e Entrevista: Víctor Velasco – Sones |Nativa\nEntrevista: Víctor Velasco – Sones\nEscrit el 24/03/2008 per admin a la categoria ENTREVISTES.\nTags: Marta Solé, Sones, Víctor Velasco.\nNat 56_sep_08 Marta Solé\n“Una nova cultura musical”\nQuan semblava que la coherència havia desaparegut dels espais musicals —tret d’escasses i honroses excepcions— arriba aire fresc a les nostres orelles, desenganyades de sentir un cop i un altre el mateix disc ratllat. “El nostre paper és apropar la cultura al públic”, arriba a repetir fins a quatre vegades en cinquanta minuts Víctor Velasco, un dels socis fundadors de la cooperativa musical Sones. Manos de Topo, Le Pianc, Giulia y los Tellarini o Albaialeix són part de la seva tarja de presentació.\nDieu que aprofiteu les noves possibilitats de mercat i nous models de negoci. Què heu vist vosaltres que els altres no han sabut veure?\nEstà tot molt potes enlaire, ara. En realitat, nous models de negoci súper clars, sòlids, que existeixin ja com a negoci que doni diners, no n’hi ha. Poden existir coses com l’iTunes, que no deixen de ser un transvasament del model físic al digital. Hi ha moltes coses noves, com per exemple el Myspace, que serveixen per fer promoció i donar-te a conèixer però no són negocis en sí. Com a possibilitat clara, pots conèixer més gent. Sobretot noto mogollón que tothom va adquirint una cultura musical més àmplia, hi ha més interès i per tant més públic. Un públic que abans no existia o que estava limitat a un sector molt concret. Hi ha més publicacions, blogs, xarxes de recomanacions a través de botigues… Al final hi ha una súper atomització, que no saps per on començar però crec que això és bo. És una possibilitat. Hi ha gent que ho veu com una amenaça i jo penso que ara és un moment que tot està potes enlaire i que falten anys encara perquè la cosa es regularitzi una mica però que acabarà sent això. Tothom acabarà tenint molta més cultura, accés a tot i hi haurà molta més cultura musical i crec que d’això es tracta en el fons, és positiu també per la creació. Si tothom té més coneixement es poden fer propostes més interessants.\nA això us referiu quan dieu que vosaltres us dediqueu a la cultura o no només a l’oci?\nDoncs sí. Nosaltres veiem que hi ha empreses del sector que, sense deixar de treballar en el sector de la cultura, viuen en altres termes: omplint els espais amb una de les que diuen avui dia que és una de les principals fonts de negoci, l’oci. Sembla que ara tot el que et pugui sobrar s’ha d’invertir en oci. No pot sobrar ni un duro. Amb el que et sobri sempre podràs anar al cinema encara que sigui el dia de l’espectador. Nosaltres no treballem tant de cara a l’oci, que ens sembla molt bé, no volem donar un concert més sinó que sempre volem afegir un valor cultural al darrera. Que després es pot encabir dins del gran sector de l’oci perquè anar a un concert no deixa de ser-ho? Es pot entendre així. Però nosaltres quan muntem un concert o una producció el que intentem és no buscar un pla de màrqueting sinó que volem un valor cultural al darrera i no només hi ha la part econòmica, que també la necessitem per viure, evidentment.\nRecuperant el que deies al principi dels públics, quines noves sensibilitats esteu detectant en consonància amb la vostra feina?\nSí per aclarir-nos ens hem de definir demogràficament parlaríem d’un públic que va dels vint als quaranta-cinc. Menys de vint és molt puntual, penso que aquesta generació continua sent un misteri, i de vegades sembla que es quedin amb el politò. Nosaltres tampoc, als vuit a o als dotze anys, teníem un criteri ni una cultura però aquesta gent tenen la possibilitat i en canvi es queden amb allò altre. Aniran despertant una miqueta o els mitjans d’imbecilització tenen tanta força que es quedaran allà? No ho sé. El que nosaltres detectem en el sector d’entre vint i trenta, per dir alguna cosa, la “generació mondosonoro” per entendre’ns, és que sempre havia tingut un interès però que en els últims cinc anys ha obert els seus horitzons d’una manera molt bèstia. Abans estar interessat suposava un esforç i potser hi havia gent que als trenta abandonava i es quedava amb allò de “la meva època” i llençava la tovallola i ara crec que passa al contrari perquè hi ha més accés. I la gent s’acaba interessant fins molt més enllà. Potser acabem tots als setanta anys descobrint noves músiques i anat a concerts, espero. Seria meravellós.\nDe fet, a l’últim fòrum de Nativa, Dani de Producciones Doradas va dir que els festivals envelleixen així com els seus públics i els seus cartells. És un fenomen generacional?\nUna miqueta sí que ho noto però alhora també vas descobrint grups joves de vint-i-un o vint-i-dos anys que tenen una cultura musical que flipes. Potser per a aquesta gent si no existissin els mitjans que hi ha ara els seus grups no serien tan rics en influències ni tindrien una proposta tan clara.\nLa música ha perdut la innocència?\nNo, jo crec que la música sempre és innocent i també no innocent. N’hi ha dels dos tipus. La no innocent és la que està encarada a vendre. Potser podem muntar aquí una classificació nova. La música innocent és la que es crea al local d’assaig o un tio sol a casa creant una proposta que és el que els surt de dintre. I en aquesta música n’hi ha que té més interès i n’hi ha que menys.\nHan canviat els mitjans per aprendre, tocar i escoltar música, però també ho han fet els mitjans per descobrir-la. Havent-hi molt més on triar, la feina es deu tornar complicada a l’hora de separar el gra de la palla…\nSí i no. Separar el gra de la palla és una cosa súper fàcil i súper ràpida. Això de seguida ho veus i ho notes. Ara arriben pocs cedés, i molts e-mails dient-te “métete en mi myspace”. És molt més còmode, jo ho recomano a tothom, i és més enriquidor i trobes grups que d’una altra manera no haguessis arribat a conèixer mai. Jo m’ho passo molt bé. Tinc poc temps, menys del que m’agradaria per sentir i descobrir. Però a mi em sembla molt bé, no és cap dificultat.\nA Sones sou moltes coses a la vegada. Anem per parts?\nSom una cooperativa creada ara fa un any i poc, on acaba cristal·litzant la feina de moltes persones durant molts anys. Treballem diverses línies. Està la discogràfica, a l’estil clàssic de tota la vida. Avui en dia, encara que no es venguin discos, encara de cara als mitjans, al públic i als programadors, el disc acaba sent com una espècie de passaport que s’ha de tenir encara que després es venguin quatre còpies. Aquí encara funcionem amb aquesta mentalitat. També fem la distribució digital a través d’un afegidor de continguts. Pel que fa a la part del directe, portem la part del directe dels grups que editem. Invertim per treure un disc però perquè vindran una sèrie de concerts darrera. També portem grups estrangers a través d’acords.\nI funciona al revés? Els vostres surten a fora?\nÉs més difícil sortir a fora que entrar a dintre. Ara amb Giulia y los Tellarini sí, però ha d’haver una història com aquesta pel mig —interpretar el tema central a la nova pel·lícula de Woody Allen— perquè passin aquestes coses. Has de funcionar molt bé aquí perquè s’hi fixi algú de fora.\nTambé funcioneu com a promotora…\nSí, també hi ha les produccions pròpies, com vam fer amb Manos de Topo i Facto Delafé a l’Apolo o això que fem ara a l’Auditori de Los Planetas, La Leyenda de los Planetas. L’avantatge que tenim és que no hem de suportar una infrastructura molt gran, currem moltíssimes hores al dia, suem tinta, però al final podem dir que quan fem una producció pròpia és perquè ens agrada. És el que deia abans del valor cultural, el nostre estil al treballar la música és molt obert, eclèctic, i que sempre hi hagi un punt de distinció respecte dels altres, amb tota la humilitat del món. No fem moltes coses, intentem fer soroll però poc a poc.\nA banda, les vostres propostes arriben en un moment propici, en plena guerra de festivals i promotores…\nSí però a nosaltres és com si al Sant Andreu Futbol Club li parlen dels fitxatges que estan pagant el Barça i el Madrid quan el teu objectiu és pujar a tercera, però amb la nostra dignitat.\nTornem a l’estructura de Sones…\nSí, tenim la part d’editorial que és una part molt necessària que molts segells descuiden limitant-se a fer co-edicions amb una gran. Nosaltres signem percentatges amb els grups que són molt més favorables i estem molt perquè les cançons surtin a espots o cinemes, de cara a que l’editorial també generi. La part de premsa i promoció, hem aprofitat l’experiència que ja teníem per fer coses com l’InVICtro, o el Dj’s Contra la Fam. Prestem aquest servei a alguns projectes molt concrets.\nI la relació amb La Colazione?\nLa Colazione és un projecte conjunt, que va néixer com a joint venture, entre l’estudi Maik Maier i el segell, abans que existís Sones. Ens estàvem adonant que hi havia molts grups que ens encanten i que estaria molt bé que hi hagués una mena de plataforma perquè editessin un disc, fessin un disc, hi hagués un intercanvi. La Colazione funciona a tres bandes, tothom inverteix una part i tothom té una participació igual: l’estudi, la discogràfica i el grup. És una cosa súper justa i honesta per tothom, que vam començar a fer amb Manos de Topo, ara ho estem fent amb Albaialeix, Giulia y los Tellarini, ho farem també amb Le Pianc…\nLa mateixa manera de funcionar que a Sones…\nLa Colazione, en realitat, era com una marca, una manera de fer les coses però no tenia una infrastructura. En el moment en què el segell creix i es converteix en Sones, els grups de La Colazione es beneficien de l’ampliació. La Colazione en definitiva és una manera de fer les coses gestionada per Sones.\nCom funciona aquesta cooperativa des de que un grup us envia un enllaç o una maqueta fins que grava un disc amb vosaltres?\nEls veiem en directe, com qualsevol altra discogràfica, coneixem el grup, busquem que hi hagi una bona sintonia personal i, després, ens ha d’agradar a tots, a nosaltres i a l’estudi. Tots els grups que traiem és perquè ens han flipat a tots. Totes les decisions es prenen de manera molt conjunta. Mai s’ha tret una portada o un single que el grup no vulgui, vull dir que la participació del grup en cada decisió que s’ha de prendre és súper elevada. La feina bruta, les gestions, la fem nosaltres, perquè el grup no deixi de tocar, assajar i fer cançons. Però tots es senten el disc seu.\nVosaltres, que enteneu la música també com a servei, com ho feu lligar amb el concepte de negoci?\nNosaltres no parlem des del punt de vista del creador sinó del de la indústria, si és que podem parlar d’indústria, que això seria un altre debat. Jo el que vull dir en aquest sentit és que moltes vegades la música es ven com un producte d’oci i nosaltres tenim l’obligació de donar a conèixer els nostres músics a tantes persones com sigui possible i apropar la cultura al públic. Aquí entra el paper de servei. Sí que hi ha d’haver un rendiment econòmic per poder sobreviure, però sempre ha d’estar dins d’uns marges. Aquesta manera de funcionar és súper lenta, molt difícil, et trobes portes tancades cada dos per tres. Hem picat pedra però comencem a veure els resultats. No s’ha de tenir aquesta ànsia per créixer tant i tant i tant. Ho gaudeixes més.\n« ~ Esmorzar març’08: romanticisme i música popular Entrevista: Ramon Rodríguez (The New Raemon) »


