Vídeoblog Esgarrinxades utòpiques – Jordi Romeu Carol – Obra literària\nPer a visualitzar totes les ressenyes del vídeoblog, cliqueu a aquest l’enllaç.\nFungus, de l’Albert Sánchez Piñol, La Campana\nPor, d’Stefan Sweig, Quaderns crema\nPermagel, de l’Eva Baltasar, Club editor\nEl gran salt d’en Clarinet, de Jordi Romeu Carol, Pagès editors\nEn aquesta novel·la, la singularitat de cada veu queda reflectida en el text i això fa que puguis sentir la manera de pensar i de viure aquells moments per boca dels mateixos protagonistes.\nLa maternitat d’Elna, Assumpta Montellà, Ara Llibres\nAquest és un relat que a estones et fa per patir, d’altres et fa enfadar i d’altres t’emociona per la humanitat d’unes persones que se la jugaven dia i nit per salvar vides.\nEn Raül Garrigasait fuig de les convencions, dels espais comuns, de les comparacions típiques i de les imatges habituals. Això fa que la seva prosa sigui molt rica, que evoqui imatges noves que ens defineixen les situacions i els personatges de manera molt especial.\n“Els estranys” va ser guardonada amb el Premi Llibreter 2017 i amb el Premi Òmnium a la millor novel·la de l’any.\nSi voleu veure tots els vídeos del vídeoblog, cliqueu aquí o entreu al digital de cultura http://www.surtdecasa.cat


Catalunya Ràdio, reconeguda als premis RAC - Catalunya Ràdio\nNúria Ventura, el "Popap" i "El club", premiats!\nCatalunya Ràdio, reconeguda als premis RAC\nLa 17a edició dels premis RAC ha reconegut la professionalitat de Núria Ventura, productora d'"El matí de Catalunya Ràdio"; la innovació del "Popap", de Mariola Dinarès; i la qualitat del programa esportiu "El club de la mitjanit", presentat per Francesc Garriga. Aquest dijous tots ells han rebut els guardons a l'auditori de l'ONCE de Barcelona.\n05/05/2017 - 12.30 Actualitzat 09/09/2020 - 11.48\nNúria Ventura, premi a la millor professional\nEl jurat dels guardons premis Ràdio Associació" reconeix Núria Ventura pels seus 32 anys consecutius a Catalunya Ràdio fent tasques de producció als equips dels principals programes de la casa. Una feina poc visible però necessària!\n"Per l'exercici d'una tasca complexa que ha assolit un nivell òptim de reconeixement i estima professional."\nProgrames històrics, com "El diumenge tot s'ho menja", "L'aventura és l'aventura", "A punt de neu" o "La festa del Majó" han passat per les seves mans. Tot i això, la seva feina d'aixecar telèfons s'ha concentrat els últims 22 anys en la producció del programa estrella, "El matí de Catalunya Ràdio". Núria Ventura ha treballat consecutivament amb Josep Cuní, Antoni Bassas, Neus Bonet, Manel Fuentes i, ara, Mònica Terribas.\nEl "Popap", menció de qualitat a la innovació\nEn la seva primera temporada en antena, el "Popap" ja ha estat reconegut. La Mariola Dinarès ens fa un #Popap diari! Busca les influències, caça les tendències, viu a la xarxa. Els continguts es mouen per YouTube, per Twitter, per Facebook, per Instagram i per Spotify.\n"Per informar i debatre les tendències a la xarxa, tot presentant un mapa de possibilitats, oportunitats i col·laboracions que ajuden a gaudir dels reptes d'un món digital en contínua transformació."\n"El club de la mitjanit", menció de qualitat al millor programa de ràdio\nFrancesc Garriga s'escolta a la ràdio i es veu a la tele! Pilotes, cistelles, xarxes, porteries, rodes, circuits, xiulets són els convidats d'aquest "club" tan singular que es reuneix cada dia. Aquesta temporada, en un plató, el d'"El club de la mitjanit". Ràdio i tele a la vegada, una fórmula que els ha valgut la menció\n"Per oferir un nou plantejament d'espai esportiu, emès alhora per televisió, distès però amb rigor que evoluciona cap al magazín."\nEl jurat també ha atorgat el guardó 1924 a TV3, per la seva programació especial en "prime time" amb motiu de la campanya d'acollida de refugiats "Casa nostra, casa vostra".


L'Excm. Ajuntament de Paiporta, ha iniciat els treballs d'implantació de l'Agenda 21 Local del municipi. L'Agenda 21 local, tal com va ser concebuda en la Cimera de Rio, és una eina que permet integrar els principis del desenvolupament sostenible en totes les polítiques locals.\nEs tracta d'una aposta seriosa i compromesa que compta amb la ferma i indispensable voluntat política d'iniciar un procés viu que canviarà la ciutat amb la participació de tots els seus habitants.\nL'Excma. Diputació de València, a través de l'Area de Medi Ambient, amb la seua col.laboració tècnica i econòmica dóna un fort impuls a aquest important projecte.\nAquesta aposta per la sostenibilitat és un llarg camí que es comença ara però que no tindrà fi, perquè esperem que siga continuat per les generacions futures que visquen al municipi de Paiporta, sempre encoratjades i recolzades pels diferents equips de govern que puguen succeir.\nEl primer pas d'aquest projecte ho constitueix el present document, fruit d'un intens treball en què han participat tècnics municipals, experts mediambientals i ciutadans de Paiporta.\nAmb aquest diagnòstic o auditoria socioambiental de Paiporta, es presenta l'anàlisi de l'estat del municipi en tot el conjunt d'aspectes ambientals, socials i econòmics d'aquest. El seu contingut dissenyarà un escenari de futur viable i consensuat amb tota la societat, que permetrà treballar durant els propers anys en la millora del municipi.\nEl diagnòstic socioambiental permet:\nGenerar fluxos d'informació de la ciutat i el seu tractament, així com la seua actualització periòdica.\nValorar, en funció de l'objectiu d'assolir un municipi sostenible, la realitat actual i la seua tendència futura.\nA continuació i prenent com a punt de partida aquest treball, es dissenyarà un Pla d'Acció Local, en què es definiran les actuacions prioritàries a dur a terme a la localitat, a curt, mitjà i llarg termini. Aquest Pla d'Acció s'acompanyarà d'un Pla de Seguiment que garantisca la correcta implantació del Pla d'Acció i definisca l'estratègia d'implicació ciutadana.\nPosteriorment, s'haurà de posar en marxa un complet Pla de Participació en el qual, a través de diferents línies d'acció, com el disseny d'instruments de participació ciutadana, l'establiment de programes d'educació ambiental i de conscienciació de la població, la plena difusió social, la monitorització i l'avaluació del procés i la integració d'aquest amb altres nivells de l'Administració, s'assegure la màxima implicació de la població i les institucions en el procés d'implantació de l'Agenda 21 Local de Paiporta.\nEn una Agenda 21 Local, les autoritats locals han de treballar en associació amb tots els sectors de la comunitat local que participaran, lliure i responsablement, en aquest procés local. Aquesta participació s'ha de canalitzar a través del Fòrum de participació de Paiporta, que haurà de treballar, des d'un enfocament obert i participatiu, les qüestions de sostenibilitat municipal.\nDescàrrega - Auditoria Ambiental Paiporta.\nSi voleu consultar la resta de documentació se li facilitarà a l'Ajuntament.\nEl fonament teòric del procés de l’Agenda 21 Local és el principi de la sostenibilitat local, per la qual cosa perseguix integrar una justícia social, una economia sostenible i un entorn i capital natural durador per a aconseguir un equilibri sostenible que es traduïsca en una millora de la qualitat de vida. Per tant, la sostenibilitat local és el resultat de l’equilibri entre sostenibilitat ambiental, sostenibilitat econòmica i sostenibilitat social.\nSostenibilitat ambiental en tant que depenem de les funcions del nostre entorn, que proveïx de recursos, assimila residus i rebutjos i proporciona servicis ambientals (aigua, clima, aire depurat, aliments, fixació de CO2, escampament, etc), i necessitem que aquestes funcions continuen.\nEl sistema econòmic actual es fonamenta en la apropiació i explotació del capital natural, per la qual cosa aquest es convertix en el factor limitant del desenrotllament econòmic. La sostenibilitat econòmica advoca per un desenrotllament econòmic sostenible, és a dir, un desenrotllament basat en el coneixement de la capacitat de càrrega de l’entorn per a no superar-la i permetre la recuperació i la regeneració del sistema natural davant de les pressions externes, així com en l’optimització de l’ús dels recursos de manera que permeta el desenrotllament econòmic i s’obtinga el mateix o inclús un major benefici amb menor consum de recursos. D’aquesta manera, s’internalitzen els costos ambientals en l’economia municipal, beneficiant-se d’així la ciutadania en general.\nSostenibilitat social perseguix, en relació amb els anteriors, la satisfacció plena de les necessitats de la generació present garantint que les generacions futures puguen satisfer les seues. Per a aconseguir la sostenibilitat social, la formació i la informació de tots els ciutadans és imprescindible, de manera que tots participem, de manera més o menys activa, en el projecte d’Agenda 21 Local, sent una participació ben fonamentada, basada en el coneixement i conscienciació de la ciutadania. Aquesta deu veure’s i sentir-se implicada.\nDescàrrega - Agenda 21 Local Descàrrega - Pla d'acció ambiental\nReglament de funcionament del Fòrum de Participació Ciutadana.


About: Georg Wenzeslaus von Knobelsdorff\nHans Georg Wenzeslaus von Knobelsdorff (Kuckädel, 17 de febrer de 1699 – Berlín, 16 de setembre de 1753) va ser un pintor i arquitecte prussià. Va nàixer a Kuckädel, avui dia al districte de Krosno Odrzańskie. Va ser militar al servei de Prússia, però va renunciar al seu càrrec de capità l'any 1729 per dedicar-se a l'arquitectura. L'any 1740 va viatjar a París i a Itàlia becat pel nou rei Frederic II de Prússia. Va rebre la influència del barroc i classicisme francès i del pal·ladianisme. Amb el seu disseny d'interiors i el suport reial, va bastir els fonaments de l'estil rococó fredericià a Rheinsberg, que era la residència del príncep hereu i posterior monarca. Fou conservador en cap dels edificis reials i cap d'un consell privat sobre afers financers. L'any 1746 va ser despatxat pel rei\nGeorg Wenzeslaus von Knobelsdorff 1738.jpg\nHans Georg Wenzeslaus von Knobelsdorff (Kuckädel, 17 de febrer de 1699 – Berlín, 16 de setembre de 1753) va ser un pintor i arquitecte prussià. Va nàixer a Kuckädel, avui dia al districte de Krosno Odrzańskie. Va ser militar al servei de Prússia, però va renunciar al seu càrrec de capità l'any 1729 per dedicar-se a l'arquitectura. L'any 1740 va viatjar a París i a Itàlia becat pel nou rei Frederic II de Prússia. Va rebre la influència del barroc i classicisme francès i del pal·ladianisme. Amb el seu disseny d'interiors i el suport reial, va bastir els fonaments de l'estil rococó fredericià a Rheinsberg, que era la residència del príncep hereu i posterior monarca. Fou conservador en cap dels edificis reials i cap d'un consell privat sobre afers financers. L'any 1746 va ser despatxat pel rei i Johann Boumann va encarregar-se d'acabar els seus projectes, incloent-hi Sanssouci. Knobelsdorff va morir a Berlín. La seua tomba es troba al cementeri protestant Friedhof I der Jerusalems- und Neuen Kirchengemeinde (Cementeri Núm. I de les congregacions de l'Església de Jerusalem i Deutscher Dom) a Berlín-Kreuzberg, al sud de l'estació de metro de Hallesches Tor. L'any 1886, Karl Begas el jove va fer una estàtua de Knobelsdorff. Inicialment va ser col·locada al vestíbul de l'Altes Museum de Berlín, però avui dia es troba en un magatzem del museu. (ca)\nHans Georg Wenzeslaus von Knobelsdorff (Kuckädel, 17 de febrer de 1699 – Berlín, 16 de setembre de 1753) va ser un pintor i arquitecte prussià. Va nàixer a Kuckädel, avui dia al districte de Krosno Odrzańskie. Va ser militar al servei de Prússia, però va renunciar al seu càrrec de capità l'any 1729 per dedicar-se a l'arquitectura. L'any 1740 va viatjar a París i a Itàlia becat pel nou rei Frederic II de Prússia. Va rebre la influència del barroc i classicisme francès i del pal·ladianisme. Amb el seu disseny d'interiors i el suport reial, va bastir els fonaments de l'estil rococó fredericià a Rheinsberg, que era la residència del príncep hereu i posterior monarca. Fou conservador en cap dels edificis reials i cap d'un consell privat sobre afers financers. L'any 1746 va ser despatxat pel rei (ca)\nGeorg Wenzeslaus von Knobelsdorff (ca)\nfreebase:Georg Wenzeslaus von Knobelsdorff


