Hostal o pensió Hostal Alemana\nSan Martín, 53, 20007 Sant Sebastià, Espanya\nSituació excel·lent! Té un 9,1/10. (Puntuació a partir de 1149 comentaris)\nL'han puntuada els nostres clients després d'allotjar-se al Hostal Alemana.\nCatedral d'El Buen Pastor: a només 5 minuts a peu! (409 m)\nPasseig de La Concha: a només 2 minuts a peu! (152 m)\nAssegura't un bon preu al Hostal Alemana - els clients que s'hi han allotjat fa poc li han posat un 8,3.\nSituació i comoditat\nConfortable i net.\nMolt a prop de la Contxa\nla situació de l'estableciment i el seu encant\nL'Hostal Alemanya es troba a només 40 metres de la platja de la Concha i és a 5 minuts de la part vella de la ciutat, on hi ha nombrosos bars tradicionals de pintxos. Ofereix habitacions amb aire condicionat i internet Wi-Fi gratuïta.\nLes habitacions disposen d'una decoració moderna, TV de pantalla plana, minibar i bany privat amb assecador.\nL'establiment és a 10 minuts a peu de l'estació de trens de Sant Sebastià i a 1,4 km del centre de congressos Kursaal.\nEs pot anar caminant a la muntanya Igueldo o visitar les escultures del Peine del Viento.\nEl Hostal Alemana rep clients de Booking.com des del 4 de juny de 2013\nAquest allotjament té una puntuació de la ubicació excel·lent (9.1): està situat al cor de Sant Sebastià!\nQuan vols allotjar-te al Hostal Alemana?\nLa reserva més recent en aquest allotjament és del 27 de jul. a les 22:11 des de França.\nHabitació Doble Interior - 1 o 2 Llits Mostra els preus\nHabitació Exterior Doble - 1 o 2 Llits Mostra els preus\n19 hostals o pensions com el Hostal Alemana s'acaben de reservar al nostre web\n6 raons per triar el Hostal Alemana\n490 establiments a Sant Sebastià\nInstal·lacions del Hostal Alemana\nEl Pension Balerdi té una puntuació de 9,3\nMira els 30 millors bed and breakfasts i fondes de Sant Sebastià, segons 30.755 opinions de bed and breakfasts i fondes autèntiques a Booking.com.\nNomés es pot allotjar 1 nen menor de 6 anys de manera gratuïta per habitació.\nBé: 7 – 9 (609)\nEls clients que han consultat el Hostal Alemana també han consultat: Hotel Zaragoza Plaza\nEl Zaragoza Plaza Hotel està situat al centre de Sant Sebastià, a 50 m de la platja de La Concha, i ofereix habitacions amb aire condicionat i bany privat. 1 persona s'ho està mirant ara mateix\nEl Welcome Gros ofereix habitacions i apartaments al barri de Gros de Sant Sebastià, a 5 minuts a peu del centre de convencions Kursaal, el nucli antic de Sant Sebastià i la platja. 5 s'ho estan mirant ara mateix\nL'Husa Europa està situat en un edifici de principis del segle XX, al centre de Sant Sebastià, a 200 metres de la platja de la Concha. La reserva més recent en aquest hotel és d'avui a les 00:51\nL'Olarain està situat al campus de la Universitat del País Basc, a 500 m de la platja d'Ondarreta de Sant Sebastià. Ofereix habitacions amb bany privat. 2 s'ho estan mirant ara mateix\n» Mostra més hostals i pensions a Sant Sebastià\nMostra tots els comentaris del Hostal Alemana\nÚltims comentaris del Hostal Alemana\n"Ideal a Donosti"\n• Habitació Exterior Doble - 1 o 2 Llits • Estada d'1 nit\n눉Que els llits tinguin mantes envers d'edredons. Les mantes pesen molt.눇És ideal\n"Tot molt bé :)"\n• Habitació Doble Interior - 1 o 2 Llits • Estada de 2 nits\n눉Habitacio fosca Lavabo una mica antic Esmorzar no inclos\n"Recomenable amb petits canvis"\n• Habitació Exterior Doble - 1 o 2 Llits • Estada de 2 nits\n눉Lavabo petit i molt soroll del carrer눇Situació i comoditat\n눇Confortable i net.\n"curta pero intença i molt agradable"\n• Habitació Exterior Doble - 1 o 2 Llits • Estada de 5 nits\n눇la situació de l'estableciment i el seu encant\n"Ben situat però car i amb un mal aparcament"\n• Habitació Exterior Doble - 1 o 2 Llits • Estada de 3 nits\n눉En un altre hotel, a 400 m, un aparcament mal asfaltat, ple de bonys i molt car. És la pitjor cosa que he trobat de l'allotjament. Això i el preu final, abusiu per a un hostal per molt cèntric que s' hi situe.


Territori assegura que reforçarà les mesures de protecció al delta del Llobregat per l'impacte del port i l'aeroport - Llobregat Digital\nTerritori assegura que reforçarà les mesures de protecció al delta del Llobregat per l'impacte del port i l'aeroport\nDivendres, 23 d'abril de 2021 a les 11:00h\nActualment, s’estan realitzant els treballs tècnics i les reunions de treball prèvies a la fase d’informació pública.\nEl Departament ja ha començat a treballar en l’ampliació de les Zones d’Especial Protecció per a les Aus, de les reserves naturals del delta del Llobregat, tal i com demanava la carta d’emplaçament que la Comissió Europea va adreçar el passat mes de febrer a Espanya.\nTambé insta l’Estat a reforçar les mesures de protecció del delta davant l’impacte negatiu que han tingut les ampliacions del port de Barcelona, inclòs el desviament de la llera del riu Llobregat, i de l’aeroport del Prat, així com la construcció d’un aparcament en l’espai protegit de Can Sabadell.\nParal•lelament, el Departament ha mantingut reunions bilaterals amb cadascun dels ajuntaments del Delta del Llobregat per informar-los sobre la situació i els passos que s’estan donant per tramitar l’ampliació de les ZEPA, així com el Pla de protecció del medi natural i del paisatge dels espais naturals protegits, que requereix habitualment d’un desenvolupament més llarg.\nAquests recorden que l’ampliació de les dues infraestructures que impacten al delta del Llobregat , el port i i l’aeroport de Barcelona, són responsabilitat de l’Estat.\nI, en aquest sentit, és l’Administració de l’Estat qui ha d’impulsar les actuacions compensatòries necessàries per donar compliment al requeriment europeu, més enllà de l’ampliació de les zones ZEPA o l’establiment d’un Pla de protecció.\nPer això, des del Departament, tal i com es va explicar en la darrera reunió de la junta rectora del Consorci per a la Protecció i la Gestió dels Espais Naturals del Delta del Llobregat, s’exigeix a l’Estat que compleixi i incrementi les mesures ambientals compensatòries establertes al seu dia, després de demostrar-se insuficients.\nTerritori també preveu invertir a través de l’Agència Catalana de l’Aigua més de 74 milions d’euros per a millorar l’estat ambiental del delta del Llobregat i el seu parc agrari durant el període 2022-2027, es considera que més enllà de la protecció formal cal implementar mesures per incrementar la portada d’aigua de qualitat a les zones humides protegides.\nAmb aquestes inversions s’incrementarà la producció de l’aigua regenerada, amb la millora de les estacions de regeneració d’aigua de les depuradores de Gavà i Prat de Llobregat, així com el sistema de sanejament de Gavà/Viladecans.\nTambé es rehabilitarà les zones humides del Pla de Llobregat i es realitzaran actuacions de prevenció i defensa contra les inundacions, millorant el drenatge de la plana del delta i les lleres.\nD’altra banda, tant des de l’ACA com des del Departament de Territori i Sostenibilitat es potenciaran actuacions de millora ambiental que s’han de dur a terme de manera coordinada amb altres administracions implicades.\nEntre elles, un pla per gestionar la barrera de sorra que s’acumula en la desembocadura de la Murtra (terme municipal de Gavà i Viladecans), programes d’eliminació del tap de sorra a la desembocadura de la riera de Sant Climent i Remolar (termes de Viladecans i El Prat), així com estudis de mobilitat de dinàmica litoral per a la prolongació dels espigons de la desembocadura de la riera de Sant Climent al mar (Viladecans).\nEn aquesta línia, també es volen dur a terme actuacions en altres àmbits, com la posada en funcionament d’un pou de l’aqüífer profund existent a la maresma dels Reguerons (Viladecans), l’estudi d’accions de millora de la qualitat de l’aigua dels canals que envolten les basses de can Dimoni (Sant Boi), així com mesures de neteja i manteniment de les Corredores del delta, entre d’altres.


Les fotografies de Jordi Mitjà a la Galeria Cànem | Bonart\nLes fotografies de Jordi Mitjà a la Galeria Cànem\nLa galeria Cànem de castelló presenta per primera vegada el treball de l’artista Jordi Mitjà (Figueres, 1970). Mitjà ha estat, des dels seus inicis, un pintor de retrats i autoretrats. The Expulsion of Paradis, títol de la mostra, proposa una revisió dels darrers treballs realitzats amb fotografies per Jordi Mitjà.\nL’artista ha generat un important arxiu d’imatges que utilitza i reordena en cada exposició. En aquesta ocasió, The Expulsion of Paradis està composta per imatges inèdites extretes de l’arxiu realitzat durant la seva residència a Sao Paulo (Brasil) el 2010. A aquestes imatges es contraposen altres treballs realitzats partint d’imatges ja existents, amb llibres, grups de postals… compilades a partir de les troballes en mercats de segona mà, col·leccions, arxius fotogràfics o a internet durant aquests darrers anys.\nMitjà s’apropia de les imatges “expulsade del paradís” per indexar-les o sistematitzar-les sota diferents paràmetres, normalment pervertint-ne l’ús original per al qual van ser creades.\nEl títol de l’exposició recull el maremàgnum d’aquesta tria d’imatges. De fet, The Expulsion of Paradis fa referència al passatge bíblic de l’expulsió del paradís com una al·legoria per parlar d’aquest moment de la història, en que és produeixen més imatges i amb més desmesura que en cap altre.\nL’exposició es podrà visitar fins al 21 de juny.\nA la imatge, “The Expulsion”, 2013 de Jordi Mitjà.\nEtiquetes: Galeria Cànem · Jordi Mitjà


L'Estat dedica pocs recursos a fer aflorar el diner negre, equivalent al 22,5% del PIB\nUna de les principals sagnies de l'economia espanyola és el frau fiscal, equivalent al 22,5% del PIB. De fet, els quatre estats més defraudadors de la UE estan rescatats o en risc d'estar-ho aviat.\nROGER TUGAS BARCELONA. 23/06/2012 00:00\nPer combatre la crisi tothom coincideix en el fet que cal reduir el dèficit i, alhora, generar creixement econòmic. Dos objectius que els governs dels estats amb més problemes tenen dificultats per fer compatibles. Hi ha, però, un tercer vèrtex que podria ajudar a fer-ho possible: millorar la capacitat de rendibilitzar els recursos existents o, el que és el mateix, recaptar amb més eficiència els impostos que preveu la fiscalitat de cada país. I no és una qüestió menor ni tangencial. De fet, els quatre primers llocs del rànquing de països fraudulents de la UE-15 els ocupen Grècia, Itàlia, Portugal i Espanya, precisament els estats que -juntament amb Irlanda- són a l'ull de l'huracà.\nEn el cas espanyol, el frau suposa deixar de recaptar l'equivalent entre el 22,5% i el 24% del PIB, aproximadament uns 245.000 milions anuals. Una quantitat igual a quatre cops el rescat bancari o a nou vegades la retallada de Rajoy en els pressupostos del 2012. El frau fiscal zero és pràcticament impossible, però hi ha magnituds ben diverses segons el país. Així, els de la UE-15 tenen circulant de mitjana un diner negre equivalent al 17,9% del seu PIB. Només que l'Estat assolís aquest percentatge ja afegiria a les seves castigades arques més de 50.000 milions d'euros extres. Això hauria permès presentar el 2011 un dèficit públic del 4,28%, en contrast amb el 8,91% amb què va tancar. Si, a més, empatés amb França en persecució del frau, i el baixés al 15% del PIB, s'aconseguirien 80.000 milions d'euros addicionals.\nUn nou pla mancat de recursos\nLa vicepresidenta espanyola, Soraya Sáenz de Santamaría, va anunciar ahir que el consell de ministres havia aprovat reformar la llei per lluitar contra el frau fiscal. Tot i això, malgrat les necessàries modificacions normatives, l'objectiu de fer aflorar diner negre demana invertir recursos econòmics i humans. Com van denunciar els tècnics d'Hisenda agrupats a Gestha, la llei no fa cap referència a "l'escassetat d'efectius" de l'Agència Tributària espanyola, amb un empleat per cada 1.981 contribuents, una ràtio tres vegades superior a la mitjana dels països de l'OCDE i que dobla la de França. A més, Hisenda té limitada al 10% la taxa de reposició de les seves baixes per culpa del decret espanyol de limitació de la despesa, cosa que farà agreujar aquesta situació.\nEn termes de rendibilitat, la inversió en recaptació d'impostos és de les que té més retorn econòmic. En canvi, Espanya hi escatima recursos: tan sols en destina l'equivalent al 0,13% del seu PIB, tres cops menys que el 0,39% del PIB que hi dedica França. Igualment, el pressupost de l'Agència Tributària ha caigut un 4,8% aquest 2012, cosa que dificultarà encara més l'aplicació del nou pla del govern espanyol i, per tant, convergir amb taxes de frau homologables a la UE-15.\nLa falsedat del 'amb IVA o sense'\nAixí mateix, cal afinar bé on es disparen els trets, sobretot quan els recursos són limitats. "A Espanya s'ha d'acabar el amb IVA o sense IVA ", va afirmar Sáenz de Santamaría, alimentant el mite que el frau es basa en petites transaccions comercials sense factura. Tot i això, els estudis de Gestha apunten que gairebé el 72% del negre és a les butxaques de les grans fortunes i empreses. Un 17% ve de les pimes i només un 8,6% és culpa dels autònoms, el col·lectiu que la creença popular identifica amb el frau arran de l'IVA que no es factura. De fet, les principals mesures del nou pla del govern espanyol van dirigides a aquest col·lectiu, que té una responsabilitat limitada respecte a la problemàtica del diner negre. A més, la investigació de les grans fortunes i corporacions i la seva fiscalitat vol més recursos, un capital del qual l'administració tributària no va sobrat.\nEn l'àmbit territorial, els esforços tampoc són ponderats. Així, segons l'última memòria d'Hisenda, l'Agència Tributària va recaptar el 2009 a través d'inspeccions gairebé 370 milions a Catalunya. En segona posició se situa, ben lluny, el País Valencià amb 174 milions i, just darrere seu, Madrid. Allà, amb un PIB semblant al català, Hisenda tan sols va trobar 150 milions en diner negre.\nEs pot creure que a Catalunya s'hi defrauda el doble o, com han denunciat alguns polítics catalans, senzillament que hi ha més zel en uns territoris que en altres.\nLa lluita contra el frau fiscal és, per tant, encara un repte per afrontar en profunditat i amb globalitat. I una oportunitat contra la crisi.