El deute públic baixa a l'octubre 3.267 milions i se situa en el 96,5% del PIB\nTot i això creix un 6,17% respecte al mateix mes de l'any passat\nEUROPA PRESS Madrid 17/12/2014 11:28\nEl deute del conjunt de les administracions públiques va baixar a l'octubre a 3.267 milions d'euros, fins als 1.016.969 milions d'euros, fet que suposa el 96,5% del PIB, segons dades del Banc d'Espanya. L'endeutament públic va baixar un 0,32% en taxa mensual en el desè mes de l'any, mentre que respecte al mateix període de l'any anterior va registrar un increment del 6,17%, amb 59.129 milions d'euros més.\nEl deute del sector públic va baixar a l'octubre després de l'increment dels dos mesos previs i s'allunya així de l'objectiu per a tot 2014, que se situa en el 97,6% del PIB.\nDes de 2008, coincidint amb l'inici de la crisi, el deute d'Espanya no ha deixat de créixer exercici rere exercici i des de llavors s'ha més que duplicat, passant dels 436.984 milions d'euros (el 40% del PIB) als 1.016. 969 milions a l'octubre d'aquest any (el 96,5%).\nEl gruix del deute en mans dels administracions públiques es troba en valors a mitjà i llarg termini, que suposen més de dos terços del deute total. A l'octubre, aquests préstecs van sumar 736.145 milions d'euros, cosa que representa una caiguda del 0,65% respecte al mes anterior, però un increment del 11,2% respecte a l'octubre de l'exercici precedent.\nEn canvi , el deute públic a través de valors a curt termini va augmentar en 681 milions d'euros, en passar de 74.078 milions a setembre a 74.759 milions a l'octubre, el que representa un augment del 0,92%. Respecte al mateix mes de l'any anterior, els valors a curt termini en mans de les administracions públiques s'han reduït un 13,5%.\nPer la seva banda, els crèdits no comercials i la resta van sumar 206.065 milions d'euros a l'octubre, fet que suposa un augment del 0,45% respecte al mes anterior, però una caiguda del 1,6% respecte a l'octubre de l'exercici precedent.


El Mediterrani, el mar més contaminat del planeta - À Punt\nEl Mediterrani, el mar més contaminat del planeta\nEl documental ‘Salvemos nuestro Mediterráneo’ mostra les amenaces als oceans, com el plàstic i la sobreexplotació pesquera.\nVÍDEO | El Mediterrani, el mar més contaminat del planeta\n08 de juny 2019 - 16:56\nLa sobreexplotació pesquera, la contaminació, el plàstic i l'ús d'àncores són alguns dels factors que amenacen el futur i la biodiversitat de la mar, especialment del Mediterrani, un dels més castigats del planeta. Així ho adverteix el biòleg Manu San Félix en el documental que estrena el pròxim dilluns National Geographic, Salvemos nuestro Mediterráneo.\nLa pel·lícula se suma a les veus d'alarma davant de les amenaces a què s'enfronten els oceans. Les Nacions Unides recorden cada 8 de juny, Dia Mundial dels Oceans, el paper que fan, ja que generen la major part de l'oxigen que respirem i un gran percentatge dels aliments per a la població mundial. Aquests espais cobreixen més del 70% de la superfície del globus i contenen el 96% de l'aigua del planeta.\nPer això, la presidenta de l'Assemblea General de l'ONU, María Fernanda Espinosa, ha posat en marxa la campanya "Play it out" per a acabar la contaminació per plàstic. La iniciativa vol recordar que dècades d'ús excessiu i l'augment del consum de plàstic d'un sol ús han portat a una "catàstrofe ambiental mundial".\nEn l'actualitat, cada any es filtren als oceans tretze milions de tones de plàstic, que, entre altres efectes, causa la mort de 100.000 espècies marines a l'any. El plàstic queda a la deriva quasi intacte durant dècades o segles, però el que es deteriora acaba esdevenint microplàstic. Els peixos i altres animals marins acaben consumint-lo, de manera que finalment acaba en la cadena alimentària.\n‘Una trampa de plàstic’\nL'informe de WWF Una trampa de plàstic ha revelat que Espanya és el segon país que més plàstic aboca al Mediterrani, després de Turquia, i el quart de la Unió Europea que més plàstic consumeix. El secretari general de l'organització ecologista a Espanya, Juan Carlos del Olmo, denuncia que aquest material "està asfixiant el planeta". El d'un sol ús conforma el 84% de les deixalles que s'acumulen als oceans, i una de les previsions dels organismes internacionals és que l'any 2050 podrien contindre més plàstic que peixos.\nPer a fer front a aquesta situació l'objectiu de desenvolupament sostenible número 14 es planteja la meta de previndre i reduir significativament la contaminació marina d'ací al 2025. També en el 2020 s'haurà de reglamentar de forma eficaç l'explotació pesquera, acabar la sobrepesca, la pesca il·legal i les pràctiques pesqueres destructives.


Preguntes i respostes sobre la nova zona 1\nper Bernat Bella 11 de gener de 2019\nDes de l'1 de gener de 2019, els santcugatencs i santcugatenques es poden moure pels 36 municipis de l'Àrea Metropolitana de Barcelona amb les tarifes de la zona 1 de transport públic. La contrapartida és un nou impost, el tribut metropolità, que es pagarà amb l'IBI. Tot plegat està generant alguns dubtes entre veïns i veïnes de Sant Cugat, que el TOT intenta resoldre.\ncaptura de pantalla 2018 10 25 a las 13 40 13 1\n5. Quins títols de viatges no han variat de preu?\nQueden fora de la tarifa plana la T-16, els títols socials (targeta rosa metropolitana, T-4, passi pensionista i targeta de pensionista de FGC), els títols federats i els títols monomodals dels operadors (a banda del bitllet senzill).\n6. Per què s'ha de pagar un nou impost, el tribut metropolità?\nL'entrada a les tarifes de la zona 1 suposa que els setze municipis hagin d'assumir un nou impost, el Tribut Metropolità. Aquest impost ja es pagava en els divuit municipis que fins ara formaven part de la zona 1, com Barcelona i la resta de ciutats. La nova unificació tindrà un cost de 23,1 milions d'euros, dels quals 17 es finançaran a través d'aquest nou impost. L'impost també té per objectiu finançar els serveis prestats en l’àmbit de l’Àrea Metropolitana de Barcelona, especialment relacionats amb medi ambient (Collserola, platges, etc) i mobilitat (transport públic).\n7. Qui pagarà aquest nou impost?\nEl tribut metropolità es pagarà a través de l'IBI a partir de les factures d'aquest 2019. La previsió és que es faci efectiu a l'estiu. Per tant el pagaran els propietaris d'immobles a Sant Cugat.\n8. Quin cost tindrà?\nL'impost es calcularà en base al valor cadastral dels immobles, que es multiplica pel tipus de 0,159%. Per exemple, un immoble amb un valor cadastral de 100.000 euros, haurà d'abonar-ne uns 160 en concepte de tribut metropolità. Per calcular el que us tocaria pagar, multipliqueu el vostre valor cadastral, que podeu consultar per internet, per 0,159%. Amb tot, l'Ajuntament de Sant Cugat no ha volgut encara donar més detalls del cost que tindrà i que aquest 2019 ja hauran de pagar els santcugatencs.\n9. Afectarà als llogaters?\nL'impost el pagaran directament els propietaris. Tot i això, agències immobiliàries reconeixen que pot acabar repercutint en les rendes que paguen els llogaters.\n10. Què diu l'Ajuntament de Sant Cugat?\nL'Ajuntament de Sant Cugat ha anunciat que portarà als tribunals la forma de càlcul del tribut metropolità, perquè entén que és injust pels veïns de Sant Cugat. Està d'acord en què ha d'assumir el nou impost, però reclama que es calculi d'una altra manera per reduir-ne l'impacte. El motiu és que el cost de l'impost varia segons en quin any s'ha fet la valoració cadastral, a més d'altres "deficiències tècniques".\n11. Què passa amb la T-Mobilitat?\nLa T-Mobilitat és un nou sistema de transport que permetrà calcular el preu del transport públic de cada usuari en funció dels quilòmetres que recorri en transport públic i la freqüència que l'utilitzi. Així, l'actual sistema de zones s'eliminarà. La seva implantació estava previst ja fa anys, però s'ha anat ajornant i no estarà completament estesa fins al 2021. Un cop això passi, la tarifació per zones deixarà de funcionar.\nSant Cugat estudia implantar l'àrea verda al voltant de les estacions\nCrec que m'en aniré de aquesta ciutat tan cara, com es Sant Cugat (3ª renta per capita de catalunya), però ¿quants habitants dels 90.000 vivim solsament de la nostra pensió?\nSantiago Fa 5 mesos\nEs una vergonya que pugi l'IBI. Un suspens per l'Ajuntament\nubi Fa 5 mesos\nes una vergonya que pujin l'IBI a una de les ciutats amb l'Ibi mes car. Canviem d'ajuntament!!!\nUna autentica vergonya. Ningú diu a l'Ajuntament que aqauest diners han de sortir de l'IBI. A més, en la majoría dels casos, l'augment de l'IBI serà molt superior a l'estalvi del transport. Que pasarà al 2021 quan desapareixin les zones? El Sant Cugatens ens hem d'oposar. Si es necesari hem de crear asociacions. Ens queixem de Madrid, perà aquí ens apreten molt mes\nSergi Fa 5 mesos\nNo s'hauria d'aplicar el mateix impost a tots els de l'area metropolitana, si tampoc dispossarem de la mateixa quantitat de transport públic no? SI no ens arriba el metro, ni totes les linies de bus o renfe, no trobo just que paguem el mateix que la resta a la que si que arriben...


