Desmuntant i ajustant una G11\nAquest es un minitutorial per veure les passes a seguir per tal de poder desmuntar una muntua Losmandy G11. Com és habitual, no pretén ser un document dogmàtic, sinó només la descripció de les passes que faig cada cop que la netejo i la reajusto. Cal assumir que una muntura és un aparell mecànic de més o menys precisió que està subjecte a desajustaments. És per això que qualsevol propietari d'un aparell d'aquests ha de tenir molt clar que tard o d'hora haurà d'assumir aquesta realitat. Saber desmuntar-la i coneixer on estan les seves limitacions -les de la muntura- ens ajudará a treure'n el millor profit. Obrir la muntura forma part del manteniment bàsic del nostre material és per això que això no suposa la pèrdua de cap tipus de garantia.\nDesprés d'haver desmuntant una CG5 Advanced, he de dir que una G11 és tremendament més sencill. Mecànicament està molt més ben resolta i disposa d'una accessabilitat molt millor.\nEl material que necesitarem és un grapat de claus hexagonals. Com que Losmandy és americà ja us podeu imaginar que les mesures no segueixen el sistema mètric. També és molt útil fer-se amb un joc de galces per fer l'ajustament del bisinfin amb la corona.\nEl primer pas es separar el dos eixos. Per tal de fer-ho hem de desmuntar tot el sistema d'embragatge del eix DEC on també hi reposa el cercador de la Polar. Només hem de descargolar la famella del embragatge fins que surti completament. Veurem que en fer-ho s'alliveren una sèrie d'arandeles. Fixeu-vos bé en quina posició estan posades. És possible que com a mi, us en quedi una enganxada al fons del eix. Tranquils, quan enretirem l'eix aquesta saltarà. Només cal tenirla present de recollir-la quan ho faci. Observeu que els coxinets dels embragatges estan compostos de quatre arandelles. Dues de llises entre les quals hi ha la que porta els coixinets i la quarta ondulant, que fa de molla.\nAra ja podem descargolar els quatre grans cargols que subjecten els dos eixos i separar-los entre si.\nA partir d'ara ens centrarem en un dels dos eixos -en aquest cas el de RA- doncs el procés és exactament igual per tots dos.\nQuan hem retirat els quatre cargols, s'alliberen els dos eixos:\nAquest disc de teflon ha d'estar molt sec. És el que actua d'embragatge. En algunes webs he vist com el canviaven per un de major adherència.\nAra alliberem el protector de la corona.\nTreiem la corona. Està bastant anclada al seu lloc i s'ha de fer una mica de força. Intenteu fer una mica de palanca des de dos punts diferents a l'hora amb algún tormavís gran a cada costat. No intenteu treure'l amb un sol cop. Aneu fent-ho de mica en mica. Accedim a les anelles inferiors. Novament n'hi ha dos entre les qual hi ha una de tercera amb coxinets.\nFixeu-vos que l'anella superior és més gruixuda que la inferior.\nUn cop desmuntat el "chasis" de la muntura, anem a fer el mateix amb la part més noble. Els motors i el sinfin. Val a dir que ni molt menys és necessari dur a terme totes les passeen anterior per poder-ho fer. Però una bona posada a punt de la muntura comporta netejar totes les anteriors pesses posant només una mica -molt poca- de grassa en els coxinets.\nComencem treient els motors -en aquest cas són els servomotors Gemini-. A continuació treurem el protector d ela caixa reductora.\nAixò és el que ens trobarem. La caixa reductora anclada al chasis de la muntura a través de dos cilindres roscats platejats. Aquest s'han de desenroscar amb l'ajuda d'unes mordasses. Aquest és un dels punts en els que crec sincerament que Losmandy és clarament millorable. No crec que contés massa fer que aquests cilindres tinguessin un perfil hexagonal per tal de poder extreure'ls millor.\nTreiem la coberta del bisinfin:\nAquí tenim el bisinfin. Ara ja el podem treure.\nUn cop ben netes totes les peces podem engreixar la corona, el bisinfin i els coxinets. La grassa més utiltzada és la ceràmica o la de liti.\nUn dels punts més importants a l'hora del reajustament de la muntura, és el control de la distància entre el bisinfin i la corona. És per això que en el muntatge d'aquesta peça, cal tenir un seguit de conceptes clars. El forat per on passa el cargol del bloc de l'esquerra té exactament el seu mateix diàmetre. Aquest es comporta doncs com a pivot a partir del qual bascularà l'altre bloc. Efectivament, l'altre forat -el del bloc de la dreta- sí que és més gros que el cargol que l'atracessa. Això ens dóna el joc necessari per poder anar aconstant o allunynant el bisinfin a la corona. Com que estem jugant amb distàncies realment molt curtes, és molt recomanable ajudar-se amb un joc de galces per anar controlant aquesta distància. La pregunta clau és a quína distància s'ha de colocar. Doncs s'ha d'aconseguir un cret compromís. Si hi ha molta distància hi haurà molt de joc mentre que si l'apretem massa, en algun punt del seu recorregut -tota una volta de la corona- podria trabar-se bloquejant els motors. El sistema Gemini respon amb el missatge de "DEC/RA motor lags". A més, per evitar el possible desplaçament a través del propi eix del bisinfin, hem de mantenir sempre molt ben apretats els blocs entre si. És per tant una mica complicat. Amb dues persones és molt més sencill. Penseu que per una banda hem de mantenir apretats els blocs un contra l'altre tal com ensenyo a la foto, mentre que ajuntem el bloc de la dreta contra la ganza. En aquesta difícil posició, hem de cargolar, per sota, el bloc per fixar-lo.


ATRAPADA ENTRE LLIBRES: Ressenya: Legend\nHe acabat els exàmens!! Això vol dir que torno a tenir temps pel blog:), avui us porto una distòpia, amb dos protagonistes molt especials. A més llibre de l'Automthon:\n-Llibre amb un personatge masculí\nSaga: Champion #1\nÉS EL REBEL MÉS BUSCAT DE LA REPÚBLICA.\nTornem a entrar en un llibre distòpic, aquest cop ens trobem a la República, on havia estat Estats Units ara és un lloc on quan fas 10 anys et sometent a “La Prova” i depenent dels teus resultats es decideix el teu futur.\nLa República està en guerra contra les Colonies, el país veï,i serà allà a la República on coneixarem els protagonistes.\nEl llibre està escrit a dues veus, intercalant dos personatges, primer coneixerem en Day, un rebel, un fugitiu, un delinqüent del barri pobre, on la plaga hi és present, i on és buscat per la república.\nDesprès coneixerem la June, un prodigi amb la puntuació més alta a la prova, valenta, dura i molt intel·ligent però envoltada en una bombolla en el seu món privilegiat.\nQuan el germà de la June, un capità respectat, amb un gran vincle amb ella és assassinat, tot el cos apunta en Day i demanen a la June que el vengi.\nLa June, ressentida de la mort, buscarà en Day buscant venjança però quan es creuin amb el Day, la seva percepció canviarà.\n"Et buscaré. Recorreré els carrers de Los Angeles seguint les teves passes. Inspeccionaré tots i cada un dels carrers de la República si cal. Et pararé trampes i t'enganyaré, mentiré, estafaré i robaré per trobar-te, et seduiré perquè surtis delteu amagatall i t'encaclçaré fins que no hi haigi enlloc més on puguis córrer. Et faig aquesta promesa: la teva vida és meva."\nAquest llibre em recordar a una barreja de Cinder, ja que també hi ha una plaga que mata a moltes persones i Divergent en el sentit de la Prova, però em va agradar la combinació, té una trama diferent aquestes dues noveles anteriors i una bons personatges . Com veieu no innova massa en l’àmbit de distòpia, però té el seu propi encant.\nEl gran puntaco d’aquest llibre sense cap mena de dubte són els personatges.\nUs he de dir que prefereixo en Day que la June, aviam, la June és d'aquests personatges que necessiten evolucionar durant la novela, i és per això que el principi em va caure fatal, aquest aire de tia dura no em va acabar de convencer, en canvi en Day el vaig veure més proper i entregat a una bona causa i em va caure bé a l'instant.\nTot i així m'agrada perquè la June no és la típica heroïna que ha de començar des de zero a lluitar i a valdre's per si mateixa, ella ja sap que ho val, i sap que la gent l'admira per això.\nE final però, els dos personatges em van acabar enamorant.\nUn altre personatge secundari que em va encantar va ser la Tess, l'amiga i companya fidel d'en Day que el tracta com un germà, i que espero saber més els següents llibres.\n"Cada dia són vint-i-quatre hores més. Cada dia vol dir que tot és possible una altra vegada. Vius en el moment, mors en el moment, ho experimentes tot en un mateix dia. Proves de caminar en la llum."\nLa historia romàntica tindrà més aviat un segon pla, ja que tot i que és veu, tampoc de moment se li dona molta importància (almenys, no fins el final), tot i que segurament és desenvoluparà en els següents llibres.\nEstà plena d’acció, cosa que farà que la novel·la tingui un ritme molt agil, t’enganxi i és llegeixi molt ràpid.\nEl final? Obert el següent llibre, osigui que espero llegirme'l en breus:)\nEn resum, Legend és l’inici d’una historia interessant, plena d’acció i amb uns personatges absolutament genials.\nPer compensar que la setmana passada no va haver-hi ressenya a finals de setmana us en portaré una altre:)\nI després el blog ja tornarà agafar el seu ritme habitual!\nPublicat per Wina a 15:58\nEtiquetes de comentaris: acció, distopia, legend, Marie Lu\nPingüino Lector 8 de desembre de 2015 a les 16:38\nEl tinc pendent des de fa MOLT temps, me n'alegro que t'hagi agradat! A mi encara em queden SET examens en els últims vuit dies de classe... Molt trist, oi? :(\nWina 8 de desembre de 2015 a les 17:21\nOh! Aviam si aviat pots llegirtel ja que és genial:)\nAnims!! Que les vacances estan a la vuelta de la esquina;)