RUN + BTT: Open Tàctic BTT Vilajuïga\nOpen Tàctic BTT Vilajuïga\n22 km 1h17'49''\nDoncs sí, he tornat a fer un Open tàctic. Tenia una mal regust del de Sant Feliu i a Vilajuïga ja m'he mentalizat millor.\nDia ennuvolat, però sense ploure, el terreny en perfecte condicions, el recorregut ha estat divertit i molt amè.\nHe sortit molt malament, no és normal en mi, ha tocat remontar, que hi farem i ho he fet força bé a dalt de tot de la pujada ja m'he situat entre els 10 primers, baixada fins a la riera, peus a l'aigua, després, un corriol de pujada en ziga-zigues, exigent, que ens enllaça amb un pista encara de pujada, aquí a esparrecar-ho tot.\nUn cop a dalt, plat gran i avall... pedals i més pedals, trialera de pedres, tornem a passar la riera, més peus a l'aigua, passem per unes vinyes, per enfilar l'últim corriol de pujada abans de baixar cap a meta. He fet tota la primera volta amb en Xavier i en Pep, a la segona he anat molt millor, començava a funcionar el diesel, hi he apretat una mica més, els dos companys els he deixat i veia al corredor de davant, però no ha estat posible atrapar-lo, he acabat fort, molt fort. Segueixo dient que hauríem de fer més voltes, amb dos voltes qualsevol errada petita, suposa perdre algun lloc a la classificació.\nHa estat divertit i emocionant...que m'atrapen, que l'atrapo, ara m'atrapa una altre...és el que té aquestes curses tant explosives.\nEl circuit molt divertit, l'organització hauria de millorar una mica.\nEtiquetes de comentaris: BTT, Cursa, Vilajuïga\nENRIC 1 de maig de 2011, a les 16:14\nCal felicitar la tornada d'un dels històrics del BTT Gironí, fota'ls canya germanet.\ncabarrocas3 3 de maig de 2011, a les 18:43\nEi, pare el carruuuuuu, que la gent està molt en forma!!!!\nLlançà-Sant Pere de Rodes-Llançà\nMitja de Muntanya d'Agullana. "La Suada"\nOpen Tàctic BTT Sant Feliu de Guíxols\n1r.Duatló de Muntanya de Porqueres\nPublicat per cabarrocas3 a 19:04