Servei d'atenció al client | Assistència Sanitària\nEl Servei d'Atenció al Client és l'ens encarregat d'atendre i resoldre les queixes i reclamacions dels clients de l'Entitat amb relació als seus interessos i drets legalment reconeguts.\nSi desitja presentar una queixa o reclamació davant del Servei d'Atenció al Client premi aquí. En aplicació de la legislació vigent, l'Entitat s'obliga a atendre i resoldre les queixes i reclamacions en el termini de dos mesos des de la seva presentació en l'esmentat Servei.\nEn cas de discrepància amb el pronunciament emès pel Servei d'Atenció al Client, o d'incompliment del deure de resolució en el termini assenyalat, vostè té la facultat d'acudir al Servei de Reclamacions de la Direcció General d'Assegurances i Fons de Pensions, amb domicili a Paseo de la Castellana, 44, 28046 Madrid, oficinavirtual.dgsfp@mineco.es. Per formular les queixes o reclamacions davant l'esmentat Servei de Reclamacions és preceptiu haver esgotat prèviament la via de reclamació davant del Servei d'Atenció al Client.\nL'activitat del Servei d'Atenció al Client es regula a través del Reglament aprovat pels Òrgans de Govern de l'Entitat, on també s'estableixen els procediments de presentació i tramitació de les queixes i reclamacions. Una còpia d'aquest Reglament és a la seva disposició a les nostres oficines i també el pot descarregar aquí.\nLa seu del Servei d'Atenció al Client es troba situada al domicili d'ASSISTÈNCIA SANITÀRIA COL·LEGIAL, SA D'ASSEGURANCES, Avinguda Josep Tarradellas, 123-127, baixos, 08029 Barcelona, atencioalclient@asc.cat.\nLes normes de transparència i protecció de drets del client estan recollides en les disposicions següents:\nOrdre ECO/734/2004, de 11 de març, sobre els Departaments i Serveis d'Atenció al Client i el Defensor del Client d'Entitats Financeres.\nLlei 50/1980, de 8 d'octubre, de Contracte d'Assegurança.\nReial Decret Legislatiu 1/2007, de 16 de novembre, pel qual s'aprova el text refós de la Llei General per a la Defensa dels Consumidors i Usuaris.


COLOMBIANS XENÒFOBS | Obra Cultural Balear d'Artà\nAmb governants tan molls com certes herbes, els enemics del país saben que tenen via lliure\nAquestes coses només passen on poden passar. No em fa feliç haver pronosticat per escrit que hauríem de témer onades d’immigrants xenòfobs. Una associació de colombians ha triat la via de la ultradreta espanyola per integrar-se a Mallorca, i el primer que exigeixen són uns drets lingüístics dels quals ja gaudeixen tant com d’altres drets. No es queixen dels rètols en alemany o anglès, no al·ludeixen per res a la pura ficció del bilingüisme en el nostre país, ells simplement es volen fer forts en l’assetjament de la llengua –de la cultura– pròpia de la nostra comunitat, que és allà on els ha portat la vida, per elecció, per necessitat o per atzar. No hi ha la més mínima invitació a aprendre la llengua del país, tan sols la queixa, l’ofensa i el menyspreu.\nFa un temps, els cònsols acreditats al nostre país ja varen presentar les mateixes reclamacions. Aleshores no se’ls va contestar, des del govern de Jaume Matas, en la forma en què un govern autonòmic se suposa que ho ha de fer. Més tard –i són només exemples triats a l’atzar– va ser el cas d’Air Berlin, i l’actual inquilí del Consolat de Mar, senyor Francesc Antich, va reaccionar exactament igual que el seu antecessor i soci en la reforma de l’Estatut.\nAmb governants tan molls com certes herbes, els enemics del país saben que tenen via lliure, que qualsevol ultratge quedarà sense la resposta adequada, perquè fins i tot quan aquesta resposta es dóna per boca de càrrecs del Bloc, el Consolat s’encarregarà de contrarestar-la. Sobretot si qui ofèn és considerat poderós: aleshores se li besen els peus. A la infàmia, si té poder, se li posa catifa.\nAixí, no ens ha d’estranyar que una associació de colombians, en lloc de treballar per la integració i l’arrelament dels seus compatriotes, en lloc de teixir llaços d’entesa i, si arribava el cas, de fraternitat, els arenga contra la identitat d’un país, al qual s’ha d’atacar donde más les duele, és a dir, la butxaca. És tot tan infeliç i barroer, que no s’hauria d’aixecar d’en terra si es tractàs d’un cas aïllat, del desvari groller d’uns immigrants desorientats. Pertot hi ha de tot, i és el nét d’un emigrant mallorquí el governador de Puerto Rico que més va fer per impulsar l’anglès en detriment de l’espanyol. Però no és un cas aïllat, la temptativa d’aquests colombians es nodreix del context d’immunitat social en què els nostres darrers presidents han declinat les seves responsabilitats amb l’ús i el foment de la nostra llengua. En la denúncia dels fets d’aquesta naturalesa, és important, sobretot, mirar-nos en les nostres autoritats i en els partits que les sustenten.\nPerquè, al cap i a la fi, què significaria que uns quants colombians ens insultassin si la societat se sentia ben protegida per uns governants amb idees clares i determinació versemblant? Sense la indecorosa abstenció d’aquests governants, els insults caurien damunt dels qui els han proferit, com els cauen a la cara les fleumes als qui escupen al cel, com deia dona Obdúlia de Montcada.\n← “LA IMMERSIÓ LINGÜÍSTICA EXPOSA ELS NOSTRES FILLS A LES DROGUES”\nPRESENTACIÓ DEL DOCUMENTAL “BLAI BONET. ENTRE EL CORAL I L’ESPIGA”, AL TEATRE PRINCIPAL DE PALMA →