Setanta-vuit quilometres en cinquanta-dos minuts\nAixò és el què he\ntrigat avui de casa a la\nfeina. Sense passar en cap moment dels 110 quilometres per\nhora, sense retencions, sense angoixes pels moviments bruscos dels camions que\nvan pel carril que no els correspon i que, prepotents per la desmesura de les\nseves dimensions, envaeixen i ocupen amb impunitat les carreteres els dies\nEl dia ha començat\nmés tranquil, a la feina les coses es veien amb més optimisme. He trigat uns\nvint o vint-i-cinc minuts menys que un dia normal, o sigui que he arribat més\ndescansat que habitualment i he pogut afrontar els primers quarts d’hora de\nfeina emocionalment més centrat que qualsevol altre dia.\nQuan em queixo de\nles retencions a la B-30, hi ha qui diu que la culpa és que som massa cotxes\ncirculant a les mateixes hores. Ara ja ho puc dir amb coneixement de causa, ja\nque abans només ho sospitava. El problema no són els cotxes, són els\ncamions que circulen a hores que no haurien de fer-ho.\nI de retruc, el\nconsum de gasolina. El meu cotxe té un marcador de consum. En un dia normal faig un promig d’entre 5,8 i 6,2 litres per cent\nquilometres. Avui 5,2! Faig uns 800 quilometres la setmana, això vol dir que\namb un consum com el d’avui podria arribar a estalviar 8 litres, o el que ve a\nser el mateix un de cada 6 o 7 dipòsits que empleno. Compteu quanta benzina,\nquant gasoli, quanta contaminació, en definitiva, estalviaríem si algú prengués\nla sàvia decisió de potenciar de manera substancial el transport ferroviari per\ncomptes d’afavorir l’ús de les carreteres.\nFa uns dies em\nqueixava que la gent protestava per tot, i posava o donava a entendre com a\npart d’aquest “tot” els cinturons viaris (el famós 4rt cinturó, per dir un\nexemple). Vull rectificar, encara que sigui parcialment. Que facin una línia de\nferrocarril, hi pugin els contenidors o, si ho volen, els camions, i que ens\nels treguin de la carretera, sisplau.\nMés tard, si em\nvaga, em queixaré del xantatge a què em sotmet una part de l’empresariat,\naquesta patronal del transport que ha muntat una vaga que atempta contra alguns\ndels meus drets. Però ara no ve al cas. Avui estic content perquè, malgrat les\naus de mal averany que presagien terribles carències i desastres, el tros de país\npel que jo transito estava en calma: no hi havia camions.\nTan senzill com això: boicot a Air Berlin\nVinc de conèixer les declaracions i l’editorial que els responsables d’Air Berlin han fet sobre la nostra llengua. No sóc massa partidari de coses d’aquestes de boicots i campanyes que solen pixar fora de test originades per confussions i malentesos. Però en aquest cas hi ha un menyspreu tan flagrant contra una de les poques coses que ens queda com a signe d’identitat, que cal trobar una manera que aquesta gent es retractin i es baixin els pantalons.\nDe manera que tan aviat trobem un correu electrònic de la companyia començarem a inflar-los a e-mails fins que se’ls bloquegin els servidors. A risc que aparegui per aquí la guàrdia civil i ens detingui per terroristes, com l’Eric.\nPerquè una cosa és l’opinió, i l’altra la mentida i l’insult.\nSi el govern opina que cal fer una canonada per\nportar excedents d’aigua, estem fent un transvasament; si ho atura, ha decidit\nper decret que s’ha acabat la sequera o bé ha cedit a les pressions dels “radicals”.\nSi hi ha apagades de llum la gestió hidroelèctrica és dolenta; si es vol fer\nuna línia que ho eviti, s’està atemptant contra el paisatge i no sé que més; si\nens trobem en un embús a la B-30, envoltats de camions que han passat per l’Anoia\no el Penedès, les infraestructures són insuficients, però si es planteja un\ncinturó que ho eviti, tornem a atemptar contra el territori\nSi es subvenciona el teatre o la música, es\ncultiva la política de l’amiguisme; si no es fa, cavem el fossar de la nostra\nEl que més m’empipa és que són els mateixos\nmitjans els que un dia es carreguen el govern per una cosa i quatre dies més\ntard, per la segona. La\nmeva conclusió: aquest és un país d’histèrics on hi ha arrelat el NIMBY fins a\nextrems insospitats, on la conspiració de cafè i pandereta s’ha convertit en la\nforma de vida de molts. I per a mostra el penós espectacle d’un partit que encara\nno sap, després de gairebé cinc anys si és al govern o a l’oposició.\nEvidentment, el quadre de Munch que il·lustra aquest apunt és Ansietat.\nDels llibres i els seus preus als anys vuitanta. Retrobant-ne un de Joan Margarit\nVaig descobrir Joan Margarit, la seva poesia vull dir, a principis dels vuitanta. Com tinc el costum, crec que heretat de l’avi, de marcar la data en què he comprat els llibres a la primera pàgina dels mateixos, sé que el dia 8 de juliol de 1983 (data per cert en què complia els 24 anys) vaig comprar un volum doble de la col·lecció de llibres de l’Escorpí a la llibreria Documenta, de Barcelona. I sé que va ser a la Documenta perquè conserva encara el segell de la llibreria. El preu, 290 pessetes; l’equivalència actual, prop d’1,75 €. Aquell volum recull dos llibres: Raquel i La fosca melangia de Robinson Crusoe. Jo no coneixia la poesia de Joan Margarit, en aquell moment, tot i que ja llavors era un comprador quasi compulsiu de llibres de poesia, sobre tot gràcies a l’assequibilitat dels preus dels llibres de l’Escorpí (tinc algun volum marcat amb preus de 80 pts.), una mica més barats que els llibres de l’Ossa Menor que ja tenien aquests preus set anys abans (font: la biblioteca de casa, és clar).\nDoncs bé, allò que dèiem. En aquells temps vaig comprar un volum que recollia els dos llibres esmentats de Margarit. Deu fer molt de temps que no els rellegeixo, entre altres coses perquè he anat seguint aquests anys la carrera de l’autor, la lectura dels darrers llibres del qual ha emplenat moltes de les meves hores (em resulta difícil parlar de l’emoció de la primera vegada que vaig llegir Joana, l’impressionant Càlcul d’estructures i la crepuscular Casa de misericòrdia).\nA causa d’un seguit de moviments i desplaçaments de llibres a casa (qüestions prosaïques com ara arranjament del parquet de l’estudi i pintar-ne les parets) he acabat revisitant textos que s’havien anat quedat reduits a l’ostracisme. I el llibre que esmento m’ha portat intensíssims records, ja que el vaig comprar estant de permís durant la “mili”, de manera que amb tota probabilitat va anar encara un parell de vegades de Barcelona a Valladolid i vice-versa.\nEl llibre La fosca melangia de Robinson Crusoe va tenir un fort impacte influint en moltes de les coses que vaig escriure en aquella època i que estan guardades en calaixos a casa. I, retrobant el llibre, he pogut observar que inconscientment s’havien enclavat moltes de les referències de l’autor, però sobre tot d’aquest llibre, en el meu imaginari poètic.\nPer això, em ve de gust compartir un dels poemes que tenia asenyalats al llibre i que encara, com tants i tants de Joan Margarit, em posen la pell de gallina.\nDe l’illa del naufragi, vell Crusoe,\ndeu venir-nos aquesta confiança.\nEl primer violí ha donat el to\ni l’orquestra a l’uníson ha respost\ncom en un homenatge.\nAmb la música als ulls,\ndes de la meva llotja escolto el mar\ni vagarejo els límits del que sé.\nMolt enllà de la nit\nhi ha una finestra amb llum i ampit de flors\non sempre et veig a tu.


Puc demanar forskolina a Alemanya\nEl millor lloc per aconseguir testosterona reforç Testogen a Itàlia\nPuc comprar productes de cura de la pell YouTonics a València Espanya\nEl millor lloc per obtenir esteroides anabòlics per a la pèrdua de greix Clenbutrol a Escaldes-Engordany Andorra\nVostè està lluitant per baixar de pes? Estàs tractant de trobar l’extracte de forskolina qualitat més eficaç? Felicitacions. Romanen en el lloc apropiat. Aquesta és la zona de comprar genuïna manufacturat i també va confirmar extracte de forskolina pur. No Compra forskolina en Alemanya fins que revisi aquesta forskolina per a les avaluacions de reducció de pes. Prendrem una verificació completa forskolina a terme a través del programa d’aquest testimoni que va a discutir tot sobre el que és forskolina, com funciona la forskolina i la compra d’forskolina en venda a les botigues en Alemanya .\nVeritat Producte forskolina\nQuina és la forskolina Tarifa en Alemanya?\nPuc adquirir forskolina a Alemanya\nForskolina és un pastilles que s’extreu de l’arrel de la Coleus forskohlii, una planta que està estretament relacionat amb la menta. En el cos humà Forskolin realitza important característica en on es fa ús de per activar l’adenilat ciclasa, que és un enzim que està associada amb la regulació de moltes funcions mòbils en el cos. Hi ha un munt d’investigacions que ha estat executat sobre forskolina que en realitat han fet reconegut que el material té un munt de beneficis per a la salut humana i el benestar.\nComprar forskolina a Alemanya\nEn els temps actuals, els investigadors han trobat un benefici més de forskolina. És un suplement de la crema de greix eficaç. A l’ajudar a publicitar el mal funcionament dels greixos emmagatzemades, així com augmentar el metabolisme, forskolina pot ajudar a perdre greix corporal i augmentar la massa corporal magra.\nPer la veritat que el medicament s’extreu d’una planta, és un producte orgànic per tant, no té efectes negatius adversos en el cos després que en realitat s’ha utilitzat com la situació de substàncies sintètiques. suplement nutricional forskolina s’adreça a persones que estan tractant de baixar de pes en un medi orgànic. També és ideal per als entusiastes d’aptitud física que desitgen cremar aquestes lliures addicionals per mostrar massa de teixit muscular, només magra.\nForskolin no només té la crema de propietats residencials de greix eficaç, però, s’utilitza addicionalment en la teràpia d’asma, les reaccions al·lèrgiques, la hipertensió, angina, infart coronari, glaucoma, psoriasi, hipotiroïdisme, així com l’ansietat. A més, mitjançant l’encesa dels limfòcits i els macròfags també, Forskolin pot, a més, millora el seu sistema immunològic del cos.\nEl Dr Oz suggereixen forskolina com a resultat de la mateixa és components energètics Coleus forskohlii extracte d’arrel, una substància química que té varietats de beneficis, així com la salut de greix crema dels aspectes positius. S’augmenta el grau d’un enzim anomenat lipasa sensible a hormones que es fonen el greix en el seu cos. Forskolina, a més, estimular la taxa metabòlica i també generar energia orgànica que duri tot el dia. Obtenir guia Dr Oz per a l’adquisició d’aquest suplement. Ha indicat que és 100% orgànic, així com pura per al consum. suport a les empreses aquest producte 100% lliure de cost, així com la garantia de reemborsament perill.\nLa característica principal d’forskolina és ajudar a perdre greix corporal i augmentar la massa corporal magra. Això es fa mitjançant el foment de la producció de AMP cíclic (cAMP), una partícula que informa a les cèl·lules per augmentar el greix trencant la lipasa sensible a hormones enzim (HSL).\nHSL trenca les botigues de greix dins de les seves cèl·lules. Aquest llançament de greixos crea una reacció termogènic, el que implica que perdrà molt més calories mentre que conserva la seva massa corporal magra. Amb les seves cèl·lules en sobre marxa en greix de ruptura, si no es perden pes de forma ràpida i sense esforç. cAMP promou així mateix la tiroide, que regula la taxa metabòlica, la qual cosa indica que el seu metabolisme s’incrementa, permetent taxa de divisió de greix del seu cos per intensificar encara més .\nForskolina és un molt desenvolupat el pes del producte vessar inclou components 100% naturals que et fa poderós i també saludable. Subministrament fórmula forskolina vostè un munt de beneficis visibles que s’indiquen a continuació:\nReduir el pes segura i natural\nAugmentar la taxa metabòlica per baixar de pes més ràpid\nConservar la massa corporal magra\nA baix danyar el greix corporal emmagatzemada\nUna gran quantitat llançar més calories cada dia\nSimplement resultats d’aquí a unes setmanes\nA continuació es presenten la quantitat de forskolina 250 cada valor que ofereix el dia a dia:\nSense gluten, productes d’origen animal, ou, peix, peix cobreix, els fruits secs o els cacauets\nPrendre 2 càpsules al dia amb el tipus d’aliment o beguda. Simplement prendre una píndola de forskolina amb un got d’aigua al matí d’hora per posar en marxa el seu procés metabòlic. Després, en el dinar, prendre una píndola addicional amb un got d’aigua durant el menjar. No excedeixi la dosi indicada. les futures mares, les mares lactants, els nens menors de 18 anys, o persones amb un problema clínic molt coneguda han de consultar al seu metge abans d’usar aquest o qualsevol altre suplement nutricional.\nHi ha tres alternatives per a la compra forskolina a Alemanya ara. Vostè pot seleccionar el seu paquet destinat com a la seva demanda. No obstant això, per als resultats més eficaços recomanem utilitzar un mínim de 3 ampolles Forskolin.\nOferta Ideal cost\nEn intentar Obtenir forskolina a Alemanya , assegurar-se que està optant per una que sosté com a mínim un 10% de concentració d’extracte pur forskolina. Diversos altres aspectes que constitueixen un benefici per a una marca són: la píndola té 250 mg, l’article es fa en l’i també que no hauria d’haver afegit coses com aglutinants o conservants.\nVostè podria comprar forskolina amb confiança en si mateix, ja que està recolzat per una, sense problemes de garantia de devolució de diners sense risc de 60 dies. Comprar forskolina 20% actual, o prendre avantatge dels nostres estalvis únics en obtenir múltiples ofertes de paquets Rep 3 Ampolles de forskolina 250, així com obtenir 3 ampolles encara més totalment gratis. Això és un subministrament de sis mesos per a la taxa de només tres mesos, que li ofereix un gran estalvi o resultats encara més grans.\nEl millor lloc per comprar forskolina a Alemanya i no ser estafat és el principal lloc web element, així com altres botigues d’internet acreditats per vendre aquesta marca. Compra podria fer-se a l’Internet directament a través de la forskolina Autoritats lloc web que és molt simple i sense complicacions per utilitzar també. Es podia aconseguir forskolina a Alemanya amb MasterCard, Visa o PayPal com tècniques de solució. La seva comanda serà sens dubte ser rebut dins de 2 – 5 dies de treball, així com que sens dubte se li donarà un número de monitoratge.\nDesprés de revisar aquesta forskolina per a les avaluacions de la crema de greix, vostè reconeix que aprimar no ha de ser molt difícil. Forskolina és un tractament de salut d’edat que es poden obrir poder trencar el greix del seu cos, ajudant a que vostè deixi caure el pes ràpidament, simplement, i també correctament. A partir d’aquest moment en endavant, delegar el camí difícil de baixar de pes, així com fer perdre pes ràpida i fàcil amb l’ajuda d’forskolina 250.