agosto 2015 - CIUTADANIA i MAÇONERIA CATALANA\nArticles de Sobiranisme Català, Articles Literaris\nJosep Lluis Domenech Gomez – LES POSTALS QUE ABANS ENVIAVEM QUAN ESTAVEM DE VIATGE\nagosto 11, 2015 Josep-Lluís Domènech\nLES POSTALS DELS ESTIUS DE FA MOLT DE TEMPS\nEstem a la època del correu electrònic i del WhatsApp, i en aquests temps d'estiu, on cada cop més es viatja més lluny, les postals son coses de l´antigor. Una postal ve a ser sempre la imatge d'un lloc que travessa el món amb les paraules de record inscrites com una memòria visual d'un viatge. Potser en podríem dir el missatger enviat des de la distancia com a record, com a prova d'estimació i si m´ho permeteu, fins i tot per donar enveja al proïsme. A hores d'ara, quan en algun mercat de vell, trobo postals anònimes enviades amb algunes paraules inscrites, la majoria de les vegades amb lletra il·legible en el revers de la imatge, escrites ràpidament i gairebé sempre, sense acomplir els paràmetres d'un escrit com Déu mana, voldria fer-vos esment que em sento fascinat i colpit. Molts cops agafo la postal i fins i tot l'oloro, per a veure si aconsegueixo trobar de manera inconscient, més dades d'aquella missiva tan llunyana en el temps. Hi havien unes poques paraules, com a destil·lades i essencials, gairebé sempre reduïdes a un estil formulistic breu i concentrat i gairebé aforístic. Caldria deixar ben palès que les paraules enviades en una postal, a algú quan s'estava lluny, eren part d'una ritualistica en extinció i el que a finals del segle XIX i gairebé tot el segle XX era una norma d'educació, estimació o ves a saber què, és ara, un costum en extinció. Des de l'any 1901 es va posar de moda l'intercanvi de targetes postals. Val a dir que el èxit tenia unes raons de pes, perquè el cost de l'enviament era la meitat que el d'una carta normal. La principal diferencia respecte a una carta convencional era que la postal no utilitzava sobre, així que el seu contingut podia ser llegit amb tota la facilitat del món. I evidentment no era gaire aconsellable el seu enviament per dir coses que requerien a vegades la privacitat. Tinc un amic que colecciona postals de vell. Un cop em va explicar detalls que em van aclaparar. Especialment amb les pistes que ens donava una ullada tranquil·la a tota la postal. Vet aquí que aquests ginys impresos des dels anys cinquanta, permeten datar gracies a la normativa del Dipòsit Legal, l'any d'edició i fins i tot l'editorial que l'havia fet imprimir i tot això estava regulat per un Reglament de Dipòsit Legal aprovat per Decret de 23 de desembre de 1957.\nPer això, les postals testimonien un fet ben interessant: el procés pel qual un pensament o un record es materialitza a distància, adoptant un cos minúscul, i es desplaça fins a arribar al lloc, i de vegades al cor, d’aquell a qui s’adreça, dies després que el pensament o el record tinguin lloc. Però el seu lloc de veritat, en realitat, només el troba quan arriba a mans del destinatari. Aquelles postals, de fet, testimonien el miracle de la comunicació que destil·len, sempre, les paraules\nA hores d'ara, s'envien postals electròniques que encara que no es poden comparar amb la gracia de les antigues, la gent diu que és més “cool” i modern. Que hi farem... L'altre dia vaig veure en un post del Facebook que si encara recordàvem a la contraportada de les llibretes d'escriure que utilizavem a escola, les taules de sumar, multiplicar i dividir, evidentment eram uns iaios. I val a dir que qui ho va escriure tenia tota la raó del món. Josep-Lluís Domènech\nJosep Lluis Domenech Gomez – La mel, les abelles i la maçoneria\nWorcester és una petita ciutat de l´estat de Massachusetts a prop de Bòston amb una població de gairebé 200.000 animes, en la que esta el Worcester Art Museum. Que encara que sembli mentida alberga més de 35.000 obres d'art. Evidentment com a mostra d'una històrica tradició nord-americana, aquest museu com d'una gran munió d'altres, va néixer i va créixer arran un llegat filantròpic. En aquest cas es tracta d'en Stephen Salisbury III, senador, empresari, advocat i benefactor, que a principis del segle passat va deixar una extensa col·lecció d'art americà i un fons de tres milions de dòlars pel desenvolupament del museu en qüestió, que havia estat fundat per prominents homes de negocis de la ciutat el 1896. Però del que vull parlar és d'una obra exposada en aquest indret de la culta i curosa Nova Anglaterra. Es tracta del quadre titulat “Scoperta del miele” (El descobriment de la mel) d'en Piero di Cosimo.\nLa mel i les abelles, per a tots els francmaçons tenen un significat simbòlic molt especial. La mel és l'aliment espiritual dels sants i els savis. En els misteris de Eleusis es donava mel als iniciats als graus superiors com a signe de vida nova i en Dionís Areopagita deia que les ensenyances de déu eren comparables a la mel per a les seves propietats de purificar i conservar. Per als maçons la mel simbolitza la transformació iniciàtica. I després d'observar amb tranquil·litat el quadre del que us n'estic fent cinc cèntims, pagaria la pena visualitzar un reguitzell de petits detalls que moltes vegades ens mostren les obres d'art i no arribem a saber veure. En Piero di Cosimo sembla ser que va ser un artista solitari i taciturn, un heterodox i potser fins i tot inclassificable del llenguatge renaixentista, però que mudava el seu caràcter i el seu tarannà quan arribaven els Carnavals. Llavors agafava els pinzells i feia descobrir a tothom que contemplava els seus quadres els plaers de la vida. La contemplació d'aquesta obra d'art, ens fa veure al déu Dionís i el tumultuós seguici dels seus sàtirs, acompanyats per la musica de címbals arribant a l'arbre sagrat que conté la mel de les abelles. La troballa provoca una gran festassa i cal observar amb deteniment i cura els detalls de la pintura. Josep-Lluís Domènech\nJosep Lluis Domenech Gomez – LES CONSTITUCIONS D´ANDERSON I LA FRANCMAÇONERIA\nagosto 9, 2015 Josep-Lluís Domènech\nLES CONSTITUCIONS D’ANDERSON ANTIGUES LLEIS FONAMENTALS 1722 Les “Constitutions d’Anderson” són uns dels texts fonamentals de la Francmaçoneria moderna, perquè provenen de la constitució de la primera Lògia. Recollides de llurs antics arxius, per ordre del Gran Mestre, l’actual Duc de Montaigu. Aprovades per la Gran Lògia i ordenades d’imprimir en la primera edició del Llibre de les Constitucions, el 25 de març de 1722 e.·.v.·. I.- REFERENT A DÉU I A LA RELIGIÓ El maçó està obligat, per vocació, a practicar la moral i si entén bé el seus deures, no és convertirà mai en un estúpid ateu, ni en un home immoral. Encara que en temps antics els maçons estaven obligats a practicar la religió dels països on habitaven, avui s’ha cregut més oportú, no imposar-los-hi cap més religió que aquella en què tots els homes hi estan d’acord, i deixar-los-hi total llibertat respecte a les seves opinions personals. Aquesta religió consisteix en ser bons homes i lleials, és a dir, homes d’honor, per damunt de qualsevol diferencia en els seus noms o en les seves conviccions. D’aquesta forma la Maçoneria es convertirà en un centre d’unitat i mitjà per establir relacions amistoses entre les gents que, fora d’ella, haguessin estat separades II.- DE L’AUTORITAT CIVIL, SUPERIOR I INFERIOR El maçó, té que ser una persona tranquil·la, sotmesa a les lleis del país on està establert i no té que prendre part ni deixar-se arrossegar cap a motins o conspiracions forjades contra la pau i contra la prosperitat del poble, ni mostrar-se rebel a l’autoritat inferior, perquè la guerra, l'efusió de la sang i els trasbalsos, han estat sempre funests per la Maçoneria. Així doncs, en l’antiguitat, els reis i els prínceps es mostraren ben disposats amb la societat, per la submissió i la fidelitat en què els maçons donaven proves constants en l'acompliment dels seus deures de ciutadans i en la fermesa de la seva conducta digna oposant-la a les calumnies i acusacions dels seus adversaris; aquests reis i prínceps no es desdenyaren de protegir als membres de la corporació i defensaren l’honor que sempre prosperà en temps de pau. Si seguint aquestes doctrines, algun germà es convertia en pertorbador de l’ordre públic, ningú devia d’ajudar-lo amb els seus propòsits ans al contrari, devia d’ésser comparat com un desgraciat. Només però per aquest sol fet, i encara que la confraria condemnes la seva rebel·lió per evitar donar cap motiu de sospita o descontentament, sempre que el rebel no pogués ser censurat d’un altre crim, no podia ser exclòs de la Lògia, quedant inviolables les seves relacions amb aquesta i dels drets que gaudia com a maçó. III.- DE LES LÒGIES La Lògia és el lloc on els maçons es reuneixen per treballar, i per extensió se l’hi dóna aquest nom a tota assemblea de maçons constituïda: tots els germans tenen que formar part d’una lògia i sotmetre’s als seus reglaments particulars i les ordenances generals. Les Lògies són particulars o generals i la millor manera de distingir-les en aquestes dues vessants és visitar-les i estudiar els actuals reglaments de les Lògies Generals o Grans Lògies. Antigament els mestres i els membres d’aquestes Lògies, no podien absentar-se, ni deixar d’assistir a les sessions, quan hi eren convidats, sense incórrer en un càstig sever, a menys que comuniquessin als mestres i inspectors, les causes que els hi impedien complir aquest deure. Les persones que volien ser admeses en qualitat de membres de les Lògies, tenien que ser homes bons i lleials, lliures de naixement, d’edat madura i raonable i de bona reputació; era prohibit d’admetre a la Maçoneria, esclaus, dones i homes immorals, en què la seva conducta fos motiu d’escàndol. IV.- DELS MESTRES, INSPECTORS, COMPANYS i APRENENTS Entre els maçons, les preferències no poden fonamentar-se exclusivament, en el vertader mèrit personal, es té que tenir especial cura que els propietaris que disposen les construccions, seran servits amb completa satisfacció; es té que procurar que els germans no tinguin, perquè avergonyir-se de les seves obres, en què la Real Associació no perdi la consideració que gaudeix. Per aquesta raó, els mestres inspectors deuen de ser elegits tenint en compte els seus mèrits personals, més que no pas la seva edat. És impossible tractar tots aquests assumptes per escrit. Cada germà té que estar en el seu lloc i aprendre aquests principis, segons el mètode adoptat en cada confraria; de tota manera, es té que considerar pels aspirants que cap mestre pot acceptar un aprenent, si aquest no li presenta suficients obres, sinó és un jove perfecte, sense cap deformitat física i sense cap defecte que el faci d’ésser incapaç d’instruir-se en el seu art, de servir al seu mestre i d’arribar a la vegada a ser un germà i mestre, quan hagi transcorregut el temps d’aprenentatge. També ha de ser, fill de pares honrats, perquè en cas de posseir altres qualitats, pugui arribar a obtenir el lloc d’inspector, de mestre d’una Lògia, de Gran Inspector i de Gran Mestre de totes les Lògies, segons el seus mèrits i virtuts. Els inspectors han de ser membres de la corporació i els mestres tenen que haver exercit abans el càrrec d’inspector. Els Grans Inspectors han d'haver estat mestres de Lògia, i en definitiva, per ocupar el lloc de Gran Mestre han de posseir el caràcter de perfecte Maçó. El Gran Mestre ha de ser noble de naixement, o bé ocupar una posició excepcional, una educació perfecta o la d’un savi distingit, un arquitecte hàbil, un hàbil fill de pares honrats, i a més a més, les Lògies li tenen que reconèixer un mèrit real, i perquè pugi complir els deures del seu càrrec de manera més perfecte, se'l autoritza per designar i nombrar un diputat que té que ser o haver estat mestre d’una Lògia Particular; el Diputat Gran Mestre té el deure de realitzar tots els actes que son de la competència del Gran Mestre, del seu superior, en les absències d’aquest o bé pel qui hagi delegat. Tots els germans estan obligats a prestar obediència a totes les seves ordenances i a tots els governants superiors i subalterns de l’Antiga Lògia, en els seus diferents càrrecs, d’acord amb les antigues lleis i reglaments, i executar les ordres amb respecte, afecte i activitat. V.- DEL REGLAMENT DE LA CORPORACIÓ EN EL TRANSCURS DEL TREBALL Durant els dies laborables, tots els maçons tenen que treballar lleialment, perquè puguin disfrutar millor del dia de festa; el company de més coneixements i experiència, té que ser elegit en qualitat de mestre o superintendent dels treballs de construcció disposats pel propietari, i els que treballen sota les seves ordres, li tenen que dispensar el tracte de Mestre. Els Companys tenen d'evitar tota inconveniència deshonesta i d’anomenar-se indecentment, és titularan mútuament Germans o Companys i es comportaran amb cortesia, tant a dins com a fora de la Lògia. El Mestre, deu d’emprendre els treballs del propietari en les condicions més justes i equitatives, i usar el que li pertanyi, com si es tractés dels seus propis béns; i no donar a cap aprenent o company més salari del que realment es mereixin. Mestres i maçons, tots deuen de ser fidels al propietari que els ocupi i pagui religiosament el seu salari, i executar els seus treballs a consciència, be sigui a jornal o a preu fet. Cap germà es té que mostrar gelós de la prosperitat d’un altre, ni turmentar-lo o procurar separar-lo del seu treball quan sigui capaç d’executar-lo, perquè ningú pot acabar un treball començat per un altre en condicions tan avantatjoses com qui ho va començar, ja que no pot posseir un coneixement profund dels plànols i dibuixos de la construcció. Si un Inspector dels treballs, surt elegit entre els companys, deurà de ser fidel al mestre i als companys; en absència del mestre, vetllarà amb molta cura per l’interès del propietari, per la bona execució dels treballs, i els seus germans li deuran obediència. Tots els maçons rebran el seu salari amb reconeixement, sense murmuracions ni observacions i no abandonaran el seu mestre fins que l’obra no s’hagi acabat. Es té que ensenyar l’obra als germans més joves, perquè aprenguin a usar bé els materials i perquè mitjançant aquesta fraternal ensenyança es consolidi entre ells, una, més estreta amistat; tots els útils emprats en els treballs, deuen de ser aprovats per la Lògia. En els treballs exclusius de la Maçoneria, no es pot contractar cap jornaler i els mestres només poden treballar amb els seus companys, llevat que aparegui una pregnant necessitat; tampoc podran comunicar els seus ensenyaments als obrers que no pertanyin a la societat. VI.- DE LA CONDUCTA En la Lògia Organitzada: No es pot instruir cap comissió particular, ni entaular cap negociació sense haver obtingut l’autorització del mestre; no es pot tractar cap qüestió inoportuna o inconvenient; ni interrompre la paraula del mestre o dels inspectors o de qualsevol germà que estigui dialogant amb el mestre. Tampoc es deuen d’emprar frases jocoses mentre a la Lògia s’estiguin tractant assumptes seriosos, ni usar en cap cas un llenguatge poc honest, i sempre es deurà al mestre, als inspectors i companys, el respecte que es mereixen. Si es presenta una queixa contra un germà, el culpable es té que sotmetre al judici i a la decisió de la Lògia, que és el tribunal real, a menys que correspongui el coneixement a la Gran Lògia. En aquests casos es té que cuidar de no interrompre per aquestes causes els treballs del propietari, i si arribes a produir-se una suspensió forçada, es té que prendre una decisió d’acord amb les circumstàncies. Tampoc es pot recórrer als tribunals de justícia per solucionar assumptes de la Maçoneria, llevat que la Gran Lògia reconegui i declari aquesta necessitat. Conducta que es deu d'observar quant la Lògia estigui tancada, però amb els germans encara reunits. Els germans poden dedicar-se als plaers innocents, i regular-se mútuament segons els mitjans de cadascú, procurant, però d’evitar excessos de tota mena, sobretot a la taula. També s’abstindran de dir i de fer qualsevol cosa que pugues ferir o trencar la bona harmonia que té que prevaldre entre tots; per aquesta raó, no es tenen que dur a aquestes reunions, odis privats sense cap motiu de discòrdia i sobre tot, es tenen d’evitar de soca-rel les discussions sobre religió i política, sobre nacionalitat, doncs els maçons, com hem dit abans, no professen altra religió que la universal, i que pertany a tots els pobles, a totes les llengües, i són enemics de tota empresa contra el govern constituït: la falta d’observança d’aquests preceptes, han estat i seran sempre funests per la prosperitat de les Lògies. Sempre, l'observança d’aquest article del reglament, s’ha imposat amb gran severitat, especialment desprès de la reforma de l’Església anglicana, quan el poble anglès es retirà i separà de l’Església Romana. Regles de conducta, quan els germans es troben fora de la Lògia sense la presencia d’estranys. Es tenen que saludar amistosament, i d’acord amb el que està establert, anomenar-se germans, comunicar-se recíprocament les notícies que puguin ser-les-hi útils, tenint en compte de no ser observats ni escoltats; tenen que evitar tota pretensió d’elevar-se sobre els demés, i donar a cadascú la manifestació de respecte que s’atorga a qualsevol que no fos maçó; perquè encara que tots els maçons en qualitat de germans estan al mateix nivell, la Maçoneria no treu a ningú els honors que gaudeix abans de ser maçó, ans al contrari, augmenta aquests honors, principalment quan s’ha merescut pel bé de la confraria, que té que honorar a tots els qui en son creditors, i anatematitzar els mals costums. Conducta que es té d’observar davant dels que no son maçons. Deuen els maçons ser circumspectes en les paraules i en les seves obres, a fi de què els estranys, encara els més observadors, no puguin descobrir el que no és oportú que aprenguin; algunes vegades es té que aprofitar el gir que pren la conversa, per a fer recaure els elogis en aquesta confraria. Regles de conducta que tenen que observar els maçons a casa seva i entre veïns. Els maçons es tenen que comportar com convé a un home prudent i moral, i no ocupar-se de les qüestions de la Lògia amb la família, els veïns, els amics; i no perdre de vista, en cap cas, que l'honor propi i el de la confraria estan units; això, per raons que ara no podem exposar aquí, no es pot descuidar els propis interessos, absentar-se de casa seu desprès de les hores de la lògia; és tenen que evitar també l’embriaguesa i els mals costums, perquè no es trobin abandonades les pròpies famílies, ni privades d’allò que tenen dret a esperar dels maçons, i perquè aquests no es vegin impossibilitats pel treball. Conducta que es deu d’observar amb un germà estranger. És necessari pronunciar-se amb compte i de la manera que la prudència us aconselli, a fi d’evitar que sota falses aparences, us enganyi, rebutgeu-li amb menyspreu i aneu en compte de no fer cap signe de reconeixement. Però si descobriu que és un germà de veritat, el tractareu com a tal, i si tingués necessitat, teniu que socorre’l o indicar-li els mitjans per obtenir aquests socors. Se li té que procurar alguns dies de treball, perquè pugui instal·lar-se; de tota manera no esteu obligats a fer més del que els vostres recursos us permetin, i preferint sempre a un germà pobre i honrat, a una altra persona que es trobi amb les mateixes condicions. En fi, deveu, doncs conformar-vos a totes aquestes prescripcions, i a totes les que se us comuniquin per algun altre conducte; deveu practicar la caritat fraternal, que és la pedra fonamental, la clau, el fonament i la gloria de la nostra confraria; deveu d’evitar qualsevol querella, discòrdia, propòsit calumniós i maledicència; no permeteu que en presència vostra s’ataqui la reputació d’un germà respectable, en aquest cas defenseu-lo per donar-li aquest servei en tant ho permetin el vostre honor i els vostres interessos; i si algun germà us perjudica per qualsevol causa, deveu transmetre les queixes a la vostra lògia o a la del germà referit, apel·lant a la Gran Lògia en l'assemblea trimestral, i en últim terme a l’assemblea anual, segons el bon costum observada pels nostres avantpassats en tots els països. No deveu d’intentar cap procés, almenys que no és pugui resoldre d’una altra forma i deveu d’acollir amb deferència els consells amistosos del mestre i dels vostres companys, si és per evitar-vos de que comparegueu en un judici davant d’estranys; en tot cas, deveu procurar presentar tots els mitjans per facilitar l’acció de la justícia, a fi efecte de què pugueu ocupar-vos amb tota tranquil·litat dels assumptes de la confraria. Respecte als germans i companys que tinguin entre si algunes diferències, els mestres i els germans demanaran consell als germans que coneguin el dret, per proposar un acord amistós, que les parts el litigi reconeixeran i acceptaran. Si aquests mitjans no fossin suficients, s’acceptarà sense cap demora entrar en el plet; reprimint, però tota animositat i còlera, guardant-se de fer o de dir qualsevol cosa que pogués perjudicar la caritat fraternal o interrompre la reciprocitat de les bones relacions, amb l’objectiu de què tots sentin l’influencia benefactora de la Maçoneria. D’aquesta manera han obrat sempre, des del principi del món, tos els bons i fidels maçons i així ho faran tots els nostres successors en tot l’esdevenidor. AMEN Una recapitulació maçònica d´en Josep-Lluis Domènech\nJosep Lluis Domenech Gomez -LLEGIR MONTAIGNE PER SER MILLORS PERSONES –\nagosto 3, 2015 Josep-Lluís Domènech\nLLEGIR MONTAIGNE, PER A SER MÉS BONES PERSONES Potser ens caldria seguir l´exemple de Montaigne per entendre les raons dels que no pensen com nosaltres. L´estiu passat a Paris estant, vaig trobar en una llibreria de vell, molt a prop de Notre Dame els “Assaigs” d´en Montaigne a molt bon preu. Tenia a casa l´edició en PDF, però els vaig comprar. De tant en tant paga la pena rellegir aquesta obra immensa de la literatura francesa. Tinc un amic que diu que és una mena de “Festival privat”, i també hi ha qui diu que és el perfecte llibre de capçalera. I jo, voldria fer una altra definició, si m´ho permeteu: és un gran llibre d´autoajuda. És un llibre que es pot obrir per qualsevol lloc, amb la seguretat que no perdérem el temps, ja que no cal cercar els començaments d´algun paràgraf en especial. Ell ens diu que el plaer esta en buscar i no pas trobar, el que ens diu que els llibres son la millor provisió en el viatge de la vida, i ens parla que considera un infeliç el que no te a casa un lloc per restar sol, per retre´s homenatge o per amargar-se... Els que l´han estudiat a fons diuen que a la seva biblioteca tenia escrita una frase que deia: “No hi ha cap raó que no en tingui una de contraria”. Això ho va dir Plini. En Josep Pla i en Friedrich Nietzsche no es cansaven de rellegir-lo i treure profit pels seus escrits. I sembla que en Montaigne no escollia els amics en funció de la religió o de la manera de pensar, sinó pels seus mèrits. Oloro els tres llibres que componen tota l´obra, m´agrada, la meva muller diu que fan olor a ratolí, jo diria que tenen una olor característica, que és especial i que els fa especials. Vet aquí, que és possible que deixés d’escriure i tornès a rellegir-los en aquests dies d´estiu. Josep-Lluís Domènech\nJosep Lluis Domenech Gomez – LA MORT INICIÀTICA\nLA MORT INICIATICA Per en René Guénon en el seu llibre “Apreciacions sobre la Iniciació” la paraula mort ha de ser entesa en el seu sentit més general, senzillament com un canvi d´estat. Quan hi ha una “Iniciació Maçònica”, que com sabem és una mort iniciàtica, ell ho fa veure com un segon naixement. Però això vol dir que tots els iniciats morim, però morim en el que respecta al món profà. Mort i naixement son dos mots que ens porten a pensar el pas que fem tots els maçons: el de ser uns profans a ésser uns Iniciats. La mort pot arribar en qualsevol moment. És un assumpte del qual ningú vol parlar fins que ens toca enfrontar-nos a una malaltia, un accident o una mort sobtada. I tenim por a la mort, perquè les nostres creences des de l´antigor ens limiten. Tenim por, perquè no sabem que vindrà després. Perquè tothom associa la mort a la vellesa i a la pèrdua de facultats. Però, de vegades, fins i tot molt sovint, la mort arriba també per a la gent jove. I si arriba abans a la malaltia o al patiment, gairebé ningú en vol parlar... I caldria tractar-la amb naturalitat, com a part integrant del nostre cicle vital. La mort no s´ha d'amagar a ningú, començant pels nens. Si s´amaga als més petits creixen les seves confusions i ansietats, però si amb tres, quatre o cinc anys els portes als funerals i no els amagues res, creixeran molt més adults. Si be parlar sobre el final dels nostres dies, de la mort, encara a hores d´ara en bloqueja, caldria saber que les estadístiques ens diuen que ens els últims 10 anys ha crescut l´interès per la transcendència, per saber que a qualsevol moment ens pot arribar la mort. La millor manera de preparar-nos per a la mort, és valorar el que tenim i viure el present amb el màxim de coherència. En Maçoneria, tenim aquest estadi de la “Mort”. I tots sabem que molts germans i germanes l'han vist arribar i l´han acceptada. Cal ser vell per tenir a prop a la mort? Gens ni mica, ho sabem tots i molta gent no en vol sentir parlar. Però la mort ens envolta encara que no vulguem. La mort fa l´exercici del “Carpe Diem”. Aprofita massa el temps diria jo.. Josep-Lluís Domènech\nJosep Lluis Domenech Gomez – SI VOTES INDEPENDENCIA VOTARAS PEL CATALÀ\nVotar independència és votar llengua Desde la PLATAFORMA PER LA LLENGUA ens arriba un missatge que cal no oblidar quan anem a les urnes, siguin els que siguin els comicis que anem a votar. El català necessita un estat a favor i no un a la contra, com ara, i per això assolir la independència política és l’única manera d’aconseguir la normalitat del català a Catalunya. Aquesta és la constatació a la qual ha arribat la Plataforma per la Llengua després de vint-i-dos anys de treballar pel català i d’anar copsant durant tot aquest temps la resposta real dels diferents governs espanyols –i d’alguns governs autonòmics– als problemes dels ciutadans amb relació a la llengua catalana: furibunds atacs a la immersió a l’escola a Catalunya, negació de la unitat de la llengua, reiterats intents que els infants de les Balears i el País Valencià no puguin estudiar en català, veto a la possibilitat de fer el català oficial a Europa… En resum, després d’una àrdua feina de picar pedra, l’entitat ha constatat la impossibilitat d’un canvi real, la impossibilitat que els diversos governs espanyols tractin el català com una llengua de primera i, per tant, que considerin els catalanoparlants ciutadans de primera. A Espanya els catalanoparlants són ciutadans de segona, i el català, tot i ser una llengua viva i puixant, no pot desenvolupar-se amb normalitat en ple segle XXI en aquest estat. Des que va néixer el 1993, la Plataforma per la Llengua ha tingut com a únic objectiu millorar la situació del català des d’un vessant pragmàtic i transversal. En tot aquest temps, l’entitat mai no s’havia definit sobre quina havia de ser l’estructura política dels territoris de parla catalana. Ara, però, aquest mateix pragmatisme és el que ha portat la Plataforma per la Llengua, l’ONG del català, a concloure que només amb un estat propi el català pot prosperar, i a decidir de donar suport obertament al procés sobiranista que viu actualment el Principat. Per tant, amb vista als comicis del 27 de setembre, la Plataforma per la Llengua ho veu clar: demanem el vot per a qualsevol de les candidatures que aposten obertament, i en un termini de temps com més breu millor, per la independència de Catalunya! Perquè ara mateix, votar per la independència és també votar per la llengua catalana. Òscar Escuder de la Torre, President de la Plataforma per la Llengua\nJosep Lluis Domenech Gomez – CATALUNYA ES UNA NACIÓ – Recull de dades de LO TIMBALER DEL BRUC\nVet aqui uns comentaris i dades que m´agraden i les faig a mans de tothom que les vulgui llegir, Josep-Lluis Domenech\nAvui en dia no hi ha cap polític ni governant espanyol que accepti que Catalunya es una Nació. Inclòs a Catalunya a nivell popular, persones que no coneixen la veritable historia de Catalunya, l’origen, la formació, el fet lingüístic, no entenen que Catalunya sigui una Nació i hagi estat una nació independent en altres temps; però el fet és que des d’alts nivells del poder centralista fan confondre a la gent el concepte de Estat i Nació. Concepte de “Nació” i d’Estat Que és una nació? Una nació es una agrupació humana situada en una zona geogràfica des de temps immemorial, amb antiga historia pròpia que els poders centralistes dominadors l’han ocultat, amb llengua pròpia i amb consciencia dels ciutadans com a grup diferencial, que es troben sota el poder d’una altra nació més gran i poderosa. La Nació dominadora es Nació i Estat. La dominada es nació sense Estat. L’estat es el poder. Hi ha moltes nacions sense estat: El Kurdistán el Canada Francès, els bretons a França; Catalunya, el País Basc, i si no haguessin perdut la memòria històrica altres zones de la península Iberica. L’Estat es el poder. Així als Estats Units es parla de la Nació Índia; i ningú fa escarafalls. Ara és el moment de transcriure unes reflexions del historiador alemany Johannes Haller, del segle passat que s’expressava així : “ Per a qualsevol poble i en qualsevol època constitueix una desgràcia el trobar-se unit dins d’un mateix estat amb un altre de més gran i més fort. La lliure evolució de la seva modalitat innata serà dificultada en el millor dels casos, impedida comunament, i tal vegada extingida per complet. Però tal unió es funesta en temps de crisis quan queda superat l’antic i irromp a la llum un fet nou. Mai com en aquests moments resulta de la major importància, que el poble es pugui desenvolupar tal com fou creat, determini el seu propi destí; en una paraula, que sigui lliure.” El filòsof Madrileny de fama internacional a la seva època, en un del seus llibres diu: Espanya no es cap nació es un conjunt de nacions, encara que la majoria ja ha perdut la consciència, de pobles autòctones diferents de Castalla, que va absorbir tot el que va poder a la península Ibérica. S’hauria d’acceptar que Espanya es Castella i els satèl·lits que es varen sotmetre sota el seu poder. Eix fonamental: la Llengua El que es fonamental es la possessió de una llengua pròpia. La llengua es el fet diferencial mes característic i fonamental d’un país. La mentalitat d’una població es reflexa amb la llengua; L’esperit d’un poble s’expressa en el seu llenguatge. Això els governs centralistes dominadors no ho reconeixen públicament, però ells ho saben, i per això tenen tant d’interès en destruir les llengües regionals. Saben que el poble que conserva la seva pròpia llengua, conserva la memòria històrica del seu origen com unitat territorial amb sentiment de nacionalitat diferencial respecte del poder dominador. Repassant la Història: Així veurem uns quants exemples amb declaracions rigorosament històriques de monarques, de polítics i governants espanyols. En el decret de nova planta del 1716 d’en Felip V, en haver vençut a la guerra de successió d’Espanya, ja reconeix que Catalunya era una nació, prohibint la llengua catalana. Aquí l’edicte del fiscal general del “Consejo de Castilla” de l’any 1715 (El Decreto de Nueva Planta) “A cada Nación, parece señaló la naturaleza su idioma particular, tiene en esto mucho que vencer el arte y se necesita de algún tiempo para lograrlo, y más cuando el genio de la Nación como el de los catalanes es tenaz, altivo y amante de las cosas de su Pais, y por esto parece conveniente dar sobre esto instrucciones y providencias muy templadas y disimuladas, de manera que se consiga el efecto sin que se note el cuidado.” “….y forma de substanciar los pleitos, en la suposición de que todo se deberá formar en Lengua Castellana, y actuar en papel sellado; en el derecho de decidir tanto en lo “Civil como en lo Criminal” José Rodríguez Villalpando, fiscal general del Consejo de Castilla el 1715. En aquest Edicte es pot veure clarament un fet que avui dia no vol acceptar cap polític ni governant espanyol, de cap color polític. Y es, que en aquell temps des del centre, des de el poder, que era Castella reconeixien que Cataluña era una Nació; i aclarim que no parla d’Espanya com a entitat dominadora sinó que parla de Castella com a nació dominant. Una altra manifestació que reconeixia que Catalunya havia sigut una nació independent, el tenim amb les declaracions al Congres dels diputats a Madrid pel Comte de Romanones que en castellà transcric a continuació. Declaració del Comte de Romanones prohibint la llengua catalana 1916-: “Vosotros pretendéis el empleo del catalán por eso, porque pueblo que su lengua cobra su independencia recobra; y por el camino que conduzca a tal designio os tenemos que atajar”. Álvaro de Figueroa y Torres conde de Romanones. “Diario de sesiones del Congreso de los Diputados”, núm. 29, Pág.607, 1916 Aquí tenim una clara reflexió i és que reconeix que Catalunya havia sigut una nació independent. . Estiu 2015 Lo Timbaler del Bruc\nJosep-Lluís Domènech Gómez – COM ES TINDRIA QUE BURILAR UNA PLANXA MAÇÒNICA\nCOM ES TINDRIA QUE ESCRIURE UNA PLANXA MAÇÒNICA? Per poder burilar una planxa tenim que escollir el tema que volem tractar, cal cercar informació. Es tracta de recollir dades, reflexionar i tot seguit saber-les exposar amb honradesa, sabent escollir les paraules. Un cop escollit el tema, es tracta d'intentar establir unes fases, compilació, estructura, reflexió, redacció i correcció final. Per treballar una Planxa cal fugir del temptador “copiar i enganxar”, tenim que expressar les pròpies idees en funció de la bibliografia emprada. Cal ser valents i ser nosaltres els que ens atrevim a exposar. Fa molts anys, un Mestre Maçó em va fer la millor descripció de com traçar un escrit maçònic adreçat als germans. La idea que es vol transmetre, surt del cervell, passa pel cor i tot seguit arriba a la ma, que és la que redacta. Cal voler proposar amb el nostre treball que els germans col·laborin i que un cop llegida la planxa, la llotja entri en efervescència i que les aportacions surtin com a bolets. Serà llavors quan es produirà l´Egregora que tots tenim que desitjar. Quan treballem les planxes estem filosofant. I la filosofia és la base de la Francmaçoneria. En Kant va dir: “Que puc saber? Que és el que tinc que fer? Que puc esperar?. Amb aquestes tres preguntes bàsiques els francmaçons hem anat bastint l´obra de l'Art Reial. Si anem al diccionari trobem que “Filosofar es recórrer a la raó” però amb uns límits no precisats. Com a maçons tenim que aprendre a tenir una opinió i saber-la argumentar. La filosofia és un combat contra la ignorància, i els maçons tenim el deure de sempre lluitar contra la ignorància. Tenim que expressar els nostres raonaments per ser millors basant-nos amb l´estudi dels texts antics i saber expressar-los a hores d´ara amb la idea que la utopia es pot realitzar. Els científics constaten els fets, els demostren, els filòsofs els expliquen. Com a maçons ens anomenem ciutadans del mon, en Bertrand Russell va dir que “La filosofia fa de nosaltres ciutadans de l´Univers”. Com a maçons tenim que cercar contínuament el sentit de les coses, la nostra formació intel·lectual, els lligams amb el nostre proïsme. Josep-Lluís Domènech Gómez VENERABLE MESTRE de la R.L. MONTJUÏC GRAN ORIENT DE CATALUNYA\nJOSEP-LLUÍS DOMÈNECH GÓMEZ – MAÇONERIA CATALANA – REFLEXIONS ARRAN EL MALLET EN UNA LLOTJA MAÇÒNICA\nEl mallet. Un estri que es normal veure a una llotja maçònica. Veiem algunes reflexions arran el mallet..... JOSEP-LLUÍS DOMÈNECH GOMEZ SIMBOLOGIA DEL MALLET Un dels moments que sempre recordaré és el del dia de la meva Iniciació, quan el Venerable Mestre em donà “La Llum”, donant tres cops amb el Mallet a la seva espasa flamígera, creant-me, instituint-me i rebent-me com a Maçona. Mes endavant he pogut anar apreciant en diferents ocasions la simbologia del Mallet. Aquest se'ns mostra com un atribut d'Autoritat de les Tres Llums del Temple a les mans del Venerable Mestre i dels dos Vigilants. Antigament als Monestirs, l'Abad amb el Mallet conduïa els principis i finals dels actes cumunitaris com els Oficis i els àpats al Refectori. Així mateix podem veure que el Mallet treballa tant a l'obertura com en el tancament dels treballs maçònics, de la mà del Venerable Mestre. El soroll produït pels cops del Mallet durant les Tingudes, ajuda als assistents a alliberar-se dels seus pensaments profans i posar-se en estat receptiu de Silenci Interior, i poder així escoltar i contemplar millor tot el que succeeix en Lògia. Quan un Taller rep la visita d'alts dignataris d'altres tallers, els mallets de les Tres Llums del Temple els reben amb un acte de distinció, executant el que s'anomena “Mallets Batents”, que vénen a ser uns cops cadenciosos i ordenats. A continuació el Venerable Mestre ofereix ritualment a la dignitat el seu Mallet. També el Mallet cobra importància quan els 2 Vigilants prenen la paraula en Lògia. En aquest moment se'l col·loquen diagonalment al pit, i d'aquesta manera simbolitzen i reemplacen així el signe d'Ordre que utilitzen els altres germans. El Mallet representa la intel·ligència que actua, persevera i dirigeix el pensament dels Germans en Lògia, animant la meditació dels què en el silenci de la nostra consciència, cerquem la veritat. Per als Aprenents el Mallet ha de ser l'emblema del Treball, de la força material necessària per vèncer els obstacles i les dificultats. Ha de significar la Intel·ligència Perseverant, inseparable del Cisell, que és el símbol del discerniment, sense la intervenció del qual l'esforç seria inútil i perillós. El cop del Mallet o maça sobre el cisell representa el mètode, la voluntat espiritual que representa la voluntat executora. Amb la mà dreta l'Aprenent sosté la Maça com a principi actiu cap al cisell que és principi passiu, i amb precaució va polint la seva “Pedra Bruta”. Ben a prop l'Aprenent té també el Regle de les 24 divisions que li mostren la cadència del dia de tot Maçó: 8 hores de treball, 8 d'estudi o oci i 8 de descans.\nJosep-Lluis Domènech Gómez – MAÇONERIA, SILENCI, ATENCIO i EGREGORA\nVet aquí, unes petites reflexions a l´entorn dels mots: SILENCI, ATENCIÓ i EGREGORA SILENCI, ATENCIÓ I EGREGORA Quan arribem a la Maçoneria en condició d'Aprenents, se'ns condiciona en major o menor grau amb el Silenci. Mitjançant el Silenci, l'Aprenent exerceix el rol de la Contenció i davant ell s'obren les portes de l'Atenció del que succeeix i es parla en Llotja. Mitjançant el Silenci, i el raonament abans de parlar en totes les situacions de la vida, tant profana com iniciàtica, ens situem en un estadi en què podem valorar els inputs que el nostre intel·lecte rep, i aprendre a discernir sobre els temes que tractem, evitant així els exabruptes. El Ritual és el millor i mes directe camí per exercitar el coneixement maçònic. Mitjançant aquest procés i l'exercici personal de participar-hi, aquest ens permet entrar en les vies de les energies físiques, emocionals i mentals, que generen el que en Maçoneria anomenem "Egregora". Egregor de l'accepció grega "Egregoroi" significa etimològicament "vetllar" però en aquest cas en concret, dins els nostres temples, designa la força generada per la suma de les energies físiques, emocionals i mentals, d'un grup determinat de Germans, quan ens apleguem en una Tinguda. Combinada amb l'atenció dins el Taller, la "Egregora Maçònica" té que exercir un reforçament de llaços invisibles però psíquicament palpables, que integra als reunits, mitjançant pensaments positius de la mateixa natura. Hem d'esforçar-nos a evitar entrar mecànicament al Temple al començament de les Tingudes; cal meditar que quan penetrem al Taller estem encara dins la foscor i el caos, i que ens preparem per a treballar a la recerca de la Llum i l'Ordre que aquesta llum comporta. El Silenci, la Concentració i el desig de la Feina Positiva en els treballs maçònics, evitarà energies negatives i afavorirà vibracions positives al Taller. Parlem de vibració, que pot ser considerada com un dels 7 Principis Hermètics, en concret el que ens esmenta: "Res està immòbil, tot es mou, tot vibra". Dins els tres plànols de l'existència, el físic o material, el mental o metafísic i l'espiritual, podem considerar dues menes de vibracions: la més baixa és a dir la del pla material, i la més alta que correspon a l'espiritual. A l'univers com hem dit abans, no hi ha res que resti immòbil i quiet, sinó que tot està contínuament vibrant i en moviment. Qualsevol pensament -positiu o negatiu-, és energia que emana de nosaltres cap l'exterior per donar forma al que hem pensat. Una perfecta comprensió d'aquest principi, ens habilitarà per controlar les pròpies vibracions mentals, i contribuir a l'"Egregora Maçònica" tots plegats. Si considerem la correcta execució del Ritual i la màxima atenció envers a ell, estarem projectant energies positives que afavoriran i donaran prestigi a les nostres Tingudes com a màgic i eteri fruit del sinergisme de tots nosaltres. Hem de deixar fora del Temple pensaments i actituds profanes, i evitar el rol de simples espectadors, escometent la tasca engrescadora i constructiva en tot el que es desenvolupa en les nostres Tingudes. Així, evitant sempre la rutina contribuirem a la formació de la "Egregora", unint els nostres desitjos, amb una actitud que reforçarà els nostres treballs. Per acabar, cal fer esment que l'atenció a Llotja, facilita l'assimilació i comprensió del Ritual, l'enriquiment personal i la correcció mental de conceptes o costums.