SIS MESOS DESPRÉS, NEDANT SOBRE LA MERDA\nPassen senyors i senyores i miren les filigranes que fan els de Glòria Marcos obrint una llandeta de besuc amb un pic i una pala! Admiren les/els de Pasqual Mollà que encara no han dit on volen anar i ja estan fent camí! Observen la delicada neutralitat que mantenen els d’Enric Morera repartint navalles i punyalets! Queden bocabadats davant la generositat d’Amadeu Sanchis renunciant a un lloc per al qual mai no hauria d’haver sigut proposat i per al que ni serveix ni l’importa no servir! I ara, tots agenollats davant Rafa Xambó que proclama que un sociòleg, per principi, és un conseller de RTVV en potència. I ell, damunt, canta! Poeta, pujat la bragueta !\nI ací ens teniu, als que tant apostarem pel Compromís pel País Valencià nedant sobre la merda. Sense poder tapar-nos els nassos perquè necessitem moure els dos braços per no enfonsar-nos. I de tant en tant, cullerada de mel al cos, perquè també ens cal respirar. Ací ens teniu esmaperduts observant com alguns volen convertir un pet en una revolució i un rot en un discurs.\nTot per un lloc en el Consell d’Administració de RTVV, l’organisme més inútil que hi ha a Espanya i part de l’estranger.\nPerò si ho tenien ben fàcil! Si el que hauria d’haver fet el Compromís és renunciar a ocupar el lloc que els correspon per denunciar el gabinet de propaganda del PP i el niu d’indignitat en què s’ha convertit la ràdio i televisió públiques!\nDeixar soles al PP, això és el que hauria d’haver fet el Compromís. I també el PSPV. I a pesar de tot, caldrà continuar nedant. Avançat encara que siga amb rodes quadrades. El contrari seria caure en la resignació i eixe és un luxe que no ens podem permetre els que apostem per una societat més justa i més neta.\nPublicat per Agermanats @ 16:16 3 Comentaris\nADÉU I BENVINGUTS\nAquest blog va nàixer amb l'objectiu de potenciar i donar arguments a favor d'un pacte entre EU i el Bloc. A pesar del poc de temps que portem en la blogosfera, hem aconseguit fer més de cent aportacions (exactament 113), que set-centes quinze persones hagen participat en el debat i que altres dotze mil hagen visitat les nostres pàgines en menys de 4 mesos.\nAra, una vegada aconseguit que el pacte siga una realitat, (i passades les vacances de Nadal) ja no té sentit ni el nom d’aquest blog, ni el seu contingut.\nTot i això, som conscients que el camí per fer fora de la Generalitat el PP no ha fet més que començar. I això ens dona noves forces per continuar alegres i combatius. Serà a través d’un nou blog que hem batejat com El Fartet i al qual ja podeu accedir. Diàriament hi trobareu novetats.\nHem elegit aquest nom en solidaritat amb eixe peix autòcton, semblant al samaruc, que es troba en perill d’extinció a causa del deteriorament mediambiental i la presència d'espècies invasores com el Peix Momia, en altres llocs també anomenat Pez Pirañita. Una situació molt suggeridora per a nosaltres.\nEstem farts! Salvem el fartet del PP! Fem fora de la Generalitat les mòmies i piranyes!\nRECORDEU: A PARTIR D'ARA ENS TROBAREU A http://elfartet.blogspot.com\nPublicat per Agermanats @ 10:55 2 Comentaris\nVICTOR CAMPOS PORTA LA NEGRA\nEl vicepresident del govern valencià, Víctor Campos, i l'alcadessa de València, Rita Barberà, han participat en la convocatòria de "Peones negros", l'organització creada per Jiménez Losantos. L'excusa era condemnar l'atemptat d'ETA, però l'han aprofitada per intoxicar sobre l'11-M i responsabilitzar el govern de l'atemptat.\nSegurament Víctor campos desconeix que Jiménez Losantos és un enemic declarat de Mariano Rajoy i, per extensió, de Francesc camps, i un fidel aliat d'Eduardo Zaplana. Serà que no ho sap, és bobo o les dos coses a la vegada. Si voleu saber la resposta presioneu la fletxa blava que hi ha damunt la imatge de baix.\nPublicat per Agermanats @ 21:20 2 Comentaris\nZAPLANA TAMBÉ S'APUNTA A UNA CAMPANYA DESCARADA I ATREVIDA\nMalgrat que Francesc Camps assegura hui que les enquestes mai no li han sigut tan favorables al PP, la realitat és que les coses li van ben mal, tant fora com dins del partit on es lliura una batalla despietada. La millor prova és que Eduardo Zaplana no ha dubtat en interpretar a la seua manera la idea de Pepa Chesa i s'ha llançat de forma desaforada a fer una campanya descarada i atrevida per tal de consolidar el seu poder en el partit. En la foto podem observar Zaplana en plena tasca de proselitisme en la Safor.\nSi no ens enganya la vista, la que toca el violí és Alicia de Miguel i la que s'acobla les ulleres i mira el melic de Zaplana amb cara d'incredulitat és Gema Amor. El que asoma per l'esquerra és Julio de Espanya preparant-se per cantar una ranchera.\nPublicat per Agermanats @ 20:56 2 Comentaris\nPEPA CHESA I EL BISBE\nPer a què enganyar-nos ? La pura realitat és que quan arriben aquestes dates estem més abocats a la fartera i a les cerimònies nadalenques que a cap altra cosa.\nPer aquest motiu resulta tan suggerent que el bisbat d'Oriola-Alacant, en compte de parlar de betlems i arbres de Nadal, denuncie que l'urbanisme és "insostenible" i que qualifique d'immoral que hi haja 400.000 vivendes buides quan tantes persones estan sense sostre. És d'esperar que, coherentment amb aquesta postura, l'església done suport a les nombroses mobilitzacions que hi ha anunciades per reivindicar un habitatge digne. Encara més: com un dels eixos de la campanya electoral de Compromís pel País Valencià serà la denúncia de l'urbanisme depredador, no hi ha per què descartar la celebració d'un mitin amb participació de Glòria Marcos, Enric Morera i el bisbe d'Oriola-Alacant.\nCas de no fer-se l'acte conjunt que acabem d'esmentar, la principal culpable serà la responsable d'organització del Bloc Pepa Chesa qui ha anunciat que el seu partit farà una campanya electoral "descarada i atrevida". Clar, això necessàriament ha d'espantar qualsevol bisbe. Què estarà tramant aquesta dona?\nPublicat per Agermanats @ 09:56 2 Comentaris\nLes coses continuen anant bé. El Bloc ha donat suport al pacte amb EU per una majoria superior a l'esperada i els pronòstics dels més pessimistes no s'han acomplit. Però seria un error reduir els resultats a una simple qüestió numèrica, a un càlcul més o menys encertat. El que s'ha posat en relleu és que molts militants que inicialment no eren favorables al Compromís pel País Valencià, ara ho són. Per convenciment, per disciplina, o per responsabilitat.\nTot fa pensar que a EU passarà el mateix i que el referèndum no serà una simple constatació numèrica del suport que té el projecte, sinó un tancament de files farcit també de convenciment, disciplina i responsabilitat. Simplement perquè l'objectiu paga la pena.\nErrades al llarg del procés se n'han fet moltes i totes elles estan arreplegades en aquest blog. Reconeixem que algunes d'elles, fins i tot, hipotequen una part del futur. Però no és el moment de mirar enrere. Tenim el que tenim i amb el que tenim haurem de fer-ho tot. És per aquest motiu que no ens agraden declaracions com les del diputat Joan Antoni Oltra criticant Glòria Marcos i manifestant les seues premonicions sobre el funcionament del futur grup parlamentari. Ni ens agraden a nosaltres ni li convenen a ell perquè ha guanyat el nostre respecte i no és just que un mal comiat l'espatlle. Però també cal dir que tanta obligació tenen alguns diputats de controlar el que diuen com la direcció d'EU de reconèixer la seua vàlua comptant amb ells en la nova etapa que estem obrint.\nEl PP cada vegada està més implicat en suposats casos de corrupció. Hui ha sigut Xàbia i demà ves a saber què. Les llistes electorals se'ls compliquen per moments i demà mateixa podria haver-hi alguna escissió a Gandia. Hem conegut que el president de la Diputació de València, Fernando Giner, ha estat a punt de deixar el PP per passar-se'n al partit d'extrema dreta que lidera Sentandreu. També reclama la seua part del botí José Maria Chiquillo que té un partit procedent de les despulles d'UV que cap en una bicicleta. Campsistes i zaplanistes no aconsegueixen acostar postures. Els casos judicials se'ls acumulen. Camps, cada vegada té més por escènica. L'únic que els funciona bé es la RTVV. És l'encarregada de fer una realitat a la seua mida a través de la manipulació descarada de la realitat. Com no anem a poder contra aquesta tropa!!\nPublicat per Agermanats @ 10:07 2 Comentaris\nSi en política les formes compten, a Rita Barberà han estat a punt de ficar-la en un nou jardí. I ja en van...\nL'alcadessa de València ens acaba de presentar una pàgina web que ha hagut de ser retocada urgentment perque, en la seua primera versió, barrejava institució (ajuntament) i partit (PP) amb una naturalitat inacceptable.\nSegons el copyright que ahir apareixia al final de la pàgina, la web era propietat de l'Ajuntament de València. (De fet, el logo del consistori encara hi apareix també en un lloc preferent). En canvi, quan es visitava l'avís legal de la pròpia pàgina es podia llegir que "la entidad titular de este sitio en Internet es el Partido Popular". Però, en què quedem? Carn o peix ? I més, qui ho ha pagat tot això: la carn o el peix?\nConscients de la clavada colossal de pota, 24 hores després la novíssima web ha sigut rectificada i el nou coypright que s'hi pot veure, adaptat. La pàgina ja no és de l'Ajuntament de València, com ahir, si nó del PP de València.\nAlgú podria pretextar, com a reacció primera, que només estem davant d'un error sense importància, però a nosaltres no ens ho sembla. No creguem que ningú, en un excés de zel, tinguera cap lapsus innocent. No. Coneguent al personatge (i als seus corifeus), ens inclinem a pensar que aquesta mescla inicial entre consistori i partit no era més una manifestació més de la incapacitat de la dreta capitalina de diferenciar una cosa i l'altra, de governar-nos a tots com si les institucions foren un "cortijo" particular i privat. La "forma" original d'aquesta web era un fidel reflex del "fons" polític de la seua titular. La prova és que han hagut de rectificar. Ara, si és per nosaltres, confiem que la rectificació definitiva vinga al maig al crit d'Adéu Rita!.\nPublicat per Agermanats @ 10:14 1 Comentaris\nMELCIOR, GASPAR I BARBERÀ\nResulta que ara les cartes que s'envien als Reis Mags es diuen enquestes electorals. La que ha fet pública el PP sobre expectatives de vot a la ciutat de València segur que acaba dipositada en la bústia que han intal.lat Melcior, Gaspar i Baltasar a El Corte Inglés.\nSegons la simpàtica carta infantil que ha escrit Rita Barberà als Reis, el PSPV perd un escó que passa directament al PP. EU, es queda igual. Amb la qual cosa els populars passen de la majoria absoluta a la majoria absolutista i queda demostrat que Carme Alborch té menys possibilitats electorals que Rafael Rubio.\nNaturalment, és molt atrevit afirmar, com fa el PP, que l'escó que guanya el PP és el mateix que perd el PSPV. I per què no és d'EU? Doncs perquè cal tindre en compte que un dels objectius dels populars és no espantar EU amb l'objectiu de no animar-la a pactar amb el Bloc davant la perspectiva de perdre regidors.\nDe manera que si l'enquesta la mirem a contrallum, el que posa en evidència són dues preocupacions del PP: el possible efecte de la candidatura de Carme Alborch en els resultats electorals i la por a un pacte EU-Bloc. I EU faria bé no conformant-se amb el virgencita que me quede como estoy que li estan venent els populars.\nZaplana es posa histèric perquè no prospera la querella que ha posat contra els diputats José Camarasa i Antoni Such per haver gravat unes converses amb uns empresaris que donaven a entendre que Terra Mítica en realitat és Terra a Mitges.\nI a Castelló esperem la declaració de quatre exministres d'Aznar pel cas Fabra.... I continuen els problemes del PP per confeccionar les llistes electorals... Fins ara només tenien un imputat com a cap de llista, l'alcalde d'Alacant, Luís Diaz Alperi. Ara afegeixen a la llista l'alcalde de Riba-roja, Francisco Tarazona, imputat en delictes de prevaricació, malversació, tràfic d'influències i us d'informació privilegiada... Menudeses.\nPublicat per Agermanats @ 10:17 0 Comentaris\nEU-Bloc en El País\nPaís Valencià 2007\nFòrum Horitzó 2007\nVideos del Xiquetalemany\nA l'aguait !\nEU+BLOC al Google News\nZAPLANA TAMBÉ S'APUNTA A UNA CAMPANYA DESCARADA I ...\nLES POTES DEL POLLASTRE\nQUÈ, QUI, QUAN, COM


El Campionat d'Espanya d'Atletisme Sub-23, a Tarragona\nTarragona acull el Campionat d'Espanya d'Atletisme Sub-23 aquest cap de setmana\nL'estadi 'Natàlia Rodríguez', a l'Anella Mediterrània, acollirà les proves dissabte i diumenge\ndimecres, 26 de juny 2019 - 14:25h\nL'estadi d'atletisme de l'Anella Mediterrània acollirà el Campionat d'Espanya Sub-23 aquest cap de setmana | Toni Cabanillas\nLes instal·lacions de la cèlebre Anella Mediterrània de Campclar, cor i epicentre un any després dels Jocs Mediterranis Tarragona 2018, tornaran a respirar esport de primera aquest cap de setmana del 29 i 30 de juny. Seran l'escenari del Campionat d'Espanya d'Atletisme Sub-23, una prova que espera aplegar més de 600 joves promeses de l'atletisme d'arreu de l'Estat. D'entre ells, alguns noms propis amb especial progressió al territori com el jove llançador de pes i disc Aaron Solà, de Torredembarra.\n«Tarragona serà la seu d'un gran cap de setmana amb una competició de primer nivell», ha valorat la nova consellera d'Esports, Mary López, en la seva estrena davant els mitjans de comunicació. L'Ajuntament de Tarragona, de la mà del Club Gimnàstic i la Federació Catalana d'Atletisme, és qui organitza l'esdeveniment esportiu de l'estadi 'Natalia Rodríguez', batejat així en honor a la plusmarquista tarragonina ja retirada del circuit professional. Les proves tindran lloc en horari de matins i tardes els dies de dissabte i diumenge, i en tot moment l'entrada serà gratuïta per a tots els aficionats.\nÉs la quarta vegada que Tarragona acull el Campionat d'Espanya d'Atletisme Sub-23\nEls organitzadors esperen un alt nivell a les diverses modalitats —curses, llançaments i salts—, atès que els competidors es juguen l'accés als campionats d'Europa sub-23 de Suècia durant el mes de juliol, on només podran competir aquells qui assoleixin la marca mínima per classificar-se. La consellera López, a més, ha destacat que les proves coincidiran amb altres dues competicions a l'Anella: el Campionat de Catalunya Juvenil Masculí de Waterpolo i els Campionats d'Espanya de tennis taula al Palau d'Esports Catalunya.\n«Aquest estiu, l'Anella Mediterrània acollirà un mínim de vuit competicions esportives de categoria», ha avançat l'edil en referència a aquestes tres disciplines esportives. «Tenim unes instal·lacions excel·lents, de primer nivell, que permeten acollir competicions importants i combinar-ho amb l'ús diari de la ciutadania i els esportistes locals», ha aclarit, en referència als futurs usos que el nou govern vol donar als equipaments esportius de Ponent un cop passat de llarg el tren dels Jocs Mediterranis.\nBalanç, projectes i gestió: l'Anella Mediterrània també entra en campanya\nRepsol Ajuntament de Tarragona atletisme Campclar