6 MILLORS NOVEL·LES D'ART I HISTÒRIA DE FICCIÓ PER A UN BELL SPRINGTIME ESCAPE - ESTIL DE VIDA - 2018\n6 Millors novel·les d'art i història de ficció per a un bell Springtime Escape\nLes Dones De Moda Del Club Estil De Vida 2018 6 Millors novel·les d'art i història de ficció per a un bell Springtime Escape\nSuspense: Mortmain / Quiet Desperation / Smiley (Desembre 2018).\nHem trobat exactament on són les millors galeries d'art i tenen el nostre joc de llibres en blocatge. Per tant, només es desprèn que actualment desitgem una acció literària greu entre les pàgines de la nostra pròxima lectura. L'art-història de ficció és un gènere de super-nínxol que es basa en el fet històric per portar famosos artistes, pintures i esdeveniments a la vida a través d'una narració de relats embellits. És pertit, informatiu i totalment intoxicador. Així que agafeu un got de la vostra botiga favorita de menys de $ 15 (bé, aquests artistes famolencs us sentiu!), I acostumeu-vos amb una història inspirada en la vostra creativitat favorita.\n1. Gira-sols de Sheramy Bundrick ($ 15): Per descomptat, qualsevol novel·la sobre Vincent van Gogh ha de tenir dosis importants de gira-sols, capritxosa i alegria inconcebible … equilibrada, per descomptat, amb greu angustia, turment, i depressió. La història de Bundrick controla aquesta juxtaposició tremendament variada amb una facilitat que et captiva des de la primera pàgina. Ella explica la història d'un jove treballador del sexe anomenat Rachel a mesura que cau, i posteriorment té una aventura amorosa i intensa amb el propi Van Gogh. És desgastante i romàntic, i sí, hi ha un sentit involucrat.\n2. Dinar del Boating Party de Susan Vreeland ($ 17): Deixeu-vos perdre's en les vides de les figures que es representen a l'estimada pintura impressionista de Renoir amb aquesta novel·la màgicament íntima. La pintura és una celebració d'amics, amants, vi, art i oci, on els empresaris i els comerciants, escriptors i dones de la societat posen a la vista les diferències de classe per gaudir de l'idíl·lica atmosfera de finals de la dècada de 1800 a París. El relat ficticificat de Vreeland d'aquests hedonistes pren el lector en un viatge ardent per les seves vides enredades i entrellaçades, imaginant els seus amors ocults, secrets foscos i els seus somnis més salvatges.\n3. Modern Art de Evelyn Toynton (22 dòlars): Estar casat amb un geni deprimit, flanquejat i borratxo és difícil, i ningú ho sap millor que Lee Krasner, expressió abstracta i dona a Jackson Pollock. El nítid i feminista Toynton mapea la vida real de Krasner i Pollock als seus personatges de ficció Belle Prokoff i Clay Madden, utilitzant Prokoff per explorar els anys posteriors de la vida de Krasner, ja que encara està lluitant amb les ones de xoc de la mort de Pollock i les seves pròpies ambicions artístiques. És una meditació tranquil·la sobre el que significa donar la vostra vida a algú més, sobretot una vegada que algú més ha desaparegut.\n4. Enamorat de Frank de Nancy Horan ($ 16): Quan Mamah Borthwick Cheney i el seu marit Edwin van encarregar a Frank Lloyd Wright que construís la seva casa de somnis, no tenia ni idea que s'enamoraria de l'emocional, arquitecte dramàtic, però cau ella. En el relat fictici d'Horan d'aquest poc parlant (però molt real!), Cheney es converteix en una força creativa per dret propi, amb l'amor i l'orientació de Wright envalentint a la mare i la dona a buscar-se molt més per ella mateixa. I, com a lector, estàs encantat d'anar junts pel seu viatge.\n5. Madame Picasso d'Anne Girard ($ 31): Aquesta història del "país que la faria a la gran ciutat" seria captivadora per si sola: tots els romanços i sorts, ja que Eva Gouel es mou de la Campament francès a París, només per convertir-se en un client en un saló de ball i enamorar-se d'un artista angustiós. Però, per descomptat, el pintor de Gouel és el llegendari Pablo Picasso, i el saló de ball on es troben és el famós Moulin Rouge. Encara que poc se sap sobre el seu temps junts, es creu que Gouel ha inspirat el període cubista de Picasso, i la seva imaginada relació d'amor apassionant es reprodueix molt bé en el llibre de Girard.\n6. Claude i Camille de Stephanie Cowell ($ 15): De la mateixa manera que les pintures impressionistes de Claude Monet són plenes de públic, amb cels assolellats i flors d'aquarel·les, també hi ha la bohèmia de Stephanie Cowell que segueix a Monet i l'amor de la seva vida, Camille Doncieux, mentre naveguen pel món de l'art, la guerra, les amistats, els secrets, l'amor i l'art. És pertit, segur, però no ve sense la seva pròpia ganyota de vora artista tormentat.\nTens alguna cosa interessant en la ficció d'art-història que vam perdre? Tria'ns @feminineclubper ampliar la nostra llista de TBR!


El CAEE acull una mostra de fotografies de l’antic Festival Internacional de Jazz d’Escaldes - Altaveu el diari digital d'Andorra\nEl CAEE acull una mostra de fotografies de l’antic Festival Internacional de Jazz d’Escaldes\nEl comú anunciarà a través de les seves xarxes socials activitats relacionades amb l’exposició i els interessats hauran de fer una reserva\nUna part de l'exposició 'Ítem Jazz'\nEl Centre d’Art d’Escaldes-Engordany (CAEE) ha presentat aquest dijous una exposició fotogràfica anomenada ‘Ítem Jazz’, un recull d’imatges, realitzades per Joan Burgués, del Festival Internacional de Jazz que es va celebrar a la parròquia durant 20 anys. La mostra s’ha complementat amb material de l’arxiu comunal i un seguit d’activitats que s’aniran anunciant a les xarxes socials del comú. A la inauguració han acudit el cap de Govern, Xavier Espot i la ministra de Cultura, Sílvia Riva.\nConcretament, el festival es va celebrar des del 1985 i fins a l’any 2004 i, l’autor de la mostra, a banda de realitzar les fotografies, participava activament en l’organització de l’esdeveniment i l’acompanyament dels artistes. Al llarg de la presentació, Burgués ha destacat l’agradable relació que va mantenir amb els músics amb molta nostàlgia i ha recordat anècdotes, com ara la caiguda de l’escenari en la primera edició de l’espectacle i les improvisacions dels artistes amb les quals gaudia el públic.\nPer la seva banda, el comú d’Escaldes-Engordany ha complementat l’exposició amb material de l’arxiu comunal, entre el qual destaquen cartells dels concerts, llibres de signatures o adhesius. A més a més, el CAEE ha dissenyat una activitat per les famílies que consisteix a dibuixar en un CD una caràtula que tingui a veure amb el Jazz.\nTot plegat es podrà visitar fins al 21 de novembre d’aquest any i el centre d’art anirà organitzant activitats, encara que de moment no estan definides. Per assabentar-se de totes les novetats, els interessats hauran d’estar atents a la informació que publiqui el comú a través de les seves xarxes socials. Per garantir que les mesures de seguretat per prevenir els contagis de la Covid-19 es compleixen l’aforament serà limitat i s’haurà de realitzar una reserva.\nFotografies d'alguns artistes\nMés instantànies realitzades per Joan Burgués\nCartells d'alguns concerts\nLa primera activitat organitzada pel CAEE\nLlibre de signatures dels artistes


Agnanti Apartments Polis Xipre - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nDescompte a Agnanti Apartments\nAlexantrou Ypsilanti 2, Argaka, Polis, Xipre, 8873 - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Agnanti Apartments\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Agnanti Apartments és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Argaka. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAgnanti Apartments ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. L'hotel ofereix habitació familiar per garantir el més gran comfort possible als seus clients.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara aire condicionat, calefacció, balcó/terrassa, insonorització, aparell de televisió per satisfer els clients més exigents. Tant si és un entusiasta del fitness o simplement busca relaxar-se després d'un dia dur, estarà entretingut per les instal.lacions de primera classe com piscina exterior. Agnanti Apartments és una elecció inteligents per a viatgers a Argaka, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.\nCal que informeu el Agnanti Apartments de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.


Menorca Reserva de la Biosfera - Consell Insular de Menorca - S’inicien les obres que permetran obrir la Cova de s´Aigua de Cala Blanca al públic\nS'inicien les obres de la Cova de s'Aigua de Cala Blanca\nEl projecte per al condicionament interior i d'accés a la cova compta amb un pressupost total de 356.867,17€, assumit entre el Govern Balear i el Consell\nS’han iniciat les obres que permetran obrir la Cova de s’Aigua de Cala Blanca al públic. Es tracta d’un projecte per al condicionament interior i d'accés a la Cova de s'Aigua de Cala Blanca. El finançament del projecte va a càrrec del Govern balear i el Consell Insular de Menorca a través d'un conveni interadministratiu signat entre el Consell i l'Agència d'Estratègia Turística de les Illes Balears (AETIB).\nEn data 25 de maig de 2020, mitjançant acord del Consell Executiu s’adjudica definitivament el contracte d’obres per a l’execució dels projectes bàsics i d’execució de les accions incloses a l’interior i d’accés exterior a la Cova de S’Aigua, lots 1 i 2, a l’empresa M. POLO, SL per un import de 356.867,17 € IVA exclòs, el qual es va formalitzar en data 15 de juny de 2020.\nLes tasques de direcció facultativa d’aquestes obres i coordinació en matèria de seguretat i salut aniran a càrrec de: Sebastià Pons Fedelich, arquitecte, per l’execució de les actuacions d’accès exterior i José Ángel Solanilla Rodrigo enginyer de mines de l’empresa TECMNSA, SL per l’execució de les actuacions incloses a l’interior.\nEl projecte d'obertura de la Cova de s'Aigua es va iniciar el juliol de 2017 amb l'adjudicació d'aquest a l'empresa Sociedad Asturiana de Diversificación Minera, SA Després de ser lliurat al Consell Insular el març de 2019, es detecten una sèrie de deficiències, entre elles una relativa al compliment de la llei d'Accessibilitat Universal, que va quedar resolta en els mesos posteriors i pel qual s'instal·larà un elevador motoritzat. L'octubre de 2019 l'ajuntament de Ciutadella, que ha treballat de forma conjunta amb el Consell Insular per a l'impuls del projecte, van aprovar el permís d'instal·lació i obres per a l'obertura de la cova de Cala Blanca. Els tràmits han continuat fins avui, quan s’han iniciat les obres.\nLes obres per habilitar l'accés a la cova compten amb certa complexitata nivell tècnic i ha suposat la realització de diversos estudis espeleològics i arqueològics per obtenir les autoritzacions pertinents. En tot el procés s'ha comptat amb l'ajuda de l'Institut Geològic i Miner d'Espanya (IGME), que ha estat l'organisme encarregat d'oferir assesorament sobre el projecte.\nLa vicepresidenta i consellera de Medi Ambient i Reserva de Biosfera, Maite Salord, afirma que “les obres tindran una durada de 4 mesos i després ja podrem visitar la Cova de s'Aigua. És la primera fase d'un projecte més ambiciós que passa, també, per mostrar al públic una cova nova d'una bellesa i un valor indiscutible, com bé explica Pedro Robledo, responsable de l'Institut Geològic i Miner (IGME) a Balears. Finalment, hi quedaria la Cova de na Megaré, l'obertura de la qual, més complexa, tancaria el projecte.”\nPer la seva banda, la batlessa de Ciutadella, Joana Gomila, afirma que “més enllà de les paraules, els fets demostren que el projecte de les Coves de Cala Blanca ha estat, és i serà una prioritat per a l’equip de govern de l’Ajuntament de Ciutadella i del Consell Insular de Menorca que, des del primer moment, treballen de forma conjunta per esmenar-ne les deficiències i fer-lo realitat el més prest possible”.\nDesprés de la realització de les obres, es podran visitar els 2.500 metres quadrats de superfície de la cova, que compta amb un llac interior. La cavitat compta amb un alt valor geològic a causa de les nombroses estalactites que hi ha al seu interior.\nEl director insular de Projectes Sostenible, Isaac Olives, destaca que “es tracta d’un projecte desestacionalitzador que ajudarà a la reactivació econòmica de la zona tan necessària en aquests moments.”\nLes Coves de Cala Blanca tenen una triple importància: pels seus valors naturals; per les seves característiques i valors ecosistèmics; i per la seva potencialitat turística. Cal destacar, també, que es tracta d’una iniciativa pública, cosa gens habitual, i que crearan un precedent, en ser un projecte que garanteix la sostenibilitat de les coves.


