1990.\nAixí, l’alça dels preus disparava el mecanisme ja estudiat en crisis capitalistes anteriors: inflació amb una alça substancial dels preus dels productes, estancament de la producció, descens de les vendes, crisi i tancament d’empreses i augment generalitzat de l’atur. Ara bé, la crisi de 1973 tenia unes característiques força diferents de la Gran Depressió dels anys trenta. Fins i tot es podria veure la pujada dels preus de la font d’energia més consumida al món com una forma d’acumulació de capital, el qual serviria per a finançar la reconversió del sistema industrial.\nLes principals conseqüències d’aquest període crític de l’economia capitalista van ser:\n1. La desestabilització del sistema monetari, afectat per diverses fluctuacions.\n2. La destrucció massiva de llocs de treball, fins al punt que els països capitalistes van renunciar definitivament a la plena ocupació per passar a conviure amb elevades taxes d’atur i acceptant l’existència d’un atur estructural.\n3. La reconversió dels sectors industrials tradicionals (siderúrgia, tèxtil, etc.), els quals van ser substituïts per d’altres sectors tecnològicament més innovadors.\n4. L’inici de la deslocalització industrial cap a països del Tercer Món en els quals els costos fiscals i salarials eren més reduïts.\n5. La progressiva terciarització de les economies dels països capitalistes desenvolupats.\n6. La concentració empresarial del gran poder econòmic.\n7. El qüestionament de les polítiques socials i econòmiques que fonamentaven l’Estat del Benestar.\nA l’Europa occidental, en els primers anys de la crisi, els governs socialdemòcrates de França, Gran Bretanya i Alemanya van recolzar la seva política econòmica en una forta intervenció de l’Estat amb l’objectiu de generar ocupació i reactivar l’economia mitjançant l’augment de la despesa pública i dels impostos. Tanmateix, el resultat immediat va ser fracàs que va significar un increment de la inflació i l’augment del nombre d’aturats. Aquesta política intervencionista només podia funcionar a llarg termini mentre que la ciutadania esperava una solució ràpida. El fracàs de la resposta socialdemòcrata a la crisi va portar al poder governs conservadors arreu d’Europa.\nRonald Reagan i Margaret Thatcher\nL’hegemonia política conservadora i la crisi van desestabilitzar profundament les polítiques socials i econòmiques dels anys anteriors. Així, una de les respostes a la crisi va ser el neoliberalisme, és a dir, la desregulació de l’economia i la llibertat de mercat, de manera que el paper de l’Estat en la vida econòmica i el control social sobre les empreses es reduís a la mínima expressió.\nSeguint el model nord-americà, i sota el lideratge dels governs conservadors de Ronald Reagan als EUA i Margaret Thatcher a la Gran Bretanya, van limitar-se els salaris, va reduir-se la despesa pública, van privatitzar-se empreses públiques per millorar-ne la competitivitat i van reduir-se els impostos com a eina per a reactivar l’economia. En conseqüència, el sector públic va afeblir-se, van desaparèixer o reduir-se moltes polítiques de protecció social i molts serveis socials van ser privatitzats amb l’objectiu de reduir la despesa pública i el dèficit.\nEtiquetes: Capitalisme, Crisi de 1973, Estats Units, Europa, Guerra Freda, Història d'Europa, Història del Món Contemporani, Neoliberalisme, Segle XX\nEntrada publicada a 18. El món bipolar: els països del bloc capitalista\tel Divendres, 21/12/2012 a les 08:07.\nEstalviar és dolent | Economia de l'esport\n16/05/2016 - 16:10\n[…] propera als postulats de John Maynard Keynes, es mostra partidària de la intervenció estatal (neoliberalisme) com a eina essencial per al correcte funcionament de l’economia. Rebutja, per tant, els […]


Que tinguis una bona Diada del Pensament! - Minyons Escoltes i Guies de Catalunya\nQue tinguis una bona Diada del Pensament!\nAvui, els escoltes i les guies d’arreu del món celebrem la Diada Mundial del Pensament Escolta, que aquest any està dedicada a la sostenibilitat ecològica del planeta. Hi pots participar fent les activitats que et proposem, gravant un vídeo o bé piulant amb el hashtag #diadaescolta. Fem sentir la veu de l'escoltisme i el guiatge!\nEl lema d'aquesta Diada del Pensament, escollit per l’Associació Mundial de les Guies Scouts (WAGGGS, per les seves sigles en anglès), és “Save the planet”, i va lligat a un dels Objectius del Mil·leni de les Nacions Unides. La nostra adaptació en català és “Escoltant els batecs del planeta”. L’objectiu de la Diada del Pensament d'enguany és crear consciència sobre els impactes que el nostre estil de vida té sobre el medi ambient, treballar els reptes ecològics del planeta des d'una visió global i utilitzar el potencial escolta per tal d'afrontar-los.