L'ecofeminisme i la memòria històrica seran les temàtiques de les dues conferències que tindran lloc dia 1 i 2 d'abril al Cicle de Xerrades al Consell - Consell de Mallorca\nnull L'ecofeminisme i la memòria històrica seran les temàtiques de les dues conferències que tindran lloc dia 1 i 2 d'abril al Cicle de Xerrades al Consell\nL'ecofeminisme i la memòria històrica seran les temàtiques de les dues conferències que tindran lloc dia 1 i 2 d'abril al Cicle de Xerrades al Consell\nDilluns, dia 1 d'abril, serà el torn de l'antropòloga, educadora social i enginyera tècnica agrícola, Yayo Herrero amb la conferència "Posar la vida en el centre: Un aterratge forçós a la terra". Dimarts, 2 d'abril, el cicle Xerrades al Consell comptarà amb la presència de Joan Garcés, premi Nobel alternatiu 1999, assessor de Salvador Allende i un dels advocats que portaren a Pinochet davant de la justícia. Garcés oferirà la conferència "Democràcia, legitimitat, llibertat: una visió internacional".\nTotes dues conferències seran a les 18 hores a la Sala de plens del Consell de Mallorca.\nSinopsi de la xerrada Posar la vida en el centre: un aterratge forçós a la terra\nEns trobam davant d'una crisi civilitzatòria que posa en risc la supervivència de l'espècie humana. Es plantejaran propostes per revertir aquesta guerra contra la vida, tenint en compte les propostes sinèrgiques de l'ecologisme i el feminisme.\nAntropòloga, Educadora Social i Enginyera Tècnica Agrícola; DEA en Ciències de l'Educació. Fou Directora General de FUHEM entre 2012 i 2018 i actualment és membre del seu Patronat; fou Coordinadora del CCEIM de la Fundación General Universidad Complutense de Madrid entre 2008 i 2011; sòcia fundadora de Garúa S. Coop. Mad i sòcia-treballadora fins 2008; és professora-col·laboradora de la Càtedra Unesco d'Educació Ambiental i Desenvolupament Sostenible (UNED); coautora de més d'una vintena de llibres relacionats amb l'ecologia social, el feminisme i les ciències socials; membre del consell editorial d'Hegoa. Va ser Coordinadora Confederal de Ecologistas en Acción entre 2005 i 2014.\nSinopsi de la xerrada Democràcia, legitimitat, llibertat: una visió internacional\nLa democràcia té un valor incalculable que cal defensar i difondre, a més de donar-li tot el caràcter de llibertat i legitimitat que li pertoca.\nVa doctorar-se a la Universitat de la Sorbona en 1970. Amb el triomf de la Unitat Popular a Xile, va treballar com assessor del president Salvador Allende. En 1974, va formar part del Programa comú de l'esquerra que portaria a François Mitterrand a la presidència de França. Entre 1976 i 1978 va participar en el Partit Socialista del País Valencià, enquadrant-se al sector més esquerrà de l'organització, proper al moviment dels països no alineats. Des de 1996 va dirigir al grup d'advocats de l'acusació popular contra Augusto Pinochet per tortures, terrorisme i genocidi, que en 1998 va aconseguir detenir i jutjar al dictador xilè. En 1999 va rebre el Right Livelihood Award, el premi Nobel alternatiu, per part del Parlament de Suècia.