Hospitals en Alonzo - Directori - Llistat - Guia - Hospital - Rankin county - Mississippi - Eua - Hospitalsworldguide\nPàgina d'inici › Per país › Eua › Mississippi › Rankin county › Hospitals en alonzo\nHospitals en alonzo Rankin county > Mississippi > Eua\nExigim als nostres usuaris, en cas que trobin un o més errors en els registres de Hospitals en Alonzo en aquest directori, avísenos perquè puguem rectificar immediatament. La vostra ajuda és molt important per continuar mantenint la qualitat d'aquest lloc web.\nSi vau anar a un hospital i no va agradar l'atenció mèdica que va rebre, cerqueu altres persones Hospitals en Alonzo en aquesta guia. Representem un dels millors directoris d'hospitals Eua i del món, perquè oferim informació precisa i fàcil de visualitzar, de manera que sàpiga ràpidament com anar a l'hospital més proper.\nA Alonzo, hi ha 0 habitants que poden necessitar atenció mèdica hospitalària qualsevol dia de l'any. Per tant, és important que per fer front a problemes crònics de salut Hospitals en Alonzo, sol·liciteu totes les vostres cites amb antelació. A Hospitalsworldguide trobareu tots els telèfons ambulatoris.\nHospitals en Alonzo per categoria\nNo tothom pot pagar una cita mèdica privada. Per aquest motiu, proporcionem aquí tots els contactes de cada hospital públic Alonzo (Eua). Si voleu conèixer aquesta informació, feu clic i introduïu per veure'ls\nSi no sap quin hospital privat visitar Alonzo (Eua), aquí trobareu una llista excel·lent que conté tots els hospitals d'aquesta zona. Si necessiteu assistència mèdica i necessiteu saber que les instal·lacions us agradaran, consulteu-ne cadascun fent clic al vostre lloc web des de l'enllaç que oferim\nLlistat de hospitals pròxims a Alonzo\nSouth Central Va Health Care Network- (Situat a 40.16 km)\nCentral Mississippi Medical Center- (Situat a 26.62 km)\nSt Dominic Jackson Memorial Hospital- (Situat a 31.79 km)\nCrossgates River Oaks Hospital- (Situat a 31.25 km)\nMississippi Baptist Health Systems Inc.- (Situat a 29.44 km)\nWoman's Hospital MS- (Situat a 32.80 km)\nMethodist Rehabilitation Center- (Situat a 31.12 km)\nMississippi State Hospital- (Situat a 25.13 km)\nUniversity of Mississippi Healthcare- (Situat a 31.20 km)\nRiver Oaks Hospital Flowood Mississippi- (Situat a 32.25 km)


El partit de Ciutadans es va quedar sol, aquest dimarts en el Ple de Palamós, en la defensa del castellà perquè també esdevingui llengua vehicular a les escoles de Catalunya. La moció presentada per la formació taronja exposa a grans trets que la immersió lingüística esdevé "una eina de la Generalitat per a la construcció nacional catalana", i que alhora "exclou el castellà del sistema educatiu".\nDurant la intervenció del portaveu de Ciutadans al consistori, Cristóbal Posadas, va oferir una defensa acèrrima a una educació trilingüe, complementada amb l'anglès. També va manifestar el dret de "poder parlar castellà en qualsevol moment i indret".\nDesprés de la negativa a la moció per part de la resta de formacions, d'Esquerra Republicana, Junts per Catalunya i la CUP van donar suport al manifest de Somescola sobre la immersió lingüística. El partit republicà el va descriure com a model d'èxit i que no entén "un procés judicial -referent a la sentència que obliga a impartir el 25% de les classes en castellà a una escola de Canet de Mar- per dominar menys llengües".\nD'altra banda, Raimon Trujillo de Junts per Catalunya, va constatar "els atacs constants que pateix la llengua catalana" i va assenyalar que el bilingüisme fa pocs anys no s'entenia com a tema a debatre.\nLa CUP amb Roser Huete va respondre amb paraules contundents i va remarcar que "l'únic que els queda per carregar-se és la llengua". També va manifestar que actualment qui pateix un retrocés és el català.\nFinalment, el PSC va optar per abstenir-se en un debat que no va deixar indiferent a cap representant municipal. Si bé és cert que els socialistes van defensar la immersió, Yolanda Aguilar també va posar sobre la taula que "les decisions judicials s'han de respectar".\nAixí doncs, resta sobre paper mullat la moció de Ciutadans que defensava l'educació integral en les dues llengües oficials. De fet, si ens fixem en les xifres proporcionades pel Consell Superior d'Avaluació de Catalunya, es constata que el 40% dels estudiants es dirigeixen al professor en català, quan fa 15 anys era el 56%, i que només 2 de cada 10 estudiants fa servir el català en les activitats en grup.


Hotel Zagreb Saratov Rússia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nHotel ZagrebAstrahanskaya Street 88, Frunzenskiy Rayon, Saratov, Rússia, 410012 - Veure al mapaExcel·lent8,6Basada en334comentarisHotel ZagrebVeure més fotos"this is nice that you stay exactly 24 hours. For example: if..."EvgeniiRussiaVestíbulVeure més fotosVeure totes les 37 fotosMolt bona ubicació 8,3Veure al mapa8,3UbicacióParticularitats que li encantaranWi-Fi gratuït en totes les habitacionsaire condicionatbartransport hotel/aeroportascensorRestaurants\nSobre l'allotjamentDescripcióDissenyat tant per oci com per negoci, Hotel Zagreb està situat idealment a Saratov; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Les instal.lacions i els serveis que proveeix Hotel Zagreb asseguren una estada plaentera als seus clients. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos recepció 24 hores, magatzem d'equipatge, restaurant, servei de bugaderia, ascensor. A més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara banyera hidromassatge, aire condicionat, calefacció, escriptori, telèfon per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Hotel Zagreb és una selecció idònia per a la vostra estada a Saratov.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacionsZones públiques amb Wi-Fi Desplaçamentaparcament de cotxesservei de llançadoratransport hotel/aeroportÀpats, begudes i refrigeribarRestaurants Serveis i comoditatsmagatzem d'equipatgeservei de bugaderiazona de fumadorsAccésascensorrecepció [24 hores] entrada/sortida [exprés]s'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsaire condicionatempolles d'aigua de cortesiaplat de dutxaassecador de cabellescriptoritelèfoncalefaccióneveratelevisió de pantalla planaMostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar mésAvís importantCal que informeu el Hotel Zagreb de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.


Tornarem a lluitar, tornarem a sofrir i tornarem a córrer! - Fundació l'Alternativa\nInici / Ens adherim / Tornarem a lluitar, tornarem a sofrir i tornarem a córrer!\nEns adherim, Memòria històrica, Recomanem\nTornarem a lluitar, tornarem a sofrir i tornarem a córrer!\nAdelina Escandell, Presidenta de la fundació l’Alternativa, escriu l’article següent, explicant com s’ha vist afectat el projecte de la Cursa i Caminada Lluís Companys en el context de pandèmia actual i com aquest s’ha hagut d’adaptar i readaptar als canvis constants que la incertesa actual ha requerit.\nLa Cursa i Caminada Lluís Companys que aquest any celebra el 13è aniversari és un projecte de la Fundació l’Alternativa.\nTé dos objectius: Per una banda, recordar i commemorar l’Olimpíada Popular que s’havia de celebrar a Barcelona el juliol del 1936 com a contrapunt als Jocs Olímpics que el Comitè Olímpic Internacional havia atorgat a Berlín i que s’albirava que serien un aparell de propaganda del feixisme. Aquesta Olimpíada Popular havia de ser un esdeveniment no només esportiu, sinó social i cultural. Hi participaven nacions sense estat (Catalunya, Galícia, Euskadi, Alsàcia i Lorena, o el Marroc, aleshores sota domini francès. A més, es va permetre la inscripció d’un equip representant dels “Jueus emigrats”, que subratllava el caràcter antifeixista de l’esdeveniment); s’hi barrejaven atletes populars amb d’altres d’èlit… En total, hi havien de participar més de 6.000 atletes. Es van programar competicions en 19 modalitats esportives; per comparar, als Jocs Olímpics de Los Angeles de 1932 només hi havia hagut 14 modalitats esportives, i a Berlín, el 1936, n’hi va haver 22. També cal destacar la participació de les atletes femenines (molt més elevada que als jocs de Berlín)\nEs va organitzar amb el suport econòmic de la Generalitat de Catalunya, el govern espanyol i el govern francès. I, sobretot, per l’esforç i capacitat d’organització de les organitzacions sindicals i populars i diverses federacions esportives.\nAlguns dels esportistes que havien vingut a Barcelona es van quedar per defensar la República i van constituir l’embrió de les Brigades Internacionals. (https://cursacompanys.cat/olimpiada/)L’altre objectiu de la Cursa i Caminada és recordar a Lluís Companys, President de la Generalitat afusellat el 15 d’octubre de 1940 pels feixistes al castell de Montjuïc.\nÉs per això que la Cursa i la Caminada, més enllà de portar el nom del President, es realitza, en una part del recorregut en l’Estadi Olímpic Lluís Companys. I la caminada puja al castell.\nLa Fundació col•labora i organitza molts altres actes, seminaris… però cap del volum de la Cursa i Caminada.\nPer organitzar i celebrar aquest esdeveniment, que s’ha fer un nom i té un reconeixement en les proves esportives de la ciutat de Barcelona, que té una vessant esportiva i una de cultural, comptem amb l’ajuda de diverses subvencions de l’àmbit de Catalunya i d’Europa.Aquest, any, com tots els altres, al voltant del mes de febrer, ja vam començar a preparar el projecte. Reunir-se amb l’entitat esportiva que coordina la cursa, presentar el projecte a les diverses instàncies, fer-ne les traduccions, els pressupostos, dissenys…A més, volíem retre un especial reconeixement a Lluís Companys, perquè es commemora el 80è aniversari del seu afusellament. Vam triar un disseny per la bossa i samarreta amb la seva cara, vam encarregar un llibre a una jove historiadora amb una breu biografia del President per repartir a les persones corredores i les caminadores, vam preparar una exposició per tenir-la a l’Estadi, perquè hem comprovat que a la majoria de persones que participen en aquest acte els agrada trobar alguna referència històrica; altres anys hem preparat l’exposició a l’explicació de l’Olimpíada Popular, a les dones del 36, a Neus Català….\nEn els preparatius cal concretar el lloguer de l’Estadi, les ambulàncies les assegurances, les aigües… Un munt de tasques que semblen molt poc importants però que requereixen temps i dedicació. Aquest any, a més va ser necessari reformular el projecte per poder assegurar el màxim la seguretat sanitària i complir els protocols fixats pel Procicat: circuits d’entrades i sortides, sortida de corredores i corredores esglaonades, mascaretes, gel hidroalcohòlic…\nAl setembre, ja vam veure que l’evolució de la pandèmia, feia perillar l’acte i vam reunir al Patronat per plantejar passar la cursa a format digital. Ens preocupava, especialment, que pocs dies abans s’hagués de suspendre. I, en paral•lel, vam decidir mantenir la Caminada perquè requereix un volum d’organització més senzill.\nLa Nova Fita, que coordina la part esportiva es va encarregar de buscar una app que fos fiable i que respongués als nostres interessos. Van traduir les explicacions (estaven en castellà), es van enviar cartes a les persones que ja s’havien inscrit demanant-los que canviessin el format, es va organitzar la logística per tornar el que havien pagat per la inscripció presencial i fer tota la comunicació necessària per tal que tothom, ara estigués on estigués, es pogués inscriure, gratuïtament a la Cursa virtual a través de l’App viRACE.\nEn paral•lel, seguíem organitzant la caminada.\nPerò amb la nova situació de la pandèmia i les mesures d’aïllament social que des de sanitat ens demanen, pocs dies abans de la trobada, ens hem vist obligats a ajornar-la. Però no patiu, quan tinguem nova data per la caminada, ho publicarem a la pàgina web i ho informarem a totes les persones inscrites.\nValorem molt positivament haver previst amb temps passar la cursa a format virtual. Cal tenir present que totes les curses populars que s’havien de celebrar aquest octubre a Barcelona han quedat suspeses. Hi ha més de 100 persones inscrites, algunes de la resta de l’estat o de diversos llocs d’Europa.\nAquest any, tot i les dificultats, els canvis d’últim minut i les adaptacions seguim endavant i res ens aturarà! Tornarem a lluitar, tornarem a sofrir i tornarem a córrer!


