Llull el contemporani | CCCB Veus\njuny 30th, 2016 Eva Rexach No Comments\nSi Ramon Llull visqués avui, les seves obres es trobarien en el número 1 del rànquing de llibres més venuts. Seria una de les estrelles del Saló del Còmic, l’hi haurien convidat com a pioner del gènere. Participaria en xerrades sobre multiculturalitat al costat de pensadors àrabs i jueus. Faria recitals de poesia i donaria nom a una agència de viatges. Si Ramon Llull aixequés el cap, veuria amb orgull que, set-cents anys després de la seva mort, la seva obra no només segueix vigent, sinó que s’ha fet autènticament global gràcies, precisament, a la xarxa, una tecnologia de la qual es pot considerar el precursor.\nAnimació del Breviculum, obra il·lustrada de la vida de Ramon Llull, que es podrà veure en grans dimensions a l’exposició del CCCB. Karlsruhe, Badische Landesbibliothek, Cod. St. Peter perg. 92\nRamon Llull és un personatge fascinant, però encara l’envolta un halo de figura incomprensible i difícil. Tenim una imatge de Llull esbiaixada, d’home atrapat en una edat mitjana fosca i terrible, quan la realitat és ben diferent: Llull va viure en una època que va veure construir les primeres catedrals, que buscaven la llum i els colors, i va viatjar per alguns dels centres culturals més importants d’Europa i la Mediterrània.\nPerò una cosa és certa: si avui, set segles després de la seva mort, li estem dedicant una exposició en un centre de cultura contemporània, és perquè el seu pensament es manté encara vigent. Perquè, més enllà de la seva obsessió per Déu, el que es va esforçar a explicar al llarg de la seva vida (una nova manera de pensar) és encara vàlid en moltes disciplines. Per això, per acostar-nos una mica a Ramon Llull i al seu pensament, hem triat algunes idees per desfer aquesta imatge.\nRamon Llull va dur una vida cortesana i elitista fins als 30 anys\nRamon Llull era fill de família burgesa i, com a tal, feia una vida benestant i es relacionava amb la cort del rei Jaume II de Mallorca. Al voltant dels 25 anys es va casar amb Blanca Picany, amb qui va tenir dos fills, Domènec i Magdalena, però sembla ser que la Blanca no era l’única dona de la seva vida, ja que, en aquella època, Ramon Llull escrivia poesia trobadoresca i, fins i tot, es diu que vivia una vida una mica esbojarrada. Tot això va canviar quan Ramon tenia 30 anys i, mentre escrivia una d’aquestes poesies, se li va aparèixer Crist a la creu. La visió, que es va repetir fins a quatre vegades, li va canviar l’existència.\nRamon Llull va escriure el mateix llibre durant tota la seva vida\nA partir d’aquest moment, Ramon Llull viu la vida d’un il·luminat. Abandona la dona i els fills i es retira a fer vida d’eremita durant quatre mesos al Puig de Randa (Mallorca), on rep l’encàrrec diví d’escriure «el llibre més bonic del món». I a això es va dedicar durant la resta de la seva vida, ja que els més de 250 llibres que va escriure no són altra cosa que variacions del mateix llibre. La paraula de Déu es fa llibre.\nRamon Llull va escriure autèntics bestsellers\nEl Llibre de contemplació conté un milió de paraules i és quatre vegades més extens que el Tirant lo Blanc. Llull és l’autor medieval de qui més còpies manuscrites es conserven, moltes fetes en la seva època; hi ha més còpies de les seves obres que de les de Tomàs d’Aquino, i Giordano Bruno va escriure fins a sis tractats inspirats en el pensament lul·lià. L’Ars Brevis, el resum de la seva filosofia, es va copiar més vegades que el Decameró de Boccaccio.\nRamon Llull és el protagonista del primer còmic de la història\nEl Breviculum és una obra extraordinària: un veritable còmic medieval que relata la vida de Ramon Llull en dotze miniatures. Va ser realitzat als voltants del 1321 per Tomàs Le Myésier, un seguidor del beat vinculat a la cort de França, i inclou els característics globus amb les paraules dels protagonistes. Es conserva a la Badische Landesbibliothek de Karlsruhe, i a l’exposició se’n podrà veure una versió animada.\nRamon Llull era un viatger infatigable\nEl nostre protagonista també va ser pioner en el que avui són els viatges que fan la volta al món. Al segle XIII, el món era molt petit, i Ramon Llull el va recórrer de dalt a baix: des de Montpeller, el primer viatge, fins a Tunis, el darrer, la paraula de Déu va guiar Llull de Santiago de Compostel·la a Viena del Delfinat, de Roma a París, de Pisa a Lió, Gènova, Barcelona, Bejaïa i Jerusalem… Per a Ramon Llull no hi havia fronteres per difondre el seu missatge.\nRamon Llull té una relació especial amb el número tres\nRamon Llull va viure en un món on confluïen tres religions, la cristiana, la jueva i la musulmana. Escrivia en tres idiomes, català, llatí i àrab (tot i que no es conserven manuscrits en aquesta llengua). Feia servir tres símbols, l’arbre, l’escala i les figures geomètriques. Va demanar que les seves obres es conservessin en tres llocs, París, Gènova i Mallorca. Escriu un llibre protagonitzat per tres savis, Llibre del gentil i dels tres savis. Defineix les tres virtuts de l’ànima, memòria, enteniment i voluntat. El número tres, en la cultura medieval, és un número perfecte que simbolitza el moviment continu i, a més, es el símbol de la Trinitat. Per a Llull, Déu era pur moviment, el motiu pel qual es combinaven les coses. Tres és Déu.\nRamon Llull cultiva tots els gèneres literaris\nTota la vida escrivint «el millor llibre del món», com el va definir ell mateix, pot ser una mica avorrit. Així doncs, Llull va optar per transmetre el seu missatge de totes les maneres possibles. Va escriure un llibre de mística (Llibre de contemplació), una novel·la (Fèlix o Llibre de les meravelles) i una novel·la de cavalleries (Llibre de l’ordre de cavalleria), poesia (Cant de Ramon), un llibre de gramàtica (Retòrica nova), un llibre d’aforismes, el Llibre d’Amic e Amat, un tractat d’astronomia i, sobretot, obres de filosofia, com l’Ars Magna. Això sense comptar les seves poesies trobadoresques, de les quals no en conservem cap.\nRamon Llull inventa la calculadora sense saber-ho (i, de passada, les xarxes)\nAl llarg de la seva vida, Ramon Llull viu obsessionat per una tema: difondre la paraula de Déu i convertir els errats (és a dir, jueus i musulmans) en cristians. Per això s’inventa una ars combinatoria, una màquina de pensar, que permeti arribar a la paraula divina. Tres segles més tard (i, de nou, el número tres), Leibniz crea una màquina de calcular a partir de la filosofia lul·liana. Una màquina que també es pot veure a l’exposició. La combinatòria de Llull, a més, és la base del sistema de xarxes, ja que per a Llull, «ésser és estar connectat».\nRamon Llull és un influencer\nEl somni de Ramon Llull ha arribat fins als nostres dies a través de la literatura o l’art. Per exemple, Jorge Luis Borges va escriure un relat que duia per títol, precisament, La máquina de pensar de Raimundo Lulio. Umberto Eco li dedica moltes pàgines a La búsqueda de la lengua perfecta. Juan Eduardo Cirlot explora les permutacions del llenguatge, i el grup de poesia Oulipo publica Cien mil millones de poemas, un llibre de poesia basat en la combinatòria. Salvador Dalí va fer una performance «seguint la doctrina de l’arcangèlic Ramon Llull»…\nRamon Llull, doncs, és un personatge polièdric, complex i fascinant. El creador d’una nova manera de pensar que s’avança al seu present i esdevé el nostre contemporani. No se’ns acudeix més bon motiu per venir a veure La màquina de pensar. Ramon Llull i l’Ars combinatoria, oberta del 14 de juliol fins l’11 de desembre.\nPosted in Sin categoría el juny 30th, 2016\nTags: Ars combinatoria, La màquina de pensar, Llull influencer, Ramon Llull


Notícia: Blanes obrirà dilluns la Ciutat Esportiva al 30% i les instal·lacions exteriors al 50% amb les noves mesures\nBlanes obrirà dilluns la Ciutat Esportiva al 30% i les instal·lacions exteriors al 50% amb les noves mesures\nNoticia publicada a la web el 11/22/2020 10:11:34 AM\nEl Departament d’Esports ha informat les entitats esportives sobre l’aforament màxim que tenen tots els equipaments durant aquest primer tram d’obertura progressiva\nAtenent a les prescripcions del ‘Pla d’Obertura Progressiva d’Activitats’ del Departament de Salut aprovat pel PROCICAT, i pulicat ahir dissabte al DOG, el Departament d’Esports de l’Ajuntament de Blanes ja ho té tot a punt per complir les noves prescripcions. En previsió de l’entrada en vigor de les noves mesures a partir de demà dilluns, aquest passat divendres va informar a les entitats esportives sobre aquestes mesures.\nCiutat Esportiva Blanes, aquest cap de setmana\nBàsicament, es tracta d’aplicar el tram 1 de la nova etapa de desescalada, que contempla que es poden obrir els equipaments esportius a l’aire lliure amb un aforament màxim del 50%, i amb un control d’accés. Pel que fa a les instal·lacions esportives en espais tancats, l’aforament màxim és més reduït, amb un màxim del 30%, i cal respectar dos altres requisits: cal demanar cita prèvia i no es podran utilitzar vestidors.\nTambé cal tenir en compte que, de moment, l’activitat competitiva encara continuarà suspesa, per tant no hi haurà partits, només entrenaments de les diferents disciplines esportives. L’altra normativa del nou ‘Pla d’Obertura Progressiva d’Activitats’ que afecta l’ús dels equipaments esportius de Blanes és que continuarà vigent tant el confinament nocturn, des de les 10 de la nit fins les 6 del matí de l’endemà, com el perimetral municipal durant els caps de setmana, des de les 6 del matí del divendres fins les 6 del matí de dilluns.\nLa Ciutat Esportiva i diverses instal·lacions municipals tornen a activar-se\nA partir de dilluns vinent, 23 de novembre, la Ciutat Esportiva Blanes tornarà a l’activitat i reobrirà les diferents instal·lacions perquè es puguin utilitzar de dilluns a divendres fins a les 9 de la nit, i els dissabtes als matins, a excepció dels camps de futbol, que romandran tancats el cap de setmana. També obriran a partir de la setmana vinent la resta d’activitats, com ara els camps de futbol de Ca la Guidó i Can Borell, la Pista Esportiva de Mas Florit i les Pistes de Petanca.\nSigui quina sigui la disciplina esportiva, totes les activitats hauran de finalitzar a les 9 de la nit per donar temps de tornar a casa en compliment del confinament nocturn. Per aquest motiu, el Departament d’Esports ha demanat explícitament a les entitats que informin de les respectives redistribucions d’entrenaments abans de la nova represa d’activitat. En cas que, per la raó que sigui, no es pugui entrenar dins la franja horària establerta, es posaran en consideració tots els casos.\nLes entitats esportives també hauran de tenir en compte que, en el cas que comparteixin l’espai, caldrà complir l’aforament màxim permès, de manera que la suma total d’usuaris i usuàries simultànies en un mateix indret, no podrà superar mai l’aforament màxim. Per exemple: si hi ha dues entitats entrenant en un espai per a un màxim de 40 persones, en aquest primer tram només ho poden utilitzar un 30%, de manera que caldrà posar-se d’acord respecte cada col·lectiu i comunicar-ho al Departament d’Esports.\nMesures sanitàries bàsiques en compliment de la prevenció COVID-19\nIgual que ja s’havia estat aplicant abans que s’apliqués la nova fase de mesures coincidint amb la segona onada de la pandèmia, les entitats esportives hauran de seguir les indicacions establertes al Protocol de Reobertura inicial. Per aquest motiu, caldrà que continuïn disposant diàriament del Protocol de Traçabilitat, prendre temperatures, rentat de mans, etc.\nPel que fa a la mascareta, també està obligat dur-la adequadament col·locada (és a dir: tapant el nas i la boca, no per sota del nas), i l’única excepció continuen sent els esportistes, que se la podran treure en cas que estiguin practicant esport dins el terreny de joc. Altres normatives que caldrà seguir complint són els horaris d’entrada i sortida, així com la neteja dels espais esportius corresponents.\nLa informació que s’ha enviat a les entitats també inclou un llistat on es detalla l’aforament d’obligat compliment dels diferents espais esportius municipals, on es vetlla pel compliment de la mesura que contempla el 50% de l’aforament a l’aire lliure i el 30% en espais interiors.\nEquipament Aforament màxim permès\nPista Verda Ciutat Esportiva 23 persones\nPista Vermella Ciutat Esportiva 20 persones\nPista Blava Ciutat Esportiva 20 persones\nPista Groga Ciutat Esportiva 15 persones/tatami\nCamp Futbol Ca la Guidó 50 persones\nCamp de Futbol de Can Borell 58 persones\nCamp de Futbol Ciutat Esportiva Blanes 67 persones\nSala Gim 1 4 persones\nSala Gim 2 4 persones\nSala Gim 3 6 persones\nSala Gim 4 3 persones\nSala Gim 5 6 persones\nSala Boxa – Espai Sacs 6 persones\nSala Boxa – Espai Ring 2 persones\nSala Boxa – Espai Màquines 2 persones\nPistes Municipals de Petanca 24 persones\nPista Mas Florit 15 persones