▷ ⭐Definició de llepar⭐ - Significat, Exemples i Sinònims\nelcorrector.cat » Definició de llepar\nDefinició de llepar\nA continuació pots descobrir La definició i bastants exemples de com utilitzar la paraula llepar, en aquesta web de correccions ortogràfiques pots descobrir com es pot usar en un text Veritable aquest mot i utilitzar un dels sinònims que et proposem de la llista completa que veuràs aquí a més pots veure la seva Definició perquè et sigui moltíssim més simple comprendre què significa llepar.\nPassar la llengua (per alguna cosa).\nTacar-se fregant la superfície (d’una cosa que deixa).\nEmportar-se (alguna cosa) en un repartiment.\nTreure (d’una peça de suro, d’un tap, etc.) una llepia.\nExpressions i frases fetes amb llepar\nQué vol dir llepar-se’n els dits\nus en llepareu els dits, del dinar que us he preparat!\nSinònims de llepar\n¿Cóm es diu llepar en castellà? / ¿Cómo se escribre y se dice llepar en catalán?\nSi tens ganes de saber com es diu en castellà llepar has de entendre que la seva traducció és llepar pots trobar en la nostra lloc web més exemples en català perquè et sigui més fàcil contextualitzar-la en espanyol.\nExemples de com utilitzar llepar\nquan pintis la finestra mira de no llepar els vidres.\nfallant aquesta carambola has llepat: ara te’n clavarà deu de seguides!\naquest nen ha llepat tota la joguina.\nles onades llepaven les roques.


Vives i Codina, Josep « Galería de científics catalans\nPortada » Científics » Vives i Codina, Josep\nCallús, Bages 1931 - Barcelona 1993. Botànic\nDes de la infantesa fou botànic entusiasta. Era un noi plenament llançat, amb tot el vigor, a l'estudi de les plantes i de la vegetació. A l'edat dels 14 anys, vista la seva manera d'ésser, fou admès per a treballar, sense cobrar, a l'Institut Botànic de Barcelona.\nDes d'aleshores fou un membre entusiasta i actiu del grup de botànics dirigit pel Dr. Font i Quer i dels treballs de la Institució Catalana d'Història Natural. Va fer estudis de ciències naturals a la Universitat de Barcelona, amb ensenyament del Dr. Seró per a botànica. Es llicencià l'any 1953 i l'any 1959 va obtenir el títol de doctor amb premi extraordianri. La Dra. Casas i el Dr. Seró el varen encaminar cap a la briologia, en la qual va treballar activament fins al final de la seva vida.\nL'any 1953 fou nomenat ajudant de classes pràctiques de la Càtedra de Fitografia i Ecologia Vegetal de la Facultat de Ciència de la Universitat de Barcelona, amb una remuneració exígua. El 1960 passà a ésser catedràtic de ciències naturals de l'Institut d'ensenyament mitjà de Figueres i, més tard, d'un de Barcelona; alhora participava sempre en les activitats dels botànics catalans i així continuà fins al final de la seva vida.


Organització 7 Cims Vilafranca del Penedès 01-05-2018 12:25 Lectures 1474\nImatge d'arxiu de la 7Cims. Eix\nAquest Diumenge 6 de Maig tindrà lloc la XV marxa de resistència dels 7 Cims que sortirà a les 6,30 h del matí de Torrelles de Foix. Els participants pujaran les muntanyes més altes del Gran Penedès recorren els 58,2 km que estaran degudament senyalitzats i amb un desnivell acumulat de 4.746 m, trepitjant 4 comarques, el Alt i Baix Penedès l’Alt Camp i l’Anoia.\nAquest any la previsió de l’organització s’ha complert amb escreix s’han esgotat totes les inscripcions (700 inscrits) avanç d’acabar el termini. Ho sentim pels que s’han quedat sense plaça però es impossible poder encabir mes gent en un esdeveniment de tanta envergadura com aquest.\nFelicitem i encoratgem a totes les persones que tenen la valentia d’afrontar el repte d’acabar aquesta marxa tan exigent.


Els hindús volen que les assemblees de culte a les escoles britàniques siguin multiconfessionals - EU Reporter\nEls hindús subratllen que les assemblees escolars obligatòries del Regne Unit mantenien les escoles que haurien de ser substituïdes per sessions d’oració multi-fe o reflexió espiritual.\nL’estadista hindú Rajan Zed, en un comunicat a Nevada avui (8 de juliol), va dir que, tenint en compte l’augment de la diversitat del Regne Unit actual, la Llei educativa de 1944 de la part del culte col·lectiu havia de ser reexaminada seriosament.\nZed, que és president de la Societat Universal d’Hinduisme, va assenyalar que l’adoració col·lectiva en una tradició de fe era inapropiada ara ja que tots els estudiants de les escoles del Regne Unit ja no pertanyien a una sola religió. D'altra banda, també s'hauria de preveure als estudiants no creients perquè es sentissin inclosos sense haver de ser obligats a fer algun tipus de culte que no aprovessin.\nL’adoració col·lectiva obligatòria en una religió a la qual no pertanyia podria ser sufocant. La religió ha de ser voluntària i no s’ha d’obligar massivament, ha afegit Rajan Zed.


The Perfumed BackpackVanDusen Botanical Garden - The Perfumed Backpack\nLa primavera està a punt d’arribar oficialment i veient florir des de fa dies els cirerers dels carrers de Downtown (molt fan de sortir per la porta i trobar-me envoltada de pètals roses), vaig pensar que ja era hora de visitar el jardí botànic VanDusen.\nEl jardí es troba al número 5251 d’Oak Street, a Vancouver, i rep aquest nom en honor al filantrop canadenc Whitford Julian VanDusen (1889-1978). Al llarg de les 22 hectàrees que ocupa hi ha milers d’espècies d’arreu que conformen un gran i variat museu de plantes, que va canviant de colors i formes segons l’estació de l’any. No cal dir que és durant la primavera i estiu quan el jardí rep més visitants, ja que durant aquesta època l’espai és un espectacle de flors i colors.\nTot i que el mes de març és un xic aviat per gaudir del jardí en tota la seva esplendor, ja es pot observar com mica en mica la natura es va despertant. De fet, hi ha conjunts que ja han florit, com els cirerers de la col·lecció japonesa i la zona de les magnòlies i hortènsies. A més, en els diversos estanys i llacs escampats pel jardí també podreu veure-hi peixos, ànecs i tortugues. Res com anar-hi a passejar un dia entre setmana per assaborir una mica de calma i tranquil·litat i, de passada, cultivar la vostra florofília.\nCom arribar-hi: Des del centre s’hi pot arribar en uns 20/30 minuts amb l’autobús número 17 Oak (cal baixar a West 37th Avenue) o amb l’Skytrain (Canada Line, parada Oakridge/41st Avenue).\nHorari: El mes de març obren de 9 a 17 h però l’horari s’amplia o es redueix segons l’època de l’any, consulteu la seva pàgina web.\nPreu: L’entrada per a adults costa entre uns 8 i 11 CAD, també canvia segons l’època de l’any.\nDr. Sun Yat-Sen Classical Chinese Garden Very Vancouver: Lighthouse Park, Cypress Falls Park i Capilano Suspension Bridge International Experience Canada, pas a pas Descubriendo Deep Cove\nTags: botanical garden, flowers, vancouver