\nActivitats al cau\nUna comissió de la Federació Catalana d'Escoltisme i Guiatge ha elaborat un conjunt d'activitats específiques per treballar la temàtica, que segurament hauràs rebut per correu electrònic. També te les pots descarregar fent clic aquí.\nEls materials inclouen 4 elements: una introducció a la Diada del Pensament, una introducció al tema de l'any, una activitat per les unitats més petites (de Castors i Llúdrigues a Ràngers i Noies Guia) i una per les més grans (de Pioners i Caravel·les a Caps).\nGrava un vídeo identificant-te com a escolta!\nA banda de treballar aquests materials, també podeu gravar un vídeo inspirat en aquest que ha difós la WOSM. En català, diem "Avui he descobert que sóc un entre 40 milions", ja que nosaltres sumem en el recompte tant els escoltes com les guies de tot el món. No us perdeu el vídeo de l'AEiG Les Gavarres de la Bisbal d'Empordà:\nPiula amb el hashtag #diadaescolta\nA banda de treballar aquests materials al cau, es pot contribuir a difondre la Diada del Pensament fent piulades a través de Twitter, per aconseguir una forta repercussió durant el dia d'avui! L'etiqueta proposada a nivell català és #diadaescolta. L’etiqueta internacional de la Diada del Pensament és #GirlsSaveOurPlanet.


El nou lluminós film de Tom Hanks amaga un centre molt negre\nEs poden extreure moltes lliçons d’aquesta excèntrica pel·lícula. Una d’econòmica: és igual el que facin americans i europeus, els xinesos ho faran sempre més barat (i pitjor). I una de moral: en determinats països, seguir les regles no sempre és útil, transgredir les normes segurament és immoral però és molt més eficaç. Una de cinematogràfica: la combinació d’una mirada europea, la de Tom Tykwer, amb una presència americana, la de Tom Hanks, en un paisatge desèrtic i luxós com el de l’Aràbia Saudita, produeix una sensació molt especial.\nUn empresari americà en hores baixes arriba a Riad amb la missió d’aconseguir del rei un contracte per a un nou sistema de comunicació a través d’un holograma. Aquest és un film lluminós que amaga un centre molt negre.


Empoderant professionals - Joan Izquierdo\nJoan Izquierdo Expert en àmbits dorganització, RRHH i formació 07.05.2016 05:30 h.\nRecentment, es va publicar al Wall Street Journal un article on es qüestionava la funció de recursos humans, exposant exemples d'empreses on havien prescindit d'aquest departament, donant el paper protagonista als directors dels departaments. També exposava com aquests directors estaven assumint les plenes funcions a través d'una gran tasca en retenció i captació del talent, i participar activament en la formació dels seus treballadors, consensuant amb ells les àrees de desenvolupament i millora competencial.\nSigui o no aquesta una realitat que ens pugui fer reflexionar sobre la fi i la finalitat dels recursos humans com a funció, hi ha un fet ineludible que fa la diferència de les organitzacions amb col·laboradors satisfets, respecte a les que tenen col·laboradors compromesos. Mentre les primeres estan compostes per persones actives, que compleixen amb les seves responsabilitats, a l'alçada de les expectatives generades al voltant del que fan, que contribueixen a assolir els objectius i que se senten bé fent el que fan, en les segones hi ha un extra en proactivitat per part de les persones, que donen "un punt més de gas" per anar més enllà, decidint com fer millor el seu treball i liderant el canvi a través de la millora continua de les seves competències.\nUn dels elements que fa això possible en el desenvolupament de les organitzacions amb persones compromeses és la cultura de l'empowerment, que es fonamenta en "empoderar", dotar de capacitat de decisió i poder a les persones per a qüestions que tenen a veure amb les seves necessitats respecte a com fer millor les seves feines i millorar així el futur competitiu de la seva organització.\nHe tingut l'ocasió de col·laborar en un procés definició dels elements que potenciarien la vitalitat del negoci en una empresa a través d'unes jornades de treball amb Focus Groups, amb una àmplia representació de tots els nivells i departaments. En aquest projecte hem aconseguit que fossin els mateixos treballadors qui definissin les habilitats i competències que s'haurien de desenvolupar. Un cop més, empoderar a les persones és fer la diferencia.