6 raons tristes per les quals fem mal als que estimem - Relacions\nÉs difícil creure que sigui una cosa tan habitual quan només volem estimar i ser estimats.\nEl problema és que la vida no sempre és tan senzilla ni ordenada.\nSovint, les persones són criatures defectuoses que reaccionen per emoció impulsiva quan és millor ser contingut.\nNo és que sempre tinguem una opció en la matèria. De vegades, una situació és tan aclaparadora que no podem deixar d’actuar des d’un lloc d’emocions primigènies.\nÉs possible que ens sentim ferits, temorosos o enfadats i desprenguem aquestes emocions a les persones que estimem perquè són les que som més properes. Són aquells amb els quals baixem la guàrdia, de manera que solen obtenir la major part d’aquestes emocions i reaccions sense filtrar.\nAixò pot ser saludable o poc saludable. El que volem fer és intentar tenir conflictes i emocions saludables amb els nostres éssers estimats. Per fer-ho, hem d’examinar algunes raons per les quals fem mal als nostres éssers estimats i què podem fer al respecte.\n1. Podeu associar el conflicte amb l'amor.\nLes persones que creixen en una llar plena de conflictes o abusos poden associar el conflicte com a expressió d’amor.\nPer a algunes persones, el fet de discutir o barallar-se amb el seu ésser estimat és una demostració que els apassiona que la persona es preocupi prou com per entrar en conflicte amb ella.\nEl conflicte és saludable en qualsevol relació perquè els humans són criatures desordenades. No es queden perfectament a la casella respectiva en què altres poden intentar col·locar-les.\nEl conflicte és una manera en què les persones poden demostrar on són els seus límits i com s’apliquen. També vol dir que s’està expressant la ràbia i la frustració en lloc de suprimir-la i ignorar-la.\nLa supressió de la ira i la frustració condueix a ressentiment , que finalment danya la relació.\nUna persona que relaciona l'amor amb el conflicte pot iniciar baralles inconscientment si les coses són 'massa bones' durant un temps prolongat, només per veure aquesta energia i passió.\nÉs possible que s’hagi d’abordar aquest tipus de problemes amb la teràpia professional. Els supervivents de l’abús poden tenir una visió distorsionada del que constitueix una relació amorosa a causa de les seves experiències.\nAprendre aquests vells hàbits i substituir-los per altres de nous és un llarg procés de parar molta atenció a les emocions pròpies, entendre per què sentim el que fem i triar diferents accions.\n2. És possible que estigueu autosabotant les vostres relacions.\nPer què una persona sabota les seves pròpies relacions? No tothom vol sentir-se estimat i feliç?\nBé, sí, però no sol ser el problema pel que fa a l’autosabotatge. Els comportaments d’autosabotatge solen ser el resultat de la relació pròpia amb ells mateixos.\nSi no sents que mereixes ser estimat o feliç, és possible que tinguis dificultats per acceptar que algú pugui sentir-te tan positiu sobre tu com tu.\nPer tant, potser us trobareu provant els límits, punxant i incitant al vostre ésser estimat per acostar-lo als seus límits.\nPotser busqueu tranquil·litat? Per demostrar-se a si mateix que poden enfadar-se amb vostè, però que encara poden tornar i estimar-se?\nO potser realment creus que no mereixes ser estimat? Per tant, esteu fent tot el possible per intentar trencar la vostra connexió íntima amb vosaltres de manera que pugueu confirmar en la vostra pròpia ment que no esteu merescut.\nCap d’aquestes conductes és saludable. El primer és manipulatiu i cau en l’àmbit de l’abús emocional. El segon no és necessari i pot trencar una relació més enllà de la vostra capacitat de reparació.\nEl comportament d’autosabotatge de tota mena es redueix a la vostra relació amb vosaltres mateixos. Et sents valuós? Digne d’estimar? O lluiteu amb l’autoestima i l’autoestima?\nLa manera de solucionar aquest problema consisteix a solucionar-los amb la vostra autoestima i autoestima, cosa que probablement requerirà un terapeuta. També haureu de substituir els vostres hàbits antics i poc saludables per d’altres nous i saludables.\n3. Pot ser que estigui massa còmode amb els seus éssers estimats.\nQuè significa estar massa còmode amb els seus éssers estimats? Bé, quan una persona coneix gent nova per primera vegada, en general presenta una versió elegant de si mateixa.\nPresenten els aspectes positius que consideren que els fan agradables o sociables i minimitzen els aspectes negatius que podrien evitar la socialització.\nTothom té límits i límits, una màscara que porta quan interactua amb persones que no coneix o que no són a prop. La gent en general no vol que el món vegi fàcilment els aspectes més difícils d’ella mateixa. Això pot prendre la forma d’evitar arguments o sufocar les emocions genuïnes sobre una situació.\nPerò quan us acosteu a algú, més d’aquests límits cauen. A mesura que us sentiu còmode amb una persona, podreu trobar que és més fàcil expressar-vos o deixar veure aquelles facetes negatives de vosaltres mateixos.\nEl problema és que podeu estar a prop d'algú amb qui tingueu opinions fonamentalment diferents. Però si no podeu gestionar aquestes opinions i emocions d’una manera sana, poden convertir-se en combustible per a arguments i conflictes innecessaris.\nQuan desenvolupeu intimitat i relaxeu els vostres límits, és possible que us trobeu parlant amb més llibertat i sense tenir en compte. Per tant, podeu ofendre o ferir el vostre ésser estimat.\nLa solució és garantir que tingueu una bona comprensió de les vostres diferències i de com comunicar-les.\nSi hi ha un problema amb el botó de moda en què no esteu d’acord, heu de treballar per no sucumbir a la ràbia i llançar les paraules que us arribin al vostre ésser estimat, perquè probablement no seran bones. Desenvolupar l’atenció plena és una manera excel·lent d’afinar aquesta habilitat.\n4. És possible que busqueu control o represàlies.\nLes dinàmiques interpersonals poden ser complicades, sobretot quan contribueixen experiències anteriors o malalties mentals.\nDe vegades, una persona pot iniciar conflictes amb els seus éssers estimats com a mitjà per guanyar-se el control de la relació o prendre represàlies pels danys anteriors fets.\nLa idea és que 'no em pots fer mal si primer et faig mal'.\nAquest tipus de comportament es pot alimentar amb la necessitat de tenir raó, recuperar el control sobre els sentiments caòtics, la manca d’autovalor o sentir que estàs fora de control de la situació.\nO pot ser que l’altra persona us faci mal, de manera que sentiu la necessitat de fer-li mal fins i tot a la balança.\nEl problema d’aquest enfocament és que pot passar ràpidament a un comportament abusiu que no està bé.\nEl teu ésser estimat et fa mal, de manera que els tornes a fer mal, de manera que ells et tornin a fer mal, de manera que els tornis a fer mal, sense parar fins que la situació es converteixi en un embolic no identificable d’ira i dolor.\nLa solució per a aquest tipus de problemes es redueix als límits i a prendre millors decisions.\nDe vegades, la gent fa coses insensibles o estúpides que fan mal a les persones que tenen a prop. Això és inevitable.\nL’important és per què ho van fer. Estaven sent intencionadament maliciosos i abusius? O van fer alguna cosa estúpid i miop? Actualment, estan sent aclaparat pels seus propis problemes? Necessiten la vostra ajuda? Necessiten ajuda professional?\ncom saber quan algú coqueteja amb tu\nLes relacions no són una competència vostra contra l’altra persona. No hauria d’haver-hi la necessitat d’equilibrar la balança ni buscar la retribució quan es produeixi un dany. Si sentiu aquesta necessitat, us heu de preguntar: 'Per què?'\nPer què sentiu la necessitat d’equilibrar la balança? És necessari? És amable? Necessiteu fronteres més fermes amb una persona que pugui tenir dificultats o que pugui resoldre els seus propis problemes?\n5. Pot ser que tingueu expectatives poc realistes de la vostra persona estimada.\nÉs massa fàcil caure en el parany del posar expectatives poc realistes sobre les persones que estimem i valorem.\nAl cap i a la fi, hem de pensar que són quelcom especial per estimar-los i valorar-los com ho fem. Per tant, no té sentit que esperem que compleixin un nivell elevat o que compleixin el que creiem que són els millors?\nMalauradament, la gent no funciona així. Les persones són criatures desordenades, insegures, no sempre segures que prenen males decisions i errors. Algunes persones més que d’altres.\nÉs possible que us trobeu llançant ràbia o ferides al vostre ésser estimat si no sentiu que compleixin les expectatives que tingueu per a ells.\nEls mitjans de comunicació ens alimenten regularment històries sobre les relacions perfectes i els romanços de llibres de contes que tenen èxit malgrat les probabilitats.\nI el màrqueting ens diu que el nostre soci perfecte està esperant-nos. A l’espera de tenir una vida pintoresca i aventurera, on els vostres problemes quedaran al mirall retrovisor i només quedaran bons moments per endavant. Estaràs content si només trobes aquesta persona perfecta, l’altra meitat, la teva meitat millor, perquè l’amor et convertirà en tota una persona.\nBé. Què passa si la vostra 'meitat millor' no és realment millor? Què passa si la vostra persona perfecta no és tan perfecta? No sou una persona mitja ni una persona incompleta, sou una persona sencera i defectuosa igual que qualsevol altra persona defectuosa que pugueu estimar o importar.\nLes relacions saludables i feliços es basen en expectatives raonables. Assegureu-vos que els vostres conflictes no es basin en expectatives irracionals del que creieu que haurien de ser els membres de la vostra família, amics o parella.\n6. És possible que facis mal a qui estimes perquè hi són sovint.\nFaràs mal a les persones amb qui més temps passes, perquè com no?\nSi passes la major part del temps amb la teva parella, experimentaran les emocions positives i negatives que tens.\nAixò no es pot evitar. El conflicte passa inevitablement. És possible que tingueu un dia terrible a la feina, que no estigueu en un bon espai mental i que enganxeu injustament al vostre ésser estimat perquè encara no heu encertat el cap.\nPer això, la resolució de conflictes i la intel·ligència emocional són tan importants. Heu de ser capaços d’observar el vostre propi estat emocional i arribar a un punt en què no esteu atacant injustament el vostre ésser estimat.\nD’altra banda, quan succeeixi, haureu de ser capaços de suavitzar les coses i mantenir relacions pacífiques amb la gent que esteu a prop.\nNo ho aconseguiràs tot el temps bé, i està bé. Ets un ésser humà imperfecte com tothom. El més important és que continueu intentant trobar maneres de suavitzar els conflictes de les vostres relacions perquè puguin ser més feliços i sans.\nEncara no esteu segur de què fer amb el tractament dels que estimeu? Xateja en línia amb un expert en relacions de Relationship Hero que et pot ajudar a entendre les coses. Simplement.\n9 Raons doloroses per les quals l'amor fa tant de mal\nCom deixar de repetir patrons de relacions tòxiques\nun poema que plora algú que ha mort\nquè fer quan el teu bord\nCom puc estar disponible emocionalment?\nquants anys té el fill de Will Smith


22 persones gitanes aspiren a superar les proves d'accés a la universitat per a majors de 25 anys - Museu Virtual del Poble Gitano a Catalunya\n22 persones gitanes aspiren a superar les proves d'accés a la universitat per a majors de 25 anys\nInici - 22 persones gitanes aspiren a superar les proves d’accés a la universitat per a majors de 25 anys\nDissabte passat els alumnes del Grup d’Accés a la Universitat del Pla Integral de el Poble Gitano es van presentar a les proves que determinaran si poden accedir a la universitat aquest setembre.\nComença a ser ja tradicional veure a més d’una vintena de gitanos i gitanes presentar-se, cada any, a les proves d’accés a la universitat per a majors de 25 i 45 anys. En aquesta ocasió, l’ús de les mascaretes, el metre i mig de distància i les mesures higièniques han estat les úniques coses que han canviat.\nDissabte passat es van presentar un total de 22 alumnes gitanos a les proves que van tenir lloc al campus universitari de Bellaterra. Tot això gràcies a el Grup d’Accés a la Universitat (GAU), la iniciativa de el Pla Integral de el Poble Gitano de Catalunya (PIPG) que, en els darrers 9 anys, ha aconseguit que 35 persones gitanes majors de 25 anys hagin confiat en les seves pròpies possibilitats i complert el seu somni d’arribar a la universitat.\nLa crisi sanitària va agafar completament desprevinguts als estudiants i professors del GAU. I tot i que la incertesa ha estat la protagonista durant els darrers mesos, la motivació dels participants d’aquesta formació va fer que tant el professorat com l’equip tècnic del PIPG s’esforcessin al màxim per oferir el millor suport possible durant el confinament.\nIgualment, les circumstàncies originades per la pandèmia han obligat que aquest any totes les proves tinguin lloc el mateix, mentre que en edicions anteriors les proves de les assignatures específiques i les de les comunes es celebraven en caps de setmana diferents, permetent un petit lapse de temps que venia molt bé als aspirants per preparar-se millor.\nJorge Fernández, tècnic de l’PIPG i responsable de l’acompanyament durant tot el curs als i les alumnes del GAU, va voler estar a prop d’ells després d’un any molt advers i marcat pels llargs mesos de confinament. Pel Jorge, la capacitat de superació dels alumnes del GAU és tot un exemple per a la societat. “A mi em van transmetre una injecció d’il·lusió i esperança després d’uns mesos tan durs. Malgrat les moltes dificultats que alguns ells han tingut, presentar-se a aquestes proves no deixa de ser una mostra del coratge i de la ganes de lluitar i superar-se que molts gitanos i gitanes tenen avui dia en l’àmbit de l’educació”, explica en Jorge.\nZé Gonçalves, animat per familiars i amics, va decidir el setembre passat intentar arribar a la universitat. Aquest ha estat el seu primer any al GAU i, abans del confinament, diu “no haver-se perdut ni una classe”. No obstant això, les condicions originades per la crisi sanitària van fer que li fos “impossible seguir amb el ritme de les classes en línia” que el PIPG va organitzar. Tot i així, es mostra amb tranquil·litat i espera poder triar, en breu, entre els dos graus universitaris que més l’atrauen, educació infantil i treball social.\nA Sacramento Fernández, Sacri, el confinament no li ha vingut gens malament per preparar els exàmens. Des de Gavà i com a mare i treballadora, assistir a les classes que el GAU realitza a Barcelona no li resultava possible. No obstant això, les classes en línia que es van començar a desenvolupar arran de l’Estat d’Alarma, li van servir a Sacri a seguir les classes millor que mai. Dissabte passat, després de les proves, va arribar orgullosa a casa. “Vaig arribar a casa emocionada, amb molta il·lusió, per poder fer el que realment vull”.\nI encara que Sacri no les té totes amb si mateixa, està preparada per tornar a intentar-ho en cas que aquest any no aprovi. “Aquest any m’he pogut preparar i els exàmens no eren molt complicats, però vaig sortir amb la il·lusió i la convicció de tornar a presentar-me si cal. Estic molt contenta amb la companyonia que tenim al grup, tant per part dels professors com per part de la resta de companyes i companys”. Ens explica la Sacri.\nLa seva motivació seria accedir a un grau de l’àmbit social per poder ajudar altres persones que, com ella, “s’han pogut veure estancades en alguna etapa de la seva vida i acompanyar-les per fer front a la vida”. Ara, Sacri, Zé i resta dels 22 alumnes del GAU tenen en ment els resultats dels exàmens i les notes de tall definitives per accedir a la carrera desitjada. Però ja només els hi queda esperar amb il·lusió, recuperar energies i preparar-se per un inici de curs carregat d’incerteses.