Quina diferència hi ha entre C i C ++? I quin és el millor llenguatge de programació?\nC és un llenguatge procedimental imperatiu. C ++, com el seu nom indica, és un super conjunt de C. De fet, C ++ pot executar la major part del codi C mentre que C no pot executar codi C ++.\nLes funcions són els blocs de construcció d’un programa C mentre que els objectes són blocs d’un programa C ++. Les funcions d’entrada i sortida estàndard difereixen en els dos idiomes. C utilitza scanf & printf mentre C ++ utilitza cin >> & cout << com a respectives funcions d’entrada i sortida.C ++ permet l’ús de variables de referència mentre C no.C utilitza l’enfocament de dalt a baix mentre que C ++ utilitza l’enfocament de baix a dalt . La herència és possible en C ++ i no en la sobrecàrrega de COperator és una de les característiques més importants de C ++ mentre que C no és compatible. Podem utilitzar funcions dins d’estructures en C ++ però no en C. El concepte de polimorfisme s’utilitza en C ++. El polimorfisme és no és possible.La característica NAMESPACE de C ++ no hi ha en cas que el C.C ++ admet el maneig d’excepcions mentre C no.\nLa diferència més gran, segons la meva opinió, és la capacitat d’utilitzar el STL. C ++ té objectes integrats en el llenguatge que també permet classes i estructures de dades ben definides en comparació amb la estructura de C.\nEl motiu principal per utilitzar C sobre C ++ sol ser perquè hi ha un compilador C disponible al voltant, però no un compilador C ++. Alguns afirmen que C és més estable, però no sóc una d’aquestes persones, ja que no he conegut mai a algú que em pogués donar una resposta sòlida ni que n’he pogut trobar-ne una.\nQuina diferència hi ha entre els fitxers de capçalera i els fitxers font de C ++?Quina diferència hi ha entre “STL” i “C ++ Standard Library”?Quina diferència hi ha entre UV (nou) i crear () a UVM? En què es diferencien dels constructors?Quina diferència hi ha entre els diferents tipus de bucles en la programació?Quina diferència hi ha entre una classe base i una classe derivada en C ++?Programació d'aprenentatge: quina diferència hi ha entre l'operador de punts (.) I -> en C ++? [duplicar]?Quina és la diferència principal entre les declaracions de volàtils i constants en la programació?


Fem números, planegem accions. El Full 320 – Andreu Francisco\nPublicat el Novembre 4, 2015 per andreufrancisco\nAquestes setmanes estem treballant els documents que determinaran allò que com Ajuntament farem l’any vinent i el full de ruta de tot el mandat: el pressupost i el Pla d’Actuació Municipal.\nEl passat ple d’octubre vam aprovar provisionalment les ordenances fiscals per a 2016. És a les ordenances on es fixa la política fiscal, i després de tres anys de baixada de la imposició, enguany els ajustos promoguts es fan per tal de mantenir el nivell d’aquest 2015. Com els darrers dos anys, aquest mes de novembre, s’obre el termini de sol·licitud dels ajuts específics referenciats a l’import de l’IBI dirigits a majors de 65 anys, famílies nombroses i monoparentals amb alguna modificació per tal d’ampliar-ne els possibles beneficiaris. Els destinats als menors de 35 anys no van rebre cap demanda l’any 2014, i per això hem decidit reformar-los i reconvertir-los en ajuts a lloguer a partir de 2016.\nEn paral·lel, estem elaborant el pressupost municipal per a l’any vinent, fent números per millorar i incrementar l’eficiència dels diferents serveis i dimensionar les inversions, tenint molt present que haurem d’aixecar les parets del nou Espai Cultural entre el carrer Santa Madrona i Can Patatina. Amb el projecte aprovat definitivament, al proper ple de novembre n’adjudicarem les obres perquè comencin els treballs a inicis de 2016.\nEl Pla d’Actuació Municipal, el document estratègic que determinarà l’acció del govern per a aquest mandat va avançant. El passat 25 d’octubre va finalitzar el termini per tal de poder fer aportacions ciutadania, entitats i grups municipals. Han estat diverses les persones i entitats que han dit la seva així com dos dels quatre grups municipals de l’oposició. Ens disposem ara a valorar totes les idees i suggeriments per tal de tancar i aprovar definitivament el PAM dintre d’aquest any.\nUna acció de govern de poca visualització en l’immediat però de molt llarg recorregut.


La fotografia segueix donant cos a l’energia\nSobre la presència d’Andy Warhol a Photoespaña 2012\nLes Polaroid de Warhol, com a sistema per mantenir l’emoció i el record, cobren una nova vida en l’actualitat. La seva difusió en diversos centres d’art i museus en el món respon a la voluntat de l’Andy Warhol Foundation per tal que l’artista segueixi sent un dels definidors d’una època que és també la nostra. A Madrid, Warhol té ara una presència múltiple.\nAndy Warhol Dins de la programació de Photoespaña 2012 s’ha decidit tornar a estar atents a Warhol. Considerat no en va com un dels artistes més importants del s.XX, no ha arribat encara el moment en què tornar a mirar-lo deixi de ser pertinent. Un programa doble, amb exposició al Teatre Fernán Gómez i cicle de projeccions al Cinema Doré. En el segon (comissariat per Douglas Crimp) es poden veure algunes de les pel·lícules produïdes per l’artista establert a Nova York. A la primera (a càrrec de Catherine Zuromskis), un repàs del que va ser la Factory, aquest taller d’artista que ens ha deixat, per sobre de tota la resta, la valuosa relíquia que és l’acció de manifestar, amb orgull, la importancia d’allò afectiu com a suport dels universos de definició de l’art.\nLa mostra “De la Factory al mundo. Fotografía y la comunidad de Warhol” fa honor a la personalitat ampliada que va generar aquest espai, que transcendeix el lideratge del seu fundador. A més del seu treball es presenten obres d’artistes que van participar del fenòmen Factory, com Billy Nawe, Christopher Makos, Brigid Berlin, Cecil Beaton, Jonas Mekas, Richard Avedon o Stephen Shore.\nPerò en pensar en aquesta personalitat multitudinària, no exclusiva d’aquest lloc concret, sinó gairebé col·lateral a tots aquells espais definits i gestionats per artistes, es forma en la ment la correspondència amb aquesta manera de fer fotografia que són, precisament, les Polaroids de Warhol. Què han acabat sent, si no índex del tipus de matèria sobre la qual es va configurar la Factory, aquestes afinitats humanes entre signes més o menys reconeixibles d’un cert univers cultural?\nCada vegada que veig les Polaroids de Warhol em sorprèn el poc llunyanes en el temps que semblen ser. I és que encara té sentit preguntar-se com envelleixen aquests retrats fets fa trenta anys. Aquestes imatges no es pensen -encara- històricament, no perquè no es vulgui, sinó perquè allò històric no es troba en la seva constitució.\nAndy Warhol va fer més de 30.000 Polaroids des de 1970 a 1987, any de la seva mort. Algunes de les fotos ens són a tots familiars, però la majoria no han estat exposades encara al públic. Pensem que ens són familiars per diverses raons. La primera, sens dubte, és la freqüència amb què hem estat exposats a elles. Des que l’any 2007, celebrant el XX aniversari de la mort de l’artista, la Warhol Foundation decideix fer donacions massives de l’arxiu a institucions d’ensenyament i exhibició d’art contemporani, aquestes han estat exposades i passejades fins a l´avorriment. D’acord amb la política d’autopromoció de l’artista, la fundació que porta el nom de Warhol va aconseguir, així, disseminar el seu treball, donant lloc a infinits índexs de l’arxiu mare.\nLes Polaroids de Warhol també ens són familiars perquè allò que mostren ens és familiar. La familiaritat del seu contingut radica en que els retratats, molts d’ells rostres que es reconeixen, són maquillats i disfressats i convertits, per tant, en qualsevol. Simplificats i universalitzats, en la seva raresa particular, no poden ser altra cosa que nostres. Aplanats i blanquejats per poder després ser usats en serigrafies, tots ells participen d’una essència comuna al marc en què s’emplacen. I és que no es deixa de reconèixer-hi la densitat d’una determinada immaterialitat. Quanta càrrega té i què real és allò superflu d’aquestes fotografies. Però, sobretot, allò real i allò superflu de l’experiència que se’ls pressuposa: la de sortir de festa, la de transvestir-se, maquillar-se i posar-se davant una càmera tan poc seriosa com una Polaroid. La seva lleugeresa és la de l’inventari de fenòmens volàtils que registren.\nLes Polaroids de Warhol, qualsevol d’elles, moltes en conjunt, com més millor, són en tant que mostren la necessitat de treballar junts. Són sempre en un present que comença en els setanta i encara continua avui, a la seva manera. I en part, una de les petites proves que avui continua aquest present és que, d’alguna manera, reconeixem aquestes imatges com a les nostres petjades. Són així, i sabem que així són i que podrien ser d’una altra manera. Però no ho són. Són en sí actes que posen en imatge parts de la vida en excés. És la imatge en sí i el flash li fa justícia. Es fixa en instantània aquesta energia de més que la disfressa de cada actor porta amb ell. Aquestes imatges funcionen com a registre de dinàmiques professionals construïdes sobre els vectors de l’amistat.\nI és que potser sí, potser Barthes tingués raó en la seva defensa de la força que té allò emotiu per crear vincle amb les imatges. I la naturalitat, per crítics que ens posem, de vegades ens segueix calentant. Per que quan anem, com ara, a veure el repertori de coses que ocorrien en un espai del midtown novaiorquès, veiem alguna cosa més que imatges.\nI potser, en efecte, en un temps com el d’avui, sigui precisament el valor de la volatilitat de les emocions l’únic que pot establir llaços amb algunes de les imatges que saturen el nostre univers. I potser la naturalitat amb la que està inscrita en una obra allò que desencadena un llaç emocional sigui el que fa que en el marc de la contemporaneïtat alguna cosa es converteixi en clàssic.