\nDes de les intervencions que es fan en programes com ara els que es lideren des dels municipis de la Riera de Caldes, es treballa amb aquesta filosofia, promovent aquesta cultura d'engagement a través del compromís de les persones. El futur de les empreses és alhora el futur d'ells mateixos, i ells mateixos són els propietaris d'aquest compromís. I la confiança dipositada per part de l'organització, a través d'aquesta cultura d'inclusió, fa possible les condicions per tal que es pugui donar el compromís.\nUn exemple d'aquestes actuacions és el projecte VIA-C, un projecte per a pimes localitzades dins dels municipis de la Riera de Caldes amb potencial de creixement on, entre altres actuacions que es poden rebre, s'assessora sobre com aconseguir una millora del clima laboral i es fomenten accions per a aconseguir aquest compromís dels treballadors envers els objectius de l'organització. Dins d'aquests projectes hem tingut l'ocasió d'assessorar organitzacions en elements que faciliten aquest canvi i aquesta filosofia per a la gestió de persones. Organitzacions amb persones compromeses, organitzacions productives i amb més potencial competitiu.\nUn altre exemple és el projecte LOGIS OCUPACIÓ de la Riera de Caldes, promogut des de l'àrea de promoció econòmica de Santa Perpètua de la Moguda i la Diputació de Barcelona. La capacitació dels futurs professionals per fomentar l'ocupació a la indústria local logística s'ha de treballar amb un ampli programa de capacitats i habilitats tècniques imprescindibles en l'àmbit logístic, i alhora desenvolupar les competències professionals que han preparat als nous professionals que contribuiran a aquesta major competitivitat. En aquest sentit s'ha d'empoderar als futurs treballadors per a ser més proactius, autònoms i amb iniciativa per a pensar, analitzar, prendre decisions i donar la millor versió d'ells mateixos que fa la diferència de les organitzacions competitives.\nEn tots dos exemples, clarament l'element que ha fet possible recollir uns exitosos resultats és comptar amb les persones, fer-les protagonistes al llarg del procés, ajudar-los a confiar i confiar amb ells, i evidentment, generar les condicions que motiven a un compromís mutu. El creixement de les organitzacions dels pròxims anys arribarà sols si és amb la contribució de tothom.


Dani Peix parla sobre els drets dels infants – RED Report\nEl Dani Peix és professor i mediador de l’institut Caterina Albert. Li fem una entrevista sobre els drets dels infants perquè ha treballat molts anys amb nens i joves en situacions de risc. Li preguntem el seu punt de vista i sobre les experiències viscudes.\nTreballo de professor fa només 2 anys, abans havia treballat 10 anys d’ educador amb joves amb risc en centres DGAIA. També he treballat de mediador familiar i mediador de gestió alternativa als conflictes amb joves en risc. També he fet justícia restauradora que és l’alternativa a la penal.\nCreus que els nens tenen les mateixes oportunitats independentment del lloc on han nascut?\nNo, però no només al lloc on han nascut marca la diferència, sinó, sobretot a la família on han nascut. No és tant la diferència geogràfica sinó de classe social, econòmica, cultura familiar, experiències familiars… El context en el cas dels joves de risc és el més important.\nCreus que hi ha alguna manera de canviar la pobresa?\nAquesta pregunta se l’han fet des dels inicis de l’època contemporània, les respostes les han realitzat les ideologies que han fet propostes per respondre aquesta pregunta. El socialisme, el comunisme, l’anarquisme, i molts “ismes” més per intentar respondre aquesta pregunta. Hi ha gent que creu que és impossible canviar aquesta realitat, però no es tracta d’aconseguir el 100% sinó, apropar-se el més possible.\nDiries que la teva infància va ser difícil o fàcil?\nHi ha aspectes fàcils i difícils com tots, ningú ha tingut una infància 100% plàcida, si no que sempre tens moments de tot. A molts nivells ho vaig tenir fàcil per què venia d’una família amb riquesa cultural, difícil perquè la vida et posa com a tots els nens dificultats. Ningú ho té fàcil del tot.\nHi ha nens de 15 anys que estan obligats a treballar per poder menjar. Que opines d’aquesta situació? Quins són els drets que no s’estan respectant?\nEls drets en aquest cas serien el dret a l’educació, a la connexió amb altres nois, socialitzar… Si estàs treballant amb 15 anys vol dir que entres al món dels adults. Entrar a treballar no només vol dir unes condicions laborals sinó que també vol dir renunciar a l’educació al joc i a la socialitazació. Llavors, no és tant el que implica treballar sinó al que renúncies.