Continua en augment el número d'ingressats per Covid als hospitals de Calella i Blanes\nBlanes Calella La Selva Maresme Portada Societat\nEl nombre total de pacients positius per coronavirus ingressats als centres de la Corporació de Salut del Maresme i la Selva és de 64 persones, 15 més que la setmana passada, segons el darrer balanç fet públic aquest dilluns per la tarda. Actualment hi ha 35 pacients ingressats a l’Hospital de Calella, i 29 a l’Hospital de Blanes.\nEl risc de rebrot a l’Alt Maresme se situa en els 728 punts i l’RT -velocitat de transmissió- és de l’1,32. A la Selva Marítima el risc de rebrot és de 724 punts i l’RT és de l’1,26. Hi ha una vintena de professionals en situació d’aïllament per la Covid-19.\nPrecisament per fer front a l’augment de contagis, l’Hospital de Blanes ha cancel·lat les visites a tots els pacients ingressats al centre i ha reduït l’activitat quirúrgica no urgent que necessiti ingrés. L’objectiu és alliberar llits hospitalaris per fer front a l’increment de la demanada provocada per la pandèmia. Pel que fa a l’Hospital de Calella, l’activitat quirúrgica continua de moment sense canvis i les visites estan restringides a una sola hora al dia.\nNoticia anterior Noticia anterior Podcast notícies360 del divendres 13/12/2021\nNotícia següent Notícia següent Podcast notícies360 del dimarts 14/12/2021


Venda de Magnum regulars de Buddha Seeds\nMagnum - Llavors Regulars\nAlchimia entra en catàleg la Magnum de Buddha Seeds en format regular, una genètica de marihuana automàtica gran, molt productiva i amb un efecte cerebral i eufòric d'alta intensitat, que es desenvolupa vigorosa i molt ramificada.\nNeix de l'encreuament entre tres progenitors genètics, totes plantes molt potents i de collita abundant, posseint totes un creixement ràpid i gran.\nEn cas de conrear en interior haurem de controlar la seva alçada per mitjà d'usar testos petits, ja que si no pot ser que se'ns facin massa grans i altes.\nSi la plantem en un test gran o directament en ple sòl es desenvoluparà oferint tot el seu potencial, fent-se un autèntic monstre resinós, amb moltes branques plenes de cabdells durs i resinats.\nMadura als 75 dies des que la sembrem, i el seu sabor és fresc i especiat. Si parlem del seu efecte, ens sorprendrà la seva potent pujada cerebral, que va elevant la seva intensitat fins a arribar al riure incontrolable.\nFloració: 75 dies des de llavor\nPropietats de Magnum - Llavors Regulars\nGranes Autoflorescents Granes Regulars Productives Sativa Indica Efecte estimulant\nOpinions de Magnum - Llavors Regulars i preguntes\nVols donar la teva opinió sobre Magnum - Llavors Regulars o preguntar sobre aquest producte?


SPAYED - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nEl Sub-Comandant H.\nMèxic, Espanya and Regne Unit\nRafael Sebastià Guillén Anti-Records\nRaping Ears with Independent Tracks (UK)\nSPAYED és un grup de Punk Independeniente que rau a Mèxic, usualment la banda també rau als afores d'Espanya i al Regne Unit.\nSPAYED va ser format per Cecile qual ja és considerat un Culte en l'escena del punk Independent voltant del món, Cecile també és considerat un Autor, Escriptor, Músic i fins i tot hi ha qui ho consideren un Poeta, el seu nom veritable és encara desconegut. però es creu que no és d'origen americà. SPAYED va causar un gran impacte en el Punk Subterrani per la seva ideologia estricta cap al No-Corporatiu i pels seus acetats (7 ", EP, 33 ⅓ RPM, Anti-Corporate Seven Inch Vinyl European Phonograph + 33 Grams i 10", EP, 33 ⅓ RPM, European Phonograph acetate + 27 Grams.) els quals contenien cançons agressives que podrien fàcilment anar des del més agressiu Punk Anàleg fins a un intent fallat de blues chanson. D'acord ala discogràfica Independent anomenada Raping Ears With Indie Tracks només set dies després de la sortida a la venda dels acetats i disc de vinil de SPAYED estaven totalment esgotats. Convertint a SPAYED en un grup de culte pels seus seguidors Europeos. \n1 Sense cap relació amb el corporatiu\n2 Acetats com l'única sortida.\n3 Gires el 2012.\n4.1 Membres Finals\n4.2 Altres Membres\n6.1 Acetats / Discos de vinil.\n7.1 En anglès\nSense cap relació amb el corporatiu[modifica]\nSPAYED mai li importo el respecte i atenció que altres puguin tenir cap a ells, fins i tot quan el 2007 la discogràfica Touch and Go (The Jesus Lizard) anunci un possible distribució del primer acetat de SPAYED, llavors la formació mitjançant una carta escrita a mà desmentir qualsevol relació amb la discogràfica americana confirmant de nou que ells es mantindrien Independents, deixant així a milers de seguidors amb falses esperances d'una possible distribució a disc compacte. El 2008 la banda tornaria a negar relacions però ara amb la icona de Seattle i productor musical Jack Endino (Mudhoney), tot i que és ben sabut que Endino li agradava la cançó Neurotic Eustacian Tube per la qual cosa un acetat va ser ofert per part de la banda cap Endino, però Endino mai rebria res.\nAcetats com l'única sortida.[modifica]\nAcetat de 13 Polzades de SPAYED, només trenta-tres van ser posats a la venda i només en Argentina i Mèxic.\nLa banda només ha distribuït material en discos de vinil 7 "33 ⅓ RPM i Acetat 10" 33 ⅓ RPM. el primer EP va ser només distribuït en el Regne Unit sense cap promoció, sent només 727 (discos de vinil) i 27 (acetats) posats a la venda d'acord a Raping Ears With Independent Tracks bastarien només set dies perquè tot els acetats i disc de vinil fossin venuts.\nNomés 727 van ser posats a la venda i només en el Regne Unit, els acetats es van esgotar en només una setmana.\nDesprés d'una gira de set mesos (en només llocs Marginats i de Baix Pressupost) (27 Jul 2007 - 29 febrer 2008) i dies després de la sortida del seu segon Acetat (SPAYED Seven Inch Vinyl Phonograph + 33 Grams.) la banda prendria decisions independents, els rumors afirmen que Melissa va tenir problemes de salut portant-la a una recaiguda en les Drogues, Cecile s'allunyaria de la banda i prendria la decisió de donar suport Socialment i Musicalment a un poble Indígena Mexicà, quedant així només Sub Comandante com a únic actiu Musicalment, escrivint donem per diferents Bandes Independents i per la seva propi grup el qual es desconeix el nom encara.\nEl segon EP de la banda (SPAYED Seven Inch Vinyl Phonograph + 33 Grams.) Va ser distribuït només a Amèrica del Sud (29 juliol 2008) causant gran impacte en el Moviment Punk de latinoamerica. La ja famosa revista de Punk anomenada Punk de la serna va escriure en un dels seus articles "Visca aquells els quals les seves cares no són part del comercial. Visca Cecile, Sub Comandante H and SS. Visca els líders del Moviment Punk Independent. Viva SPAYED. Nomenant a Cecile, SS i Daniel com els responsables de formar una de les millors bandes del Punk Independent en la història d'aquest.\nGires el 2012.[modifica]\nDesprés de l'èxit de la banda a Europa i Sud-amèrica i amb el suport de Productors Musicals independents a Amèrica del Sud, El grup farà la seva primera gira de tendència Mundial el 2011 i 2012 incloent països a Amèrica del Sud com (Argentina, Brazil, Xile, Uruguai, Veneçuela, Perú) i en Europa (UK, Alemanya) entre altres possibles. La llegendària banda Feederz d'Arizona aquesta confirmada per aquest gira, però encara no s'han confirmat les dates exactes d'inici.\nCecile - Veu, guitarra solista\nSub Comandant H. - 2a Veu, Baix, guitarra\nSS - 2a Veu, bateria\nTotes les sessions de gradació del primer EP (SPAYED Seven Inch Vinyl Phonograph + 33 Grams) es van dur a terme a quart de Gradació Anàleg en algun lloc de Mèxic.\nVa ser gravat des d'abril 5, del 2006 a abril 8, del 2006.\nTotes les cançons van ser gravades en una sola presa amb l'ajuda d'un voluntari local.\nÉs ben sabut que més de nou cançons van ser gravades en la mateixa habitació però omeses, part de les quals van ser alliberades a l'acetat que es va distribuir a Sud-amèrica.\nLes sessions de gradació van ser completades amb un cost total de menys de 1.000 pesos mexicans (75 US Dòlars) més despesa d'electricitat.\nNomés en el Regne Unit els primers 727 Discos Vinils van ser distribuïts en 33 ⅓ RPM Negre Disc de vinil.\n27 còpies més van ser distribuïdes en Acetat 33 ⅓ RPM.\nRafael Sebastian Guillen Records & Raping Ears with INDEPENDENT Tracks planegen una possible segona distribució Europea però ara fora de la UK.\nPer a milers de persones (des Crítics Musicals fins Marginats socials) al voltant del Món aquest Acetat (SPAYED Seven Inch Phonograph + 33 Grams. Death to Corporate & Anti-Corporate European Phonograph) és ja Històric i part de la Història del Punk Independent\nAcetats / Discos de vinil.[modifica]\n13 "Phonograph, 33 ⅓ RPM, Anti-Corporate European acetate + 33 Grams. (INDEPENDENT) (2010)\n10 ", EP, 33 ⅓ RPM, Anti-Corporate European Phonograph acetate + 27 Grams. (INDEPENDENT) (2007)\n10 ", acetate, 33 ⅓ RPM + 33 Grams. (South-America Release) Costat-Prematur. (INDEPENDENT) (2007)\n7 ", Vinyl, EP, 33 ⅓ RPM + 33 Grams. (South-America Release) Costat-Prematur (INDEPENDENT) (2007)\n↑ Spayed is Indeed a Cult-Band\n↑ Punk de la Serna-Independent.\n↑ Puke -Punk Minerva from Europe.\nSPAYED Font d'Informació.\nInformació sobre bandes Independents.\nSPAYED Articles informatius i Informació sobre la banda SPAYED.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=SPAYED&oldid=20068639»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 9 jul 2018 a les 11:01.