El Mr Lee de Corea – Fuet i Mate\nBy fuetimate on 15 Març 2018 • ( 1 comentari )\nPer anar des de Fukuoka, al Japó, fins a Busan a Corea del Sud hi ha unes 6 hores en ferri. El ferri és espectacular, tot i comprar la classe més barata tens unes cabines amb futons a terra per descansar, una piscina petita i dutxes amb sabó i aigua calenta per prepar-te uns noodles i un cafè. Tot un luxe per uns viatgers com nosaltres.\nEl primer que vam fer va ser dutxar-nos, després d’uns quants dies viatjant pel Japó a l’estil motxiller ens feia falta una bona dutxa. El segon que vam fer va ser descansar perquè després d’uns quants dies viatjant pel Japó a l’estil motxiller ens feia falta una bona migdiada. I el tercer que vam fer va ser dinar, malgrat que després d’uns quants dies viatjant pel Japó a l’estil motxiller ens fes falta un bon àpat, seguíem tirant de noodles instantanis. Això sí, aquesta vegada, en lloc d’assentats a terra, ho vam fer a les còmodes butaques de la sala de descans.\nDesprés de dinar, temps de relaxació, un llegint i l’altra fent la llibreta del viatge, amb la visió del mar del Japó davant nostre. Mentre anàvem retallant la distancia cap a Busan, anàvem parlant, comentant la jugada, recordant anècdotes dels països que ja havíem visitat i imaginant que ens oferiria Corea del Sud. Però abans de posar els peus a terra, ja vam tenir la primera interacció coreana i és que un senyor de 68 anys, segons ens va dir, se’ns va apropar i ens va demanar permís per assentar-se amb nosaltres. I és clar, benvingut. Mr. Lee, així es va presentar tot escrivint el nom al paper que utilitzàvem per ajudar-nos a comunicar, ja que ell no parlava gaire anglès. Tot i això ens va saber explicar que havia marxat tres mesos al Japó, a una petita illa, a relaxar-se i a caminar per la muntanya perquè a ell li agradava molt caminar per la muntanya. Més tard, descobriríem que a tots els padrins coreans els agrada caminar per la muntanya i que ho fan tan equipats que semblen trets d’un catàleg de roba i complements i que ho fan tan d’hora que quan ens despertàvem a les 7 del matí, desmuntàvem la tenda i ens incorporàvem al camí de la muntanya, sempre ens creuàvem amb un padrí o una padrina trekkineros.\nParla que parlaràs, sobre l’escriptura coreana, la cultura, la història amb les invasions xineses i japoneses, que passa entre Corea del Nord i del Sud, vam arribar a Busan i en Mr. Lee ens va invitar a sopar amb ell, ja que era el nostre primer dia a Corea del Sud. Ens vam mirar i malgrat ser conscients que aquest sopar ens costaria més car del que nosaltres teníem pressupostat, vam acceptar per dos motius. El primer perquè qui millor amfitrió local que un padrí marxós que va de vacances al Japó amb motxilla, sac de dormir i tenda de campanya. I el segon perquè ja hem comentat que després d’uns quants dies viatjant pel Japó a l’estil motxiller ens feia falta un bon àpat.\nVam sortir del ferri, tots tres carregats amb les nostres motxilles. El Mr. Lee ens va preguntar si volíem agafar un taxi fins al nostre hostel per deixar les motxilles o preferíem anar directament amb l’autobús al restaurant de sopar. La idea de pagar un taxi mai ha sigut del nostre gust, així que vam decidir carregar les motxilles i anar al restaurant. Vam agafar l’autobús i en baixar el Mr. Lee ens va fer esperar cinc minuts, en tornar, ho va fer sense la seva motxilla. Així que els únics que carregàvem pes érem nosaltres, molt millor perquè la motxilla del nostre amfitrió tenia pinta de pesar tant com les nostres dues juntes. Vam caminar pels carrers ambientats de Busan, mentre les nostres mirades espantades pel tipus de restaurants fashions que veiem, sanaven trobant tot dient-se que aquests restaurants no eren per a res el que havíem imaginat. Però de sobte, vam trencar cap a la dreta i una altra vegada a la dreta, per arribar a un carreró estret i mig fosc i allí hi havia el que havíem imaginat: un restaurant amb pinta dels de tota la vida, amb una zona de taules amb cadires i zones de taules baixes amb coixins per assentar-se a terra, després d’haver-se tret les sabates. Damunt de cada taula hi havia uns tubs que penjaven del sostre i que s’estiraven fins a arribar, gairebé, a tocar la taula corresponent.\nEl Mr. Lee es movia pel restaurant com si fos casa seva, va saludar a la gent de dues o tres taules, va saludar a les cambreres i finalment va dirigir-se a la taula del racó on hi havia tres noies, les quals el van saludar amb una gran rialla. Una creiem que era la seva xicota, molt més jove que ell i les altres dues eren amigues del Japó que havien vingut de visita. Com que nosaltres també érem tres, vam assentar-nos en una altra taula i només posar els culs a les cadires ja van començar a arribar plats amb menjar. La propietària, la qual tractava al Mr. Lee com de la família, ens va encendre el fogó que hi havia al mig de la taula i va estirar el tub del sostre per apropar-lo a la taula. Allò era l’estractó i servia per absorbir els fums del fogó, que és on es couria la carn. Estàvem a punt de tastar la nostra primera barbacoa coreana a Corea del Sud.\nCom sempre quan estem en un altre país, vam deixar al mestre que anés fent i nosaltres anàvem copiant el que ell feia. Que si ara una mica de bolets, que si ara una mica de kimchi, que si la carn ja està i ja la podreu tastar. En Mr. Lee ens mirava amb cara de pare content de veure els seus fills gaudir del menjar i la rialla li va créixer quan va veure com els nostres ulls es feien grans després de degustar la carn. Una carn boníssima, digna del millor bife argenti. Les hores van anar passant, parlant amb el Mr. Lee de la vida i coneixent a les seves amigues de la taula del costat. A aquestes també els feia gràcia que no diguéssim que no a res de tastar i es van anar animant a portar-nos coses per menjar, com per exemple, arròs embolicat en fulles d’enciam, això si, tot ben mullar amb el soju, el famós beure coreà.\nUna vegada tips com feia dies que no estàvem, va arribar l’hora de pagar i vam voler invitar al Mr.Lee, conscients que sense ell mai haguéssim trobat un lloc tant autèntic per fer l’obligatòria barbacoa coreana. En aquest restaurant el Mr.Lee s’aixecava a buscar el beure de la nevera, li explicava el viatge a la propietària i aquesta ens anava cuidant amb plats i més plats de vegetals i carn. El Mr. Lee ens va fer entendre que ja estava tot pagat i no hi va haver manera de què acceptes els nostres wons coreans, que havíem canviat a Fukuoka. Vam sortir del restaurant al·lucinats amb el Mr. Lee i les seves amigues i ells ens van proposar anar a fer una cafè. Semblava un pla raonable, per fer baixar una mica el menjar i després dels dos mesos al Japó, de motxiller total, ens semblava un luxe que ens podíem permetre.\nA Busan hi ha un carrer que es diu de les cafeteries i està ple, precisament, de cafeteries però a l’estil Starbucks. Aquests llocs on et demanes el cafè i te’l posen en un got gegant amb el teu nom. El nostre intent de pagar els cafès tampoc no va tenir efecte. Que anéssim a dalt a buscar un lloc per assentar-nos i deixar les nostres motxilles que el Mr. Lee ens portaria un cafè amb gel. Doncs a creure, cap a dalt i a esperar el nostre gel amb cafè, perquè si alguna cosa es caracteritza aquest tipus de cafè, almenys al Japó i a Corea és que omplen un vas de la mida els de Coca-Cola del camp de futbol ple de gel i hi aboquen un cafè estil expresso, és a dir, gel amb cafè. A la cafeteria, on sí que vam trobar una taula per tots sis, vam poder parlar amb les noies. Elles, que parlaven anglès una mica millor que el Mr.Lee, ens van preguntar pel nostre viatge, sobre el què havíem visitat fins ara i perquè volíem conèixer Corea. Nosaltres els vam preguntar sobre les seves feines i la seva vida a Corea i al Japó, i que si ens volien ajudar a preparar la ruta per visitar el seu país. Sorpreses amb la nostra tenda de campanya, ens van assegurar que no hi hauria cap problema per acampar a les muntanyes coreanes, que no era una cosa que es fes molt sovint però estaven segures que ningú ens diria res. No s’equivocarien.\nEls cafès es van acabar, vam carregar les respectives motxilles de nou i cap al carrer. Però abans d’anar a dormir van tenir una idea. Feia poc que un americà havia obert una vinoteca amb vins de tot el món i formatges., que ens volien portar allí perquè els hi diguéssim si els vins de la carta dels nostres respectius països eren de qualitat o no. Aquesta era la nostra oportunitat per poder pagar alguna cosa. Però a Corea, l’expressió a la tercera va la vençuda no es compleix i una vegada mes, no ens van deixar pagar ni les dues botelles de vi ni les dues safates amb formatges. Què que ens semblava els vins i els formatges; si voleu saber la veritat, els vins bons però els formatges no gaire. Elles, perquè el Mr.Lee ja anava força content, que ja s’ho pensaven lo dels formatges però és que a Àsia no estan acostumats a menjar-ne, van haver de reconèixer. La que creiem que era la xicota del Mr.Lee ens va confessar que quan va anar a Franca, la primera vegada que va menjar formatges no li van agradar gens però que després s’hi va anar acostumant i ara els que troba a Corea del Sud, els troba suaus.\nEn sortir de la vinoteca, tots una mica més contents del normal, vam anar caminant, sincerament ja no érem conscients n’hi d’on era la vinoteca ni de cap on anàvem. Seguint al nostre amfitrió, que en realitat es deixava guiar per la seva amiga, vam arribar a un hotel, on vam suposar que era per acomiadar a les amigues japoneses. Però de sobte l’amiga del Mr.Lee ens va demanar el passaport. Per què? El passaport no el donem a ningú. Ella ens va aclarir que era per fer el registre a l’hotel. Ah, no, no cal, per primera veagada en tot el viatge, portem una reserva ja feta a Booking, a un hostel per 8 euros la nit. Els vam explicar que ja ho teníem pagat perquè en ser una oferta, aquesta s’havia de pagar per avançat i que agafaríem un autobús per anar fins allí. Ens van dir que els autobusos a la nit no funcionaven i que la zona quedava lluny per anar-hi caminant. La nostra idea del taxi també ens la van tirar a terra perquè ens van dir que ens cobraria de més i que ens quedéssim tranquils que ells ens pagaven l’hotel. Ni les nostres protestes davant de tanta generositat, ni el nostre intent de pagar l’hotel o la nostra proposta de què ens paguessin el taxi en lloc de l’hotel, si és que ens volien pagar alguna cosa més, però que de debó, que no feia falta; res de tot això va servir de res. Ells insistien que els donguéssim el passaport, que les japoneses també que es quedaven allí i que dormiguéssim tranquils.\nAquella nit, segons la nostra manera de pensar occidental, no hi va haver manera de fer les coses bé per part nostra. Ni tan sols ens volien donar la direcció d’on vivien per enviar-los una caixa de vins quan arribéssim a casa. Aquella nit vam aprendre una de les diferències entre el pensament occidental i l’oriental, entre el pensament individualista i el pensament comú. Sabeu que ens van demanar a canvi de tanta generositat? Que quan ens trobéssim a un coreà per casa nostra, que el tractàssim de la mateixa manera que ells ens havien tractat a nosaltres. Ah i que recordéssim que l’on demà teníem bufet lliure per esmorzar.\nCategories:Corea del Sud, Històries per dormir tranquil\nTagged as: Corea\n3 trucs per viatjar pel Japó que pot utilitzar tothom\n20 Març 2018 a les 22:26\nImpresionant! Això aquí no passaria mai. Veu fer molt bé d’encarar el viatge d’aquesta manera, us heu trobat amb situacions maquíssimes!\nTot i que pel que llegeixo de les vostres entrades de “trucs i consells” no ha sigut fàcil.