\nSi tinguessis algun recurs per millorar la qualitat de vida d’aquests nens què faries?\nEl més important per garantir els drets dels infants és el benestar de les seves famílies. Els primers que protegeixen els nens són els seus pares. Llavors els recursos haurien d’estar dirigits a millorar la salut mental y física y benestar dels pares. Quan un nen està malament el factor de protecció és la familia. No pot ser que un nen ho passi malament per problemes econòmics familiars, per això hi ha d’haver una millora a la família.\nVas haver de treballar abans de ser major d’edat?\nSi, però en el meu cas, crec que va ser positiu començar a treballar als 15 o 16 anys. Al meu poble als estius es treballava al camp, tu estaves tot l’any estudiant, i durant l’estiu treballem per guanyar uns diners per la resta de l’any. Ens ho passàvem bé i vam aprendre moltes coses. En aquest cas no era gens negatiu. No ho feia per obligació, era per guanyar uns diners per gastar durant l’any, ho fèiem els amics junts, era divertit.\nSi tinguessis un desig amb relació als drets dels infants, què demanaries?\nBàsicament el que demanaria és acompanyar aquests drets de recursos, perquè unes lleis si no van acompanyades de recursos no tenen sentit. Voldria una societat més equilibrada, igualitaria, on tothom tingués possibilitats de desenvolupar-se des de petit, llavors acompanyar aquests drets de recursos per construir una societat més justa.


La taula de diàleg, difícil però no impossible - Regió7\nLa taula de diàleg, difícil però no impossible\nAmb la taula de diàleg acordada entre ERC i el PSOE, amb el suport explícit o tàcit del conglomerat Unides Podem i de JxC, poden passar cinc coses:\n1. Que no arribi ni a ser una realitat, perquè un o més d'un dels agents implicats la boicotegi a base d'esperar massa, de trobar-hi pegues o d'exigir condicions, terminis o protocols difícils d'assumir per la resta de participants.\n2. Que sí que arribi a funcionar i proporcioni hores i hores de conversa, però que no hi hagi manera d'arribar a un mínim comú denominador, ni en el diagnòstic ni en el remei, i que, com ha passat tantes altres vegades en situacions semblants arreu del món i al llarg de la història, s'ajorni la solució dialogada per a més endavant, per quan el conflicte tingui unes altres característiques i/o els protagonistes, personals i polítics, siguin també uns altres.\n3. Que s'arribi a un acord que allunyi indefinidament l'autodeterminació (i, per tant, la independència) a canvi d'una transformació en profunditat de l'estructura política, simbòlica i econòmica de l'Estat espanyol. Amb reconeixement explícit de la plurinacionalitat, un estatus legal superior per a la llengua catalana, el famós blindatge de les competències i un nou model de recaptació i distribució de recursos públics.\n4. Que, sobre la base dels convenis internacionals subscrits pel Regne d'Espanya -i que per tant formen part del seu ordenament legal- es concreti un calendari, més o menys llarg, i unes condicions, sempre discutibles, per a l'exercici efectiu del dret a l'autodeterminació.\n5. Aquesta darrera possibilitat és, en realitat, una combinació de les dues anteriors. Es tractaria de preveure un referèndum d'autodeterminació (amb aquest nom o amb un altre) per d'aquí uns anys i, paral·lelament, tirar endavant la reforma de l'Estat. D'aquesta manera, l'Estat comptaria guanyar la votació de manera clara i així tancar, per almenys una o dues generacions, l'etern problema català.\nTres són les debilitats més importants d'aquesta taula. La primera, més aparent que real, la manca de sintonia entre els diferents protagonistes de la part catalana. La segona, molt més greu, la representativitat justeta de la part espanyola. Si, en el cas català, un hipotètic acord que impliqués JXC, ERC, PSC i Comuns representaria la majoria amplíssima de la societat catalana i tindria una legitimitat incontestable, a la banda espanyola, en canvi, els negociadors compten amb un suport de mínims al Congrés i amb l'oposició activa i bel·ligerant de sectors molt poderosos del mateix Estat, dels mitjans de comunicació i de la societat espanyola.\nPer últim, una diàleg d'aquesta mena, que toca qüestions centrals de l'ideari polític de les diferents parts implicades, necessita, de manera indispensable, tranquil·litat, per construir confiança mútua, i discreció, molta discreció. I sincerament, en la societat de l'espectacle, les filtracions, els egos i les exclusives, no estic segur que tranquil·litat i discreció puguin ser possibles.