Macron guanya la primera volta de les legislatives\nVotacions a França\nEls residents francesos tornen a votar a Andorra diumenge vinent a la segona volta\nMélenchon celebrant els resultats.\nActualitzada 13/06/2022 a les 11:10\nLa coalició Junts que inclou La República a Marxa, el partit del president Emmanuel Macron, ha aconseguit una mínima victòria en la primera volta de les eleccions legislatives celebrades ahir a França, amb un 25,75% dels sufragis. Els primers recomptes fets públics ahir al vespre atorgaven a la coalició d’esquerra Nova Unió Popular Ecologista i Social (coneguda com a Nupes) entre un 25,7 i un 25,8% dels vots però finalment aquest matí el recompte indica que la formació puja molt però suma un 25,66% de vots. L’aliança liderada per Jean-Luc Mélenchon i els partidaris de Macron se situen clarament davant de la ultradretana Agrupació Nacional de Marine Le Pen, que obté un 18,68%, dels Republicans i els seus aliats i de Reconquesta!.\nEls comicis es van saldar amb un rècord d’abstenció a la història recent de França, amb més de la meitat dels electors (prop del 53%) que no van acudir a l’urna. La projecció de repartiment d’escons situen la coalició del president a punt de perdre la majoria absoluta (actualment té 350 escons), amb entre 255 i 310 diputats, en una cambra on la majoria absoluta se situa en els 289. Dos mesos després de la còmoda victòria de Macron a les presidencials, el seu projecte polític es pot veure debilitat si no aconsegueix la majoria a la cambra baixa.\nMélenchon va ser el primer dirigent a reaccionar i va assegurar que la coalició d’Emmanuel Macron havia estat “abatuda i derrotada”, tot i que finalment ha sumat més vots. La composició de la nova Assemblea Nacional s’acabarà de decidir diumenge que ve a la segona volta dels comicis que es celebrarà de manera conjunta tant a França com a l'estranger. Els residents francesos tornen a estar convocats a les urnes a l'ambaixada a Andorra.\nTamarroland va dir..Segons gent com tú, millor la ultradreta que la moderació de Macron. Sou els fans de Vox i del feixisme en general. A Andorra preferim una França de centre\nParla per tu ,que els teus teniu la costum de parlar per tothom sense que ningu us ho demani\ndavid va dir..Tant de bo guanyes Le Pen , voldria dir que encara queda esperança entre tant comunista i independentista.\nSegons gent com tú, millor la ultradreta que la moderació de Macron. Sou els fans de Vox i del feixisme en general. A Andorra preferim una França de centre\nPenso exactament el mateix. Avui si no ets comunista de Ultra-esquerra no ets ningú !\nTot el contrari, si guanyes Le Pen voldria dir que no hi ha esperança i que estem condemnats a que la clase casposa abusi del seu càrrec eternament.\nPerò que diueu si no ha guanyat Macron la primera volta, Mélenchon! periodime!\nTant de bo guanyes Le Pen , voldria dir que encara queda esperança entre tant comunista i independentista.\nUna notícia molt extranya ; la setmana passada segons una notícia d'aquest diri havia guanyat el Manuel Valls a Andorra i el candidat dels verds a la circumscripció que aglutina Andorra. Segons aquesta notícia ahir, que no es va votar res a Andorra, va guanyar la Le Pen que es presentava pel RN a una circumscripció del nord de França. No entenc res\nramon va dir..Porque una foto de Melanchon , si es Marine Le Pen (RN) que han ganado\nPerque els periodistes que tenim son tots de Barcelona i els hi fa igual un politic de França que un de Corea del Sud\nPorque una foto de Melanchon , si es Marine Le Pen (RN) que han ganado\n#1 A revés\nNo és cert, és l'invers, Macron va guanyar per poc.