Valencià. Eines de consulta lèxica en línia - Valencià per a Opositors\nValencià. Eines de consulta lèxica en línia\nNo sé si ho recordes, però no fa tant que havíem de tenir a casa obres de consulta lingüística (és a dir, diccionaris i vocabularis) en forma de toms ben gruixuts i, quan anàvem a classe de valencià, castellà, anglés, etc., havíem de carregar amb ells en moltes ocasions.\nAfortunadament, tot això ha quedat arrere i ara comptem amb eines en línia que ens ajuden a complir amb la normativa més actualitzada de qualsevol llengua i, a més, gratis.\nPrecisament hui, vull presentar-te quatre eines que t’ajudaran a resoldre tots els dubtes que pugues tenir, relacionats amb el lèxic, a l’hora d’estudiar o d’usar el valencià. Quatre eines que podran acompanyar-te a qualsevol lloc i en qualsevol moment, perquè podràs portar-les a la butxaca sense afegir-hi gens de pes 😉\nLes quatre eines de què et parle són, el Diccionari Normatiu Valencià (de l’Acadèmia Valenciana de la Llengua), el traductor Apertium (de la Universitat d’Alacant), el traductor i corrector Softcatalà i el TERMCAT (del Centre de Terminologia Catalana).\nEs tracta d’eines que pots trobar en línia i de manera gratuïta. A més, tant el DNV com el traductor i corrector Softcatalà compten amb aplicacions per a dispositius mòbils amb diferents sistemes operatius, per tant, ja no tens excusa per no resoldre tu mateix els dubtes lèxics que t’assalten 🙂\nVols saber com s’utilitzen? En el següent vídeo t’ho explique de manera senzilla i breu.\nRecorda seleccionar, sempre que pugues, la versió català (var. valencià), ja que així evitaràs embolics a l’hora d’aprendre la llengua (no barrejaràs desinències verbals que encara no coneixes) i trobaràs formes que et seran més familiars i, per tant, fàcils de recordar.\nVinga, va, i et conte una coseta més que no t’he contat al vídeo…\nSi vols saber quina és la forma conjugada d’algun verb i temps verbal concrets, només has de buscar l’infinitiu del verb en qüestió en el DNV i fer clic on posa “Conjugació”, així podràs veure totes les formes del verb que has buscat. Mira…\nQuè t’ha semblat? Coneixies estes eines i sabies usar-les?\nI si necessites ajuda per preparar la prova oficial de valencià (JQCV, EOI, CIEACOVA), fes una ullada als nostres cursos en línia de Nivell C1 i C2.\nArxivat com a: Estructures lingüístiques\nSobre Teresa Sáez\nLlicenciada en Filologia Catalana amb experiència com a docent i com a preparadora i examinadora de proves oficials de valencià. Transformadora Digital. Knowmad :-)