4 Kilos 2017. Comprar vi de VT Mallorca.\nInici > Vi>Vi negre>4 Kilos>4 Kilos\n36,08 $ / ampolla\n32,47 $ / ampolla\nCaracterístiques de 4 Kilos\n4 Kilos és un vi negre de la Terra de Mallorca elaborat pel celler 4 Kilos.\n4 Kilos, manera col·loquial de dir 4.000.000 de pessetes, va ser la inversió inicial que van realitzar Francesc Grimalt i Sergio Caballero per arrencar el celler.\nUna modesta inversió en el sector que demostra que el bon vi no es fa amb molts diners sinó amb passió i ambició per la qualitat.\n4 Kilos és un vi elaborat amb Callet. Varietat autóctona de Mallorca.\nEl raïm procedeix de diverses finques situades al sud i nord de Mallorca, amb sòls de Call Vermell, nom que reben popularment a Mallorca els sòls franc-argilosos.\nLes vinyes tenen una edat d'entre 20 i 45 anys.\n4 Kilos practica una agricultura racional, molt respectuosa amb l'entorn, i amb una mínima intervenció.\nUtilitzen la cobertura vegetal autòctona, amb una gran població microbiològica, per obtenir una major concentració en el raïm.\nCompten amb un clima mediterrani suau, amb estius secs i càlids i poques precipitacions.\nDesprés de la verema manual, es realitza una selecció del raïm.\nLa fermentació de cada parcel·la es realitza per separat, en dipòsits d'acer inoxidable i tines de fusta de 2.500 litres, a una temperatura d'entre 20 i 30ºC.\n4 Kilos realitza l'envelliment en bótes de roure Allier de 600 litres amb un torrat mig i mig plus durant 12 mesos.\nUn bon vi de Mallorca. Saborós i fruiter amb alguns tocs minerals.\nCaça de ploma, Carn de bou, Carns vermelles rostides, Carns vermelles a la graella, Caça de pèl, Xai rostit, Formatges curats\nNota de tast 4 Kilos\nTast a la vista Color cirera picota intens amb rivet violaci, és de capa alta i mostra una llàgrima lleugerament tintada. Tast al nas En nas, d'elevada intensitat, destaca una agradable fruita negra madura acompanyada de notes balsàmiques, torrades, lleugers tocs florals, records de sotabosc i aromes minerals. Tast a la boca És un vi negre que té una bona entrada, amb volum, i descriu un pas carnós i saborós marcat per un bon pes de fruita, una bona acidesa i una sensació tànnica intensa però molt agradable. És de final llarg i persistent amb un, postgust afruitat i fumat.\nTast a la vista Bonic color cirera picota madura amb rivet lila. Net i brillant, té una llàgrima fina i lleugerament tintada. Tast al nas Intens, net i molt aromàtic. Una fruita negra madura molt llaminera comparteix el seu protagonisme amb intensos balsàmics, mentolats i especiats. De fons i a mesura que s'oxigena apareixen suaus notes florals, fins herbacis i una fusta ben marcada que, al cap d’una estona, abraça tot el conjunt. Tast a la boca En boca és carnós, equilibrat i fresc. Bona entrada, recorregut àgil i càlid, ple de sensacions afruitades, torrades i especiades, amb una acidesa refrescant i integrada i uns tanins ben presents, precisos i directes. Agradable amargor final. Llarg i persistent.\nTast a la vista Intens color picota amb rivets violacis. Net i brillant. Llàgrima densa que tinta la copa. Tast al nas Bona intensitat. Inicialment, la fruita vermella i negra madura al costat de notes de bons torrats. A l'obrir-se, apareixen molts matisos que arrodoneixen el vi: regalèssia, tinta, toffee, cafè, mentolats, espècies dolços, notes de pastisseria, bosc mediterrani sec, .. Un plaer. Tast a la boca\nEntrada àmplia i fresca, molt agradable. Pas suau, sedós i carnós. Molt saborós. Tanins dolços i polits. Final llarg i molt persistent deixant riques sensacions.\nElegant, fi i equilibrat vi de Mallorca.


Activitats relacionades amb el Dia Mundial de l'Educació Ambiental - Hemeroteca - Diari de la UIB - Universitat de les Illes Balears\nActivitats relacionades amb el Dia Mundial de l'Educació Ambiental\nEl 26 de gener és el Dia Mundial de l'Educació Ambiental. L’educació ambiental és un corrent internacional de pensament i d’acció. La seva meta és procurar canvis individuals i socials que provoquin la millora ambiental i un desenvolupament sostenible.\n1. El Vicerectorat de Campus, Cooperació i Universitat Saludable reprèn la campanya Els Caps de Setmana... Desconnecta't de la UIB!, la finalitat de la qual és que tots els integrants de la comunitat universitària desconnectem els aparells elèctrics quan no siguin necessaris. L’objectiu és doble: la conscienciació sobre la importància del medi ambient, i l'estalvi econòmic.\n2. Perquè conegueu els peixos que des de sempre han estat part de la cuina i la cultura de les illes Balears, us oferim l’exposició itinerant Peixos populars del nostre mercat, cedida per la Direcció General d’Educació Ambiental, Qualitat Ambiental i Residus de la Conselleria de Medi Ambient, Agricultura i Pesca del Govern de les Illes Balears. Es podrà visitar del 25 de gener al 2 de febrer al hall de l’edifici Gaspar Melchor de Jovellanos.\nEl peix és una magnífica font nutricional i un aliment molt saludable. El seu contingut en proteïnes és alt (d'un 15 a un 23 per cent). Els greixos dels peixos són insaturats, això significa que lubriquen i netegen les venes. Els àcids grassos Omega-3, presents al peix blau, ens ajuden a regular els nivells de colesterol. També aporten nombrosos minerals, sobretot fòsfor, que ajuda el cervell a estar més actiu, afavoreix la concentració i l'atenció, a més de les vitamines A i D, i la B12, present al peix blau.\n3. Us recordam la frase de M. K. Gandhi: «Cal viure senzillament per tal que els altres puguin, senzillament, viure», perquè reflexionem i obrem en conseqüència.\nCentre interactiu del peix: http://centreinteractiudelpeix.org/el-mon-del-peix/peix-i-alimentacio-saludable\nMinisteri d’Agricultura, Alimentació i Medi Ambient: http://origin.magrama.gob.es/ca/ceneam/formacion-ambiental/congresos/educacion-ambiental-dia26.aspx#


Un home, denunciat per pesca furtiva al pantà del Gaià\nSe li ha decomissat tot el material relatiu a aquesta activitat\ndijous, 11 d’octubre 2018 - 15:33h\nEl cos d'Agents Rurals, del Departament d'Agricultura, Ramaderia i Pesca de la Generalitat de Catalunya, ha denunciat un home per realitzar activitats de pesca furtiva al pantà del riu Gaià situat entre els termes municipals del Catllar, Vespella de Gaià i Renau. Els fets s'han produït aquest dijous, 11 d'octubre, quan en una de les seves rondes habituals, els Agents Rurals han enxampat un home pescant.\nLa pesca, il·legal al riu Gaià i als seus afluents\nEl cert és que al riu Gaià i als torrents que hi desemboquen, està prohibida la pesca, perquè tenen la consideració legal de «refugi de pesca». Els fets s'han produït en un tram d'aquest embassament que pertany al terme municipal de Vespella de Gaià.\nA més, però, aquesta no ha estat l'única infracció que ha comès l'home denunciat per part dels Agents Rurals. L'home ha estat multat perquè estava pescant amb un total de cinc canyes. A més, en cadascuna d'aquestes canyes, l'home excedia el màxim de dos hams permesos, i en algunes hi tenia més de vint hams.\nTot plegat, un autèntic despropòsit pel qual també ha estat sancionat. Els Agents Rurals han acabat la seva actuació decomissant a l'home tot el material de pesca que duia, així com els peixos que havia capturat fins aleshores.\nLa pesca furtiva, un dels focus d'acció dels Agents Rurals\nLa denúncia que han realitzat els Agents Rurals contra aquest pescador furtiu que efectuava la seva activitat il·legal al pantà del Gaià, al terme de Vespella, no ha estat l'única de la setmana i, de fet, és una tònica habitual en l'activitat d'aquest cos que comanda el Departament d'Agricultura, Ramaderia i Pesca de la Generalitat de Catalunya. I és que el control de l'activitat pesquera a les conques internes del país és un dels seus focus de més acció.\nSense anar més lluny, el passat dimecres, 10 d'octubre, de matinada, van denunciar dos pescadors a Tortosa per pescar en horari no autoritzat i per mantenir vius exemplars de silur i de peix gat, quan sacrificar-los és obligatori si són capturats en aquest tram del riu Ebre.\n"RODA DE BERÀ: Tots els actes de la Festa Major Petita de Sant Ecce Homo" "ATENCIÓ: La solució que proposa el govern de la Torre per cobrir la piscina"\nVespella de Gaià pesca Agents Rurals


Torra 'ven' la República catalana a estudiants - Notícies Política - Notícies Política - e-notícies\nPolítica · 21 de Juliol de 2018. 11:48h.\n“Dependrà de com vosaltres defenseu la vostra llibertat que Catalunya serà una cosa o una altra”\nEl president de la Generalitat, Quim Torra, acompanyat de la consellera d’Empresa i Coneixement, Àngels Chacón, ha lliurat les distincions als 523 estudiants catalans que han obtingut una qualificació excel·lent en les proves de selectivitat, als quals ha dit: “Dependrà de com vosaltres defenseu la vostra llibertat i els vostres somnis que Catalunya serà una cosa o una altra”.\n“Vosaltres dibuixareu la Catalunya del futur, sou la Catalunya del futur”, ha afegit davant dels estudiants i les seves famílies que avui es trobaven a l’Auditori de Barcelona.\nDurant la seva intervenció, ha tingut paraules de reconeixement a la tasca dels professors i ha recordat que “aquest govern sempre serà al seu costat ajudant-los amb tot”. El cap de l’Executiu ha fet extensiu aquest reconeixement a les famílies perquè “cada un de nosaltres som part de la col·lectivitat pels valors que creixen a casa i s’amplien a escola”.