Unes 40 empreses i els seus treballadors reclamaran així que es retiri el pla\nDimarts, 23 febrer 2010. 03:00. Redacció AnoiaDiari.\nQuan només queda un dia per al ple extraordinari que ha de decidir el futur del POUM igualadí, el debat en el teixit socioeconòmic continua ben obert. Una quarantena d’indústries de les Comes presentaran aquest dimarts a l’Ajuntament una petició de suspensió del pla, subscrita per empresaris i també per treballadors. Per la seva banda, UGT afirma que ‘no és el millor moment per a reordenar el polígon’, i CCOO no veu malament una aposta pels serveis.\nLes indústries de la zona de les Comes s’han mobilitzat en contra del POUM. Així, aquest dimarts s’entraran a l’Ajuntament d’Igualada una quarantena de peticions de retirada del pla, cada una corresponent a una empresa de la zona, subscrites pels empresaris però també pels treballadors. Segons explica Antonio Egea, gerent de l’empresa Tex51, ‘la conscienciació és tal que fins i tot s’ha pensat en la possibilitat de crear una associació de propietaris de les Comes, encara que això s'ha d'acabar de parlar’.\n‘Cal el consens’\nEn aquesta línia es manifesta Severiano Duran, secretari general de CCOO a la comarca, que afirma que ‘Igualada necessita un POUM, i que tothom hauria de fer un esforç per arribar al consens’. Duran diu que entén la posició de l’Ajuntament, però que caldria planificar i establir les compensacions justes per als afectats. Sobre el canvi d’usos de les zones del polígon, Severiano Duran diu que ‘la tendència general és que els polígons deixen de ser industrials per passar a ser zones d’activitat econòmica’. Així, no veu malament la convivència dels serveis amb la indústria, i manifesta que això ‘no té per què repercutir en els llocs de treball, perquè serà una cosa gradual i, a més, els serveis i els equipaments també generen ocupació’. Duran s’ha mostrat favorable al creixement del sector terciari.\n‘No és el millor moment’\nFrancesc Rica, secretari d’UGT Anoia, Alt Penedès i Garraf, és del parer que ‘la reordenació dels polígons sempre és un tema complicat, i més a Igualada, que té un terreny molt petit’. Rica diu que sempre ‘és temptador anar a cercar empreses de valor afegit, d’I+D, però que primer de tot cal tenir en compte les empreses que ja estan instal·lades al territori’. En aquest sentit, opina que amb la situació econòmica actual, ‘no és el millor moment per fer aquest tipus de reordenació’. Rica també ha parlat del sector adober, i ha dit que ‘s’hauria de fer tot el possible perquè es pugui mantenir aquesta activitat’. Així i tot, diu que el POUM no és l’únic problema d’aquest col·lectiu, ja que cal solucionar definitivament el tema de la depuradora i fer apostes per la modernització del sector.\n23 de febrer 2010.22:54h\nEs bueno saber que CCOO apoya el ”sector terciari” y ve normal que la industria del Poligono desaparezca. Yo pensaba que estaban para defender mi puesto de trabajo.\n23 de febrer 2010.20:18h\nBenvolgut senyor Severiano Duran, secretari general de CCOO a la comarca,\nEstic d’acord amb vostè en que no veiem malament la convivència dels serveis amb la indústria, però aquest POUM el que... Llegir més fa literalment es sacrificar unes empreses existents actualment amb els seus llocs de treball, per 6000 vivendes i alguns serveis, els que necessitarien una gran area residencial com aquesta. Per tant suposo que no esta al corrent de les modificacions que proposa aquest POUM perquè no el crec partidari de crear mes especulació immobiliària en contra de empreses que, amb dificultats importants en els temps actuals, creen riquesa a la nostra comarca. Els treballadors es mereixen tenir una millor informació de la que vostè exposa i ho dic sense ànim d’ofendre’l , cregui’m.\n23 de febrer 2010.17:18h\nCom pot ser que aquest Ajuntament pensi que pot presentar EL POUM i que a tot-hom li estera be,es pot pensar que sigui tan ingenu!! que no sap que els Igualadins saben sumar i restar i de vegades... Llegir més dividir. Restem 1000 llocs de treball, Sumem paciència, i els afectats tenen que dividir el seu patrimoni, amb qui? amb l’ Ajuntament, perquè fagi un pla que queda molt bonic als papers i que no estat valorat per ningú, que realment li afecta. La meva avia deia que amb els teus cales o amb els meus quantes coses que feriam, hoiiii.\n23 de febrer 2010.11:46h\nCCOO nomes es mou per subvencions i si no veu diners no es belluga. Defensa dels treballsors ? quina gracia !\n23 de febrer 2010.11:26h\n-Efectivament: No voler el POUM es ser conservador, és a dir, conservar el que és pugui.\nEl POUM, ara, en aquests temps tan difícils, es la ruïna.\n23 de febrer 2010.08:28h\nsi volem un POUM que no perjudiqui a ningu, que ho deixi tot com està, amb mantenir l’actual ja n’hi ha prou, no?\nPer desfassat que estigui, ser conservador a igualada es lo que mola.\n23 de febrer 2010.08:17h\nLa indefinició de CCOO és espectacular. Hi ha en joc més de 2000 llocs de treball i encara no saben què dir.\nQuina defensa dels llocs de treball!


Presentació del 8è Congrés de Confraries de Setmana Santa de Catalunya\nLes bases d’aquest congrés que els hi presentem comencen ara farà dos anys a Tortosa, quan se’ns va donar el relleu perquè fóssim nosaltres els encarregats d’organitzar-lo al cap de dos anys, al 2017 a la ciutat de Valls. Ha arribat el moment, i des de l’Agrupació de Confraries i Germandats de la Setmana Santa de Valls els hem volgut preparar un programa que esperem que sigui del seu gust.\nEl 8è Congrés de Confraries de Setmana Santa de Catalunya s’ha programat pel cap de setmana del 17, 18 i 19 de febrer a la ciutat de Valls, i porta per títol, “Els reptes de les confraries del segle XXI”. Amb aquest títol, i al llarg de tot el cap de setmana, volem compartir amb tots vostès els objectius i els punts de mira en que s’han d’orientar les germandats i confraries de Setmana Santa al món actual, amb la societat que ens envolta.\nQuan repassin el programa podran observar que la intenció del Congrés ha estat, en tot moment, que fossin unes jornades atractives pel que fa els temes de que es parlaran, com pels ponents convidats, com també i posant-ho en especial relleu, els torns de debat i col·loqui entre els congressistes i els ponents. En definitiva, hem volgut que fossin unes jornades fresques, atractives, dinàmiques i totalment obertes al debat.\nPer tot això, i també per descobrir la ciutat de Valls i la nostra Setmana Santa, els esperem poder saludar el cap de setmana del 17, 18 i 19 de febrer, i poder compartir plegats opinions, experiències i vivències que de ben segur seran del tot agradables.


wiki bio de marró pluja. qui és la filla de 'gent de matoll d'alaskan'? - Actors\n//Wiki Bio de Rain Brown. Qui és la filla de 'Alaskan Bush People'?\n14 de juliol de 2019 98\n1 Qui és Rain Brown?\n2 Vida primerenca i educació: creixement a Alaska\n3 Persones d'Alaska Bush\n3.1 Crítica i problemes legals\n4 Vida personal: És Gay Rain Rain? Té un nòvio?\n5 altres empreses a l'exterior de la gent d'Alaska Bush\n6 Batalla amb la depressió\n7 Quin és el valor net de Rain Brown?\nQui és Rain Brown?\nNascut el 23 de novembre de 2002, a Alaska, Estats Units, sota el signe d'arquer de Sagitari, Merry Christmas Kathryn Raindrop 'Rain' Brown és una estrella i actriu de TV de realitat americana de 16 anys. Es va fer famosa a través del seu paper a l'èxit programa de televisió Discovery 'Alaskan Bush People' - en gairebé tots els episodis, tenim l'oportunitat de seguir Rain i els seus pares i germans mentre intenten viure fora de la terra, al bell mig de l'Alaska desert. Alguns dels episodis de la sèrie també es van rodar a l'estat de Washington. La pluja és el membre més jove de la família Brown i actua com una adolescent normal, tot i presentar-se a un programa sobre la vida al bosc. Li encanta la moda i comparteix regularment la música que escolta amb els seus fans.\nNo tingueu por de seguir una aventura, fins i tot si vol perdre's #staystrong #stayhappy #optoutside\nUna publicació compartida per Marró plujós (@heroofkirrkwell) el 17 de desembre de 2018 a les 19:57 PST\nVida primerenca i educació: creixement a Alaska\nTot i que Rain va néixer a Alaska, els seus pares, Amora i Billy, no són nadius dels més septentrionals dels 50 estats nord-americans, provenen en realitat d’una petita ciutat de la zona rural de Texas. Després de casar-se un parell d’anys, van decidir separar-se de la societat i viure de la terra, sense l’ús d’eines modernes ni ajudes tecnològiques. En instal·lar-se a Alaska, van tenir Rain i els seus sis germans grans: Matthew, Joshua, Salomon, Gabriel, Noah i Amora. La pluja va créixer a Hoonah, Alaska, i també va passar una estona a la propera illa de Chichagof. Creixer va ser difícil per a ella, ja que la família es va traslladar d'un refugi a un refugi, mentre intentava trobar una casa permanent al desert. La pluja acudeix actualment a l'escola secundària, per la qual cosa encara no té una ocupació, a part d'aparèixer al programa de televisió de la realitat.\nEls pares de Rain, Ami i Billy, van viure el seu estil de vida icònic des de finals dels anys 90. El 2009, els directius de Discovery TV van sentir a parlar Billy Brown i la seva família: es van reunir amb tot el clan de Brown en diverses ocasions, amb moltes ganes de conèixer més coses sobre aquest insòlit grup de persones. Billy ja era popular a causa dels seus dos llibres: 'Mestre del Vell Codi' i 'Una onada a la vegada', que representaven els avantatges i els inconvenients de viure al desert. Després d'aquestes trobades, Discovery va oferir als Browns el seu programa de televisió de realitat, en el qual ensenyarien a la gent sobre els secrets de viure fora de la terra i mostrarien què passa durant la seva vida quotidiana. Billy va ser escèptic al principi, però finalment va decidir que una mica de publicitat no podia fer gaire mal i va acabar acceptant l'oferta. El 2014, el programa va emetre per primera vegada i va acabar sent un èxit, amb una mitjana de 2,3 milions de persones veient cada episodi. L’actual titular de rècords de la majoria d’espectadors és la final de la Tercera Temporada, amb quatre milions de llars que es posen a punt per veure què passa. A l’abril del 2019, es va confirmar que Discovery va renovar l’espectacle per una desena temporada.\nCrítica i problemes legals\nCom a resultat de la seva sobtada popularitat, Rain i la seva família han estat objectiu de moltes crítiques. Alguns espectadors del programa els han acusat de ser fraus i 'viure en una mansió, mentre que passen temps al desert només per rodar episodis'. Els problemes amb els que es van enfrontar els marrons només es van fer més greus quan el Departament d'Adiferents d'Alaska va llançar una investigació sobre els seus fons, i va descobrir que mentien sobre viure a Alaska durant tot l'any amb la intenció de rebre fons governamentals. El pare de la lluita, Billy i el germà Joshua, van ser condemnats a 30 dies de presó després de ser declarats culpables per fins a 60 acusacions de falsificació, robatori i altres delictes delictius. Això va fer que la família es traslladés a l'estat de Washington, on actualment resideixen. Els rumors diuen que no poden tornar a Alaska, ja que les autoritats consideren 'poc desitjables'.\nVida personal: la pluja és gai? Té un nòvio?\nA l'octubre de 2017, Rain va penjar una imatge amb una descripció pro-LGBTQ, que va fer que tant els fans com els mitjans de comunicació es preguntessin si és gai o no. El desembre de 2017 va fer una cosa similar, que va desenterrar alguns dels seus fans. Els seus comentaris d’Instagram van estar plens de negativitat, cosa que va incitar a Rain a escriure “Hauria de tenir vergonya de jutjar a altres persones per qui i pel que els encanten !!! No és cap de la vostra empresa ”en una de les seves històries d’Instagram. La gent també sospitava que és gai, perquè li agrada anomenar 'arc de Sant Martí' dels seus fans. Quan un fan li va preguntar amb brutalitat 'si era lesbiana', Rain va respondre ràpidament amb 'No sóc directe. I crido els meus aficionats arc de Sant Martí perquè em dic pluja, però et faig bo. Actualment, Rain és probablement solter i centrat en la seva carrera. No hi ha evidències concloents sobre el seu estat de relació, així que no podem saber si té un nuvi o no. El 14 de febrer de 2018, Rain ha penjat una foto del seu germà Gabriel fent un petó a la seva xicota, cosa que va donar fe a la noció de ser soltera, per descomptat que encara no té 17 anys.\nAltres empreses externes a la gent de Bush d'Alaska\nEn els últims anys, Rain no ha aparegut en molts episodis de 'Alaskan Bush People', principalment perquè està ocupada a la secundària. A part de l'educació, les prioritats de Rain són la música (ella toca l'ukulele) i la moda. En una història d’Instagram, va revelar que li agradava esculpir i que és una de les millors coses que pot fer una persona mentre està al desert. A Twitter, Rain va revelar que és una gran fan dels llibres de misteri de Nancy Drew. Tenint en compte que només té 16 anys, no se sap quina vocació triarà, si continuarà protagonitzant 'Alaskan Bush People' o si continua amb l'estil de vida que van triar els seus pares. Ami i Billy han protegit hàbilment a Rain davant dels ulls del públic, donant com a resultat absència de rumors i al·legacions.\nBatalla amb la depressió\nYoung Rain va resultar durament afectada per la notícia de la seva mare sobre un càncer de pulmó el 2017. Durant aquest període d’incertesa, Rain no va voler parlar ni a les càmeres ni als membres de la seva família. Més tard va confessar que patia depressió, ja que temia que perdés la seva mare. A finals del 2017, tota la família es va traslladar al sud de Califòrnia, així Ami Brown podria rebre un tractament adequat. El 21 de desembre de 2017, Ami va tenir cirurgia i va ser proclamat lliure de càncer el 17 de gener de 2018.\nVa decidir pujar a una muntanya a aproximadament = 3 graus, sí que només tenia 22, però feia més fred #Flashback pic.twitter.com/ooHnDrdFhZ\n- Marró plujós (@heroofkirrkwell) 8 de gener de 2018\nQuin és el valor net de Rain Brown?\nSegons diverses fonts, Rain Brown té un valor net 100.000 dòlars aproximadament, a partir de mitjans del 2019, cosa que és sorprenent per a una persona de la seva edat. El conjunt de la família de Brown té 60 milions de dòlars amb els seus noms, cosa que significa que possiblement Rain accedirà a més fons a mesura que envelleixi. Tanmateix, si decideix continuar la seva pròpia carrera en empreses d’espectacles o en una altra indústria, potser podríem veure que el seu valor net arribaria a un nombre de set xifres molt aviat.\nCom tota actriu i model, Rain entén la importància dels mitjans socials com a eina de màrqueting. Usant diferents plataformes, participa amb els seus fanàtics i, de tant en tant, ofereix fantàstics cims de nous episodis de 'Alaskan Bush People'. Ella fa servir sobretot Instagram per publicar imatges dels seus dos gossos Bardum i Jakson: 120.000 persones la segueixen. Encès Twitter, és bastant menys popular, amb 8.000 seguidors.\nesposa d'Eddie Redmaynes\nquants anys té nick gros