El blog del senyor i.: de juny 2020\nCases singulars de Lleida ( 48 ).\nDeixem l'edifici del segle XIX, amb façanes a la plaça de la Paeria i al carrer Clavell, ubicat als Porxos de Dalt ( l'estructura porticada construïda entre els segles XIII i XVII ), que fou reformat per segona vegada l'any 1.922 seguint el projecte de renovació barroquitzant del cos de tribunes de Francesc de Paula Morera i Gatell; per caminar uns metres fins a la cantonada occidental de la plaça de sant Joan on trobem l'Antiga Pensió Mundial. Els edificis, construïts als anys vint del segle passat, tenen una curiosa planta en forma de lletra L que abraça un altre edifici que fa cantonada.\nA la fotografia anterior podeu veure el cos de tribunes ondulants flanquejat pels balcons amb baranes de ferro forjat de la façana del número quatre de la plaça. La fotografia següent de detall és del coronament de les tribunes, amb les balustrades dels balcons que hi ha sobre la tribuna i el coronament de l'edifici amb un frontó circular amb un òcul amb reixat de forja que està envoltat de volutes, pàmpols i raïm.\nVaig al centre de la plaça i m'enfilo al "flam" per fer la propera fotografia en la que podeu veure l'altra façana corresponent al número sis de la plaça. A la seva esquerra hi ha un edifici ( al número cinc ) construït seguint el projecte de l'arquitecte lleidatà Joan Bergós Massó.\nLa solució arquitectònica de la cantonada de la discòrdia, perquè els propietaris no van arribar a un acord, fou l'edificació de cases diferents ens alçària i façanes. L'Antiga Pensió Mundial té dues façanes classicistes amb cossos de tribuna ondulants i frontons circulars amb òculs. A la fotografia següent de detall podeu observar la tribuna del quart pis amb els balcons amb baranes de forja a l'esquerra, la balconada amb balustrada de les obertures amb arc de mig punt del cinquè pis i el coronament - a l'esquerra amb la balustrada del terrat i a la dreta amb un altre frontó circular amb òcul amb reixa de forja envoltat de volutes, pàmpols i raïm.\nL'edifici de l'esquerra és més sobri, però el cos de tribunes és de cinc plantes en lloc de les tres de la pensió. Els grans finestrals de les tribunes estan flanquejats per petites columnes, com podeu veure a la fotografia de detall següent. Tres edificis contigus amb estils diferents, dos classicistes i un beauxartià.\nAnem ara al número vint-i-u de la plaça on hi ha l'edifici habitatges amb la planta baixa dedicada al comerç que fou construït les primeres dècades del segle passat. Com podeu veure la botiga de la dreta ha tingut un respecte nul pel projecte arquitectònic de la façana...\nL'edifici neoclàssic té dues façanes, la de la plaça sant Joan ( fotografia anterior ) i la de l'avinguda Francesc Macià número quinze ( a la propera fotografia feta des del pont vell és l'edifici de la dreta amb tres balcons per planta ). Les dues façanes estan arrebossades i pintades i llueixen un bon treball de ferro forjat a les baranes dels balcons.\nA la fotografia següent de detall podeu observar la gran balconada del primer pis i els tres balcons del segon. Podeu apreciar la senzilla decoració de la façana feta amb rectangles i cercles. La capçada dels arbres durant bona part de l'any no ens deixa mirar com cal aquesta façana.\nL'edifici té uns baixos comercials que flanquegen la porta d'accés, una gran balconada a la primera planta i tres balcons per planta del segon al quart pis i unes golfes una cornisa de senzill coronament. A la propera fotografia de detall podeu observar un dels balcons del quart pis, amb el delicat treball de forja de la barana, una de les obertures que donen llum a les golfes, i la cornisa que corona l'edifici.\nEl baix comercial de l'esquerra acull la botiga Josa & Gassó, una de les poques botigues centenàries que queden a Lleida. Fundada l'any 1.901 al número deu dels Porxos de Baix es traslladà l'any 2.007 a la plaça de sant Joan.\nEncara hi trobareu els antics taulells, cadires i metres de fusta per prendre la mida, i el tracte exquisit dels botiguers de tota la vida ( res a veure a una franquícia ). Si voleu tornar a visitar virtualment la botiga de roba més antiga de Lleida cliqueu el proper enllaç: "Botigues centenàries de Lleida (7)".\nDeixem la plaça de sant Joan i en pocs minuts passejant ens aturem davant del número dos de la plaça de la Sal.\nConstruïda l'any 1.924 seguint el projecte de l'arquitecte Francesc de Paula Morera i Gatell, fou endegada per Josep Sans. A la propera fotografia podeu veure el cos de tribunes del primer i segon pis i el coronament amb una petita balustrada.\nLes tribunes de la casa Sans gairebé ocupen tota l'estreta façana. A la fotografia de detall podeu veure la tribuna del segon pis i el petit balcó que hi ha a sobre.\nCorona la tribuna ondulant un medalló ovalat sense cap inscripció envoltat de motius vegetals. Darrere seu podeu veure la balustrada del petit balcó.\nA la quarta planta hi ha tres finestres i el terrat amb una senzilla barana de ferro corona l'estret edifici entre mitgeres.\nDeixem el número dos de la plaça de la Sal per fer uns passos i centrar la nostra atenció en el número quatre on s'alça, majestuosa, una casa atribuïda a l'infatigable Francesc de Paula Morera i Gatell malgrat que el projecte no està al seu arxiu...\nL'edifici entre mitgeres construït a inicis del segle XX té uns baixos comercials de pedra buixardada amb tres obertures. Al centre la porta d'accés i a dreta i esquerra dues grans obertures ocupades pel supermercat més antic de Lleida.\nLa potent porta de fusta ens regala un bon treball de ferro forjat com podeu apreciar a la fotografia anterior de detall.\nA l'obertura de l'esquerra ( la de la dreta és l'accés al supermercat ) hi ha una gran fotografia antiga que ens recorda el Momotombo, el primer Plus de Lleida del 1.919.\nSi la pedra buixardada és la protagonista de la planta baixa la resta de l'edifici està arrebossat i pintat. Destaca el contundent cos central de tribunes de pedra de quatre plantes que podeu apreciar a la fotografia anterior i a la propera de detall.\nPetits balcons amb baranes de ferro forjat flanquegen el cos de tribunes central que domina la façana. La fotografia de detall us permet valorar el treball de forja de les baranes.\nDeixem la plaça de la Sal i continuem passejant per la baixada de la Trinitat amb l'objectiu de creuar el riu Segre i anar al parc urbà dels Camps Elisis. al barri de Cappont.\nAl cor de Solsona ( 9 ).\nDesprés de donar un cop d'ull a Cal Planes, un edifici construït al 1.882 per R.Torregassa que entre mitjans dels anys 60 i principis dels 80 del segle passat decorà les seves façanes amb fòssils, continuem per la travessia de Sant Josep de Calassanç que ens deixarà a la Plaça Major. Baixem la costeruda plaça i quan arribem al carrer de Sant Miquel, on hi ha Cal Metge Baixas - un edifici del segle XVIII - girem a l'esquerra i seguim passejant pel carrer de Sant Cristòfol.\nOn ens troben els carrers de Sant Cristòfol, Sant Nicolau i Terceries hi ha Ca l'Adroguer Nou, un edifici entre mitgeres del 1.517 que ens observa atentament.\nL'abril del 2.014, a les entrades titulades "Adroguers ( 1 ) " i " Adroguers ( 2 ) ", vàrem visitar virtualment aquesta antiga adrogueria fundada al 1.870 gràcies a la gentilesa de Francesc Feu i Boix - quarta i última generació d'adroguers-. A la propera fotografia podeu veure al Francesc a la seva màgica botiga centenària.\nL'adrogueria ja no existeix, però la nova proposta basada en productes de proximitat, vins, entrepans, tapes d'ibèrics, cafeteria, vermuteria, gourmet i viniteca ha respectat l'antic establiment.\nEl passat vint-i-dos de març, a l'entrada "Guardó per Cal Adroguer Nou" hi vàrem tornar entrar per veure el premi que li havia atorgat al novembre la Generalitat de Catalunya en la categoria de comerços amb 100 anys o més d'història. Una sèrie de fotografies ens mostraven, comparant les dues propostes comercials, com la nova botiga conserva l'essència de l'antiga adrogueria. Si ho voleu recordar cliqueu l'enllaç anterior.\nA la fotografia anterior podeu veure a la part superior dreta, la imatge de la Immaculada Concepció, patrona dels adroguers. La propera fotografia és del mateix lloc fa cinc anys, amb la Immaculada Concepció i , amb ciris penjant en el lloc del rellotge.\nQuan visiteu Solsona us torno a recomanar que reserveu una part del vostre temps per gaudir tranquil·lament de la rebotiga, avui transformada en un acollidor espai on assaborir la selecció de productes que ofereix el nou negoci.\nCa l'Adroguer Nou, amb catalogació de Bé Cultural d'Interès Local ( BCIL ), s'edificà en tres èpoques diferents. Té un soterrani - amb un antic forn - , planta baixa, tres pisos i terrat. La façana de la planta baixa i del primer pis és de pedra, i la resta de morter de ciment esgrafiat. Entre les dues finestres del primer pis hi ha un anunci de ceràmica vidrada amb una curiosa història. Si la voleu recordar només cal que cliqueu el proper enllaç " Adroguers ( 1 ) " ...\nA la rebotiga us deixarà bocabadats l'antiga fotografia de l'adrogueria en la que també podeu veure la imatge de la patrona dels adroguers , la Immaculada Concepció, acompanyada de molts ciris.\nAl sortir de Ca l'Adroguer Nou, a la dreta podem veure la llinda de la porta d'entrada - del 1.673- del magatzem de l'adrogueria , que el Valentí Feu - pare d'en Francesc Feu - col·locà en aquesta porta perquè els solsonins ens poguessin gaudir. És una de les primeres referències que es conserven del símbol de la ciutat: el Sol de Solsona, i té la catalogació de Bé Integrant del Patrimoni Cultural Català ( BIPCC ).\nDeixem l'antiga adrogueria per continuar passejant tranquil·lament pel carrer de Sant Nicolau. Quan trobem el carrer de Sant Llorenç girem a l'esquerra fins arribar a la travessia dels Dominics, on Sant Domènec ens espera impacient...\nBluecoat Chambers-Kernaghan Books.\nSi passegem fins al número vuit de School Lane trobem Bluecoat Chambers, l'edifici més antic del centre de la ciutat de Liverpool. Construït al 1.716 i 1.717, però ampliat fins al 1.718, i amb posteriors remoldelacions i reconstruccions al llarg de la seva història agitada encara es mostra -elegant- al visitant.\nLa seva fundació és anterior, concretament del 1.708, quan el reverend Robert Styth i el capità de la marina i posteriorment dues vegades alcalde de Liverpool Bryan Blundell crearen una institució caritativa dedicada a formar als infants sense recursos basant-se en els principis de l'església anglicana. Després de gairebé dos-cents anys, al 1.906, l'escola es traslladà. L'edifici estava amenaçat de demolició però al 1.907 Sandon Studios Society, una escola d'art independent llogà l'edifici. Després de moltes vicissituds l'any 1.925 es tornà a proposar la seva demolició però una campanya per recaptar diners salvà l'edifici. Al 1.927 es creà la Bluecoat Society of Arts que comprà l'atrotinat edifici. Durant el bombardeig massiu del 1.941 sobre la ciutat per part de la Luftwaffe alemanya ( conegut com Liverpool Blitz ) els impactes de les bombes van afectar greument l'edifici però deu anys després, al 1.951 fou restaurat.\nL'edifici fou reobert el 15 de març del 2.008, any en el que Liverpool va ser la Capital Europea de la Cultura. La remodelació feta entre el 2.005 i el 2.009 per BIQ Architecten tingué un pressupost de 14 milions de lliures.\nD'estil Queen Anna, que podríem anomenar estil barroc anglès, paral·lel a l'evolució de l'arquitectura barroca de l'Europa continental. Aquest estil arquitectònic el podem situar aproximadament entre el Gran Incendi de Londres ( 1.666 ) i el Tractat d'Utrecht ( 1.713 ).\nA la fotografia anterior i a la propera de detall podeu veure que del frontó circular que hi ha sobre la porta, sobresurt un medalló amb la representació del Liver Bird, ocell mític símbol de Liverpool.\nConstruït amb maó de cara vista, pedra pintada i teulada de pissarra, és un edifici amb planta en forma de lletra H. La part posterior era molt semblant a la principal, però al 1.821 es va remodelar donat-li més alçària i forma convexa.\nA la façana principal hi ha sis portes, una a la part central i tres a cada ala. A la planta baixa i el primer pis de la part central hi ha nou grans finestrals amb arc de mig punt. Aquesta part de l'edifici està coronada per un gran frontó en el que hi ha un rellotge amb una sola busca. A la planta baixa i al primer pis de les dues ales, les finestres són rectangulars. Les de la segona planta, com podeu veure a la fotografia anterior, són ovalades.\nSi anem a la porta principal de l'ala dreta, al final de la petita escala podem llegir: "Kernaghan Books. Antiquarian & Fine Books".\nAbans d'entrar a la llibreria de vell aixequem la mirada i, altra vegada al frontó de la porta, tornem a veure el símbol de la ciutat, el Liver Bird.\nLa llibreria d'en Bryan i la seva dona Alwyn és tot un regal per tota aquella gent que estimem els llibres. Kernaghan Books ja fa trenta anys que es dedica al llibre de vell, molt ben triat.\nBryan, a principis dels anys setanta del segle passat, treballà una colla d'anys amb un llibreter antiquari d'Irlanda. Coneix molt bé el món de les llibreries de vell.\nRemenant pels prestatges trobareu clàssics del segles XVII al XIX i gaudireu de les antigues enquadernacions i dels seus dels gravats. L'olor de llibre inunda la llibreria.\nEls investigadors de la història local de Liverpool tenen prestatges plens amb llibres que els ajudaran en les seves recerques. El més antic és del 1.750.\nEn un món on la tecnologia ho domina gairebé tot i els suposats animals racionals tenen el nas empegat a les pantalles tot el dia, gaudir de Kernaghan Books és un autentic luxe.\nA més a més de llibres, llibres i més llibres trobareu gravats, estampes, fullets, fotografies, mapes, cartells, publicitat de finals del segle XVIII a principis del XIX,...\nLes especialitats d'aquesta llibreria de vell són: els llibres dedicats a Irlanda, la teologia, la topografia de la Gran Bretanya, la història local, la història natural i la tipografia.\nEl Bryan i la Alwyn sovint renoven els fons de la llibreria. Més de tres mil llibres es poden comprar en línia. En qualsevol raconet de la màgica llibreria trobareu llibres sorprenents.\nAl setembre del 2.012 Kernaghan Books deixà Southport. Després de vint-i-set anys, la llibreria de vell de Lord Street tancà les portes per anar a Liverpool i tornar-la a obrir a Bluecoat Chambers.\nSortim de la llibreria amarats d'emoció per anar a un altre espai que fou molt important per la música del segle XX...\nEtiquetes de comentaris: arquitectura, història, llibreria, senyor I\nUn cop d'ull al Kremlin ( i 2 ).\nLa història del Kremlin de Moscou comença al segle XII quan una tribu eslava, els krivichi, van construir una petita fortalesa al turó Borovítsaya ( el turó de la pineda ). Posteriorment es va fer de pedra blanca, però no fou fins a final del segle XV quan arquitectes italians varen dissenyar el Kremlin que coneixem actualment.\nA l'entrada anterior dedicada al Kremlin, després d'entrar a la fortalesa per la torre de la Trinitat, donàrem un cop d'ull al Palau Estatal i al Palau de Poteshny. Continuem avui la passejada virtual just davant del Palau Estatal, on enes està esperant l'edifici neoclàssic Арсенал Московского Кремля ( l'edifici de l'Arsenal ).\nActualment és un edifici administratiu que acull les casernes del regiment del Kremlin i els serveis de la comandància. Construït l'any 1.702 per ordre del tsar Pere I el Gran, té una història molt accidentada. Al 1.706 van aturar les obres com a conseqüència de la Gran Guerra del Nord amb Suècia. Continuà la seva construcció l'any 1.722 i al 1.737 un incendi en destruí una part. Al 1.812 les tropes napoleòniques van volar part de l'edifici. L'aspecte actual és el de la reconstrucció feta per l'arquitecte Osip Bové entre 1.816 i 1.828. Des de 1.960 aquest edifici neoclàssic està envoltat de canons fets per fonedora russos o capturats a l'enemic en accions de guerra. A la dreta de l'edifici de l'Arsenal trobem el Сена́тский дворе́ц ( el Palau del Senat ).\nAquest edifici neoclàssic, obra de l'arquitecte Matvey Fedorovich Kazakov, es construí per ordre de l'emperadriu Caterina la Gran entre 1.776 i 1.787. El palau acollia la màxima representació de la Rússia Imperial, el Senat moscovita - que donà nom a l'edifici. Actualment és la residència de treball del President de la Federació de Rússia.\nLa façana nord dóna a la Plaça Roja. Entre el Palau i la plaça hi ha la muralla del Kremlin. A la propera fotografia podeu veure part de la muralla amb la torre Spasskaya construïda l'any 1.491. La torre té una alçària de 67,3 metres sense l'estrella i 71 metres amb ella. Davant del palau hi ha la torre del Sena, la muralla, i el mausoleu de Lenin ( ja a la Plaça Roja ).\nEl campanar d'Ivan el Gran ( Колоко́льня Ива́на Вели́кого ), un edifici del segle XVI, us deixarà palplantats. La seva funció era la de fer de campanar de les catedrals de la Dormició, l'Anunciació i la de l'Arcàngel Miquel, que no en tenien. Té una alçària de vuitanta-un metres.\nAbans de donar un cop d'ull a les tres magnífiques catedrals del Kremlin ens aturarem un moment a l'església dels Dotze Apòstols construïda entre 1.635 i 1.656 pels arquitectes russos Antip Konstantinov i Bazhen Ogurtsov seguint les ordres del patriarca Nikon. Els bolxevics van bombardejar el Kremlin l'octubre de 1.917 i aquesta església patí moltes destrosses. Actualment és un museu.\nEl recinte emmurallat de forma triangular és el centre geogràfic i polític de Moscou. Ha acollit als tsars i als presidents de la Federació Russa. Després de la Revolució d'Octubre de 1.917, liderada per Lenin i el partit bolxevic, els antics monestirs de Voznesenkiy i Chudov foren demolits i es desallotjaren tots els monjos i funcionaris de les esglésies del Kremlin.\nLa nostra passejada virtual ens porta al cor de la fortalesa, la plaça de les Catedrals (соборная площадь ), envoltada de sis edificis dels que tres són catedrals.\nLa fotografia anterior i les tres properes són de la Catedral de la Dormició ( Успе́нский собо́р ), temple de pedra blanca construït entre 1.475 i 1.479 on al 1.326 hi havia un vell temple del mateix nom en molt mal estat que es va demolir. L'obra fou dirigida per l'¡arquitecte Aristòtil Fioravanti.\nCinc cúpules daurades coronen l'antiga catedral. Els frescs i les pintures al tremp són del 1.514. Quan Napoleó va dominar Moscou saquejà la catedral i la transformà en cavallerissa...\nEl zoom de la càmera fotogràfica ens permet observar detalladament a la fotografia anterior el magnífic fresc de la Verge de Vladimir amb els arcàngels Miquel i Gabriel de la Porta Reial de la catedral.\nLa Catedral de l'Anunciació ( Благове́щенский собо́р ) es construí entre 1.484 i 1.489 sobre el terreny que ocupà anteriorment una antiga catedral del segle XIV del mateix nom. Les obres les van dirigir els arquitectes Pskov, Krivtsov i Myshkin.\nEntre els anys 1.980 i 1.984 es va fer una restauració a gran escala dirigida per Leonid Sergeyevich Muravyev-Moiseenko. L'última restauració va durar set anys, entre el 2.005 i el 2.012.\nTanca la magnífica trilogia de catedrals, d'aquesta plaça difícil d'oblidar, la catedral de l'Arcàngel Miquel ( Арха́нгельский собо́р ) edificada, sota la supervisió de l'arquitecte italià Alevíz Frigzin, entre 1.505 i 1.508. Algunes pintures al fresc. dels segles XVI i XVII són d'Iàkov de Kazan, Stepan de Riazan o Iósif Vladímirov.\nA les tres catedrals trobareu en el moment d'entrar uns fullets informatius en castellà que us ajudaran en la vostra visita.\nLa catedral, fins al segle XVII, acollí les despulles dels tsars i grans prínceps de Rússia. Hi ha 54 tombes i 46 làpides. A la propera fotografia de detall podeu veure una part de la decoració del portal central de la façana oriental.\nDeixem la соборная площадь ( plaça de les Catedrals ) i sortim de la fortalesa del Kremlin, una visita imprescindible si viatgeu a la capital de Rússia.\nCases singulars de Lleida ( 47 ).\nAl cor de Solsona ( 8 ).\nTornar al Museu de Lleida.\nLa Biblioteca Central de Liverpool ( 2 ).