El debat de política general començarà dimecres a les 11h i dijous es votaran les propostes de resolució La República\nEl debat de política general començarà dimecres a les 11h i dijous es votaran les propostes de resolució\nACN Barcelona.-El Parlament farà dimecres i dijous, 25 i 26 de setembre, el segon debat general sobre l’acció política i de govern d’aquesta legislatura. La sessió començarà dimecres a les […]\nACN Barcelona.-El Parlament farà dimecres i dijous, 25 i 26 de setembre, el segon debat general sobre l’acció política i de govern d’aquesta legislatura. La sessió començarà dimecres a les onze del matí amb la intervenció del president de la Generalitat, Quim Torra. Al llarg del dimecres hi haurà les intervencions dels grups i subgrups parlamentaris i el debat amb el Govern. Dijous a la tarda es reprendrà per debatre i votar les propostes de resolució. El debat sobre l’orientació política general del Govern marca habitualment l’inici de les sessions plenàries del curs parlamentari.\nEl debat començarà dimecres a les onze amb la intervenció del president de la Generalitat, sense límit de temps. Tot seguit es farà una pausa i el ple es reprendrà previsiblement a les tres de la tarda amb les intervencions dels representants dels grups i subgrups, que prendran la paraula seguint l’ordre de major a menor representació, acabant, però, amb ERC i JxCat. Cada grup disposarà de trenta minuts per a aquesta primera intervenció, i els subgrups, de quinze cadascun.El president de la Generalitat i els membres del Govern els podran respondre individualment o conjuntament, i els grups tindran llavors un torn de rèplica. Acabades les intervencions, el ple se suspendrà. Llavors els grups i subgrups tindran un termini de trenta minuts per presentar al registre del Parlament propostes de resolució. Cada grup en podrà presentar un màxim de vint, i cada subgrup, de catorze. La Mesa es reunia dimecres al vespre per tractarà l’admissió a tràmit dels propostes de resolució i obrirà un nou termini perquè els grups i subgrups puguin presentar propostes transaccionals fins dijous al migdia.És previst que el ple es reprengui dijous a les quatre de la tarda perquè la cambra debati i voti les propostes. En aquest debat els grups disposaran d’un torn de deu minuts cadascun, i els subgrups, de cinc. Després, les propostes es podran votar en bloc o una per una, però no se’n podran votar parts o paràgrafs per separat. Les propostes poden impulsar l’acció del Govern i també incloure crítiques a la seva actuació, però no poden comportar una moció de censura. Per aprovar-les cal el suport de la majoria simple de la cambra, és a dir, més vots a favor que no en contra.Trenta-dos debats de política general des del 1980Des del seu restabliment el 1980 el Parlament ha fet trenta-dos debats de política general, vint-i-un dels quals amb Jordi Pujol al capdavant del Govern, de la primera a la sisena legislatura; Pasqual Maragall en va afrontar dos, a la setena; José Montilla, tres, a la vuitena; Artur Mas, quatre, durant la novena i la desena; Carles Puigdemont, un, la legislatura anterior, i Quim Torra, un altre en l’actual.


sala d'operacions sala d'operacions\nca sala d'operacions, n f\nSala d'un centre sanitari, especialment condicionada per a realitzar-hi intervencions quirúrgiques.\nsala de nadons sala de nadons\nca sala de nadons, n f\nes sala de recién nacidos\nSala d'un centre sanitari, especialment condicionada per a atendre-hi els nadons acabats de néixer.\nsala de parts sala de parts\nca sala de parts, n f\nes sala de partos\nfr salle d'accouchement\nfr salle de naissance\nen delivery room\nSala d'un centre sanitari, especialment condicionada per a atendre-hi parts.\nsalut comunitària salut comunitària\nca salut comunitària, n f\nes salud comunitaria\nfr santé communautaire\nen community health\nConjunt d'estratègies, mètodes i activitats que forma part del programa de salut pública local, planificat d'acord amb les necessitats i els problemes de salut específics d'una comunitat i orientat a millorar-ne el nivell de salut amb la participació dels seus membres.\nca salut laboral, n f\nca salut en el treball, n f sin. compl.\nes salud en el trabajo\nes salud laboral\nfr santé au travail\nen occupational health\nSalut dels treballadors en relació amb el seu lloc de treball i amb les condicions de l'entorn laboral.\nfr santé publique\nen public health\nCombinació de ciències, aptituds i creences que permeten organitzar i dirigir els esforços de la població amb la finalitat de prevenir o curar les malalties, prolongar la vida, fomentar i promoure el benestar físic i psíquic i obtenir un nivell òptim de salut.\nsatisfacció de les necessitats satisfacció de les necessitats\nca satisfacció de les necessitats, n f\nes satisfacción de las necesidades\nfr satisfaction des besoins\nen satisfaction of needs\nEstat de qui assoleix el compliment de les necessitats bàsiques mitjançant el desenvolupament dels coneixements, la força i la voluntat o mitjançant un agent d'autonomia assistida o un professional infermer.


Fitxes tècniques i de seguretat - Biokatal\nENZIMS PER A LA DETERGÈNCIA\nTÈXTIL I ADOBAT\nEls sectors de l'acabat tèxtil i de l'adobat de pells són grans consumidors de productes químics, aigua i energia per als seus processos industrials. Per tant, generen també un gran volum d'aigües residuals, que han de ser depurades en grans estacions de tractament d'aigües. Actualment aquests sectors realitzen costoses inversions per tal de modernitzar les seves instal·lacions i reduir l'impacte mediambiental dels seus processos. La utilització d'enzims cada vegada més sofisticats per substituir als productes químics tradicionals juga un paper molt important en aquesta transformació del sector. BIOKATAL ofereix solucions enzimàtiques per la majoria dels processos tèxtils i d'adobat de pells, que disminueixen el consum d'aigua, energia i residus químics.\nEnzim concentrat per el rendit de la pell en medi àcid\nBK- Lipasa P\nLipasa encapsulada per la pelleteria\nEco S Conc\nProteasa alcalina granular\nComplex enzimàtic concentrat per el rendit de la pell en curtits


Carlos Raúl de Pablos | Forum ITESSS\n“Un sistema de serveis socials integrat és la clau de l’èxit en la gestió de la complexitat”\nCom ha ajudat el model de serveis socials de Castella i Lleó a avançar ara cap a un model\nEl model de serveis socials de Castella i Lleó s’assenta sobre una trajectòria de col·laboració i\ncoordinació de la política social amb totes les entitats que presten serveis socials a la nostra regió. És un sistema en el que existeix una coordinació formal – en normativa i en finançament – entre l’Administració Regional, les Entitats Locals, de més de 20.000 habitants, Ajuntaments i Diputacions Provincials, que tenen la competència en aquesta matèria, i les entitats del Tercer Sector.\nTant el territori com la dispersió i característiques de la població fan que prestar serveis a Castella i Lleó sigui complex.\nÉs un territori molt extens, amb una població que s’assenta en gran proporció en l’àmbit rural, amb una multitud de municipis, en alguns casos molt petits, i amb una població molt envellida. La forma d’organitzar-se a l’hora de prestar serveis socials a Castella i Lleó possibilita poder oferir serveis de proximitat en les mateixes condicions a tots els seus ciutadans, independentment d’on resideixin. La Llei de serveis socials de 2010 és la norma en la que cristal·litzen aquest model i a partir de la qual se segueix desenvolupant el sistema des d’aquesta perspectiva integrada i coordinada.\nQuins factors d’èxit ha tingut el seu model de serveis socials? En què la van encertar?\nPer tal d’aconseguir l’èxit en la gestió de la complexitat, a la que veníem enfrontant-nos en matèria d’atenció social, és clau la visió d’un sistema de serveis socials integrat. Un sistema amb una Llei de serveis socials que fonamenti aquesta perspectiva, és clau per al bon desenvolupament i govern de les diferents actuacions en política social. Per a fer això és necessari comptar amb el major consens possible entre els diferents agents socials.\nUna altra de les claus és generar una estructura procedimental clara, amb un sistema informàtic de gestió compartit per a tots els professionals del sistema.\nA Castella i Lleó comptem amb un sistema d’accés unificat als serveis socials que té un programari informàtic que possibilita que tots els professionals dels serveis socials de la Comunitat puguin estar treballant alhora a la mateixa aplicació, compartint la informació i tasques a desenvolupar en cada cas. També comptem amb una cartera de serveis socials integrada per a tot el territori de Castella i Lleó, fet que possibilita garantir l’equitat en l’atenció. L’atenció de proximitat és una altra de les claus. El sistema de serveis socials té professionals amb un gran desplegament sobre el territori, als centres d’acció social, que exerceix la seva funció de coordinació de cas al primer nivell d’atenció, serveis socials bàsics, que funciona com a porta d’entrada organitzada al sistema en el seu conjunt i en el que intervé un coordinador de cas. També existeixen equips d’atenció especialitzada – suport a l’autonomia, intervenció familiar, inclusió – que funcionaria a un segon nivell d’atenció davant situacions de major complexitat.\nCom estan avançant ara cap a un model d’atenció integrada social i sanitària?\nA Castella i Lleó existia una trajectòria de coordinació socio sanitària que seguia el mateix principi abans comentat: un nivell de proximitat, els treballadors de serveis socials, que són coordinadors de cas al primer nivell d’atenció dels serveis socials, comparteixen espais de treball i decisió sobre l’atenció de casos complexos amb els Equips d’Atenció Primària del sistema sanitari (Equips de Coordinació de Base, ECB), amb estructures d’avaluació, direcció i suport a nivell provincial i regional (Comissions de Coordinació Socio sanitària). Amb l’evolució d’ambdós sistemes, especialment amb l’evolució que ha sorgit en l’àmbit dels serveis socials, que és el sistema que aquests darrers anys ha estat sotmès a un major canvi organitzatiu, hem comprovat que aquest nivell de coordinació ha de dirigir-se cap a un model d’atenció integrada, amb la qual cosa, ambdós sistemes han de funcionar de manera complementària i establir processos compartits d’atenció.\nEl resultat, per al ciutadà, és el d’un sistema que atén diferents situacions de necessitat – amb components combinats de salut i de suport social – en un mateix procés, de manera organitzada i amb claredat en els resultats, serveis i prestacions que la persona ha de rebre.\nA Castella i Lleó comptem amb alguns processos consolidats que funcionen amb aquesta perspectiva: unitats de convalescència socio sanitària, procés integrat d’atenció a les persones amb malalties mentals; i se segueix treballant en la implantació de nous processos d’atenció integrada.\nQuin paper tindran els serveis d’atenció domiciliària a la seva Comunitat?\nEn el futur, la dinàmica poblacional farà que el volum de persones amb malalties cròniques i que puguin tenir alguna situació de discapacitat i de dependència creixi notablement, degut a l’envelliment de la població. Amb el model d’atenció del que venim (assistencial, prestacional) serà complicat poder fer front a aquest volum de necessitats.\nL’atenció a domicili de les persones és clau per tal de prevenir i també per a atendre casos pràcticament amb qualsevol nivell de complexitat. Els procediments d’atenció han de flexibilitzar-se i acomodar-se a aquesta nova situació per a poder aconseguir que el ciutadà sigui un agent actiu.\nL’atenció a domicili a Castella i Lleó és especialment complexa i ha de lluitar contra l’exclusió territorial. És necessari que els serveis que es promouen millorin la igualtat d’oportunitats dels serveis bàsics de la població del mitjà rural, han de facilitar, acostar i millorar l’accés de les persones que resideixen en el medi rural, tenint en compte la situació de vulnerabilitat que té bona part d’aquesta població.\nFa uns mesos van participar a unes jornades sobre l’ús de les TIC en la coordinació entre els sistemes social i sanitari. Com estan avançant en aquest àmbit?\nCom s’ha exposat anteriorment, el desenvolupament del suport tecnològic als processos d’atenció social i sanitària integrada a Castella i Lleó s’està desenvolupant dins del que anomenem la “Plataforma Tecnològica”, que compta amb finançament del MINECO (es va signar – Sanitat, Serveis Socials i el Ministeri – el conveni de col·laboració al 2015) i que ens ha portat a realitzar una tasca prospectiva del que pot ser el futur de l’atenció integrada a la Comunitat, amb la qual cosa és precís un desenvolupament dels sistemes d’informació.\nAquest node d’informació compartida permetrà el desenvolupament d’aplicacions i tecnologies de desenvolupament conjunt, entre sanitat i serveis socials, destinades a la provisió de processos, actuacions i serveis socials i sanitaris integrats.\nLa presència de tecnologia a la llar del ciutadà per recolzar aquests processos serà cada vegada més important i tant els ciutadans, com els professionals, la integraran de manera natural en el seu dia a dia.\nQuines lliçons han après? Què els recomanaria a altres Comunitats Autònomes que estiguin treballant en la construcció d’un model d’atenció integrada?\nÉs imprescindible esbossar una estratègia global que dibuixi la finalitat d’aquesta atenció integrada i el camí a seguir, però una de les claus que poden fer consolidar un model d’atenció integrada és començar a treballar els processos d’atenció d’un en un. No abordar totes les àrees de necessitat en els seu conjunt és important, perquè tractar de fer-ho por portar a l’organització al fracàs, degut al volum i a la complexitat dels sistemes. També ho és comunicar i compartir el canvi amb els professionals dels sistemes i amb els ciutadans. Quan es posa en marxa un procés nou en el que els sistemes sanitari i social van funcionant de manera coordinada, és imprescindible conèixer i comprendre els beneficis d’aquesta nova orientació, i també els possibles riscos.\nEntenc que com a consell o recomanació, des de la nostra experiència, a altres Comunitats o regions que pretenguin desenvolupar una atenció social i sanitària integrada, els diria que es necessari que creïn i reforcin el sistema de serveis socials, integrant a tots els agents que presten serveis prèviament.\nNo pot haver-hi coordinació socio sanitària ni atenció integrada si el sistema de serveis socials no funciona com a tal, on tradicionalment han conviscut una multitud d’actors sense una estratègia compartida, generant complexitat administrativa per al ciutadà, duplicitats i ineficiències.\nCarlos Raúl de Pablos Pérez va ser director general de Família i Polítiques Socials a la Conselleria de Família i Igualtat d’Oportunitats de Castella i Lleó. Actualment exerceix el càrrec de gerent de Serveis Socials a la mateixa comunitat autònoma. Forum ITESSS parla amb ell sobre el model d’èxit de serveis socials de Castella i Lleó.