Del 7 al 14 de Febrer 2018, tindrà lloc els actes del Carnaval de Lleida 2018. - ASSOCIACIÓ DE VOLUNTARIS PROTECCIÓ CIVIL DE LA CIUTAT DE LLEIDA\nInformació de Serveis Notícies e Informació\nDel 7 al 14 de Febrer 2018, tindrà lloc els actes del Carnaval de Lleida 2018.\n7 febrer, 2018 9 febrer, 2018 voluntaris 961 Views 0 Comments\nDes Protecció Civil de Lleida us informen que entre els dies 7 de Febrer al 14 de Febrer 2018, tindra lloc els diferents actes dels Carnavals de Lleida 2018, enguany cal tenir en compte que els diferents actes es faran sempre que la climatologia ho permeti, ja que ultimament tenim una climatologia força adversa.\nTambé Protecció Civil de Lleida estarà col·laborant amb la Guàrdia Urbana en el dispositiu de seguretat de la Rua de Carnaval que tindrà lloc el proper dissabte dia 10 de febrer, i també estarem en el dispositiu de seguretat de la Cursa de Llits que tindrà lloc el proper diumenge dia 11 de febrer, cal tenir en compte que aquests actes es faran si la climatologia ho permet.\nEl Carnaval arriba com una alenada d’aire fresc i joiós que contagia arreu l’alegria i la creativitat, una gran invitació a mirar la realitat a través d’un filtre optimista, irònic i divertit. És temps de disfresses, de màscares, de transformació de la identitat de petits i grans. El Carnaval és una festa per compartir, un temps per gaudir en col·lectivitat tota la màgia que desprèn l’esperit del rei Carnestoltes.\nCom en tantes altres manifestacions populars, el nostre Carnaval és una expressió de la força associativa de la ciutat i del compromís dels lleidatans i lleidatanes amb totes i cadascuna de les cites del calendari festiu; les entitats i la ciutadania donen vida, contingut, sentit artístic i ànima als actes més tradicionals del Carnaval de Lleida, l’arribada del Rei Carnestoltes, la Tupinada Popular, la rua del Centre Històric, la Marató de l’Ou, la Gran Rua, la Cursa de Llits i l’enterrament de la Sardina, entre molts altres actes, als quals s’afegeix la programació musical del Cafè del Teatre de l’Escorxador.\nLleida fa seva la gran joia vinculada a aquesta celebració. Us animem a sumar- vos-hi i a gaudir d’una gran setmana de Carnaval a Lleida.\nMes informació a la web de Festes de Lleida\nInformació sobre la participació a la Rua de Carnaval de Lleida, i també informació sobre la participació en la Cursa de Llits del Carnaval de Lleida 2018.\nPROGRAMA carnava de Lleidal 2018\nNORMATIVA Rua de Carnaval Lleida 2018\nXV CURSA DE LLITS 2018 Reglament\nNITS Q RUA DE CARNAVAL\n← 20 Gener 2018, Servei 77 edició Festivitat San Antoni Abat, Tres Tombs de Lleida.\n10 Febrer 2018, Gran Rua de Carnaval de Lleida 2018. →\n16 Juny 2019, 37 edició Cursa Balàfia-AREMI de Lleida 2019.\n19 juny, 2019 voluntaris 0\n27 Octubre 2019, VI Caminada per la Salut Mental de Lleida, Ruta de l’Aigua\n22 octubre, 2019 voluntaris 0\n23 Juny 2019, Servei Dispositiu de Seguretat i Vigilància de les Fogueres de la Festa de Sant Joan de Lleida 2019.\n24 juny, 2019 voluntaris 0\nDrets d'autor © 2021 ASSOCIACIÓ DE VOLUNTARIS PROTECCIÓ CIVIL DE LA CIUTAT DE LLEIDA. Tots els drets reservats.


Mirades. L’infant té dret... - Rosa Sensat\nEls infants són de tots. No només dels seus pares i de les seves mares. No són una propietat privada: són del món. I és el món qui ha de vetllar pel seu benestar. Per això, a vegades, m’esvero una mica quan en una reunió amb altres professionals, parlant de casos, dic, per exemple: que si la família d’un alumne que pateix crisis nervioses importants no ens aporta la informació necessària sobre el que té i com hem d’actuar per evitar que es faci mal o faci mal a algú, trucaré al seu metge perquè ens ho expliqui directament i per traspassar-li la informació de com està el noi al centre educatiu. «Nosaltres no podem trucar al seu metge», «A nosaltres no ens donaran pas la informació», «Nosaltres no hem de ficar el nas a casa de ningú». Jo em sulfuro, és clar. Però sé que no hi ha males intencions, només desconeixement de la normativa: la Llei 14/2010, del 27 de maig, dels drets i les oportunitats en la infància i l’adolescència (títol I, capítol I, article 3.1), diu: «L’obligació de vetllar pel respecte efectiu dels drets dels infants i els adolescents és una responsabilitat de la família, de tota la ciutadania i, molt particularment, de tots els poders públics, que també tenen l’obligació de defensar-los i promoure’ls.» Els mestres, els educadors, els metges, som servidors públics i, com ordena l’article 5 del capítol II de la mateixa Llei: «L’interès superior de l’infant o l’adolescent ha d’ésser el principi inspirador i fonamentador de les actuacions públiques.» Per això, si els pares no ens acaben facilitant la informació necessària per saber què li passa al nostre alumne i com podem ajudar-lo, trucaré al seu metge. Perquè, per sobre de tot, preval el seu dret a la salut. Malgrat que la família negui o no accepti la possible malaltia, la negligeixi o no sàpiga fer-ho millor.\nJordi Cots, advocat i pedagog que ha dedicat la seva vida professional a la defensa dels drets dels infants des de Justícia i Pau i com a adjunt al Síndic per als Infants, diu que la societat no acaba de fer-se seva la infància amb la qual conviu. Que totes les persones, tinguin la formació que tinguin, haurien de conèixer els drets dels infants per tal de poder garantir-los i preservar-los.\n«Un dret», m’explica, «és una necessitat protegida per la llei». Per això, continua, «hem de trobar quines són les necessitats de l’infant. Però han de ser necessitats que el dret pugui protegir, perquè el dret no ho pot tot». I em posa un exemple: «L’infant ha de ser estimat, però el dret no pot obligar a estimar.» I afegeix: «El dret no pot obligar a estimar però pot dir que els pares tenen dret a satisfer els drets dels seus fills i facilitar així les coses.» I aquesta explicació em sembla tan bonica que no me’n puc estar de compartir-la amb vosaltres.\nEl 20 de novembre d’enguany se celebra el trentè aniversari de la signatura de la Convenció sobre els Drets de l’Infant de les Nacions Unides, i en fa seixanta d’una Declaració dels Drets dels Infants que n’és el precedent. Pot ser aquesta una bona excusa perquè mestres, educadors, pedagogs, metges, famílies i ciutadania en general ens preguntem i debatem sobre quines són les necessitats actuals de la nostra infància, quines lleis existeixen i quines necessitem per protegir aquestes necessitats, i com ho hem de fer per, entre tots, garantir el bon tracte als més petits. També és una bona oportunitat per divulgar-ho entre els protagonistes d’aquesta història: explicar als nens i les nenes que tenen uns drets i que la família, els serveis públics i la societat hem de vetllar per protegir-los.\nEl mateix Jordi Cots va escriure un llibre pedagògic per acompanyar-nos en aquesta tasca: La Convenció de les Nacions Unides sobre els Drets de l’Infant. Guia breu, publicat per Rosa Sensat, un llibre que hauria de ser a les biblioteques de totes les escoles, instituts i serveis públics o privats que treballin amb infants.\n«El dret no ho pot tot», em diu en Jordi Cots, per això la Convenció sobre els Drets de l’Infant de les Nacions Unides promulga principis que es poden desplegar en lleis. «Una Declaració», en canvi, «sí que ho pot tot, perquè és una relació de principis generals, de desitjos, d’utopies.» I em regala la Declaració dels Drets dels Infants del pedagog polonès i jueu Janusz Korczak, una declaració d’amor als infants que jo ara us vull regalar a vosaltres:\n«L’infant té dret a l’amor. Al respecte. A gaudir de les millors condicions per créixer i desenvolupar-se. A viure en el present. A ser ell mateix, ella mateixa. A ser pres seriosament. A ser apreciat per allò que és. A desitjar, a demanar, a reclamar. A tenir secrets. A una mentida, una equivocació, un furt ocasional. Al fet que se li respectin els seus béns i el seu pressupost.\nA l’educació. A resistir les influències educatives que entren en conflicte amb les seves creences. A protestar contra una injustícia. A un tribunal d’infants on ell pugui jutjar i ser jutjat pels seus iguals. A ser defensat davant un tribunal de justícia especialitzat en infància. Al fet que se li respecti la tristesa. A conversar íntimament amb Déu. A morir prematurament.»\nEstimar els infants, cuidar-los, protegir-los, vetllar pel seu benestar físic, psíquic, emocional i social, és la inversió de futur més rendible, potser l’única, per assegurar-nos un món més habitable, més sa, un món millor.