2018 agosto « Argelaguer Vall del Llierca\nAjuntament d´Argelaguer aprovació de l´expedient de modificació de crèdit núm. 1/2018\nPosted by lejarza en 14 agosto, 2018\nButlletì Oficial de la Provincia de Girona (BOP) Núm. 157 – 14 d’agost de 2018 Núm. 7255\nEdicte d´aprovació definitiva de l´expedient de modificació de crèdit núm. 1/2018\nNo havent-se presentat reclamacions contra l´acord de Ple de data 29 de juny de 2018, d´aprovació inicial de la primera modificació de crèdit del pressupost 2018, la qual es va exposar al públic mitjançant edicte publicat en el BOP núm. 143, de 11 de juliol de 2018, i en el tauler d´anuncis de l´ajuntament, l´acord d´aprovació inicial ha quedat elevat a definitiu i es publica, després d´efectuada la corresponent modificació pressupostària.\nAplicació pressupostària número 63100 1621 Servei videovigilància 15.125€, núm. 60900 1531 Construcció passera camí Ral 48.000€, núm. 63209 321 Millora pati escola 14.000€, núm. 22706 924 Treballs tècnics concurs idees 3.000€, núm. 22714 151 Redacció POUM 50.000€, núm. 609 153 Junta de Compensació Can Jan 100.000€ TOTAL 230.125€.\nFinançament de la modificació:\nConcepte pressupostari 87010 Incorporació romanent afectat 230.125€.\nArgelaguer, 3 d´agost de 2018 Artur Ginesta Rambla Alcalde\nLa secretària interventora de l’Ajuntament d’Argelaguer\nReglament del Consell d’Infants del poble d’Argelaguer aprovació definitiva\nButlletì Oficial de la Provincia de Girona (BOP) Núm. 157 – 14 d’agost de 2018 Núm. 7239\nAnunci d’aprovació definitiva del Reglament del consell d’infants Durant el termini d’exposició pública del Reglament del Consell d’infants del poble d’Argelaguer per incorporar-ho com a Annex I del Reglament de Participació Ciutadana d’Argelaguer, no s’han presentat al·legacions, per tant ha quedat aprovada definitivament. Per això, i de conformitat amb el que preveu l’article 178.1.c) del TRLMC, i 70.2 de la LBRL, en concordança amb l’article 66 del ROAS, a continuació es publica el Reglament de manera definitiva.\nREGLAMENT DEL CONSELL D’INFANTS del MUNICIPI D’ARGELAGUER PREÀMBUL Tal i com diu la Carta de Ciutats educadores “… D’altra banda, l’infant i el jove han deixat de ser protagonistes passius de la vida social i, per tant, de la ciutat. La Convenció de les Nacions Unides del 20 de novembre de 1989, que desenvolupa i considera vinculants els principis de la Declaració Universal de 1959, els ha convertit en ciutadans i ciutadanes de ple dret en atorgar-los drets civils i polítics. Poden, per tant, associar-se i participar d’acord al seu grau de maduresa”. L’article 62 el Decret llei 2/2003, de 28 d’abril, Text refós de la llei municipal i de règim local de Catalunya, regula la possibilitat de creació d’òrgans de participació sectorial i els articles 130 i 131 del RD 2568/1986, de 28 de novembre, pel qual s’aprova el reglament d’organització, funcionament i règim jurídic de les entitats locals, regulen l’establiment dels consells sectorials amb la finalitat de canalitzar la participació dels ciutadans i de les seves entitats en assumptes municipals. En la mateixa línia, l’article 27 de la Llei 14/2010 dels drets i oportunitats de la infància i l’adolescència, d’acord amb la seva finalitat de participació de l’infant i l’adolescent en tot el que l’afecta i promovent òrgans de participació en la vida pública, impulsa les administracions locals a crear consells de participació territorials per tal de donar a l’infant i als adolescents l’oportunitat d’afavorir la convivència i la integració cultural en l’àmbit veïnal i local.\nAmb aquesta neix el Consell dels Infants que serà l’encarregat de potenciar la participació dels infants del poble d’Argelaguer i fer d’altaveu de les seves inquietuds i propostes. Alhora permetrà treballar importants valors, dels que destaquen, la responsabilitat comunitària, la participació democràtica, el compromís, el diàleg i l’esperit crític. DISPOSICIONS GENERALS Article 1 El Consell dels Infants és un òrgan de participació, consulta i assessorament de l’Alcalde i del Govern municipal sobre qüestions d’interès general per al poble, entenent que el poble és un espai on es fomenten i arrelen costums i hàbits. Article 2 El Consell d’Infants té la seva seu a l’Excm. Ajuntament d’Argelaguer, c. Major núm. 91. Article 3 Les finalitats del Consell d’Infants són les que tot seguit s’assenyalen: – Potenciar i dinamitzar la participació dels infants, fent possible el debat sobre la vida del poble. – Promoure un escenari que esdevingui educatiu a la vegada que participatiu. – Promoure un espai on els infants es puguin expressar en relació als temes que els interessen alhora que aprenen els valors democràtics. – Fer possible que els infants siguin subjectes actius de la nostra societat. – Donar a conèixer als adults el punt de vista dels infants no només en temes estrictament infantils sinó tots els aspectes relacionats amb el poble, desenvolupant així, una major sensibilitat cap a la relació entre poble i infant. FUNCIONS Article 4 Les principals funcions del Consell són: – Treballar els temes acordats des del propi Consell dels Infants o aquells que siguin proposats per l’Ajuntament. – Debatre i consensuar entre tots les propostes relatives al tema que es treballi. – Presentar el treball desenvolupat durant tot el curs i les propostes acordades a tots els membres del consistori per tal que els diferents grups representats hi donin una resposta.\nCOMPOSICIÓ I FUNCIONAMENT Article 5 El Consell dels Infants està format per: – Dos representants escollits per l’alumnat, dels diferents cursos que participen en el consell – Un representant de l’equip de govern, o persona en qui es delegui aquesta funció Article 6 El Consell dels Infants funcionarà a través del Plenari. Sempre que es cregui necessari i convenient el Consell dels Infants podrà crear comissions de treball. Article 7 El sistema d’elecció de cada un dels representants s’establirà d’acord amb els sistemes d’elecció i participació que tingui l’escola. El càrrec de representant té una durada màxima de dos anys. Article 8 Els representants seran els portaveus i interlocutors del Consell d’Infants envers l’equip de govern. També poden recollir l’opinió d’altres infants d’altres grups-classe. Article 9 A cada escola que participi en el Consell dels Infants hi haurà un responsable (preferentment el tutor/a del grup) que farà d’enllaç entre els infants participants i els representants, i el representant de l’equip de govern. Article 10 El Consell dels Infants elaborarà propostes que farà arribar a l’Alcaldia i a tots els membres del consistori. Els acords que prengui el Consell dels Infants seran per consens. Si calgués arribar a una votació, només podran votar els infants. Article 11 El Consell dels Infants es reunirà, com a mínim, un cop durant el curs escolar en sessió ordinària i en sessió extraordinària sempre que l’Alcalde ho consideri oportú o a petició 1/3 dels membres del Consell dels Infants.\nArticle 12 Un cop a l’any, es celebrarà el Ple del Consell dels Infants a l’Ajuntament d’Argelaguer amb la totalitat del Consistori i els membres del Consell d’Infants, en què es presentarà les propostes del Consell dels Infants. Article 13 L’Alcalde o en qui delegui, donarà resposta escrita a les qüestions plantejades pel Consell. Tanmateix, l’Ajuntament informarà i consultarà el Consell d’Infants en tots els temes que tinguin relació directa o indirecta amb infància o aquells que es cregui que la visió del nen/a pugui tenir una aportació qualitativa, alhora que escoltarà i considerarà les aportacions i demandes del Consell. Article 14 Sempre que es consideri necessari podran ser convocats a les reunions, amb veu però sense vot, tècnics o persones especialistes per tractar de qüestions puntuals o per efectuar estudis específics. Article 15 Les tasques de coordinació i dinamització del Consell d’Infants del municipi d’Argelaguer es deleguen a l’empresa de serveis educatius escollida per l’equip de govern. Article 16 Tota l’activitat que vagi desenvolupant el Consell dels Infants es podrà seguir a la web del municipi d’Argelaguer i algunes, a través d’altres canals com els mitjans de comunicació locals.\nFINANÇAMENT Article 17 Els pressupostos anuals del municipi d’Argelaguer contemplaran una partida dedicada a la participació ciutadana per tal que les despeses que se’n derivin estiguin cobertes. Article 18 L’Ajuntament d’Argelaguer, per iniciativa pròpia o a proposta del Consell dels Infants, podrà modificar aquest reglament en els termes que consideri oportuns amb la tramitació prèvia prevista legalment. Article 19 En tot allò no indicat en aquest reglament respecte al funcionament del Consell dels Infants, seran d’aplicació les normes generals que regulen el funcionament dels òrgans col·legiats.\nDISPOSICIÓ FINAL Aquest reglament entrarà en vigor el dia següent de la publicació al Butlletí Oficial de la Província de Girona de la seva aprovació definitiva. Contra el present Acord, s’interposarà recurs contenciós-administratiu, davant la Sala contenciosa administrativa del Tribunal Superior de Justícia de Catalunya, en el termini de dos mesos a comptar des de l’endemà a la publicació del present anunci, de conformitat amb l’article 46 de la Llei 29/1998, de 13 de juliol, de la Jurisdicció Contenciós-Administrativa.\nArgelaguer, 6 d’agost de 2018 L’alcalde


dijous, 22 de maig de 2014 05:02\nPer aquestes eleccions al Parlament Europeu s’habiliten 43 meses.\n33.846 persones estan cridades a les urnes diumenge a Gavà\nPer aquestes eleccions al Parlament Europeu s’habiliten 43 meses en distribuïdes en 4 districtes, 28 seccions i 19 col·legis\nEn els propers comicis del 25 de maig al Parlament Europeu, a Gavà estan cridades ales urnes 33.846 persones que podran exercir els seu dret a vot en alguna de les 43 meses, 10 menys que en els passats comicis autonòmics del 2012, distribuïdes en 4 districtes, 28 seccions i 19 col·legis.\nLes persones amb mobilitat reduïda poden desplaçar-se al col·legi electoral en un vehicle adaptat. Poden sol·licitar el servei durant tota la jornada electoral i, preferiblement amb antelació, al telèfon gratuït 900 66 33 88. A més, la ciutadania disposa d’un servei informatitzat de consulta de les llistes electorals a l’Ajuntament, al Centre Cívic de Gavà Mar i al col·legi Jacme March.\nEl dia dels comicis, es podran consultar les dades de participació i els resultats en aquest en el portal www. gavaciutat.cat\nEtiquetes: Eleccions europees Política\nDarrera actualització de dijous, 22 de maig de 2014 10:38


Qui som - Symbio Display PLV\nA SYMBIO DISPLAY som especialistes en el disseny, desenvolupament i fabricació d’elements PLV. Aportem solucions per al punt de venda que donin resposta a les necessitats dels nostres clients.\nUna trajectòria professional de més de 20 anys en el camp de la PLV ens ha permès treballar per a empreses líders en els seus sectors, desenvolupant amb èxit els seus elements PLV.\nA SYMBIO DISPLAY creiem en el disseny com una eina que genera elements atractius, capaços de captar l’atenció del consumidor, però també com el primer pas per desenvolupar un element funcional i eficient. Per això disposem d’un Equip de Disseny altament qualificat, capaç de desenvolupar qualsevol tipus d’element PLV.\nPer materialitzar els seus projectes de PLV, en SYMBIO DISPLAY comptem amb un Departament Tècnic experimentat i resolutiu capaç d’optimitzar els recursos necessaris per oferir les solucions més adequades en cada moment.\nA SYMBIO DISPLAY destaquem aportant la nostra experiència en el camp del disseny i dels processos productius directament a casa del client, a través d’un Equip de Vendes amb una dilatada trajectòria en aquestes àrees. D’aquesta manera podem resoldre dubtes i facilitar solucions in situ amb l’objectiu d’agilitzar la fase de conceptualització i desenvolupament dels projectes, aconseguint així propostes més ajustades a les necessitats reals.\nAspirem a consolidar amb els nostres clients una relació de confiança i col·laboració a través d’un assessorament qualificat i un servei excel·lent.\nDesenvolupar elements PLV capaços de destacar el producte dels nostres clients en el punt de venda per captar l’atenció del consumidor i atraure’l.\nLa nostra trajectòria professional en xifres\nA SYMBIO DISPLAY estem convençuts que la millor garantia de qualsevol empresa són el compromís i la dedicació de les persones que hi ha darrere d’ella. Aquests valors, així com la il·lusió per poder posar al servei dels nostres clients les habilitats adquirides durant tota la nostra trajectòria professional, van ser les raons que ens van motivar a fundar Symbio Display.\nVolem que descobreixi el que la nostra empresa pot fer per ajudar-lo en el camp de la PLV, però també volem que conegui a les persones que hi ha al darrere.\nEm vaig iniciar en la PLV a l’any 1999 a Tolosa, França, com Dissenyador Industrial. Allà vaig quedar captivat pel sector, pel seu dinamisme i per l’extensa tipologia de projectes que podia desenvolupar. He desenvolupat la meva carrera professional com Dissenyador Creatiu i més tard com a Responsable del Departament de Disseny en diverses empreses del sector, intercanviant coneixements en cadascuna d’elles i depurant la meva tècnica al llarg d’aquest temps, tot això combinat amb la gestió d’alguns processos productius i amb la gestió comercial.\nEl 2002 comença la meva experiència en la PLV. Descobreixo un sector que em permet desenvolupar àmpliament les meves competències professionals, la gran varietat de materials i processos existents suposen un repte constant que m’ajuda a créixer amb cada projecte. Les habilitats que he anat adquirint al llarg d’aquests anys m’han portat a exercir, en diferents empreses del sector, funcions de gestió i direcció en l’àrea d’operacions (compres, pressupostos i producció), així com en la gestió comercial.\nEl 2016, amb la il·lusió d'afrontar un nou repte professional, vam decidir fundar SYMBIO DISPLAY.