solidaritat tallers Santa Coloma de Gramenet treball Estudiar a l'estranger estiu beques europa Idiomes emprenedoria universitat ofertes de treball a l'estranger ajuts lloguer participar cursos concurs Voluntariat a l'estranger ofertes de treball pràctiques estranger formació cultura formació ocupacional voluntariat premis L'Hospitalet de Llobregat trobar feina mobilitat europea pràctiques a l'estranger recerca habitatge casal Badalona Treballar a l'estranger art cooperació estudiants feina educació\nEls pares i mares dels nens afectats amb problemes de psicomotricitat demanen la continuïtat del servei de fisioteràpia\nEls pares i mares dels nens afectats de problemes de psicomotricitat s’han reunit amb el Departament de Sanitat de la Generalitat per a exigir una solució a les seves demandes. Els infants, que necessiten classes de fisioteràpia, no tenen garantida...\nCursos de Monitors de Lleure i Monitors Ambientals subvencionats pel Departament de Treball\nL’entitat EINES, Associació de Serveis Sòcioeducatius, organitza dos cursos per a joves majors de 25 anys que portin un any o més a l’atur. Es tracta d’un curs de Monitors de Lleure i un altre de Monitors Ambientals, i estan subvencionats per la...\nMés de 16.700 nens s’han matriculat d’Infantil i Primària\nMés de 16.700 nens i nenes d'entre 3 i 12 anys cursaran Educació Infantil i Primària el curs vinent a L'Hospitalet, segons dades facilitades per la Regidoria d'Educació. D'aquesta quantitat, un total de 1.866 alumnes accedeixen per primer cop al...\nSeminari sobre la participació voluntaris i professionals en el treball amb joves\nEl Fons Europeu de la Joventut organitza el seminari “La participació dels voluntaris y dels professionals al treball amb joves”, que tindrà lloc a Estrasburg (França) a partir del 26 d’octubre. El principi del seminari és que el treball d’...\n2a Escola d'Estiu de Participació per a participants en Fòrums Joves de Catalunya\nLa Secretaria General de Joventut organitza durant el mes de setembre la 2a Escola d’Estiu de Participació destinada a nois i noies que pertanyin a Fòrums Joves locals i comarcals i que no hagin participat en la primera edició. Amb el plantejament...


Joan Botella i l’acadèmic canadenc Maxime St-Hilaire conversen sobre federalisme – Federalistes d’Esquerres\nJoan Botella i l’acadèmic canadenc Maxime St-Hilaire conversen sobre federalisme\n(per Beatriz Silva i Santiago Vallejo) Quins paral·lelismes hi ha entre la situació del Quebec al Canadà i la de Catalunya a Espanya? Com ha servit el federalisme per facilitar l’acomodació de la diversitat dins el marc jurídic, polític i social del país? Cap a on va el federalisme del segle XXI?\nSón algunes de les qüestions que van abordar el professor de Dret Constitucional de la Universitat Sherbrooke (Quebec), Maxime St-Hilaire, i el degà de la Facultat de Ciències Polítiques i Sociologia de la Universitat Autònoma de Barcelona i president de Federalistes d’Esquerres, Joan Botella, en una entrevista amb format de conversa amb motiu de la visita de l’acadèmic canadenc a Barcelona el passat 29 de maig.\nSt-Hilaire va recordar que la federació canadenca va ser la primera que va néixer al món amb l’objectiu d’acomodar les minories nacionals i va explicar com al Quebec preval actualment una visió del federalisme interpretat com una fórmula que permet la convivència de dues nacions: Quebec i la nació anglòfona de la resta del Canadà. Una visió, però, que no és compartida per la població anglòfona del país que té una visió més complexa i acadèmica del federalisme.\n“Al Canadà també tenim tres tendències pel que fa a l’organització del país: una més centralista, una altra que creu en una unió descentralitzada i la que conformen aquells que donen suport a la secessió del Quebec del Canadà”, segons St-Hilaire que va apuntar que la política lingüística desenvolupada en les últimes dècades al país ha tingut com a resultat que dins del Quebec hi ha un gran reconeixement dels drets lingüístics de cada comunitat però no passa el mateix a la resta del país; qüestió que ha derivat en recursos judicials que han arribat fins al Tribunal Suprem.\nJoan Botella, al seu torn, va explicar que la situació de la política lingüística a Espanya ha permès el desenvolupament i ús de llengües pròpies dins de les comunitats però no el reconeixement d’aquestes llengües a nivell de tot l’Estat alhora que s’ha viscut un cert conflicte entre les comunitats lingüístiques .\nPel que fa a la situació actual al Canadà, Maxime St-Hilaire va explicar que “hi ha un greu problema en relació amb els aborígens i els seus drets històrics que no s’han tingut prou en compte en el sistema legal. Ara hem de reconsiderar el federalisme canadenc per tal de reconèixer i acomodar els drets històrics dels aborígens i enfortir el seu paper dins del propi sistema “.\nTambé es va interessar per la situació de Catalunya i de Bèlgica. Joan Botella li va explicar les característiques de l’estat autonòmic: “Espanya ha desplegat una important descentralització però l’organització central ha canviat molt poc des del sistema centralitzat d’estil napoleònic. Arran de la crisi econòmica dels últims anys, el govern central ha reforçat el seu poder valent-se del fet que davant les institucions europees és qui té el poder “.\nAnalitzant la situació política de Catalunya, Maxime St-Hilaire va apuntar que el nacionalisme quebequès té una expressió anomenada “Pouvoir Constituent”, semblant al “dret a decidir”, que es podria entendre com a dret d’autodeterminació del poble quebequès o dret del poble quebequès a decidir el seu futur. “Quebec no va buscar l’acord amb la resta del Canadà quan va organitzar els dos referèndums. En aquest sentit, la gestió que es va fer a Escòcia amb el referèndum (que va sorgir de l’acord entre l’autonomia escocesa i el govern central) va ser una manera molt millor d’organitzar els referèndums a diferència del que va succeir al Quebec “, va dir.\nRecordant l’època dels dos referèndums al Quebec, St-Hilaire va subratllar que les relacions personals i polítiques han millorat molt entre les comunitats anglòfones i franceses a diferència del que va succeir els anys 60, 70 i 80. “Al Quebec cal diferenciar la ciutat de Mont-real, que és més liberal i on pràcticament no existeixen tensions pel que fa a les polítiques nacionalistes, de les poblacions de l’est, les “eastern townships”, on la política nacionalista i lingüística és més marcada “, va puntualitzar.\nL’acadèmic canadenc va destacar també que, al seu entendre, el federalisme s’hauria d’entendre com un procés dinàmic. “Això ajudaria a reduir les pors a discutir certs temes, arribar a acords i poder modificar, en un moment donat, la Constitució d’un país. La capacitat de modificar la Constitució és un element molt important si es volen evitar greus tensions polítiques en un país “, va afirmar.\nPreviousPrevious post:Federalistes d’Esquerres, Òmnium Cultural i el Pacte Nacional pel Referèndum debaten sobre “Catalunya independent o federal”NextNext post:Presentació de ¿Qué es el federalismo? al Vendrell


Fundació Abadia Montserrat 2025 - Abadia de Montserrat\nFundació Abadia de Montserrat 2025\nLa "Fundació Abadia de Montserrat, 2025" va ser constituïda el 4 de juliol de 1997. És l'instrument que el segle XXI ens posa a les mans perquè les generacions d'avui i de demà puguem continuar tenint una institució com Montserrat, voluntat d'un poble, que ajudi a mantenir i a promoure els valors espirituals i culturals al servei d'una societat cohesionada, atenta a les arrels i oberta al món, així com la salvaguarda de la Creació.\nÉs just de preguntar-se si els monjos de Montserrat no tenen ja prou recursos propis per a portar a terme aquesta missió i aquest projecte col·lectiu. És hora, doncs, d'informar el nostre poble de la realitat crua, des del punt de vista econòmic, que té plantejada Montserrat des de fa dècades. Montserrat obté dels serveis d'hostaleria i de comerç - ben coneguts per tothom - recursos suficients per a mantenir-se, però no per a renovar-se i preparar-se de cara al futur. L'any 2007, Montserrat va rebre, segons dades de la Generalitat, més de 2.200.000 visitants, un dels centres més visitats de Catalunya. Aquesta enorme afluència, i la complexitat de Montserrat, demanaria unes subvencions públiques que, amb tot, atesa la situació financera de les administracions, arriben cada vegada en menys quantitat i amb més dificultat.\nLa font econòmica que ha d'ajudar a mantenir i a renovar el patrimoni col·lectiu de Montserrat, doncs, haurà de ser, precisament, la col·lectivitat mateixa que formem com a poble. Sempre ha estat gràcies a aquesta ajuda que Montserrat l'ha pogut servir en els àmbits que li són propis; i és amb aquest ajut, sobretot, que s'ha pogut anar renovant i restaurant en bé dels pelegrins i dels visitants.\nMontserrat necessita avui, altra vegada, la resposta generosa de la societat civil catalana per tal de preparar-se de cara als reptes del nou segle. Se serveix del poder de convocatòria que sempre ha tingut i manifesta, amb naturalitat, la seva situació. Conscients que tot ens ha estat donat i que tot ho hem de donar.\nLa "Fundació Abadia de Montserrat, 2025" té, doncs, aquesta doble finalitat: Destinar els fons recaptats a la restauració del santuari, des d'on són oferts als pelegrins i als visitants aquells valors tan preuats de Montserrat, col·laborar, amb una part d'aquests fons, en obres socials i d'ajut als més necessitats davant les quals el nostre poble és especialment sensible.\nAquest projecte és un repte per a la societat civil catalana: d'ella depèn que institucions pròpies de Catalunya, com és el cas de Montserrat, tinguin continuïtat fecunda i renovada al llarg del segle XXI.\n26.06.13 Visita de l’alcalde de l’Ajuntament de Sabadell, Sr. Joan Carles Sánchez\nLlistat de membres de la Fundació