Els veïns de baix: les noves olors - Valors\nJoan Salicrú| 06/04/2021 05/04/2021 |Opinió|\nManuel Mas, alcalde de Mataró entre 1983 i 2004, es referia moltes vegades durant el seu llarg mandat al fenomen de la immigració fent referència a les olors que aportaven els nouvinguts. Evidentment, en primer lloc, parlava de les noves llengües que ens arribaven, dels nous costums socials, culturals i religiosos… però finalment sempre acabava assenyalant “les noves olors” que ens brindaven. Les olors, sí. Què hi ha, a nivell de sentits, que ens arribi d’una forma més profunda, més estomacal, més visceral, que una olor? Probablement res. Res és tant evocador com les olors, sigui dit en positiu -una fragància- o en negatiu -la pudor de la brossa-.\nHi pensava fa una estona recollint la cuina quan he notat l’olor que venia de la cuina del segon pis: una família del Nepal -pare, mare i fill- s’hi acaba d’instal·lar i estaven cuinant. I com que nosaltres a casa, amb nens, sopem tant aviat, sempre quan recullo els estris del sopar em topo amb el que cuinen els veïns del segon, que acostumen a fer l’àpat nocturn una mica més tard. Era una olor d’espècies, aliena a nosaltres, que si anem a un restaurant nepalí segurament ens faria molta gràcia, però que quan la sentim a casa nostra… ens incomoda una mica. Té gràcia perquè si, com passava fa uns mesos amb els antics llogaters, sentia una forta olor de marihuana, tot i que també em molestava potser no m’incomodava tant com aquesta olor que he sentit avui. No se’m feia tan rar.\nTot i que la família té feina -sembla que treballen precisament en un restaurant nepalí de la meva ciutat- resulta que per poder pagar el lloguer comparteixen pis amb algú que no és del nucli familiar. Això deu explicar perquè, ahir a la mitjanit, sentia converses d’adults a un nivell que no era l’habitual fins ara -i molt menys a aquella hora-. Encara no hem acabat d’aclarir qui hi viu, de fet, al segon pis, però ens ha generat una certa estranyesa veure aquest matí un altre home d’aspecte inequívocament asiàtic sortir per la porta de l’escala amb una gran maleta, com si només hi hagués passat una nit, el qual no ens ha ni dit adéu. Tornarà? Estava de pas? Qui era?\nEn tot cas, la família de pare, mare i fill, a qui vam saludar fa un parell de dies, quan van arribar, no entenen un borrall de català ni sembla que tampoc massa de castellà, de manera que la comunicació difícilment serà fluida. Els vaig repetir per activa i per passiva que, si necessitaven res, no dubtessin en pujar a casa, al tercer, i truquessin a la porta. No sé si em van acabar d’entendre, espero que sí. De fet, pensàvem que aquell dia es quedarien ja a dormir i, en canvi, una estona més tard els vam veure sortir de nou per la porta del carrer; “no vindrem a dormir fins demà”, vaig entendre que em deien. Tot una mica confús.\nSe’ls veu molt discrets, temorosos de relacionar-se amb nosaltres. Clar, treballen en una cuina, no de cara al públic, de manera que poques possibilitats de socialitzar-se deuen tenir. Entre el seu caràcter, les dificultats en el llenguatge i una certa aprensió que es genera quan el teu veí veus que no és “d’aquí”, es crea inevitablement un gap, un buit, una dificultat de trobada. Ens passa a la meva família, que no té excessius problemes en arribar a finals de mes i viu en un barri de classes mitjanes i populars, però que no és un dels focus d’immigració a la ciutat. Però és clar, em poso a la pell d’un “autòcton” que no té feina o té una situació econòmica difícil, que viu en un barri on la presència d’immigrants s’ha multiplicat per deu en vint anys i que probablement no ha tingut la sort de poder viatjar als països dels quals provenen els seus nous veïns i que, en saber dels nous veïns “que vénen de fora”, es queda neguitós. Doncs amb sinceritat us dic que el puc entendre una mica, francament. Més quan les notícies d’ocupacions il·legals per part d’algunes màfies promogudes per immigrants (que enreden a altres immigrants) estan a l’ordre del dia. “I si resulta que són d’una d’aquestes màfies?”.\n“Racista, fatxa, contemporitzes amb els de Vox!” dirà algú, en llegir això. La resposta fàcil, demagògica, que no fa més que aprofundir en els problemes que genera -també- el fenomen migratori. Perquè sí, en genera, de problemes, la immigració, no caiguem en la temptació bonista de dir que és només un fenomen, una cosa asèptica, sense implicacions “carnals”. Que no vol dir que només generi problemes -que el meu fill coincideixi a la seva classe amb nens magrebins i subsaharians és quelcom que l’ajudarà a viure la diversitat d’una forma molt més espontània que jo, que no vaig viure aquesta circumstància, i per tant serà intrínsecament bo per a ell-. Però vaja, que també en genera. I Vox beu d’això, és clar. Però també s’aprofita, precisament, d’haver-se convertit en el perfecte boc expiatori, la palla en l’ull de l’altre que ens permet oblidar-nos de la viga als nostres ulls.\nConvé no amagar el cap sota l’ala. Les noves olors a què feia referència al principi de l’article sovint ens espanten. Potser no sempre, o no a tothom, però sí a molts. I, si volem erradicar el racisme de la nostra societat, el primer que hem d’acceptar “els de tota la vida d’aquí” és que sí, que ho som, una mica de racistes. No ens n’hem de vanagloriar, però ho hem d’acceptar. Perquè és només a partir d’acceptar com som -i a admetre que no som tan progres ni tan guais com voldríem creure de nosaltres mateixos- que podrem començar a construir confiances amb els que han vingut a viure amb nosaltres a casa nostra, que hem de procurar que a partir d’ara sigui també casa seva, sens dubte.\n←Referents per sempre\n→No és això


Quim Torra dóna suport a la candidatura de Pep Nolla als Pallaresos | Tots21 | Notícies de Tarragona, Reus, Tarragonés i Baix Camp\nQuim Torra dóna suport a la candidatura de Pep Nolla als Pallaresos\nEl president de la Generalitat, amb l’alcaldable de Junts per Catalunya- Els Pallaresos\nEl president de la Generalitat, Quim Torra, ha visitat aquest dimecres Els Pallaresos, on s’ha reunit amb els membres de la candidatura de Junts Per\nCatalunya – Els Pallaresos, llista que es presentarà a les eleccions municipals del proper 26 de maig encapçalada per l’actual alcalde del municipi, Pep Nolla.\nA la trobada hi han assistit també, entre altres, el conseller de Territori i Sostenibilitat, Damià Calvet, el secretari primer de la Mesa del Parlament, Eusebi Campdepadrós, la cap de l’equip comarcal del partit al Tarragonès i candidata a l’alcaldia de Torredembarra, Anna Magrinyà, el cap local del partit als Pallaresos, Toni Tenorio i la regidora de l’Ajuntament dels Pallaresos, Maite Llonch, entre altres.\nEl president de la Generalitat ha tingut l’oportunitat de visitar l’estat de les obres de la pista poliesportiva ubicada a l’Avinguda Catalunya de la vila. Es tracta d’un equipament molt necessari per al poble i un dels grans reptes del programa electoral del 2015, que es troba en la recta final de l’execució de la segona fase. L’equipament es va començar a projectar fa aproximadament un any i ha comptat amb el recolzament i les subvencions del\nPla d’Acció Municipal de la Diputació de Tarragona.\nEstà previst que les obres finalitzin a finals de maig i, posteriorment, comenci la tercera fase que ha de dotar a l’equipament d’altres intal·lacions com gimnàs, pistes de pàdel o serveis de restauració.\nLa visita ha seguit una passejada pels carrers del municipi, durant la qual la comitiva ha sigut aturada en nombroses ocasions per veïns i veïnes del poble que s’han volgut fotografiar amb el president. Durant el recorregut, Torra ha visitat la Plaça de l’Esglèsia, on es troba una part de l’obra de l’arquitecte Jujol al municipi. La trobada ha acabat a la pizzeria Al Cunductu, un dels negocis locals dels Pallaresos.\nDurant la seva estada als Pallaresos, Torra ha destacat el treball dut a terme durant els darrers quatre anys a l’Ajuntament per l’equip de Pep Nolla, “heu fet moltíssima i molt bona feina durant aquest mandat, estic segur que els veïns i veïnes del poble sabran veure i valorar totes les coses que heu fet i us tornaran a fer confiança a les properes eleccions municipals”, ha apuntat el President.\nD’altra banda, ha destacat el treball arquitectònic de la pista poliesportiva i s’ha interessat pel tipus d’activitats que hi acollirà, “és un encert perquè aquest equipament donarà resposta a tota aquella població del municipi que fa esport”.\nPer la seva banda, l’alcalde dels Pallaresos i candidat a la reelecció s’ha mostrat molt agraït per la visita i el seu suport al president i ha recordat que el poble ja va tenir l’honor de rebre el president fa uns mesos per visitar la Casa Bofarull, obra de l’arquitecte Josep Maria Jujol i joia modernista del municipi. “Fa uns mesos ja vam tenir l’oportunitat d’acompanyar el president en la seva visita i de comprovar que es tracta d’una persona molt propera, senzilla i d’una gran humanitat, aleshores va visitar una de les nostres joies més antigues i avui ha pogut veure la joia més moderna”, ha recordat Nolla.\nEl candidat de Junts Per Catalunya – Els Pallaresos ha explicat que “el president ens ha donat suport i molta energia de cara a les properes eleccions, comptar amb la seva confiança és un honor i un privilegi”.\n05/05/2019 Pep Nolla presenta els cinc grans eixos del programa de Junts per Catalunya – Els Pallaresos\n08/04/2020 La Fiscalia de Tarragona ordena investigar la residència Nostrallar dels Pallaresos\n13/04/2020 L’empresa STS-Grup podria gestionar la residència Nostrallar dels Pallaresos


Data: 16/08/20 02:04\nhola! em sembla que podria estar passant per algun tipus de depressió lleu, ja que em sento bastant depre i tot i que ho intento trobo que no estic millor, magobio i no tinc gaires forces, només em ve de gust estar estirada tot el dia. no li he dit a ningú ja que la idea d’anar a un psicòleg em fa molta por perquè me mare ho es i nse com dir-li.\nper altra banda he patit recentment alguns atacs d’ansietat, l’any passat en vaig passar alguns i m’agradaria saber com posar-li remei. gràcies per la vostre ajuda!!\nData: 18/08/2020 20:21\nSi la teva mare és psicòloga és la primera que entendrà la teva necessitat d'anar a un especialista per ajudar-te! Confia en ella!!\nTothom passa temporades on se sent més baix anímicament i no passa res. Pot ser un moment perfecte per fer una mirada interna i centrar-se en un mateix. A vegades estem tant pendent dels altres que ens oblidem de nosaltres, no trobes?\nPel que fa a l'ansietat, la nostra recomanació és la mateixa: explica-ho a la teva família, confia-hi i deixa que et puguin ajudar. L'amor es demostra en els moments complicats, aixi que deixa't cuidar.


Comprar Gramona Impérial Brut Gran Reserva | Preu i opinions a Uvinum\nUV91Uvinum GuideGP92Peñín Guide\n18,05€ + 4,95€ Enviament (3 - 4 díes)\n108,30€ + 4,95€ Enviament (3 - 4 díes)\n216,60€ + 9,95€ Enviament (3 - 4 díes)\nLa història de la celler Gramona es remunta a l'any 1850 quan Josep Batlle es dedicava a treballar per als amos de les vinyes de la Plana fent tasques de cellerer i agricultor. El seu fill, Pau Battle, va treballar en l'època de la fil·loxera venent vi als compradors de França que es dedicaven a produir escumants. Treballant amb ells va aprendre a afinar els vins amb raïm xarel.lo i en 1881 va poder comprar les vinyes en els quals havia treballat en Josep i crear el seu propi celler, Celler Batlle.\nUn parell de generacions després, al any 1945 i amb la mateixa família enfront de l'negoci, es va començar a elaborar al celler el primer Gramona III, un vi escumós pensat per a una llarga criança, cosa mai vista al Penedès . Ara, en el nou mil·lenni, és moment de convidar-te a provar el Gramona Imperial Brut Gran Reserva .\nAquest vi amb DO Cava s'elabora amb raïm macabeu, xarel·lo i chardonnay , que es vinifiquen per separat. Des de la collita manual i l'acurada selecció dels raïms, fins al elegant embotellat. Et convidem a ser part de la gran història d'el vi cava espanyol amb aquest excel·lent escumós.\n2013,\t2012,\t2011,\t2010,\t2009,\t2008,\t2007,\t2006 i\t2005\nSi et va agradar Gramona Impérial Brut Gran Reserva, també pots gaudir de ...\nGramona Impérial Brut Gran Reserva (Parellada, Macabeo, Chardonnay i Xarel·lo)\nVista: Groc palla, amb reflexos d'or nou\nNas: Perfums de poma, galetes, espècies, flors i fruits madurs amb fons torrats.\nBoca: Tacte cruixent i tònic alhora, juntament amb una prolongada disposició àcid-suau i una agradable veu alcohòlica\nRAÏM: Xarel·lo, Macabeu i Chardonnay\nTEMPERATURA DE CONSUM: 6 º C i 8 º C\nMARIDATGE DEL VI: Per prendre durant tot el menjar, fins a les postres.\nVeure totes les anyades del cava Gramona Impérial Brut Gran Reserva\nOpinió destacada sobre Gramona Impérial Brut Gran Reserva\nPublicat el 31/08/15 a les 01.31\nFruita blanca, fonoll, pastisseria, ampli, equilibrat, intens. 91 punts.\nMés comentaris sobre Gramona Impérial Brut Gran Reserva\nAlbert Surinyach I Cabrera\nPublicat el 18/03/15 a les 11.13\nPublicat el 28/11/11 a les 14.30\nSi alguna cosa defineix els vins de Gramona és la bona relació acidesa-frescor. fresc en nas però potent, amb notes molt florals. Un bon cava per al dia a dia\nEnvelliment: 36-48 mesos en ampolla\nMaridatge: Es pot prendre durant tot el menjar fins a les postres.\nNota de tast: Color groc palla amb reflexos or nou. Subtil perfum de poma, de galetes, d'espècies, de flors i una suggerent brisa marina, del seu íntim contacte amb el llevat apareixen aromes a fruits madurs amb fons torrats i fruits secs.\nEn boca, el seu tacte cruixent i tònic a la vegada juntament amb una prolongada fructo de la bona disposició ácidosuave\nPremis: 91 punts Peñín\nVeure més opinions sobre Gramona Impérial Brut Gran Reserva »\nCerques relacionades sobre Gramona Impérial Brut Gran Reserva\nSi vols comprar Gramona Impérial Brut Gran Reserva, a Uvinum trobaràs els millors preus de Cava Escumosos.