DIGITS · Primers ordinadors\nDIGITS · del número al bit\nImatges i sons (7)\nDiuen que, quan posaven en marxa aquella màquina, els llums de la ciutat de Filadèlfia feien pampallugues. Era un secret molt ben guardat que, quan es va desvelar, va causar una gran sensació.\nLa premsa ho va descriure com: “una màquina increïble que, per primera vegada, aplica les velocitats electròniques a tasques matemàtiques.”\nLa màquina s’anomenava ENIAC, i s’havia dedicat a fer càlculs militars durant la Segona Guerra Mundial. El component principal de l’ENIAC era el díode de buit. En portava 18.000.\nEl díode és una làmpada de buit amb dos pols, càtode i ànode, amb la propietat que només deixa passar el corrent elèctric en un sentit, del càtode a l’ànode, però no en l’altre. Això permet regular i amplificar el corrent d’electrons; d’aquí el nom d’electrònica per a la tecnologia a què aquest dispositiu va donar lloc.\nL’ENIAC va assolir una certa popularitat, per això se’l considera sovint el primer ordinador de la història. Però n’hi ha d’altres de la mateixa època que mereixen, potser més, aquesta distinció.\nPer exemple, l’ABC. L’ABC s’aproximava més a la idea moderna d’un ordinador, ja que, mentre que l’ENIAC calculava amb la base numèrica 10, l’ABC ho feia amb la base 2, amb uns i zeros, amb bits.\nPer memoritzar els bits, l’ABC feia servir uns tambors magnètics. No era un ordinador tant voluminós ni tenia la potència de l’ENIAC, però, de fet, va ser el que el va inspirar.\nTanmateix, per a ser un autèntic ordinador, a l’ABC encara li faltava un altre component: l’anomenat programa en una memòria.\nEl programa és un seguit d’instruccions que l’ordinador ha d’executar. Està representat, com les dades, per números, o sigui per bits.\nCanviar de programa consisteix a carregar en la memòria de l’ordinador els bits corresponents. Avui dia, n’hi ha prou amb un parell de clics per fer aquesta operació. No cal, doncs, obrir l’ordinador i canviar els circuits quan volem que faci una cosa diferent.\nL’ABC i l’ENIAC no tenien, en l’interior, un programa així. Les instruccions calia entrar-les encenent o apagant una colla d’interruptors. L’ENIAC en tenia 6.000. Així, l’operació de canviar les instruccions podia durar dies.\nLa idea de programa ve, però, de més lluny: d’un segle abans i d’una altra indústria, la tèxtil. Els telers tenien un gran defecte: quan s’havia de fer un nou teixit, un altre disseny, calia desmuntar tot el teler i tornar-lo a muntar amb les noves instruccions.\nUn enginyer francès, Joseph Marie Jacquard, va idear unes targetes amb perforacions a través de les quals es donaven aquestes instruccions al teler: si hi detectava un forat, feia una cosa, si no, una altra.\nLes targetes perforades constituïen, doncs, un programa que permetia canviar el teixit produït sense haver de desmuntar i tornar a muntar el teler.\nDoncs bé, el primer ordinador amb un concepte com aquest el va inventar un enginyer alemany, Konrad Zuse, i es deia Z3.\nEl Z3 tenia tots els ingredients principals d’un ordinador d’ara: electrònica, bits i programa memoritzat.\nUn altre ordinador de l’època, amb tots els ingredients, va ser el MARK. El seu dissenyador, un enginyer nord-americà, va dir quan el va presentar: “Només caldran uns 6 ordinadors digitals i electrònics per satisfer les necessitats de càlcul dels Estats Units”.\nEs va equivocar una mica…\nby docu.net (2006-2010)