- En el nom del Rock\t27/10/2016 La cooperació i els projectes solidaris omplen l’agenda del darrer trimestre de l’any\tLes entitats “Acció Solidària del Vallès”, “Cooperación y Ayuda” i “Ateneu del Món” organitzen properament diversos esdeveniments per a finançar projectes a diferents països. Unes propostes que omplen l’agenda del darrer trimestre de l’any, juntament amb la Setmana Solidària.\nLa primera activitat, organitzada per ’”Acció Solidària del Vallès” i “Cooperación y Ayuda” tindrà lloc aquest dissabte 29 d’octubre, a les 18h, al Celler de Can Barra. Es tracta d’una ballada solidària de country. L’import de l’entrada, que serà de 3€, anirà destinat al fons per al projecte de construcció d'un centre de maternitat al poble de Thiobon, al Senegal.\nLes mateixes entitats organitzen el dia 5 de novembre a les 18h, també al Celler de Can Barra, un taller de còctels solidaris protagonitzat pel famós cocteler català Ginés Pérez. Aquesta sessió, que tindrà un cost de 10€, es dividirà en dues parts: la presentació del llibre del cocteler "Impresiones de un barman" i l’organització d’un taller d'iniciació amb degustació final inclosa. L’objectiu és aconseguir fons per la també per al centre de maternitat de Thiobon, al Senegal. Aquest cicle d’activitats solidàries acabarà amb la posada en escena d’ “El visitant inesperat” una obra de teatre que tindrà lloc el 12 de novembre, a les 21h, a La Patronal. Amb aquesta obra d’Agatha Christie, que té un cost de 7€, l’entitat Ateneu del Món recaptarà fons per al projecte de cooperació de millora de l'hàbitat i reconstrucció antisísmica a Bhimphedi (Nepal). www. radiosantquirze.cat (C) 2007 Ajuntament de Sant Quirze del Vallès


La 7a Cursa BBVA CX Bombers Lleida espera reunir 3.000 corredors | Lleida Diari.cat\nLa 7a Cursa BBVA CX Bombers Lleida espera reunir 3.000 corredors\nLa prova compta amb dos recorreguts: de 10 i 5 quilòmetres\nper Redacció dimarts, 11 d’abril 2017 - 16:31h\nLa ciutat de Lleida acollirà el proper diumenge 23 d'abril la setena edició de la Cursa BBVA CX Bombers Lleida, una competició en la que s'espera la participació de 3.000 corredors, tot i que es preveu que directa o indirectament hi participin fins a 5.000 persones. La prova, consolidada com una de les cites més importants de Catalunya, està organitzada per l'Agrupació Cultural i Recreativa Bombers de Lleida.\nLa setena Cursa BBVA CX Bombers Lleida tindrà dos distàncies: de 10 i 5 quilòmetres. La llarga, a més de la general absoluta femenina i masculina, hi haurà la de Bomber/a, la cursa en cadira de rodes i la cursa per equips; la cursa de 5 quilòmetres està oberta a totes les edats.\nEl dia anterior, dissabte 22 d'abril, a la Pista Municipal d’Atletisme de les Basses d’Alpicat, tindran lloc les curses infantils, ja que la promoció de l’esport infantil continua essent un objectiu important per a l’entitat organitzadora.


Comissió de solidaritat: Electrònica ètica\nVàrem tenir el plaer de rebre a Lucía Muñoz de ISF Islas Baleares. Ens va xerrar sobre Electrònica Ètica.\nEnginyeria Sense Fronteres és una associació de cooperació per al desenvolupament multidisciplinari, formada per professionals, docents i estudiants, que treballa per garantir l'accés universal als serveis bàsics, acompanyant el canvi social i l'enfortiment de les poblacions del Sud, respectant sempre les aracterístiques culturals i tècniques.\nD'on venen les matèries primeres per fer els nostres aparells electrònics? Què passa amb els aparells que ja no empram? Hem de canviar cada any d'aparell electrònic? Què és l'obsolescència programada? Què podem fer nosaltres per canviar la situació actual?...\nSi voleu indagar més obre aquests temes podeu visionar els següents documentals de TVE:\nComprar, tirar, comprar. La secreta historia de la obsolescencia programada. Bateries que es 'moren' als 18 mesos de ser estrenades, impressores que es bloquegen en arribar a un nombre determinat d'impressions, bombetes que es fonen a les mil hores... Per què, malgrat els avanços tecnològics, els productes de consum duren cada vegada menys?\nCiberbasura sin fronteras. Quan comprem un nou ordinador o canviem de mòbil, no ens parem a pensar què ocorre amb aquesta quantitat d'escombraries electròniques que els països més desenvolupats generen constantment.\nPublicado por Violeta Ontavilla en 14:54\nEtiquetas: ONGs, Tecnologia, Xerrades i tallers al centre