Comerços i oficis tradicionals de Barcelona\n© Iván MorenoCalçats València\nNegocis emblemàtics de la ciutat, botigues i establiments de proximitat de gran valor que cal conservar\nMoltes d’aquestes botigues no consten al darrer Catàleg d’Establiments Emblemàtics aprovat el març del 2015 per l’Ajuntament, perquè no tenen “elements tangibles d’interès arquitectònic, històric-artístic i paisatgístic” per ser reconeguts com a tals; ara bé, com a negocis de tota la vida tenen un valor incalculable (i intangible): segueixen actius després d’anys d’activitat i representen una forma genuïna d’entendre el comerç de proximitat i l’ofici. No us quedeu només amb l’aparador singular; aneu fins al taulell i feu-vos atendre per professionals que tenen història –de dues o tres generacions– i mestratge. Llarga vida!\nÉs una cantonada consagrada al calçat des del 1926: tot va començar amb un enllustrador, després van arribar les sabatilles i el 1996 els propietaris van traspassar el negoci a Paco Jiménez, qui havia après a reparar calçat a Càritas i va seguir especialitzant-se en espardenyes (en un espai reduït, ell i la seva dona acumulen prop de 200 referències). Parlen de l’ofici, del mot finissage (acabament, en francès), que els encanta, i de la manera de vendre un producte tan assequible i bàsic: somriuen, gairebé sempre, també a les iaies que entren a la botiga només per descansar cinc minuts.\nPesca Salada José Sendra\nEl 1922 els avis de Josep Sendra van comprar la bacallaneria del Poblenou. Ell va néixer a la pesca salada i hi va treballar sempre; ara ja està retirat i és la seva dona, Lluïsa Simal, qui continua al peu del canó d’una de les botigues més antigues del barri. Venen conserves de qualitat, olives –al senyor Sendra no li agraden– i un bacallà de primera que compren els locals i gent de Mèxic, Itàlia i els països nòrdics. Havien format part de la llista d’emblemàtics i tot i que ja no hi són, s’ho consideren. Diuen, i en donem fe, que són una botiga molt antiga i neta.\nQuan Vicente Viguera va entrar a treballar a la Unión Musical Casa Werner, antigament situada al passeig de Gràcia, començaven a arribar l’estèreo i els microsurc; ha plogut des dels anys 60 fins avui, però la botiga especialitzada en so i imatge no ha perdut detall de l’evolució de l’alta fidelitat més exclusiva, un producte només apte per a melòmans molt aficionats. Als passavolants els sedueix el rètol de Werner; a dins, l’amo, un vital i brillant venedor que tampoc pensa en retirades, convida a seure i deixar seduir l’oïda mentre punxa The Oscar Peterson Trio.\nÉs gairebé un miracle que aquest bar conservi la mateixa decoració i essència a les Tres Torres, on el metre quadrat es podria calcular en quirats. Quatre generacions de Mestres s’han esforçat perquè sigui així: des de Toni Mestres, el fundador l’any 1930, fins a l’encantadora senyora Rosa Vilanova amb la seva filla, Anna Mestres, i el gendre, Eduard Munné. Sense fer cas de les transformacions del seu voltant, continuen posant a la cassola uns peus de porc o una escudella que serveixen en un menú de migdia que, atenció, val 9,80 euros (i el mig menú 6,80!!!). El bar que a tots ens encantaria tenir sota de casa... tota la vida.\nLa Mantegueria Lasierra compleix amb els estàndards de tota la vida, començant pel tracte personal, actualment difícil de trobar. És un colmado de l’Eixample de la família Lasierra des de fa més de 60 anys, però que va néixer al tombant del segle XX, quan aquests establiments (anomenats adrogueries) havien de tenir de tot. El 1917 es deia La Nueva Maravilla i ja tenien articles seleccionats. Quan va agafar el comerç, el 1953, Ramón Lasierra (pare del propietari actual) va anar cap a l’especialització. Venia del ram de la xarcuteria de qualitat, un camí que la Mantegueria Lasierra ha cultivat. Una mostra: els embotits de Vallbona de l’Anoia o el fuet i la llonganissa de Puig-reig. Taulell de marbre, i prestatgeries i calaixos de fusta són la personalitat d’una botiga que no necessita cap altra decoració que el gènere que té a la venda. Abundància d’articles per poder fer un àpat de cap a peus. Des de les conserves franceses Comtesse du Barry fins a la pasta de la fàbrica més antiga de Catalunya, la Sanmartí.\nJoan Baseiria és fill i nét de sastre; el seu pare li desaconsellava que heretés la professió, per sacrificada i mal pagada, però a Baseiria ja li havia agafat fort per la costura. Va formar-se amb un mestre del barri del Poble-sec, i a Itàlia va perfeccionar el seu tall. Va obrir la botiga de vestits a mida i confecció fa 38 anys, quan el pare es va jubilar, i tot i que passa de la setantena no vol sentir parlar de retirar-se perquè no sap fer res més que vestits i americanes (per a home i per a dona). Perquè no es perdi el seu ofici, amb els pocs col·legues sastres que queden, acaben de crear la Societat de Mestres Sastres La Confiança.\nLa Joana Siscart conserva una foto del seu avi al taller on feia els cistells. I també un retall de l’anuari Riera en què consta que la seva besàvia ja tenia el 1896 una estoreria al local del costat de la botiga actual, on quatre generacions de la família han venut cabassos, estores, persianes, escombres, garrafes i cordes des de principis del segle XX. La Joana continua oferint un munt d’articles fets amb vímet i altres fibres naturals, tots elaborats artesanalment, i ha ampliat l’oferta per adaptar-se a les necessitats de la vida ‘moderna’ amb afany gairebé enciclopèdic. Hi trobareu carretons d’anar a comprar, titelles, perxes, gerros, capses, catifes, llums, rellotges, mobles...\nEspuñes és a la llista de botigues emblemàtiques protegides i deu el seu carisma a la marquesina d’art déco pintada de verd (i amb lletres blanques). Era el color preferit del pare de la Mari Carmen Espuñes, que va començar a treballar en el negoci familiar el 1969. Els clients que li confien instal·lacions de gas i aigua demanen què faran quan no hi siguin; d’entrada continuaran cinc anys més després de renovar el contracte amb el propietari del local. Tot plegat a ella l’emociona; estima l’establiment de la família –ja es va resistir a tancar-lo durant la crisi– i una forma de comerç que creu en vies d’extinció.\nUna botiga de 35 anys en un reportatge d’establiments de tota la vida? Doncs sí, si és el primer videoclub de l’Estat. Video Instan va començar en un local de Comerç i va tenir tant èxit que en un any es va quedar petit i va mudar-se a l’espai actual, d’uns 400 metres quadrats, que recull 44.000 referències, entre films descatalogats i novetats. Ara, es lamenta l’Aurora Despares, filla del fundador i encarregada des de fa 10 anys, les descàrregues il·legals posen en perill no només la viabilitat del negoci, sinó, sobretot, l’arxiu videogràfic, el més important de l’Estat. Despares busca ajuda per no haver de deixar orfes els cinèfils que hi acudeixen buscant pel·lícules que ja no es troben enlloc més. Que algú l’escolti.\nEn Benito Utande té 81 anys i no li tremola el pols amb la navalla a la mà. D’aspecte impecable, ulls vius i paraula esmolada, fa 49 anys que va plantar un parell de cadires de perruqueria a un petit local del Poble-sec i d’allà no s’ha mogut. Ni pensa en la jubilació. La seva especialitat és el tall a navalla, una tècnica que, afirma, ja no queda gaire gent que practiqui a Barcelona. Autodidacte, va aprendre l’ofici tallant cabells i afaitant familiars, i després com a perruquer a la mili. Des de llavors mai ha deixat les tisores. Talla per 8 euros, afaita per 5 i arregla bigotis per 1,20. La conversa és impagable.\nÀngel Batlle manté gairebé intacte el seu bastió al carrer de la Palla, una llibreria de vell que va obrir el seu avi el 1934 –l’Àngel Batlle que dóna nom a l’establiment–, va passar al seu pare i ara porta ell sine die. No pensa mai a retirar-se: és aquí on és feliç. Contra tot pronòstic, Internet s’ha convertit en el seu aliat, ja que a més d’aportar-li la meitat de les vendes –té 10.000 títols online– l’ha posat en contacte amb vells i nous clients. Els xips, però, mai no podran competir amb la màgia d’entrar a la seva botiga i quedar-te un llibre després de tenir-lo a les mans.


Entrevista del diari La Torre al nostre cap de colla. - Colla Castellera Minyons de Terrassa\nColla Castellera Minyons de Terrassa > Actualitat > Entrevista del diari La Torre al nostre cap de colla.\nComparsa de la colla a la rua de Carnaval del dissabte: Criem Malves!!!\nPosted by Minyons de Terrassa on 23/02/2015 in Actualitat, Opinió\n(Entrevista de Joan Manel Oller per al diari La Torre).\nGuillem Comas Duaso (Terrassa, 1977) és membre dels Minyons de Terrassa des de l’any 1985. Ha fet d’aixecador i enxaneta i ha passat per tots els pisos del tronc. Amb poca\nexperiència a la comissió tècnica, el gener del 2014 va assumir el repte de posar-s’hi al capdavant i els resultats han estat immillorables. El 2014 ha estat un dels millors anys de la història de la colla malva.\nEl cap de colla n’està satisfet de la temporada 2014?\nMolt satisfet. S’han assolit tots els objectius que ens vam plantejar. En una primera part vam fer més 3 i 4 de 9 amb folre que mai i vam posar els fonaments per anar cap a la gamma extra. Ha estat un any amb poques caigudes, i això també ajuda a guanyar confiança.\nI van arribar les construccions d’un altre món.\nHem fet dos 3 de 10 amb folre i manilles (un carregat i un descarregat), sis torres de 9 amb folre i manilles, un 5 de 9 amb folre carregat, un pilar de 8 amb folre i manilles, nou 9 de 8… No ens podem queixar.\nLlàstima de la cirereta, i parlo del 4 de 10 amb folre i manilles.\nEra un regal que ens vam poder plantejar. Però hi ha altres elements importants per a la colla, com haver ampliat la base social i haver vist com la gent estava il·lusionada i amb\nunes grans ganes de treballar.\nSempre es parla de la necessitat del relleu generacional. S’ha fet?\nJo penso que en una entitat com la colla el relleu generacional ha de ser un continu. No podem dir que en els castells de 2014 hi hagi hagut una revolució. Sí que s’hi han fet canvis i que ha entrat gent nova, però també s’ha mantingut la d’altres temporades. Sí que s’ha de preveure que pugui haver-hi castellers per mantenir el nivell en els anys vinents. I penso que ara per ara podem ser optimistes de cara al futur.\nA tot arreu de l’estructura del castells?\nSí. Als troncs hi ha hagut incorporacions, però també als folres i a les manilles, on hi ha\nmoltes persones joves que no hi havien anat.\nEl Concurs de Tarragona, o que no els convidessin a la diada de Sant Fèlix de Vilafranca del Penedès ha influït d’alguna manera en la temporada?\nAls Minyons de Terrassa el Concurs de Tarragona no ens condiciona per res. I que es faci cada dos anys ni ens perjudica ni ens beneficia ni ens trastoca cap pla.\nEls Minyons de Terrassa són un món a part?\nNo som un món a part. No anem al Concurs. No hi ha més. No creiem que s’hi hagi d’anar, tot i que és evident que dins de la colla hi ha algunes veus discordants.\nQue no els convidessin a Vilafranca els ha fet enfadar i assolir millors castells?\nNo. En absolut. Aniríem malament si fos així. No hem fet ni més ni menys per aquest fet. No hem arribat on hem arribat per demostrar res a ningú. Hem aconseguit fites importants pel treball i pels assajos. Si s’assaja bé els resultats es veuen a la plaça. No cal que ens reivindiquem davant de les altres colles.\nTornem al 4 de 10 amb folre. A la diada dels Minyons a la plaça Vella només hi va haver temps perquè se sentís el primer toc de gralla. Cal canviar coses i replantejar-se’l?\nJa hem dit que era la cirereta, i es tracta d’una dimensió desconeguda per a tothom. Evidentment que cal revisar-lo, i veure si s’ha de posar més o menys gent i de quina manera. Hi treballem. Potser si no haguéssim tingut la caiguda en el 3 de 10 amb folre i manilles les coses haurien estat diferents. Estava molt bé, parat, i va anar força ràpid, però va haver-hi una rebrincada i no la vam poder aturar. I el 4 de 10 amb folre i manilles el vam portar a plaça després d’uns assajos on es va veure que era possible. les proves havien anat molt bé.\nConsidera que l’actuació de la Diada a la plaça Vella és la millor de la història?\nVa ser una diada excepcional en global. Però no vam descarregar tots els castells que portàvem a plaça. Sempre queda la idea que s’hagués pogut fer una mica més.\nGairebé totes les colles del país han fet diades històriques. A què ho atribueix?\nEn part a un major volum de gent en les entitats, en part a la “professionalització” dels assajos, i a una major serietat i rigorositat en general.\nNo li agrada parlar de castells de futur, però va, animi’s una mica. Què ens prepara per a 2015?\nNo ho faig mai. Puc dir que tornarem al 3 de 10 amb folre i manilles, al 2 de 9 amb folre i manilles, al pilar de 8 amb folre i manilles… Hauríem d’anar a descarregar el 5 de 9 amb folre. El ventall és molt ampli. Queden encara per fer altres castells emmanillats, castells nets, castells amb l’agulla. No s’acaba mai.\nI un castell d’onze pisos?\nDifícil. Ara bé, res és impossible. Però no som professionals que dediquem totes les hores de la nostra vida als castells. Hi ha grans construccions que només es poden treballar tres o quatre dies l’any. Els del Circ Du Soleil fan coses que semblen inversemblants, però és la seva feina.\nRaval o la plaça Vella?\nEl Raval és un lloc emblemàtic. La plaça Vella, per algunes raons, ajuda en alguns castells com els 3 de 10 amb folre i manilles. Poc, però en aquests gamma extra poc és molt. Els petits detalls són fonamentals per arribar a l’èxit.