Les algues, font de vitamina B12? | Pallars Digital\nLes algues, font de vitamina B12?\nLa nutricionista Laura Espia ens explica quins nutrients ens poden aportar les algues\nper Laura Espia, 23 de desembre de 2017 a les 10:29 |\nAquesta informació es va publicar originalment el 23 de desembre de 2017 i, per tant, la informació que hi apareix fa referència a la data especificada.\nHola Laura, he començat a fer dieta vegetariana i m'han advertit que puc tenir falta de vitamina B12 i que ho suplementi prenent algues. Però estic llegint coses contradictòries... me les prenc o no?\nEn primer punt, heu de tenir en compte que sempre que es segueix una dieta, en aquest cas una dieta vegetariana, és molt important rebre informació a partir d'una font fiable. Es llegeix molt en blogs i pàgines web, que de vegades provoquen més desorientació que informació.\nHeu de saber que tant la vitamina B12 com l'àcid fòlic són sintetitzats per bacteris intestinals que tenim en el nostre organisme, però l'aprofitament d'aquesta és mínim, i com a resultat, ens trobem amb la necessitat d’aportar vitamina B12 a través de la dieta.\nEls aliments més rics en vitamina B12 (> 10 mg/100 g de pes) són les vísceres com el fetge, els ronyons i els bivalves com les cloïsses i les ostres. Hi quantitats moderades de vitamina B12 (3 a 10 mg/100 g de pes) a la llet en pols desnatada, així com en alguns peixos i mariscs (crancs, peixos de roca, salmó i sardines) i en el rovell d'ou. A la carn i altres peixos i mariscs (llagosta, llenguados, lluç, peix espasa, tonyina) i formatges fermentats es troben quantitats discretes de cobalamina (1 a 3mg/100 g de pes). Per la seva banda, els productes lactis líquids i els formatges cremosos contenen menys d'1 mg/100 g de pes.\nComposició de la espirulina. Foto: USDA\nSi que es cert que es citen amb freqüència com a font de B12 les algues, especialment l'espirulina, el llevat de cervesa, els fermentats, com el tempeh, etc. És molt important saber que aquests productes no contenen la forma de B12 activa necessària per a l'organisme humà, sinó que contenen corrinoides o anàlegs de B12, que són unes substàncies que bloquegen l'absorció de la vitamina B12, augmentant, fins i tot, la necessitat del cos d'aquest nutrient. Pots llegir que alguns estudis han trobat B12 activa en l'alga nori i també en l'alga Chlorella, però per considerar-les com a font segura de B12 falta realitzar més estudis per tal de confirmar-ho.\nA més, s’ha de considerar les quantitats de iode que contenen aquest grup d’aliments, que pot ser molt variable, però en general tenen un contingut extremadament alt en aquest mineral que pot resultar perillós per a les persones amb problemes de tiroides o per a nens i embarassades.\nUn exemple: un sol gram de l'alga kombu o herba de mar, multiplica per 5 i per 8, respectivament, el límit màxim de consum de iode establert per les autoritats sanitàries. Resultat molt similar passa amb altres algues com wakame, nori, dulse, etc. Fins i tot un consum habitual i sostingut podria causar problemes en població sana, així ho indica l'Autoritat Europea per a la Seguretat dels Aliments (EFSA).\nLes ultimes revisions científiques conclouen que les persones que segueixen una dieta vegetariana estricta (que no consumeixen cap aliment d'origen animal) han de prendre suplements de vitamina B12 i per tant, podem dir que és un error consumir algues perquè tinguem la creença de que són una bona font de vitamina B12.\nLa millor forma de gaudir d’aquest grup d’aliments és consumir-les exclusivament per motius organolèptics, de manera moderada, com si fossin una espècie, més que un aliment, o en ocasions.\nEspero haver resolt els teus dubtes i recordeu que ens podeu fer arribar les vostres consultes al correu electrònic: [email protected]\nMossegada de salut, alimentació, Laura Espia, salut, aliments, nutrició


La Glacera de la Vall de Benasc, amb 36 km de longitud, va arribar a tenir 500 metres de gruix de gel en els sectors que actualment ocupen les poblacions de Benasc i Eriste. Abans de retrocedir de manera espectacular per causes no relacionades amb la moderna activitat humana, es fonia més enllà de la població del Run, a l’entrada del Congost de Ventamillo, a uns 900 metres d’alçada. De la mateixa manera, la resta de glaceres pirinenques amb prou feines conserven avui una mínima part del seu antic esplendor.\nD’ençà de la fi de la darrera glaciació, ara fa 18.000 anys, el nivell de l’aigua del mar ha pujat 120 metres, i les glaceres pirinenques, amb llengües de gel que arribaren fins els 40 km. de llargada, es refugien actualment als circs més alts de la serralada. La seva única possibilitat de supervivència és que les condicions climàtiques que en els darrers 25 anys les estan conduint a l’extinció facin un gir inesperat que eviti el final de la seva història.\nNo hi ha millor manera d’apreciar en directe els efectes de l’escalfament global (no només provocat per l’acció de l’home) que contemplar l’agonia d’aquestes mil•lenàries masses de gel que fins fa poc temps lliscaven lentament per entre les valls pirinenques. Les prop de 300 imatges del llibre mostren de manera comparativa i objectiva el retrocés real i l’evolució de les glaceres pirinenques, i molt especialment les del Parc Natural Posets-Maladeta, l’espai protegit que reuneix la superfície glaciada més important dels Pirineus.\nDurant 25 anys, l’autor d’aquesta obra –El Canvi Climàtic a les Glaceres dels Pirineus-, Jordi Camins Just, ha anat seguint amb paciència l’estat de les nostres glaceres i congestes de gel. El resultat d’aquest laboriós treball és com a mínim sorprenent. Contemplar la vitalitat de la natura en expansió és més agradable que no pas veure les imatges de les glaceres en retrocés. No són les millors que pot oferir-nos l’alta muntanya, però formen part de la més evident realitat actual.\nPròleg: el contingut del llibre en menys de 3 minuts\nUna mica d’història, de camí cap al present\nLes glaciacions als Pirineus\nDe la Petita Edat del Gel a l’actualitat\nLes causes naturals de l’evolució del clima i l’extensió del gel\nSolucions a un problema global\nLes Glaceres i Congestes de Gel del Parc Posets-Maladeta\nImatges de 23 anys de canvi climàtic a les glaceres del Parc Natural Posets-Maladeta.\nMASSÍS DE MALADETA ANETO\nCongesta de Gel Cregüenya\nGlacera d’Aneto (Congesta Oriental d’Aneto. Congesta Oliveras)\nGlacera de Tempestats (Congesta Occidental, Congesta Central, Congesta Oriental)\nCongesta de Gel de Salenques (Occidental i Oriental)\nCongesta de Gel del Pic de Salenques (Nord i Sud)\nCongesta de Gel Neu del Cap de Toro (Mulleres) i Turó de les Tres Puntes\nGlacera de Posets (congesta nord i sud)\nGlacera de la Paül\nGlacera de Llardana\nLlardaneta (occidental i oriental), Forau de la Neu\nCongesta de gel de la Tusse de Remuñe\nCongesta de gel (occidental i oriental) de Malpàs\nCongesta de gel oriental i congestes de neu de Molseret