Albert i Charlene ja són marit i muller\nEls nuvis van celebrar ahir un enllaç civil i avui a la tarda faran una cerimònia religiosa\nT. GUTIÉRREZ 02/07/2011 00:00\n260x366 Albert i Charlene ja són marit i muller / ERIC GAILLARD / REUTERS Albert i Charlene ja són marit i muller / ERIC GAILLARD / REUTERS\nCharlene Wittstock ja és la seva altesa sereníssima del Principat de Mònaco després que ahir es casés, en una cerimònia civil, amb el príncep Albert. Tot i que han viscut una setmana molt complicada, els nuvis van arribar a dir el sí. Segons el setmanari L'Express la boda havia estat en perill després que Albert reconegués a la núvia les seves recents infidelitats -que han tingut com a conseqüència dos fills- i ella amenacés amb marxar del país i no tornar. Tot i això, sembla que la reconciliació està funcionant i ahir es va viure la primera part de les celebracions de matrimoni. Avui tindran el seu punt àlgid amb la cerimònia religiosa a què assistiran caps d'estat, membres de la reialesa europea, esportistes, actors i models. Els festejos continuaran la setmana vinent a Sud-àfrica, el país on va créixer Wittstock, de 33 anys, i on els esposos faran una recepció multitudinària el dia 7 de juliol.\nLa cerimònia civil d'ahir es va celebrar a la Sala del Tro del palau monegasc, la mateixa on, el 1956, Rainier es va casar amb Grace Kelly.\nL'acte va tenir un to més íntim que el d'avui i només hi van ser presents les famílies dels nuvis, els testimonis i les autoritats del Principat. En poc més de 15 minuts, Charlene i Albert van donar el sí davant d'unes 70 persones, tot i que la cerimònia es va retransmetre a través de diverses pantalles gegants instal·lades a Montecarlo des d'on unes 5.000 persones van poder veure l'enllaç.\nLa núvia portava, per a aquesta ocasió, un discret vestit blau clar de Chanel molt menys espectacular del que s'espera que porti avui, firmat per Giorgio Armani.\nLa celebració va continuar al Palau, on poc abans de les sis els nuvis van sortir per saludar des del balcó i fer-se el petó de rigor. Després, la festa es va allargar fins a la nit, amb un concert de l'artista francès Jean Michel Jarre, per a tots els residents al port esportiu Port d'Hèrcules.\nAvui la cerimònia es traslladarà al pati d'honor del Palau de Mònaco, conegut com a Palais Princier, que es convertirà en el que els nuvis diuen "una gran catedral a l'aire lliure". S'han enviat 3.500 invitacions per a aquesta cerimònia i ara per ara se sap que hi assistiran cares conegudes com la del president francès, Nicolas Sarkozy; el president de la Comissió Europea, José Manuel Durão Barroso; l'actor britànic Roger Moore; els dissenyadors Karl Lagerfeld, Giorgio Armani i Roberto Cavalli; les models Naomi Campbell i Karolina Kurkova, i el president del Comitè Olímpic Internacional (COI), Jacques Rogge.\nEl rei Joan Carles, que havia estat invitat, no assistirà a la boda i tampoc ho farà cap membre de la casa reial espanyola. El rei va trucar a Albert de Mònaco per disculpar la seva absència. En lloc de ser a la boda, Joan Carles es reunirà amb la secretària d'estat nord-americana, Hillary Clinton, que és de visita oficial a Madrid.\nEl sopar nupcial començarà a les set de la tarda i serà responsabilitat del reconegut xef francès Alain Ducasse, que té un restaurant amb tres estrelles Michelin i que fa anys que viu al Principat. El cuiner ha dit que el menú serà "magnífic, elegant i sa" i que combinarà els sabors del mar i la muntanya, tot i que no hi haurà carn. El vi escollit per sopar és de Sud-àfrica, que està guanyant molt prestigi com a país productor.


Pis de 2 habitacions a Sant Pere de Ribes – La Secre\nPis de 2 habitacions a Sant Pere de Ribes\nCarrer de Lluís Companys, 08810 Sant Pere de Ribes, Barcelona, España\nLa Secre Martorell posa a la venda aquest pis de 97 m2 a Sant Pere de Ribes.\nEl pis consta de 2 habitacions amb armaris encastats, una de les habitacions té sortida a una terrassa. Gran saló-menjador molt lluminós amb sortida a l’altre terrassa. Cuina amb sortida al ampli safareig. Disposa d´un bany complert amb banyera i un lavabo. Sòl de gres. Portes de roble. Amb calefacció a tot el pis.\nSituat a una zona tranquil·la, a prop de tots els serveis. No t´ho pensis i vine a veure´l!\nDisposem d’assessorament financer per la obtenció del crèdit hipotecari amb les millors condicions per als nostres clients. El nostres clients han optat per treballar amb La Secre Immobiliària en exclusiva. Agrairíem a qualsevol particular o immobiliària que volgués comercialitzar amb aquest immoble, que es poses en contacte amb nosaltres i no molestés ni als veïns ni al nostre client.\nCiutat sant pere de ribes\nActualizado en mayo 5, 2022 a 4:25 pm\nIdentificador de la propietat: LS 29-22\nHola, m'interessa [Pis de 2 habitacions a Sant Pere de Ribes]


Notícia: Les VI Jornades de Manga i Anime concentren a Blanes aficionats a la cultura asiàtica de Girona i Barcelona\nLes VI Jornades de Manga i Anime concentren a Blanes aficionats a la cultura asiàtica de Girona i Barcelona\nNoticia publicada a la web el 10/12/2015 10:57:09 AM\nL’experiència ha ampliat enguany l’espai que ocupava fins ara i es van instal·lar estands a peu de carrer, davant del Casal de Joves Morralla on es van allotjar les jornades\nPer sisè any consecutiu, les agendes de centenars de joves de diverses poblacions de Girona i Barcelona incloïen de cara a aquest mes d’octubre una cita ineludible que els havia de portar fins a Blanes. Es tractava de les Jornades de Manga i Anime, que per sisè any consecutiu s’han tornat a celebrar en aquest municipi de la Costa Brava, aquesta vegada coincidint amb un diumenge enlloc d’un dissabte com s’havia fet fins ara.\nVI Jornades de Manga i Anime\nOrganitzades per ACAB –Amics de la Cultura Asiàtica de Blanes- amb el suport de l’Àrea de Joventut de l’Ajuntament de Blanes, així com de diverses empreses i col·lectius, el seu objectiu no és altre que fer difusió i promoure la cultura asiàtica, que compta amb nombrosos seguidors. La millor manera per assolir-lo és a través de l’oci alternatiu mitjanant diferents ingredients que van incloure tallers, concerts, concursos, tornejos i altres activitats, tot amb caràcter gratuït.\nLes sisenes jornades han ampliat l’espai d’activitats\nA banda del canvi de dia que ha significat celebrar les jornades coincidint amb un diumenge –un canvi que, inicialment, ha estat valorat de manera positiva des de l’organització-, l’altra novetat que va tenir aquesta nova edició va ser que es va ampliar l’espai on es van allotjar les activitats. Així, a banda d’ocupar les dues plantes del Casal de Joves Morralla, Espai Creatiu com fins ara, aquest 2015 les Jornades de Manga i Anime també es van viure a peu de carrer, a través de la instal·lació de diversos estands.\nAl llarg de les diferents carpes situades a l’entrada de l’equipament juvenil es podien comprar diferents elements típics de la cultura japonesa –cromos, adhesius, ninotets fets amb diferents tècniques artesanes, còmics, etc-, així com peces de vestir per a cosplayers. El cosplay és una subcultura japonesa basada en disfressar-se d’un personatge de manga, anime o videojoc, i és un acrònim de les denominacions angleses costume –vestit- i play –joc-, mentre que la denominació kosupure correspon a la transcripció del japonès. En un altre dels estands també es podia demanar a l'artista Joana Lleopart que dibuixés a llapis sobre paper tothom qui ho volgués en versió de còmic manga i anime.\nNou èxit de participació de públic d’arreu del territori\nEn la línia del què han estat fins ara les cinc anteriors edicions, l’experiència ha estat novament un èxit de públic, amb la participació de centenars de nois i noies de diferents edats. I és que ja fa temps que l’esdeveniment és un punt de trobada pels aficionats a les diferents vessants de la cultura asiàtica, tant de poblacions de la rodalia com d’arreu de les demarcacions de Girona i Barcelona. Per arribar fins a Blanes, els joves ho van poder fer en tren aprofitant el descompte del 30% del preu del bitllet que oferia Renfe durant tot el cap de setmana.\nPer continuar creixent com a esdeveniment i refermar un nou punt de trobada freak en l’àmbit de La Selva-Maresme, comptant amb la complicitat del major nombre possible d’associacions, ACAB va convidar a participar d’altres entitats de la zona perquè poguessin fer difusió de les respectives activitats que organitzen. D’altra banda, al llarg de més de 12 hores, els aficionats a la cultura asiàtica van poder assistir a activitats que s’aplegaven en quatre principals espais a l’interior del Morralla: l’Aula Taller, la Zona de Videojocs, la Zona de Terror i l’Escenari.\nCuina japonesa, concursos i altres activitats\nEn la línia de les anteriors edicions, el component gastronòmic va continuar sent molt present al llarg de la jornada, amb un servei de barra única on es va poder degustar una cuina japonesa casolana de gran qualitat i a preus populars aptes per a les butxaques de tots els joves. Així, hi havia exquisideses com ara ramen, udon, gyoza, takoyakis i yakitoris per menjar, així com cervesa japonesa per veure, entre d’altres. Com a novetat, es va oferir la crêpe okonomiyaki, obra de l’incomparable Mario Torres, el xef particular de l’associació d’Amics de la Cultura Asiàtica de Blanes des de fa uns anys. Mario Torres és cuiner del Restaurant Dos Palillos de Barcelona, que compta amb una estrella Michelin.\nEl xef de les jornades també va protagonitzar una xerrada sobre els tipus de menjar que hi ha a l’anime Shokugeki no Souma, una sèrie centrada en el món de la cuina internacional. La xerrada es va allotjar a l’escenari de la planta baixa del Morralla, on també va actuar Emerys oferint un divertit monòleg sobre el món dels esdeveniments frikis, així com les pròpies experiències dels aficionats a la cultura asiàtica.\nPer segon any consecutiu, un altre dels al·licients gastronòmics ha estat un Concurs de Menjar Ràpid Ramenero on del què es tractava era d’ingerir ramen –un tipus de fideus orientals molt coneguts- el més ràpidament possible o, en el seu defecte, en la major quantitat en un temps rècord. Els participants havien d’utilitzar els palets orientals i no podien fer-ho amb les mans, i el temps màxim que disposaven per menjar-se dos bols plens de ramen eren 10 minuts.\nEn l’àmbit dels videojocs, la principal novetat ha estat un Torneig de Mario Kart 8 de la plataforma Wii U, apta per a totes les edats i públics, i limitat a 20 participants. També es va jugar el torneig de J-Star Victory Vs+ per a PS4, amb un joc on s’aplegaven els millors personatges del món de la Shonen Jump per batre’s en dol. Els participants es van haver de ficar a la pell de personatges tan coneguts com Goku, Naruto, Luffy, Ichiga, Torka o Kochikame.\nUn concurs de dibuix sobre Manga, Anime i Videojocs; Tarot Sakurra; un concurs de Karaoke; un concert amb MIREE; tallers de Kokeshi, Kanji i Amigurumi; així com projeccions de pel·lícules i sèries d’animació han estat altres ingredients que han centrat una vegada més l’interès dels aficionats a la cultura asiàtica que han participat a les jornades. Per a l’organització de les VI Jornades de Manga i Anime de Blanes ACAB ha comptat amb la col·laboració de: Selecta Vision, Planeta Còmic, Milky Way Ediciones, Quaterni, Letrablanka, Cameo, Devir i Renfe.\nData de realització: 10/12/2015 | Data de la darrera actualització: 10/12/2015


Un segon positiu per coronavirus en el col·legi de Rafelbunyol obliga a confinar una altra classe\nEs tracta d'una persona que pertany al mateix focus familiar del primer contagiat en este centre escolar.\nEste matí s’ha confirmat un segon cas positiu per coronavirus en el col·legi Els Germanells de la localitat valenciana de Rafelbunyol que ha obligat a confinar una altra classe, segons ha informat l’Ajuntament.\nEs tracta d’una persona que pertany al mateix focus familiar del primer contagiat en este centre escolar, que en haver estat en contacte amb el primer positiu, es troba aïllat des del dimarts en el seu domicili.\nDes de l’Ajuntament de Rafelbunyol han tornat a llançar un missatge de tranquil·litat, assegurant que les instal·lacions educatives compten amb totes les mesures sanitàries i de seguretat.\nEl centre va comunicar als pares dels alumnes d’Infantil que comparteixen classe amb el segon positiu de coronavirus, que no acudisquen a classe i es confinen a l’espera que els practiquen les proves.