Llegit 4440 cops\nJuliol 20, 2015, 11:08:10 am\n« Darrera modificació: Juliol 28, 2015, 09:50:42 am per Gaelos »\nJuliol 20, 2015, 11:29:57 am\nEl joc en sí el vaig començar a estructurar cap allà a mitjans de 2012. Fruit de diferents reflexions que vaig fer aleshores, i que estava molt influenciat pel sistema de joc que utilitzava fins aleshores (BoL)... i de tot plegat en va sortir la següent mecànica:\nBàsicament, la mecànica, surt de dos aspectes del PJ, dels Atributs per un costat i de les competències per l'altre.\n-Els Atributs representen les capacitats innates del PJ, són 7, i es valoren en una escala del 0 al 10. Aquest serveixen per comptar el TA (Total d'Atribut):\n- La Competència representa l'experiència del PJ, tot allò que ha après al llarg de la seva vida fins ara. En general son conceptes amplis, com els Rerefons de Bàrbars de Lemúria. I aquest es valora en rangs del 0 al 3.\nAquests dos factors entren en joc quan es requereix fer una tirada de daus. En funció de l'acció a realitzar el DJ demana al jugador que tiri tenint en compte uns o altres atributs; podent ser la suma de dos atributs o el doble d'un atribut, donant un TA determinat. Aleshores el jugador tira tants d20 com rang tingui en una competència que pugui aplicar-hi, requerint l'aprovació del DJ.\nPer exemple, per veure si un Pj pot grimpar per una muntanya, el DJ li podria demanar una tirada de TA Agilitat+Fortalesa, i el PJ tiraria tants daus com tingués en alguna competència que hi pogués aplicar. Posem que el PJ tingués: Agi 5 i For 8 la competència muntanyès a rang 2, tiraria 2d20 i el seu TA seria 12. Si en un dels daus sortís 12 o menys seria èxit.\nEn cas de que no tingués cap competència que li pogués servir, aleshores es consideraria Incompetent (rang 0), tirant 2d20 i escollint el pitjor resultat.\n« Darrera modificació: Juliol 28, 2015, 09:51:21 am per Gaelos »\nJuliol 20, 2015, 11:40:13 am\nEn cas de ser una tirada contra un objectiu que es pogués resistir. Cada jugador (del PJ o DJ) comptaria el TA i tiraria tants daus com la competència.\nEn aquest cas, en comptes de valorar èxit o fallo, traient per sota o igual al TA o més al TA, es fa el següent:\nEl daus que treguin més del TA respectiu, es descarten. Dels que son considerats èxits, només guanyaria l'opositor que hagués tret un valor en el dau més alt.\nPer exemple: Tenim un atacant amb 2 rancs en atac, amb un TA de 14, el qual s'enfronta a un objectiu amb 1 rang en defensa, amb TA 16.\nEls dos tiren tants d20 com rangs tinguin. Posa que l'atacant treu 4 i 15 i que l'objectiu treu 13.\nD'aquests resultats s'ignoren directament els que quedin per sobre del TA, com és el cas del 15 de l'atacant.\nDesprés es comparen la resta de daus. Qui hagi tret més alt d'entre ells, venç. En aquest cas el 13 de l'objectiu és més alt que el 4 de l'atacant.\nEspero poder fer-me entendre bé pel moment. Com ho veieu?\n« Darrera modificació: Juliol 28, 2015, 09:52:34 am per Gaelos »\nJuliol 20, 2015, 12:24:51 pm\nPel que entenc, si un personatge realitza una acció que es dictamina que utiliza Atribut A + Atribut B = X, aquesta X és el TA o número objectiu que s'ha de treure per sota (o igualar també val?) amb almenys un dels daus que proporcionen els rangs de Competència (0-3 daus).\nDubtes i comentaris:\n1) La tirada bàsica doncs, no té en compte res més que la capacitat innata d'un personatge (atributs) i la seva pràctica o coneixement sobre l'acció a dur a terme (competència): obviant l'estat en què es troba el PJ i les circumstàncies que l'envolten. Es podria assumir que la competència ja té en compte els possibles imprevistos i que per això no hi haurien modificadors de condicions o entorn, cosa que tampoc em sembla malament, però hi ha qui el trobarà poc realista al no tenir en compte aquests factors i que sigui igual de fàcil pujar una paret vertical que una amb forces preses.\n2) En les tirades (senzilles o enfrontades) es poden donar casos en què algú sense cap rang a una competència adequada tregui un millor resultat que algú amb competència 3. Potser és intencionat per donar la possibilitat a tots d'assolir una acció, però en tot cas no reflexe la mestria d'algú amb competència 1, 2 o 3 oi?\n3) Després de fer-hi una volta, el fet que en una tirada enfrontada guanyi qui tregui el resultat més alt em sembla adequat, ja que algú amb un TA més alt té més possibilitats de guanyar que algú que en tingui menys. Aquí si es reflexe d'alguna manera la mestria innata, tot i que no per competència.\nNotes tipogràfiques: Ingeni en català és enginy i ranc s'escriu rang amb g.\nEnhorabona i que no defalleixi la feina que té molt bona pinta.\n« Darrera modificació: Juliol 27, 2015, 01:06:01 am per Meriba »\nJuliol 21, 2015, 09:43:34 am\nCita de: Meriba en Juliol 20, 2015, 12:24:51 pm\n1) La tirada bàsica doncs, no té en compte res més que la capacitat innata d'un personatge (atributs) i la seva pràctica o coneixement sobre l'acció a dur a terme (competència): obviant l'estat en què es troba el PJ i les cricumstàncies que l'envolten. Es podria assumir que la competència ja té en compte els possibles imprevistos i que per això no hi haurien modificadors de condicions o entorn, cosa que tampoc amb sembla malament, però hi ha qui el trobarà poc realista al no tenir en compte aquests factors i que sigui igual de fàcil pujar una paret vertical que una amb forces preses.\nEntès correctament, i l'èxit és igual o inferior al TA.\nDe fet hi ha un parell de detalls més al respecte que en l'exposició inicial no vaig detallar per no empatxar de regles. Són les següents:\n- Treure el TA igual equival a crític (superant a tirades superiors en tirades oposades, si les de l'oposició no són un crític també).\n- El TA es pot veure modificat per la facilitat/dificultat de l'acció a emprendre. Va en escales de +-3: Fàcil +3, Moderat 0, Difícil -3, Molt difícil -6, Dificilíssim -9.\n« Darrera modificació: Juliol 21, 2015, 09:53:51 am per Gaelos »\nJuliol 21, 2015, 09:51:42 am\nSí, en alguns casos, algú que a priori tingui menys competència pot superar a algú que en tingui més. I ho trobo encertat, per que no m'agrada la situació de pedra/paper/tisores on algú millor SEMPRE guanya a algú en un aspecte determinat.\nEn tot cas, a més daus, més possibilitat d'assolir l'èxit. Pensa que el TA hi té molt a veure.\nQuan vaig estar testejant el joc durant un temps vaig tenir problemes amb la defensa, on algú entre els Atributs (maximitzats) i equip (l'escut el considero que atorga +3 al TA de Defensa), es plantava amb TA 20 i dos o tres rangs. Durant un temps vaig estar dubtant si canviar-ho o no. Però després del testeig, crec que no em desagrada, certament algú molt bo, tant a nivell d'aptituds com de coneixement, ho té molt millor per sortir indemne d'un atac. Però el factor atzar influeix, si en la tirada de daus treus resultats baixos, per molt que el TA sigui molt alt, algú amb un atac mig et pot arribar a tocar.\nJuliol 21, 2015, 09:54:29 am\nMoltíssimes gràcies Meriba\nJuliol 22, 2015, 11:54:11 am\nLa mecànica bàsica funciona prou bé. Complint els prerrequisits que volia, en tant de que fos fàcil pels jugadors captar d'on venen les tirades. Al cap i a la fi, totes són tirades d'atribut. Si el pj té experiència, doncs en tira més, aumentant la possibilitat d'èxit. De la mateixa manera que aquests permeten fer pnjs al vol sense problemes, comptes de mitja un valor de 10 per TA i tants daus com experiència.\nPerò a mesura que vaig estar desenvolupant diferents aspectes del joc, la cosa se'm quedava curta. El tema de la màgia, diferenciació dels pjs a nivell mecànic, tema del combat.\nAquests són aspectes que em van fer desenvolupar diferents subsistemes.\nUn d'ells va ser el de, en funció de la puntuació dels atributs, aquests donaven un modificador que es podia aplicar, com al moviment bàsic, bonificadors al dany, etc.\nJuliol 22, 2015, 12:14:14 pm\nEl subsistema del combat, aquest va anar evolucionant força al llarg del testeig.\nVa començar amb tirades d'atac, i si superaven la defensa de l'objectiu tiraven xd6 en funció del dany de l'arma, amb crític, sumaven més d6. El sistema incorporava un sac de punts de vida que eren la suma de Fortalesa i Voluntat x2. Si s'arribava a la meitat, donava penalitzadors.\nEn tot cas no va durar massa aquest sistema, no m'agrada gaire el concepte dels sacs de punt de vida, i ja posats a crear un sistema diferent... ho feia més diferent.\nAleshores vaig idea un sistema en el qual, partint de la premissa de que fins i tot en el cas més desfavorable hi hagués la possibilitat de causar dany, que va ser el següent. Es tiren 3d20. Per cada dau que tragués igual o menys a un valor determinat es causava una ferida. Aquest valor era un ja calculat prèviament i que variava poc (per no estar recalculant-lo tot sovint). Aquest contemplava tipus d'arma, modificador d'atribut i modificador d'armadura del adversari.\nAquesta combinació feia que una persona molt dèbil (atribut 1-2, equivalent a un modificador de -2), amb una arma menor (el punt de partida el valor era 6), atacant a un objectiu equipat amb armadura pesada (modificador de -3), donava com a resultat que, per causar alguna ferida necessitava treure 1 en algun dels 3d20.\nPer altre costat, al revés, feia que una persona molt potent (Atribut 9-10, equivalent a +2), atacant amb una arma major (vaig acabar fixant un valor de 8 ), atacant a un objectiu sense armadura de cap tipus, donava com a resultat que per causar una ferida necessitava treure 10 en algun dels 3d20.\nAquest sistema de combat comptava amb quantitats de ferides que podia tolerar un objectiu abans de quedar fora de combat... Bé, aquest punt estava per acabar de determinar ja que tenia en consideració 5 alternatives. Jugant en si aplicar o no els modificadors d'atribut (com la Fortalesa), ja fos pel penalitzador a les tirades aplicades per cada ferida, o utilitzar el modificador per aguantar més o menys ferides.\nAvui en dia... després d'any, any i mig sense tocar el sistema de joc, no em desagrada, però no m'acaba de convèncer.\nCóm ho veieu vosaltres?\nJuliol 23, 2015, 12:26:47 pm\nDesprés de pensar-hi em sembla que rebaixaré complexitat al sistema. Anul·lant els modificadors dels atributs. I modificant el sistema de ferides. Estalviant la tirada dels 3d20 i el càlcul del valor necessari per ferir.\nQuedant de la següent manera (un pel abstracte), les ferides venen directament de la tirada d'atac. En funció dels èxits aconseguits en la tirada d'atac (comptant la possibilitat de crític) es fan més o menys ferides.\nAleshores, en funció del grau de letalitat de l'hambientació, els Pjs poden aguantar d'1 a 3 ferides, els extres 1. L'armadura absorbeix ferides, menys quan la ferida es causada per un crític.\nMés senzill, més abstracte, més dinàmic.\nEm sembla que m'agrada més així. Només hi ha el tema de que ni la Fortalesa ni la Voluntat intervenen actualmente en la capacitat de resistir d'un Pj.\nJuliol 26, 2015, 04:32:19 pm\nDisculpa el retard en contestar-te. Els estius vaig una mica atabalat amb la feina...\nEl Sistema em sembla molt entenedor i força potent. Crec que tens alguna cosa!\nDel que comentes de la tirada per fer mal potser podries fer que el número de ferides que aguanti un personatge depengués de la fortalesa i la voluntat enlloc de l'ambientació amb una taula senzilleta d'intervals.\nUna altra opció estaria a mig camí entre les dues que proposes. Potser es podrien tirar tants D20 per ferir com èxits traguessis a la tirada d'atac i el número a treure podria ser depenent de la fortalesa de l'atacant i l'arma que porta.\nJo faria que l'armadura restès ferides directament i no la faria intervenir als càlculs. Ho dic per que així el jugador que tira no està obligat a saber l'armadura del seu oponent, només s'ha d'encarregar de saber les coses que li són pròpies. Sembla que no, però si només has de mirar la teva fitxa estalvies temps.\nBona sort i ja ens aniràs informant de com evoluciona!\nJuliol 27, 2015, 10:51:11 am\nBones propostes aquestes que fas Jordi .\nAquest cap de setmana he estat a la platja rumiant una mica sobre el tema. Fins ara un sistema que m'atrau força és el de comptar com a ferides la diferència entre l'atac i la defensa. Posant l'armadura per absorvir ferides. Aguantant 3 ferides, i rebent un penalitzador per ferida (-3, -6 i fora de combat).\nHavia pensat, com ja apuntes, que l'armadura absorveixi ferides, ja fos un total de ferides que pot absorvir o una possibilitat d'absorció (Per exemple, armadura lleugera absorbeix ferida amb 1-4 en 1d20). M'agrad més el segon sistema, que a més em pot donar peu a fer armes diferents, sinó el tipus d'arma esgrimida no té incidència en el combat :/.\nEl sistema és senzill i m'agradaria no complicar-lo... gaire.\nJuliol 27, 2015, 11:23:44 am\nA part d'això, tinc alguns dubtes més, a veure què en penseu...\nRangs i d20. Fins ara el sistema implica tirar tants d20 com rangs, en el cas de no tenir-ne es tiren dos i s'agafa el pitjor resultat. El cas es que no m'acaba de resultar del tot satisfactori. Estic contemplant de tirar 1+tants d20 com rangs com alternativa.\nDoncs per què, per un costat, m'estalvio el haver de fer la tirada d'incompetència, ja que preferiria no haver d'implicar-hi una valoració més a la tirada, como valorar quina és pitjor... ja que en ocasions no és tan ràpida de captar ja que en ocasions es alta (quan està més enllà del TA) i en ocasions es baixa (quan surten varis resultats per sota del TA). Per un altre costat el rang pot ser és més fàcil d'explicar, tires 1d20 sempre, i en cas de que puguis aplicar una competència i tires tants daus addicionals com el seu rang.\nLa contra seria que pot ser s'acabaria per tirar molts daus, tot i que rang 3 no hauria de ser habitual. Un altre problema es que, tirant de mitja 2-3 daus pot fer un grau d'encert un pel massa alt, si no es tira molt de dificultat per baixar TA.\nUna altra cosa que no m'acaba d'agradar, és el poc grau de diferenciació entre Pjs a nivell mecànic que pot acabar comportar els pocs factors que tenen les fitxes. És realment un problema?\nJuliol 27, 2015, 12:26:57 pm\nSobre el que comentes, a veure si no em deixo res:\n1- A mi m'agrada més l'opció de tirar 1d20 + rang. Així t'estalvies una mecànica i això sempre va bé. El que dius de que potser encerten massa... Sempre pots jugar amb els modificadors a la TA o/i fer difícil tenir rangs alts.\nJuliol 27, 2015, 12:59:49 pm\nAbans de res, gràcies per la teva opinió . Sí, realment m'atrau més aquesta solució.