El nou equipament municipal, està en funcionament des del 11 d’Octubre, amb la voluntat de fomentar una perspectiva plural, positiva i diversa de les masculinitat\n“Plural, com el seu nom indica, vol contribuir a generar imaginaris col·lectius diferents del significat més estricte i caduc de “ser un home” o “comportar-se com un home”. La flexibilització de les masculinitats és el camí per promoure relacions més sanes i igualitàries i erradicar estereotips basats en el binarisme” , es va explicar a la presentació oficial.\nL’equipament està situat a l’avinguda del Marquès de l’Argentera, 22, i hi treballa un equip professional de deu tècnics. L’espai disposa d’una gran sala polivalent, despatxos per a entrevistes, una sala de reunions i una àrea per als professionals, i comparteix instal·lacions amb el Servei d’Atenció a Homes per a la Promoció de Relacions no Violentes (SAP). El pressupost anual assignat és d’1,3 milions d’euros.\nCom són les noves masculinitats?\nAquesta pregunta la formula la periodista Lara Bonilla, en el seu article sobre l’inauguració del centre i les jornades que van tenir lloc el 7 y 8 d’octubre: “La masculinitat està en el punt de mira”. Què significa ser home al segle XXI?”. Segons ella ,“els experts parlen de crisi de la masculinitat hegemònica, el model que ha imperat durant anys i que ha marcat la manera ‘correcta’ de ser homes. La gran revolució de la quarta onada feminista serà incorporar-hi les noves masculinitats, que desperten un interès creixent entre els homes”. Per això destaca que l’ARA “ens preguntem com ha de ser la masculinitat “saludable” i el primer pas passa per fer una revisió crítica del que vol dir ser home avui dia”, explica Bonilla [+info ARA]\nPerò, defensar un nou model d’home va ser molt criticat per alguns mitjans, com El Español… Potser perquè el periodista; Rafa Martí, es va sentir interpelat o perquè el va molestar molt la presència de vistoses Drags Queens, i tot tipus d’homes massa “extranys” per a la seva mentalitat.\nSuperar la masculinitat tòxica\nCal tenir en compte que entre setembre i octubre van tenir lloc dos trobades sobre les mascunitats, la primera va ser la Conferència Internacional Men in Movement, V. Masculinitats i futurs viables, del 29 i 30 de setembre, al CCCB, i la segona és la que parlem més a dalt.\nLes dues van propossar un model oposat al d’home igualitari que superi “la masculinitat tòxica” i sobre tot que denuncii el masclisme exacerbat que enarborlen els moviments populistes d’extrema dreta. I a les dues trobades es van preguntar sobre el què significa la masculinitat avui? És possible ser home i allunyar-se del model basat en la superioritat sobre les dones? Quina és la relació entre masculinitat i certes maneres de fer política? [+info]. També podreu consulta l’enllaç del streaming]\n“El camp del gènere està focalitzat en les dones, principalment en la injustícia de gènere, però el gènere també és relació, i hem d’estudiar com es construeix aquesta relació i, per tant, les masculinitats. És urgent abordar aquesta qüestió”, explica la Dra. Begonya Enguix, professora dels Estudis d’Arts i Humanitats i directora del programa del grau interuniversitari d’Antropologia i Evolució Humana.\nDes de que Enguix va començar a estudiar el camp de les masculinitats ―el 1993― amb una tesi sobre l’homosexualitat masculina, ha plogut molt. Dècades després, destaca com a fet positiu que “en els últims anys s’han començat a visibilitzar altres maneres de ser home, allunyades del model patriarcal tradicional”. Models no basats en la superioritat, que incorporen la cura i s’allunyen de la violència. “El masclisme mata, tant dones com homes. Castra la possibilitat que l’home pugui ser curós, afectuós i igualitari”, assegura la investigadora i antropòloga, principal responsable de l’organització del congrés [+info a Social.cat]\n“Els temps actuals ens demanen que ens centrem en el present i que repensem el futur i les seves condicions de viabilitat” expliquen des de Homes en Moviment. Quan vam començar a dissenyar la cinquena edició de la nostra trobada, pensàvem en abordar els desafiaments plantejats per la relació entre els homes i les masculinitats amb el nacionalisme, el medi ambient, els cossos i la sexualitat, i la decolonialitat. No sabíem que una pandèmia mundial faria encara més urgent la necessitat de pensar els nostres futurs”. de la seva part, des de Homes igualitaris, van organitzar una concentració en contra la violencia envers les dones i per una nova masculinitat, el dilluns 18 d’octubre a la plaça de Sant Jaume.\nPerqué la masculitat és tan frágil?\nLa masculinitat és una construcció social que s’associa a persones predefinides com a homes i es considera part de la personalitat i essència d’aquestes. Tanmateix, tot i que el terme pot ser sinònim de coratge, virilitat i força, per què és tan fràgil?\nAixí ho veu Alejadro Vera, “en intentar fer als homes forts sota la premissa d’ocultar les emocions que els fan humans, creixen amb por cap a la feminitat. Sentiments com la por, l’angoixa, la debilitat o la inseguretat s’amaguen perquè els converteixen en persones vulnerables. Fins i tot s’ha conduït a un terreny encara més superflu en què vestir amb peces de color rosa, dir que un altre noi és guapo o fer-li un petó a un amic, són accions que trenquen amb els patrons de comportament comunament associats al gènere masculí.”[+info a El Periodico]\nBarcelona Obrirà un centre de Noves masculitats:\nVeure Video sobre el Nou centre PLurar a Youtube: https://www.youtube.com/watch?v=vVKZieaHgW8\nMireu Vídeo BTB. https://beteve.cat/societat/ajuntament-barcelona-creacio-centre-noves-masculinitats/\nNació Digital: https://www.naciodigital.cat/noticia/222880/barcelona-crea-centre-noves-masculinitats-per-combatre-les-agressions-lgtbifobiques\nFoto: Yvelisse Teixeira Nacio Digital


Russafi: PERE II EL CERIMONIOS, REI DE VALENCIA\nTenim ya clar que, si alguna bandera podia haver segut representativa del Regne, ho era la Senyera de la Ciutat de Valencia. I que, en esta, el blau es –“per força”- historicament cert des d’un bon grapat de sigles, a lo manco des de Pere II el Cerimonios (1336-1387).\nPer a enfocar be el detall que mos interesa coneixer, no hen de mirar per un canut, sino eixamplar el camp de visio a tot l'ample de l’epoca del rei citat.\nDurant el regnat de Pere II de Valencia i IV d’Arago, de renom el Cerimonios o del Punyalet, el Regne de Valencia va tindre una importancia decisiva entre les demes terres de la Corona d’Arago, per a l’integritat dels dominis del rei. En un principi, fon molt important l’ajuda economica que el floreixent i prosper Regne de Valencia va entregar al rei a traves de la Generalitat i principalment en les Corts Generals de 1342, convocaes en Valencia, a mes de la posterior accio de forces militars valencianes en la reincorporacio a la Corona de Mallorca (1343) i mes tart el Rosselló (1345).\nPero entre 1346 i 1348, la noblea aragonesa –que hi havia format contra el rei la denominà “Union a fueros de Aragon” en temps de Pere I el Gran (III d’Arago)- tornà a juramentar-se contra Pere el Cerimonios. El motiu: que li havia llevat la governacio general al seu germanastre l’infant En Jaume, donant-la a la seua filla Constança, en titul de successora mentres no li naixquera fill varo (29 de març de 1347).\nUna faccio poderosa d’alguns llocs dels Regne i de Valencia-ciutat es v’adherir a l’Unio, a pesar dels esforços d’En Pere de Xerica, que formà en Vilareal una lliga contraria.\nEn 1347, en les Corts de Saragossa, Pere el Cerimonjos es va vore obligat a confirmar a l’Unio el Privilegi d’Alfons I (III d’Arago), a separar de sa Casa als cavallers barcelonins i acceptar consellers proposts per l’Unio, restituint la governacio a l’infant En Jaume, encara que, poc mes tart, va morir enverinat, segons pareix, quan el rei el feu acudir a la seua presencia, en Barcelona.\nMentrestant, L’Unio saquejava en Valencia les cases dels sospitosos de ser partidaris del rei. Les forces de Pere de Xerica no van tindre exit contra l’Unio, i el rei, que estava en Morvedre, cedi a totes les exigencies dels rebels valencians (1348). El feren anar a Valencia, obsequiant-lo en festes esplendoroses, pero en situacio realment afrontosa, prcticament en arrest domiciliari en son palau, arribant a haver de ballar, ell i la reina, i no per gust, junt a la gent plebea.\nEn eixe mateix any, el rei va poder eixir de Valencia per causa de la pesta negra, dirigint-se a Arago, a on poc despres Lope de Luna, partidari del rei, va vencer als quinzemil homens de l’Unio en la batalla d’Epila (21 de juliol de 1248). I en octubre, les Corts d’Arago, en Saragossa, aboliren el Privilegi de l’Unio, destruint-se tots els documents i llibres que feen referencia al dit privilegi. Pere II es denomina “el del punyalet” per haver-se ferit en la ma esgarrant el Priovilegi en el seu punyalet.\nPero en Valencia, l’Unio resistia. El rei decidi acabar en les seues tropelies, entre les que es conta el saqueig de la juderia de Morvedre. L’host real va vencer a l’Unio en la batalla de Mislata. El rei En Pere es presentà a les portes de Valencia, que es va rendir, i la seua repressio fon durissima contra els membres de l’Unio, fent-los beure, en alguns casos, el metal fos de la campana que servia per a convocar als diputats de l’Unio.\nValencia, despres d’estos anys amarcs per al rei, tornà a la seua fidelitat generosa a Pere II, demostrant-la d’una manera excepcional en la llarga guerra contra D. Pedro I el Cruel de Castella, en la que el Reegne de Valencia fon decissiu per a la salvacio de la Corona d’Arago.\nI esta actitut de Valencia va tindre singulars conseqüencies en la simbologia de la Senyera del Regne, objecte de posterior comentari.


Wikiloc - ruta Sant Cugat del Vallès - Sant Cugat del Vallès, Catalunya (España)- GPS track\n94 8 130\nmario.barrera Tots els drets reservats\nEl pi d'en Xandri és un pi pinyoner monumental situat en el territori del parc rural de Torre Negra a Sant Cugat del Vallès amb més de 230 anys L'arbre té una alçada de 23 metres, un perímetre de 3,20 metres de tronc i un gruix de soca de 3,60 metres. La seva capçada té una amplada de 21 per 15 metres. Es diu d'en Xandri perquè es troba en terres que antany van ser propietat d'un pagès anomenat Xandri.\n1r punt dinteres Torre Cendrera\nla torre cendrera es una casa del segle xx, li diuen torre cendrera perquè no fa molt, fa uns 20 anys es va cremar i li van apodar així. ara pertany a una familia i la utilitzen com a refugi privat\n3r punt d'interès centre d'educació ambiental de can coll\nA l'antiga masia del segle XV trobem el Centre d'Educació ambiental Can Coll. La major part d'activitats que organitza el centre són propostes educatives però també hi ha la possibilitat de realitzar visites els diumenges\nCruilla per anar a la font de sant pau\nCruilla : font de sant pau\n4 Font de sant pau\nla font de sant pau pertany al municipi de Cerdanyola del Vallès Font propera a Can Coll, recuperada el 1997 per un grup d’amics del Parc després d’haver estat perduda i soterrada durant dècades.\nHola, ha trobat interessant aquesta ruta Sant Cugat del Vallès https://ca.wikiloc.com/rutes-btt/sant-cugat-del-valles-31489214 Salutacions, Wikiloc - Rutes del Món\nLa vaig fer juntament amb mario.barrera\nDemana a mario.barrera que t'afegeixi com a company a aquesta ruta\nSegueix a mario.barrera i descobreix noves rutes!