Comença la renovació de les 224 butaques del teatre d'Ullastrell - Puntvalles\nComença la renovació de les 224 butaques del teatre d'Ullastrell\n7 Gener 2021 Redacció: Andrea Rodríguez\nEn els darrers dies de l'any unes 112 butaques de la platea del teatre d'Ullastrell han estat renovades. El teatre, ubicat a les instal·lacions del Casal Cultural, edifici el qual ha celebrat el 30è aniversari de la inaguruació, ha iniciat la primera fase de renovació la qual continuarà en els propers mesos. En concret, es renovaran totes les butaques de la platea, és a dir, 224 butaques.\nEl Casal Cultural va ser construït durant el 1990 i les butaques que hi havia complien 30 anys en l'emplaçament. D'aquesta manera, es dóna sortida a una necessitat que prové de llarg temps. La renovació de les butaques coincideix amb els moments difícils per la cultura i és per aquesta raó que el govern ha considerat que, ara més que mai, s'havia de donar un impuls a aquesta instal·lació. Es té previst que durant l'any 2021 es renovarà la resta de butaques i es faran millores en la il·luminació i l'acústica.\nEl cost de la primera inversió ha estat de 14.907,20 euros IVA inclós.


GAUDÍ I EL MODERNISME A CATALUNYA / Passeig / Poblacions / Reus\n[English] [Français] [Castellano] Veure també: Casa Navàs xxxxx\nEdificis: Casa Gasull Casa Rull Casa Marcó Casa Serra Dispensari antituberculós Casa Grau Casa Iglesias Casa Munné Casa Pinyol Casa Querol Casa Sardà Casa Tomàs Jordi Casa Punyed Escoles Prat de la Riba Casa Segarra Casa Tarrats Casa Bartolí Casa Laguna\nPassejant a través del Modernisme a REUS\nCasa Gasull (Interès: xxxxx)\nAdreça: Carrer Sant Joan, 29 Reus (Baix Camp)\nEdifici projectat per Lluís Domènech i Montaner en un estil que barreja Modernisme i Noucentisme (estil que va succeir al Modernisme a Catalunya entre 1910 i 1930) i construït l’any 1911.\nEs un típic edifici dels que combinen la casa dels propietaris en els pisos superiors i els espais industrials en els baixos.\nL’estructura de les façanes es bàsicament Noucentista amb formes sòbries pròpies d’aquest estil, però el Modernisme hi es present en la decoració, especialment per l'utilització de la ceràmica i el ferro forjat.\nCasa Rull (Interès: xxxxx)\nAdreça: Carrer Sant Joan, 27 Reus (Baix Camp)\nAquesta casa es una obra d’art de l’arquitecte Lluís Domènech i Montaner, construïda l’any 1900.\nEl projecte d’aquesta casa va ser encarregat pel notari Pere Rull i Trilla en un període de gran expansió del Modernisme.\nLes façanes d’aquesta casa son un exemple de combinació de pedra i amo. La línia de connexió entre façanes està especialment ben resolta amb una columna de pedra de gran efecte decoratiu. En el primer pis una balconada excepcional amb decoració floral a la barana. Portes i finestres de inspiració gòtica i els merlets que coronen l’edifici li donen una aparença molt luxosa.\nLes façanes estan ben conservades, el interior es completament diferent de la seva decoració original i està ocupat per l'Institut Municipal d'Acció cultural de Reus.\nAdreça: Carrer de Santa Anna, 23-25 (Cantonada al Raval de Santa Anna) Reus (Baix Camp)\nEdifici projectat per l’arquitecte Pere Domènech Roura i construït l’any 1926.\nLa façana de la Casa Marco correspon a una època en que el modernisme havia cedit la seva posició de moviment d’avantguarda al Noucentisme. Molts elements però quedaven especialment en l’arquitectura vigents i això també es nota en l’obra de Domènech i Roura, fill de Domènech i Montaner.\nAixí doncs en aquesta casa veiem com s’hi barregen moviments en corba amb estructures rectes com la de balcons i finestres i la de la tribuna de la cantonada que serveix d’element d’unió entre les dues façanes.\nAdreça: Raval de Santa Anna, 32-34 Reus (Baix Camp)\nEdifici projectat per l’arquitecte Joan Rubió i Bellver i construït l’any 1924.\nEl propietari Antoni Serra i Pàmies era parent de Rubió i li va encarregar no solament aquesta casa, sinó també la reconstrucció d’una residència rural anomenada "el mas d’en Perdiu" a Botarell (1910) i el Xalet Serra (1912).\nAquesta casa pertany a un període en que el Modernisme ja començava a ser substituït per el Noucentisme i es un edifici amb certa semblança a les tendències anglosaxones de l'Art Nouveau. Malgrat tot, algunes formes neogòtiques o els merlets de la teulada son típics del Modernisme.\nLa façana està construïda amb pedra, l'interior es Art Decó.\nDispensari antituberculós (Interès: xxxxx)\nAdreça: Carrer Sant Joan, 38 Reus (Baix Camp)\nEs tracta d’un petit edifici projectat per l’arquitecte Joan Rubió i Bellver l’any 1926 dintre del període final del Modernisme.\nRubió va rebre l’encàrrec de l'Ajuntament de Reus juntament amb la "Mancomunitat de Catalunya" de portar a terme aquest edifici sanitari.\nL’edifici es de fet un annex de l'Hospital de Sant Joan per, en el temps de la seva construcció, el tractament de malalties relacionades amb la tuberculosi.\nDe fet, l’edifici ens mostra un estil neoclàssic amb columnes de pedra i un sostre esglaonat a la façana.\nRubió i Bellver va ser un arquitecte entusiasta del Modernisme, però en els seus últims treballs manifesta ja una influencia del Noucentisme i aquest es el cas d’aquest edifici que presenta una influencia acadèmica.\nAdreça: Carrer Sant Joan, 32 Reus (Baix Camp)\nEdificada l’any 1910 per l’arquitecte Pere Caselles i Tarrats.\nLa casa també es coneguda com a Casa del Baró de Llorach, ja que la família del primer propietari Miquel Grau Cabré, n’havia estat també en un passat llunyà del castell de Llorach.\nAquest fet es present en la casa a on son freqüents decoracions en forma de branques de llorer.\nDos medallons ens recorden les inicials del propietari "MG" i l’any de construcció.\nTotes les obertures estan enquadrades en arcs semicirculars amb decoració floral una mica seguint l’estil de l'Art Nouveau belga.\nL’edifici està coronat per una estructura que recorda els braços d’una creu grega.\nAdreça: Carrer de Jesús, 3-5-7 Reus (Baix Camp)\nEdifici projectat i construït l’any 1908 per l’arquitecte Pere Casellas i Tarrats.\nAquesta casa es contigua a la Casa Navàs. Es tracta d’una casa de veïns de planta i tres pisos d’alçada i d’amplada important ja que conté tres porteries diferents i naturalment tres escales.\nCasa construïda en ple esplendor del Modernisme, aquest estil es manifesta clarament en tota la façana, amb una decoració amb motius vegetals omnipresents i la decoració en ferro forjat de les baranes bombades dels balcons.\nLes portes d’entrada de les escales son de fusta esculpida i tenen picaportes de ferro forjat de gran qualitat.\nAdreça: Raval de Martí Folguera, 2 Reus (Baix Camp)\nEdifici projectat i construït l’any 1904 per l’arquitecte Pere Casellas i Tarrats.\nCasa que fa cantonada amb dues façanes unides per una tribuna de cinc costats que recorre de la primera a l’ultima planta de l’edifici. Aquesta tribuna n’és potser l’element més característic.\nLes dues façanes tenen abundants obertures amb balcons de típica factura modernista amb baranes construïdes amb ferro forjat.\nLa decoració de les llindes de les portes es molt vistosa. La barana del terrat es de pedra.\nA la planta baixa, les llindes de les obertures dels aparadors comercials son d’una gran elegància.\nAdreça: Plaça del Mercadal, 17 Reus (Baix Camp)\nEdifici projectat i construït l’any 1910 per l’arquitecte Pere Casellas i Tarrats.\nAquesta casa mostra ben clarament la personalitat del modernisme reusenc amb motius decoratius florals tant típics de la població. Té tots els elements del modernisme. A l’exterior, una façana profusament decorada, amb nombroses obertures que presenten llindes amb elements vegetals i balcons bombats de ferro forjat.\nAls laterals de la façana i des de la meitat de la segona planta fins a la barana d’obra de la coronació unes falses columnes i al centre unes falses mènsules, semblen fer la funció de suport del terrat i del frontó que adorna el centre de la façana i que presenta els relleus d’unes muses.\nA l'interior i a l’entrada un arrambador ceràmic i uns estucats mostren les sinuoses línies del coup de fouet tant abundant dintre del modernisme.\nAdreça: Carrer Llovera, 17 Reus (Baix Camp)\nEdifici projectat i construït l’any 1901 per l’arquitecte Pere Casellas i Tarrats.\nAquesta casa porta el nom del seu propietari Ferran de Querol i Bofarull, hereu del Palau Bofarull, comte de Rius i també emparentat amb el Baró de Quadras. Va ser alcalde de Tarragona.\nEs una petita casa, però que presenta una façana de gran riquesa decorativa realitzada amb materials nobles.\nAl primer pis hi trobem un balcó de pedra sostingut per dues mènsules essent la façana de pedra vista.\nAl segon pis, amb una sola obertura com el primer, el balcó es en canvi de ferro forjat bombat i a cada banda de la porta uns plafons ceràmics aporten uns elements de gran riquesa decorativa realçada per els marcs de pedra esculpida.\nAdreça: Avinguda de Prat de la Riba, 41 Reus (Baix Camp)\nConstruïda l’any 1896 per l’arquitecte Pere Caselles i Tarrats.\nEs un exemple de Modernisme primitiu que es present a Reus en diversos edificis del mateix arquitecte (veure més avall).\nLa façana ens mostra diferents elements d’arquitectura gòtica i islàmica. La segona planta es especialment interessant amb les finestres esglaonades.\nLes baranes dels balcons del primer i segon pis estan realitzades en ferro forjat amb formes típiques del Modernisme.\nAdreça: Carrer de Llovera, 19-21 Reus (Baix Camp)\nConstruïda l’any 1909 per l’arquitecte Pere Caselles i Tarrats.\nLa planta baixa i l’entresol - amb baranes ondulades - tenen un aspecte molt diferenciat dels tres pisos superiors.\nAquesta casa està construïda seguint l’estil floral típic de Reus.\nUns elements ben especials son les cares femenines als extrems del balcó del primer pis. La barana d’aquest balcó està decorada amb suaus formes ondulades asimètriques.\nAdreça: Carrer de Llovera, 47-49 Reus (Baix Camp)\nConstruïda l’any 1900 per l’arquitecte Pere Caselles i Tarrats.\nEs un exemple del primer Modernisme que també es present a Reus en d’altres edificis del mateix arquitecte.\nL’edifici va ser inicialment propietat de la família Iglesias, malgrat que el nom amb que se la coneix actualment sigui el d’una farmàcia anomenada Punyed que es trobava a la planta baixa.\nLa façana neogòtica es potser una de les més reeixides de l’arquitecte i inclou una sèrie de cares grotesques en les mènsules del primer pis i que corresponen a un rei cristià, un àrab i un xinès. En el tercer pis i al coronament de la façana hi han varis símbols catalans com les quatre barres.\nEls arcs de la planta baixa son un típic exemple de Modernisme.\nEscoles Prat de la Riba (Interès: xxxxx)\nAdreça: Avinguda Prat de la Riba, 36 Reus (Baix Camp)\nConstruïda l’any 1911 per l’arquitecte Pere Caselles i Tarrats, ja al final del període Modernista.\nEl grup escolar està constituït per dos cossos d’edificis rectangulars que estan units per un petit cos, tots ells amb teulades decorades a dues aigües i amb brillants colors verd, beig i marron.\nLes façanes dels edificis, també bellament decorades, son d’obra vista amb les zones principals i remats en pedra esculpida.\nAlgunes parts de les façanes estan també decorades amb quatre plafons ceràmics obra de Francesc Labarta. Aquest plafons representen escenes de la infantesa de Jesús. Altres plafons presenten temes ornamentals fets amb ceràmica de Manises.\nPere Casellas va tenir molt en compte els requeriments arquitectònics necessaris perquè la funció pedagògica d’aquests edificis pogués desenvolupar-se amb el màxim de comoditats. Per això, es tracta d’edificis molt lluminosos i saludables, ja que els espaïs reservats a patis eren i son ben airejats i arbrats.\nA més dels mencionats més amunt, entre els motius decoratius hi podem trobar la rosa de Reus, els escuts de Catalunya i Tarragona i nombroses referències a motius naturals bàsicament vegetals.\nLes Escoles Prat de la Riba continuen encara avui al cap de quasi cent anys de la seva construcció, assegurant les mateixes funcions educatives que realitzaven en el seu origen. Només l’entorn ha canviat i també naturalment les condicions interiors dels edificis que s’han hagut d’adaptar a les necessitats educatives modernes.\nAdreça: Carrer Sant Joan, 12-14, 41 Reus (Baix Camp)\nConstruïda l’any 1908 per l’arquitecte Pere Caselles i Tarrats.\nEs un exemple de Modernisme reusenc de gran qualitat.\nLa façana del primer pis presenta una decoració molt típica de l'Art Nouveau i diferent de la dels pisos superiors, amb gran profusió de motius decoratius vegetals. Son de destacar els dragons esgrafiats a cada banda del balcó central.\nEs curiosa la disposició dels balcons, ja que a la primera planta n’hi han tres de separats, a la segona un de sol que recorre tota la façana de banda a banda i als dos superiors torna la disposició del primer pis.\nSon interessants també les figures femenines de l’últim pis.\nLa barana del terrat es combinada de ferro forjat com les dels nivells inferiors i dibuixos típics del modernisme i de pedra.\nLa planta baixa també amb decoració típicament modernista, va ser inicialment ocupada per una botiga del mateix propietari de la casa, que va tancar ben aviat.\nAdreça: Carrer Sant Joan, 9-11 Reus (Baix Camp)\nConstruïda l’any 1892 per l’arquitecte Pere Caselles i Tarrats.\nEs una de les primeres cases modernistes que es va construir a Reus i per tant, manté encara nombrosos elements eclèctics amb decoració d’estil neogòtic.\nEls propietaris Joan i Josep Maria Tarrats i Homdedéu, eren a la vegada propietaris i gerents d’una important fabrica anomenada La Fabril Algodonera, també coneguda com el Vapor Nou. Varen comprar el solar del numero 9 quan la part corresponent al numero 11 ja estava començada. Per això es van haver de fer diverses adaptacions amb les cases de la planta principal unides mentre que les plantes superiors continuen essent independents.\nA l'angle de les dues façanes i al nivell del sostre del primer pis hi trobem un interessant emblema amb la T inicial dels propietaris. A l'interior de l’entrada hi trobem una llegenda amb els noms dels artesans que van participar a la construcció.\nLa decoració de l'interior es ben diferent segons les cases, ja que al numero 11 es vuitcentista mentre que la del numero 9 es modernista.\nAdreça: Carrer de Llovera, 12 Reus (Baix Camp)\nEdifici projectat i construït l’any 1903 per l’arquitecte Josep Lubietas arquitecte de qui no tenim cap informació.\nLa façana mostra una sèrie d’alt relleus. La planta baixa està ocupada per una tenda tèxtil molt ben integrada en l’estil de la façana.\nUn cert aspecte medieval està remarcat per la decoració geomètrica i el coronament amb merlets de la façana que ens recorden un castell i li donen molta personalitat al conjunt.\nAdreça: Carrer de Monterols, 15 Reus (Baix Camp)\nCasa projectada per l’arquitecte Pau Monguió i Segura, construïda l’any 1904.\nEs un edifici construït en un solar molt estret amb una façana que mostra una gran varietat de materials i de tècniques constructives amb un encant especial.\nL’ornamentació es basa en una barreja de motius geomètrics i florals que introdueix elements modernistes dintre de criteris eclèctics.\nEl material bàsic es la ceràmica juntament amb la pedra i el ferro forjat per a la barana del balcó.\nLes inicials del primer propietari Sixte Laguna apareixen en dos medallons fets amb ceràmica a cada costat de la porta principal.