Debat XII 'El dret al lleure educatiu. Un repte per a la nova legislatura’ | Taula d'Entitats del Tercer Sector Social de Catalunya\nInici ActivitatsDebat XII 'El dret al lleure educatiu. Un repte per a la nova legislatura’\nDebat XII 'El dret al lleure educatiu. Un repte per a la nova legislatura’\nUn centenar de persones van assistir a l'Ateneu Barcelonès en un nou debat del cicle 'Catalunya Social' organitzat per la Taula del Tercer Sector. En el debat, les entitats socials participants van demanar al nou Govern i als ajuntaments que enforteixin i reconeguin l’educació en el lleure\nLes principals entitats socials i educatives, agrupades a la PINCAT (Plataforma d’Infància de Catalunya) de la Taula d’entitats del Tercer Sector Social de Catalunya demanen al Govern català, sortit de les eleccions al Parlament de Catalunya del passat 27 de setembre, i als ajuntaments que enforteixin i garanteixin el lleure educatiu per a tots els infants i joves.\nAquesta demanda s’ha fet en el marc d’un nou debat del cicle ‘Catalunya Social’ titulat ‘El dret al lleure educatiu. Un repte per a la nova legislatura’ que s’ha celebrat aquest dimarts a l’Ateneu Barcelonès. En el debat, l’adjunta per a la defensa dels drets dels infants i dels adolescents del Síndic de Greuges, Maria Jesús Larios, ha presentat les novetats, l’evolució i el seguiment de ‘L’informe sobre el dret al lleure educatiu i a les sortides i colònies escolars’ del Síndic de Greuges (Juny 2014). En el debat també hi han intervingut els 4 representants d’entitats educatives i socials següents: Carles Barba, vicepresident Fundesplai, Albert Riu, secretari tècnic del Moviment de Centres d’Esplai Cristians Catalans. Fundació Pere Tarrés, David Guàrdia, membre de l'equip de Relacions de Minyons Escoltes i Guies de Catalunya i Raimon Carreras, president d’Esplais Catalans del Moviment Laic i Progressista.\nEls representants de les 4 entitats socials i educatives, membres de la Plataforma d’Infància de Catalunya impulsada per la Taula del Tercer Sector, han denunciat que, fruit de l’augment de les desigualtats socials que viu el país, s’està produint un nou espai de desigualtat a través de les dificultats que tenen molts infants i joves, per accedir a l’educació en el lleure. Aquestes desigualtats socials, combinades amb la crisi econòmica actual, que incrementa encara més el nombre d’infants socialment desfavorits amb dificultats d’accés, evidencien la necessitat de promoure i preservar polítiques d’accessibilitat per part dels poders públics per evitar que les desigualtats ja presents en l’àmbit del lleure es reprodueixin i s’intensifiquin. La situació actual constata que hi ha un elevat nombre d’infants que participa en activitats de lleure educatiu, però la participació dels infants està fortament afectada per desigualtats d’accés, de manera que, amb caràcter general, els infants socialment afavorits tendeixen a participar més a les activitats que els infants socialment menys afavorits. D’aquesta manera han denunciat que tot i ser un dret, i estar reconegut el seu valor educatiu a la legislació actual, l’accés no està garantit per a tots els infants, i això provoca una desigualtat social, que en temps de crisi econòmica encara és més visible.\nEls representants de les entitats socials i educatives, membres de la Taula del Tercer Sector que han participat aquest dimarts en el debat, demanen que les administracions garanteixin, el seu suport i l’atenció adequada de les necessitats educatives especials dels infants. D’aquesta manera, s’ha defensat la necessitat de garantir el dret a l’accés a l’educació en el lleure, tal i com es garanteix el dret a l’educació universal.\nEls representants de les entitats socials i educatives també han demanat un major reconeixement de l’educació en el lleure i sobretot, de l’esplai o agrupament, en concret, com a espai i eina de transformació social per a milers d’infants i joves de Catalunya. Alhora també han destacat la gran importància que té l’educació que es pot oferir fora de l’escola en les diferents activitats educatives que ofereixen les diferents entitats socials i educatives presents en el debat d’aquest dimarts.\nEn el debat, també s’ha posat en valor l’alt actiu que té Catalunya a l’hora d’acollir, organitzar i gestionar les diferents activitats d’educació en el lleure que fan moltes entitats educatives a tot el territori i s’ha reclamat la importància de reconèixer i posar en valor la seva gran tasca educativa. En aquest sentit s’ha demanat posar en valor tota la tasca educativa voluntària de tot el moviment de monitors i caps escoltes voluntaris que han estat històricament la base de tota la realitat de l’educació en el lleure; posant èmfasi en l’”alt compromís social” que hi ha en aquest àmbit. Durant el debat també s’ha posat en valor i, s’ha reclamat reforçar, l’alt nivell d’implicació social que tenen els joves que estan darrera les activitats de lleure educatiu del país.\nSegons les últimes dades, hi ha 65.000 infants i joves que participen en activitats no remunerades de diferents entitats educatives catalanes, 12.000 joves actius participants en aquestes activitats fent tasques de monitors, caps, responsables... i 700 entitats (esplais i agrupaments) on es desenvolupen les activitats d’aquestes entitats.\nEls representants de les entitats educatives participants en el debat, també han posat de manifest la importància que ha tingut la realització d’un debat d’aquestes característiques que ha permès reconèixer, visibilitzar i posar en valor la diversitat i pluralitat d’aquestes entitats i que ha permès fer una crida a la ciutadania i a les administracions públiques mitjançant una única veu.


Qui no vullga pols, que no vaja a l'era » » Assetjament burocràtic\nPoc es parla de l’assejatment burocràtic que estem patint, i que s’ha agreujat amb la pandèmia, el professorat en general i els tutors en particular. Que si protocols per evitar suïcidis, protocol per a evitar bullying, per vigilar l’alimentació, per conductes addictives, per maltracte,etc.. Si, les escoles i instituts d’aques país han canviat molt des d’aquells anys -els que jo recorde- de l’EGB i el BUP. Moltíssima més heterogenïtat en l’alumnat, problemes sicològics, afectius, familiars, socials, etc. que es creu que amb un protocol d’un full word a doble cara, tot arreglat.\nPer si no haguera prou, les administracions educatives han trobat en la burocràcia l’eina definitiva per acabar amb el fracàs escolar.D’ací no res, per a suspendre a un alumne caldrà selfie del professor entregant-li el material de reforç a la familia de l’alumne, amb un notari donant fe.Una anàlitica completa del dia del control suspés, una relació dels missatges en web familia de 5 anys abans del suspés,\nla carta segellada pel fiscal de menors on es comunica als pares, als tios i als cosins de 3ª generació el suspés, i la troballa de la 8ª bola de drac. I tot això per a què? Fent impossible burocràticament els suspesos, el fracàs desapareixerà sense gastar-se un duro. Serem el model a seguir, Finlàndia ens copiarà. Tot serà meravellós, ningú suspendrà, tots tindran el títol-tal vegada en una educació obligatòria, és el que toca-. Tan sols em fa pena eixos alumnes que volen estudiar, i al compartir classe amb aquests que no hem pogut suspendre, per la burrocràcia estúpida que ens imposen, et diuen:\n“Així no es pot estudiar, Carlos”


Àngels Gonyalons: “No he perdut ni la il·lusió, ni les ganes d’aprendre” - Teatre Barcelona\nÀngels Gonyalons va néixer a Barcelona l’any 1963. Filla de professors, és la gran de tres germanes i va créixer entre llibres, exàmens i correccions, fet que no li va despertar la passió per estudiar memoritzant, però sí d’entendre i interpretar el perquè del món que l’envoltava.\n“Vaig descobrir el teatre musical a través dels cicles musicals de Fred Astaire i Ginger Rogers que feien per la televisió”, però al teatre es va quedar fascinada amb Granja animal al Teatre Romea l’any 1976: “Em van portar a veure aquesta obra de George Orwell amb música de Joan Vives, protagonitzat per Joan Baptista Humet i Carme Sansa, i em va enamorar”. Tot i que durant el franquisme i la transició el món artístic no gaudia de reconeixement i bona fama, els pares de l’Àngels li van fer costat perquè pogués començar a formar-se al costat d’Esteve Polls, el primer a donar-li “la gran primera oportunitat, totalment desinteressada”.\nI així va ser com va descobrir la seva vocació, actuar: “El que volia fer realment era actuar: estar a sobre d’un escenari i comunicar-me a la gent”. L’any 1980, amb només 17 anys l’Àngels va començar a fer teatre al Centre Parroquial del Roser del Fort Pienc, on va conèixer un dels seus grans company d’aventures, i parella durant molts anys, Ricard Reguant: “Amb ell vaig descobrir Txèkhov, Brecht, Arthur Miller, Williams o Shepard i, junts, vam emprendre l’aventura de fer musicals, sense saber-ne i vam decidir fer Torna-la a tocar, Sam“. Paral·lelament va començar a treballar al costat de reconeguts artistes com Carles Lloret i Joan Guasch i amb la companyia de Paco Morán “i amb una gran dama del teatre, Irene Gutiérrez Cava”.\n“Un dia vaig fer una prova amb Dagoll Dagom per substituir a la Teresa Vallicrosa a El Mikado. No em van agafar per aquest paper però si per protagonitzar La botiga dels horrors, amb el Pep Antón Muñoz”. Pocs temps després, l’any 1988, va encarnar a Blanca al musical Mar i Cel: “No era conscient de la repercussió i èxit que tindria i estic molt contenta del que vaig fer però no m’agrada mitificar: jo feia un personatge com qualsevol altre… jo només volia fer teatre i fer-lo bé”.\nAmb el cèlebre barco pirata van arribar d’altres grans èxits com Estan tocant la nostra cançó (1990), Memory (1991), Tots dos – al costat del cantant de Sau, Carles Sabater-, Germans de sang (1993) o Àngels (1995).\n‘Sóc una actriu que, a més, canta i balla’\n‘Sóc una actriu que, a més, canta i balla’, aquesta frase de l’actriu nord-americana Glenn Close és una de seves les frases preferides. Seguint aquesta premissa l’Àngels Gonyalons i el Ricard Reguant van crear, l’any 1994, l’Escola Memory: “Jo vaig arribar als musicals per casualitat, no sabia fer res. Vaig aprendre d’oïda i per això vam decidir oferir una formació orientada a professionals: per ensenyar a un ballarí a defensar-se amb la paraula i ensenyar als actors cantar”. Durant aquests 25 anys d’història per l’escola han passat grans professionals com Ferran González, Marta Ribera, Carlota Olcina, Jana Gómez, Vicky Luengo o Elena Tarrats, entre moltes d’altres.\nPer a l’Àngels no existeixen els actors de teatre musical, existeixen només intèrprets: “Crec que aquesta diferenciació ha desprestigiat el teatre musical, un gènere que s’ha acabat nodrint de molta gent que canta molt bé, però de pocs actors”. El seu objectiu és que els seus alumnes siguin capaços d’afrontar un càsting que no sigui estrictament d’un musical: “Han de ser intèrprets, actors que cantin i que ballin, però sobretot actors… que siguin capaços de comunicar i construir personatges. No n’hi ha prou amb saber cantar bé”. També valora molt el fet de saber estar rodejat de bons professionals: “Valoro molt d’un director que sàpiga fer els seus deures, que tingui criteri i que sàpiga modelar als actors com si fóssim plastilina”.\nA finals dels 90, Gonyalons es va establir a Madrid on va fer obres com Chicago (1999), Palabras encadenadas (2000) o Cuando Harry encontró a Sally (2002), un ecosistema teatral molt diferent del de Barcelona: “A Madrid s’han establert grans multinacionals que han portat molt treball però han contribuït a encotillar a un sector d’artistes que, lícitament, només es mouen en les esferes d’aquests grans musicals”. Creu que això només afecta un nombre d’actors concret i confirma el gran talent d’altres actrius i actors que no s’acomoden: “Molts musicals de Madrid estan protagonitzats per actrius i actors catalans, que s’han preocupat per la seva formació i que destaquen per sobre d’altres”.\nDesprés del seu pas pel centre de la península l’actriu va tornar a Barcelona on va protagonitzar espectacles com Acosta’t (2003), Germana Pau; La infanticida (2009), Un marit ideal (2009), o Persèfone (2011), la darrera incursió de Comediants al Teatre Lliure. L’any 2014 va encarnar l’estricta Mare Superiora de Sister Act, al costat de la jove Mireia Mambo: “Ens va dirigir una gran directora, Carline Brouwer, qui ens va donar via lliure per crear els nostres propis personatges. Vaig aprendre molt de ser la segona d’abord, em vaig reconciliar amb mi i amb la meva ànima”.\n“Som el resultat del tot el que ens ha precedit”\nL’Àngels és una persona que busca l’equilibri. Li agrada parlar des d’un punt de vista general però tenint en compte tots els matisos, i és això el que intenta transmetre a les noves generacions: “A la gent jove se l’ha d’escoltar però sense menystenir als vells de la tribu, per no caure en els mateixos errors. Som el resultat del tot el que ens ha precedit”.\nPer a l’actriu l’educació és essencial i no només la dels professionals sinó també la del públic: “Els qui ens dediquem a l’espectacle som un reflex de la societat. El públic rep les històries i els personatges que els proporcionem… així que tenim una responsabilitat. Venim d’una crisi econòmica i potser la gent s’ha acostumat a associar el teatre només a l’oci i no a la cultura”.\nL’Àngels Gonyalons segueix incombustible, involucrada en molts projectes i amb ganes de tornar-nos a regalar grans moments damunt els escenaris com al muntatge Els jocs florals de Canprosa amb què el Teatre Nacional de Catalunya va encetar la temporada 2018-2019. Però com veu el fet que tornin a la cartellera alguns dels musicals que ella ja va protagonitzar als inicis de la seva carrera?: “Em fan sentir gran i crec que és bo revisitar allò que vam fer fa anys. No ens hem d’acomodar”.\n“No he perdut ni la il·lusió ni les ganes d’aprendre”, quasi 40 anys després d’iniciar la seva aventura pels escenaris la Gonyalons segueix mantenint la seva essència: “No l’he perdut, l’he polit i, segurament l’he millorat, com a persona he millorat en maduresa i autocontrol; com a professional, suposo que he perdut coses però valoro molt més les que he guanyat: com la serenitat”.\nAquesta és la història d’una de les actrius que ha protagonitzat alguns dels musicals que formen part de la nostra memòria col·lectiva. La d’una persona que té els seus valors i criteris molts clars, una professional en constant evolució, el reflex d’una persona feliç: “He viscut moltes coses, però sento que a la vida encara em queden moltes oportunitats per aprofitar, per seguir creixent i per fer les coses millor”.