El Ple requereix a l’Estat l’eliminació de la taxa de reposició de Policia i Bombers\nLa reestructuració de la Policia millorarà la seua eficàcia i la racionalització dels recursos\nEl Ple de l’Ajuntament ha aprovat per unanimitat requerir al Govern de l’Estat i als parlamentaris del Congrés i del Senat l’eliminació total de la taxa de reposició d’efectius per a Policia Local i Bombers, que limita la contractació de personal. L’any passat es van convocar 33 places de policies i 18 de bombers, això succeïa per primera vegada després de deu anys sense una convocatòria.\nAl finalitzar el Ple de l’Ajuntament s’ha realitzat una declaració institucional, en la que s’ha recordat que la Policia Local de València, com a cos de proximitat, està realitzant les seues competències en matèria de seguretat per a no excloure cap barri i garantir un clima de seguretat i convivència. Per això, l’Ajuntament ha mostrat la seua disposició a continuar millorant les condicions laborals d’este cos, ja que entre les seues tasques està mantindre la seguretat en esdeveniments multitudinaris i garantir la convivència i tranquil·litat a la ciutat.\nA més, arran d’una moció presentada pel PP per a la creació d’un servici especial al centre històric a l’estiu, la regidora de Protecció Ciutadana, Anaïs Menguzzato, ha explicat que en l’època estival hi ha més turistes però menys valencians i valencianes i, per tant, la creació d’eixe servici és innecessari. També ha recordat que es van a traure places de Policia Local, ja que “ara no podem arribar a tot el que demanen des de l’oposició perquè en el seu moment no van convocar places”.\n“Portem un any treballant en una reestructuració de la Policia que implica que el nombre d'agents en els carrers durant el dia passe de 277 a 366 i de 78 a 98 a les nits per a resoldre els problemes de convivència i ser més eficaços”, ha subratllat Menguzzato. També ha exposat que la reorganització del cos local de seguretat suposa una racionalització dels recursos per a adaptar-los a les necessitats dels veïns i les veïnes i per a donar una millor resposta als problemes. “Hem treballat molt, amb meses tècniques cada setmana o cada quinze dies. I el dilluns es posarà en marxa esta reorganització amb l’acord de tots els sindicats”.\nSobre les mesures antiterrorisme després dels atemptats de Barcelona, Menguzzato ha recordat que s’ha complit amb totes les mesures establertes pel Ministeri d’Interior i per la Junta de Seguretat Ciutadana, i que la Policia Local col·labora amb les forces de seguretat de l’Estat en les competències que tenen encomanades.


Agraeixen el seguiment i el suport a la mobilització matinal del 3 d’octubre\nDijous, 5 octubre 2017. 03:00. Redacció AnoiaDiari.\nLa concentració matinal contra la repressió d'aquest dimarts, organitzada per la CUP Igualada i les CUP de la comarca, la CGT Anoia i altres entitats i sindicats (Casal Popular el Foment, CDR, COS, IAC, Arran Igualada) va reunir més de 200 persones. L'esquerra independentista demana ara una mobilització permanent.\nAmb el ressò encara de les manifestacions d'aquest dimarts, la CUP Igualada ha mostrat la seva satisfacció per les mobilitzacions, "un èxit rotund gràcies a la participació i coordinació de la gent". Els cupaires consideren que "els successos que estem vivint demostren que la ciutadania és suficientment madura com per a autorganitzar-se" i agraeix a tothom l'esforç que la gent està fent per defensar els drets bàsics i fonamentals. La formació considera que en l'escenari actual "els partits i entitats es veuen arrabassats per l'acció popular, un motiu més per felicitar a la ciutadania". Asseguren que "seguirem als carrers durant els pròxims dies" i demanen calma i serenor "davant la revolució popular que s'està duent a terme".\nEn la mobilització organitzada per la CUP i altres col·lectius es van fer talls coordinats de l'autovia amb altres actors. La manifestació s'iniciava amb una aturada als centres comercials Mercadona i Carrefour per informar als treballadors de la mobilització i animar-los a sumar-s'hi a la vaga. Els manifestants van mantenir un diàleg amb els responsables dels centres comercials per pactar el tancament de les superfícies durant la jornada de vaga general. Tot seguit, la manifestació es dirigia cap a l'A2, a l'alçada de Can Roca, per tal de col·laborar en els múltiples talls arreu de país. A aquesta acció, que va durar tot el matí, es va anar sumant gent fins arribar a més de 300 persones. La convocatòria va acabar al Passeig Verdaguer després d'haver evitat que els assistents es dirigissin a la Guàrdia Civil.\n8 Detenen un vilanoví per furts continuats a un veí de 94 anys 923 lectures


El Consell de la Diversitat Lgtbi prepara la 4a edició de la “Gandia Pride” i la 2a edicció del Premi faller “Orgull Gandia” – Compromís per Gandia\nPublicat el 8 Febrer 2019 en General\n– La intenció és consolidar i institucionalitzar la data al mes de juny.\n– Es valora positivament la presència a l’espai de Turisme lgtbi de la Comunitat Valenciana amb la guia “Gandia, ciutat orgullosa de la seua diversitat”, elaborada per l’àrea d’Igualtat, Diversitat i Polítiques Inclusives i l’Associació Poliqroma.\n– L’Ajuntament tornarà a patrocinar la segona edició del Premi “Gandia Pride, Orgull Gandia” als monuments o escenes falleres que millor tracten la diversitat afectiva-sexual, de gènere i familiar 2019\nLa vicealcaldessa i regidora d’Igualtat, Diversitat i Polítiques Inclusives, Lorena Milvaques, presidia ahir la reunió del Consell de la Diversitat Lgtbi de Gandia.\nEntre les punts de l’ordre del dia cal destacar, en primer lloc, creació d’un grup de treball per a començar a preparar la quarta edició de la Gandia Pride, Orgull Gandia, que es celebrarà al mes de juny, al voltant de la commemoració del Dia Internacional de l’Orgull Lgtbi, el 28 de juny. S’hi va coincidir, una vegada superat el període de prova, de la necessitat de consolidar i institucionalitzar l’Orgull Gandia amb una data fixa al calendari anual de celebracions de la nostra ciutat, seguint el model de les anteriors edicions. És a dir, donar visibilitat a la diversitat afectiu-sexual, reivindicar els drets i el respecte cap a les persones lgtbi posant l’accent en la cultura. També d’una forma oberta a la ciutadania, per això es busca la col·laboració d’altres col·lectius i associacions de la ciutat, com ara el Consell dels Joves de Gandia, Saforíssims, les Falles, el comerç i l’hostaleria, etc…\nD’altra banda, també es va fer balanç de la presència de Gandia a Fitur 2019 dins l’espai de Turisme LGTBI de la Comunitat Valenciana. Com a novetat, l’àrea d’Igualtat, Diversitat i Polítiques Inclusives, en col·laboració amb l’associació sociocultural Poliqroma hi presentava la guia “Gandia, ciutat orgullosa de la seua diversitat”. S’hi mostrava la ciutat com a destinació Lgtbifriendly des de totes les vessants: la cultural, gastronòmica, comercial, les seus platges, rutes, etc… També oferint un resum de les activitats que des del departament de Diversitat, en col·laboració amb col·lectius lgtbi i el Consell Municipal de la Diversitat, realitzen durant tot l’any per a donar visibilitat a les reivindicacions lgtbi i conscienciar la ciutadania del respecte cap a la diversitat. Però no són accions per a la comunitat lgtbi en exclusiva, sinó per gaudir d’una ciutat oberta i respectuosa: Un passeig per les platges de Gandia, la natura, Gandia i les seues festes inclusives, per la ciutat amb història, comercial, gastronòmica… Amb tres edicions de la Gandia Pride-Orgull Gandia, el festival de curtmetratges Mostra’t, especial LGTBI; el Festival-Concurs “Mostra’t Gandia” dedicat a les minories; el I Fòrum “Mosttrans”, o el teixit associatiu lgtbi… Per a pròximes edicions de Fitur es pretén ampliar les accions per a fer més visible la presència de Gandia com a destinació lgtbifriendly.\nFinalment, es va informar de les bases per a la segona edició del Premi “Gandia Pride, Orgull Gandia” al monuments o escenes falleres que millor tracten la diversitat afectiva-sexual, de gènere i familiar 2019. Cal dir, que es va valorar molt positivament la primera edició, en la qual van participar 20 de les 23 comissions falleres.\nEl Consell de la Diversitat lgtbi\nEl primer Consell Sectorial LGTBI de la ciutat de Gandia és un òrgan formal administratiu on s’hi troben representants dels col·lectius LGTBI de Gandia i la comarca, l’àrea d’Igualtat, Diversitat i Polítiques Inclusives de l’Ajuntament de Gandia, així com col·lectius que des de diferents àmbits treballen la Diversitat (comunitat educativa, agents socials, sanitaris, etc…): Tècniques de l’àrea d’Igualtat, Diversitat i Polítiques Inclusives de l’Ajuntament de Gandia; Un representant de cada grup polític municipal, associacions LGTBI de la ciutat (Asociación Poliqroma, Dret a Ser Asociación, CLGS, Independence Gay); ONG’s amb implantació a la ciutat que tinguen entre les seues finalitats les de potenciar la diversitat en tots els seus aspectes: Creu Roja Gandia; Defensor de la Ciutadania; Sindicats; Coordinadora d’AMPES; Consell Escolar Municipal; Universitats de Gandia (UPV i UV); Membres de qualsevol altra associació, col·lectiu o entitat local, que promoguen polítiques igualitàries i de diversitat: Consell dels Joves de Gandia i el web comunitatgay.com…\nArxivat en: General LGTBI, Lorena Milvaques\n← El Pla de Dinamització de Marxuquera ha realitzat més de 220 activitats familiars\nGandia modifica el seu Pla General per a facilitar l’arribada d’inversions hoteleres. Les promotores invertiran en la conservació de zones verdes. →