L'Agència per a l'Abordatge Integral del Treball Sexual dóna feina a 100 dones - Social.cat\nAcció social, Gèneres\nL'Agència per a l'Abordatge Integral del Treball Sexual dóna feina a 100 dones\nL'ABITS va signar 126 contractes i va impulsar diversos programes de formació i d'inserció laboral durant el 2012.\nDijous, 25 de juliol de 2013 | 12:00 h\nL'Agència per a l'Abordatge Integral del Treball Sexual (ABITS) va ajudar a trobar feina, durant el 2012, a 99 dones a través dels seus programes d'inserció laboral. A més a més es van signar 126 contractes. Aquestes xifres suposen un augment del 50% respecte a l'any passat.\nL'Agència ABITS va iniciar, durant el 2012, diversos programes de formació i d'inserció laboral coordinant-se amb les entitats del tercer sector, entre els quals destaquen:\n- 'Dona i prostitució'\nAquest projecte té l'objectiu de millorar la qualitat de vida de les persones que exerceixen la prostitució a través de la formació i la inserció sociolaboral. Durant l'any 2012 127 dones van participar a les activitats formatives, un 38% més que l'any passat: classes de català i castellà; curs de cambreres de pis; tallers de salut bàsica i alimentació infantil; tallers d'economia domèstica; tallers d'orientació laboral, i tallers de cura de gent gran.\n- Projecte d'innovació 'Enfilant l'agulla'\nAquest projecte assumeix la formació en costura, principalment per a dones nigerianes. Al llarg del 2012 hi han participat 25 dones.\nÉs un projecte que s'adreça a persones que exerceixen la prostitució i volen entrar al mercat laboral formal, a les quals s'ofereix accions grupals, programes d'aprenentatge i pràctiques. L'objectiu és donar resposta a les dones que, per decisió personal, volen deixar l'exercici de la prostitució i iniciar una activitat diferent. El ventall de recursos que ofereix el DIR permet a cada una de les dones definir i executar el seu projecte professional, desenvolupar competències professionals i millorar la seva ocupabilitat amb relació al mercat de treball. Durant l'any 2012 hi han participat un total de 61 dones, 36 de les quals han entrat al mercat laboral formal.\nEl Servei d'Atenció i Mediació al Carrer ha atès, durant el 2012, 396 dones, i s'hi han obert 108 altes noves. Des del 2006, quan es va posar en marxa, aquest servei ha atès 1.069 dones, 371 de les quals continuen tenint relació amb el programa.


Anna M. Iglesia: «El relat oficial ha silenciat moltes dones, deixant-les als marges» - Empordà\nAnna M. Iglesia: «El relat oficial ha silenciat moltes dones, deixant-les als marges»\nL'autora rescata en un assaig personatges femenins oblidats que lluitaren per legitimar-se com a subjectes\nL'autora és llicenciada en filologia italiana i periodista cultural SAMUEL DE ROMAN\nL'autora és llicenciada en filologia italiana i periodista cultural\nEs declara lectora professional però, sobretot, vocacional. Després de dedicar la seva tesi a la narrativa de l'espai urbà i les seves pràctiques, acaba de publicar La revolución de las flâneuses dins la nova i elegant col·lecció de l'editorial WunderKammer, Cahiers. No és només que l'autora rescati noms essencials de dones oblidades, sinó que el converteix en tot un manifest literari i feminista que reivindica «caminar com un acte d'insubordinació». En aquesta entrevista ens explica les claus del llibre.\nL'assaig La revolución de las flâneuses es vincula a la seva tesi doctoral, dedicada a la narrativa de l'espai urbà i les seves pràctiques, i a la flânerie al París del segle XIX.\nSí, l'editora, però, em va proposar donar-li una volta i posar el focus sobre les dones, on eren les flâneuses, perquè sempre es parla de la figura masculina del flâneur, com jo mateixa vaig fer en la meva tesi. El text, doncs, està escrit de zero, però evidentment vaig utilitzar lectures que havia fet aleshores, per actualitzar-les i, sobretot, mirant-les d'una altra manera per trobar-hi la figura femenina.\nPer què li va interessar aquest tema?\nVolia fer alguna cosa dins la teoria literària, però que a mi m'apel·lés i també al present. M'interessava la idea de la ciutat com a forma d'escriptura del jo, com ens descrivim a través dels espais que vivim, i com els espais que vivim es converteixen en un relat nostre, i també col·lectiu. A voltes, però, aquest relat se'ns imposa a través del poder, l'organització política... I aquí, la figura paradigmàtica era el flâneur i el París del XIX perquè la reforma de Haussmann és un punt d'inflexió dins la concepció de la ciutat moderna. Ell pensa la ciutat per evitar revoltes, una ciutat burgesa, de control, on no hi ha possibilitat de protestes. És una ciutat magnífica a escala estètica, però que també amaga la seva decadència.\nLa flânerie és, però, anterior.\nBé, els caminants sempre han existit, però en el segle XIX es comença a poetitzar la seva figura.\nEn els inicis, les flâneuses apareixen com a objecte d'observació, no com a subjecte.\nEs pensava que una dona no podia caminar sola per la ciutat. Qui ho feia? Doncs la prostituta, és a dir, l'objecte que s'observava i es consumia. Així, la dona sola a la ciutat era objecte de la mirada perquè cridava l'atenció, feia una cosa transgressora. La dona, a més, ha estat objecte i no subjecte en el sentit que sempre han escrit sobre ella però no s'ha deixat que la dona es representés a si mateixa. Per això, la revolució de les flâneuses té a veure amb la lluita per legitimar-se com a subjectes. És a dir, jo soc la que camino i observo, no soc l'observada ni tampoc l'escrita, ho faig jo mateixa.\nCadascun dels capítols de l'assaig el dedica a un dret: dret a ocupar els carrers, a mirar sense ser vistes, a no consumir ni ser consumides, a viatjar soles i a existir i, per descomptat, a l'autoria.\nGran part del mèrit el té l'editora perquè, en organitzar el material que tenia, va veure que els capítols eren quasi com un manifest.\nEn el dret de mirar sense ser vistes denuncia la marginació de la dona dins un espai ple de normes que acota les seves vides.\nTotalment, acotar-la de manera exagerada. Per exemple, la dona no podia anar a determinats barris. Balzac condemna la protagonista de la seva novel·la Ferragus perquè una nit decideix sortir, sola, per un barri problemàtic de París. I només perquè transgredeix les normes de moralitat. La ciutat s'omple d'espais, com els parcs, perquè la dona (de la burgesia) vagi a passejar durant el dia. Eren espais que es concedien. Com també els centres comercials que no deixen de ser una concessió, un espai perquè la dona vagi, es distregui, consumeixi. Però als espais de poder, l'entrada de les dones estava prohibida.\nL'obra Joven en la ventana de Gustave Caillebotte (1875) obre l'assaig d'Iglesia.\nL'assaig visibilitza dones oblidades que van tenir el valor de sacsejar l'ordre establert: Flora Tristan, Luisa Carnés, Olympe de Gouges, Mary Cassatt...\nQuantes dones van escriure, pintar, crear, deixant un llegat important però que el relat oficial ha silenciat o deixat als marges. Això em servia per rescatar-les i posar-les en primer pla. Van ser molt rellevants, tant per a nosaltres, com a dones, com pel que ens van llegar com a creadores, independentment que fossin dones.\nMoltes foren criticades i marginades. Penso en Margarita Manso i Maruja Mallo que als anys vint, acompanyades de Dalí i Lorca, es van treure el barret a la Puerta del Sol de Madrid, provocant un escàndol.\nLa transgressió en l'home s'acceptava, en la dona, no. La societat, totalment hipòcrita, recloïa la dona en l'àmbit domèstic. Trencar amb la tradició, ser artistes, crear i transgredir amb les formes, l'estètica i la moral, no demanant permís a ningú, era un escàndol.\nEn l'escriptura i l'art, les dones van trobar una via per proposar una altra mirada.\nTotes les dones que menciono van ser transgressores en la seva vida quotidiana, però sobretot des de la creació, on van legitimar i reivindicar la seva persona, el propi jo i la figura de la dona en general. Pardo Bazán ja deia que no escrivia només per a ella, sinó per a totes les dones.\nAlgunes buscaven estratègies per entrar en aquest espai públic com vestir-se d'home o amagar-se sota un pseudònim.\nGeorge Sand deia que per explicar determinades coses s'havia de vestir d'home perquè, si no, amb la pròpia identitat, no podia accedir a certs ambients o determinades persones no li parlaven. També era una forma de reivindicar la situació feble de la dona, com va explicar en la seva biografia. Vestir-se d'home era una eina i subratllava, encara més, la situació de discriminació que patien.\nCreu que les dones són les pitjors enemigues d'aquelles que volen trencar les normes?\nNo ho sé. Hi ha dones profundament masclistes i dones que fan un discurs contrari a la defensa de la llibertat de la dona. És el cas de Vox on hi ha dones que defensen teories que ni al segle XIX.\nPer a vostè, totes les dones estan cridades a ser flâneuses.\nSí, i ho faig extensiu a l'home. Crec que com a ciutadanes hem de ser flâneuses perquè la flâneuse és aquella que ocupa l'espai públic i busca que la seva veu sigui escoltada, la que es presenta com una ciutadana crítica, interlocutora del poder i subjecte protagonista del debat públic.\nAnna M. Iglesia