Les recomanacions de Joan Roca per menjar i beure a una revista estrangera - Diari de Girona\nLes recomanacions de Joan Roca per menjar i beure a una revista estrangera\nEl xef gironí desvetlla els seus racons favorits de Girona i Catalunya al públic australià\n28.11.2019 | 10:40\nJoan Roca no necessita presentació com a xef, conegut a tot el món i reconegut pels més prestigiosos experts és un dels referents a l'hora de parlar de cuina i gastronomia. El reputat cuiner, admitrat per la seva capacitat d'innovació, creativitat i precisió, també és un gourmet de categoria i una veu reputada a l'hora de parlar de temples per menjar i beure.\nAra, gràcies a una entrevista en un mitjà australià podem conèixer els seus llocs favorits a Catalunya i Girona. Als seus 54 anys, el cuiner reconeix que el plat més característic de la cuina catalana és l'arròs, no la paella valenciana si no l'arròs caldós que fan a restaurants con el que regenta la seva mare: Can Roca i que es pot menjar cada dijous. També recomana el que es pot menjar al Toc al mar, el xiringuito de la Costa Brava.\nQuan li pregunten per les seves recomanacions s per menjar a Catalunya, el gironí ho té clar: Primer cita l'impressionant Tickets de l'Albert Adrià, també les Disfrutar de Cadaqués i l'Aliança d'Anglès. Si el que es vol és una cosa més econòmica, en Joan es decanta pel Gresca de Barcelona.\nSi li pregunten per beure, en Joan Roca desvela la seva cockteleria més habitual, es tracta del gironí Nykteri, per la seva atmosfera allunyada dels bars de festa de Barcelona. I sobre les postres, també aporta les seves perles: Escribà a Barcelona, Espai Sucre, l'espai dedicat únicament a les postres i com no podria ser d'una antrea manera, en Jordi no pot deixar de convidar a la gelateria del seu germà, Rocambolesc.\nQuan arriben a l'hora del cafè, també es decanta per un establiment gironí, tot i que regentat per un italià, es tracta del Blend, que qualifica com el "millor cafè de Girona".\nPer últim, Joan Roca convida a passar pels que ell considera els dos temples per viure una "experiència catalana autèntica". Es tracta del Plaça del Vi, 7 que recomana per la seva gran selecció de vins naturals o el recentment inaugurat Bell-Lloc. La nova proposta d'en Marc Gascons, on, segons l'hereu de can Roca es serveix "cuina tradicional catalana, ben feta i on el xef ha ressuscitat els plats antics: cuina molt autèntica".\nToc al Mar, Carrer Platja d'Aiguablava, 17255 Begur, Girona\nTickets, Avinguda del Paral·lel, 164, 08015 Barcelona\nDisfrutar, Carrer de Villarroel, 163, 08036 Barcelona\nNykteri's Cocktail Bar, Carrer de Santa Llúcia, 4, 17007 Girona\nEscriba, Gran Via de les Corts Catalanes, 546, 08011 Barcelona\nEspai Sucre, Carrer de Sant Pere Més Alt, 72 bis, Barcelona\nRestaurant Bell-lloc, Mas de la Musiqueta, Carretera Sant Feliu a Girona, km 5,2,


El comerç local estrena casa, un local cèntric al carrer de Sant Roc adquirit recentment per l’Ajuntament de Vila-real per a incorporar-se al patrimoni municipal i facilitar a la Unió del Comerç de Vila-real (Ucovi) una seu des de la qual poder desenvolupar la seua tasca d’assessorament i promoció del sector comercial vila-realenc.\nL’alcalde de Vila-real, José Benlloch, ha inaugurat la seu, acompanyat del conseller d’Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball, Rafael Climent, el president d’Ucovi, Paco Arrufat, i la reina de les festes, Carmen Rubert.\nEl regidor d’Economia, Xus Madrigal, el seu antecessor en el càrrec, Xavier Ochando, i la directora d’Internacionalització, María Dolores Parra, han assistit també a l’acte, al costat de les dames de la cort, autoritats, directiva de la Fundació Caixa Rural i comerciants, així com la família Arenós, propietària de la casa fins a la seua adquisició pel consistori.\nLa Casa del Comerç és un habitatge de tres plantes situat al número 9 del carrer de Sant Roc, al costat de l’església Arxiprestal. El seu emplaçament cèntric, accessibilitat i amplitud és un dels aspectes destacats per l’alcalde a l’hora de decidir la seua compra per al municipi, emmarcada en l’aliança amb la societat civil que ha portat al consistori en els últims anys a mantindre 77 convenis directes amb 59 entitats locals i prop de tres milions anuals d’inversió.\n“Fruit d’aquesta aliança amb la societat, l’Ajuntament facilita una seu a moltes entitats de tota mena, com La Lira, associacions de veïns, AECC, Afervil, l’UJI, etc. També el comerç local, Ucovi, una entitat sense ànim de lucre, requeria i mereix aquest suport”, argumenta Benlloch.\nL’organització del comerç local arranca en 1976 amb la creació del que aleshores es va anomenar Club de Comerç de Vila-real, que posteriorment, a partir de 1977, va derivar en la Federació de Comerç i Artesanat. Amb més de 25 anys de recorregut, la federació va rebre en 2004 la Medalla de Bronze de la ciutat, però uns anys més tard, com a conseqüència de la crisi, desapareix, donant pas en 2013 a l’actual Ucovi.\n“Des d’aleshores i fins ara, el comerç local ha estat treballant sense seu fixa”, detalla Benlloch, qui ha volgut agrair també a Lídia Arenós, propietària de l’immoble, la seua generositat en la venda perquè la casa poguera passar al patrimoni municipal. Així, enfront dels 180.000 euros en els quals es va taxar l’immoble, finalment va ser adquirit per 160.000 euros a pagar en dos anys.\n“La inauguració de la Casa del Comerç és també un homenatge al seu pare, Enrique Arenós, i a tots aquells que, com ell, van saber veure en els anys 60 i 70 la potencialitat de Vila-real en el sector comercial, que no es van conformar i van aprofitar el ressorgiment industrial de l’època com una oportunitat per a assentar les bases del sector comercial diversificat, potent i sòlid que hui tenim”, agrega.\nTambé el conseller d’Economia i el president d’Ucovi han destacat la capacitat dels negocis locals i el valor del comerç de proximitat. “Des de la Conselleria hem apostat sempre pel comerç de proximitat i la ciutat compacta, com un valor afegit del nostre teixit comercial que hem de continuar impulsant”, valora Climent. Per part seua, Arrufat destaca el treball d’Ucovi, amb 110 associats en l’actualitat, “no solament per a conservar el nostre teixit comercial, sinó també per a ampliar-lo amb nous productes i serveis”.\n“Per a això valorem la qualitat, la professionalitat i l’experiència de compra que caracteritzen al nostre comerç, i d’altra banda la proximitat, dotant els comerciants dels instruments necessaris per a ser més competitius”, detalla. L’impuls de la venda online Vilatenda, campanyes promocionals, la Fira de Nadal o la targeta de fidelització de clients són algunes de les iniciatives impulsades per Ucovi, en col·laboració amb l’Ajuntament.


Teniment - bancaLlegir Més\nPrincipal » banca » Teniment\nQUÈ és Tenement\nUn habitatge pot ser qualsevol tipus d’edifici de lloguer d’habitatges múltiples. Tanmateix, als Estats Units s'ha arribat a referir a un edifici d'apartaments de renda baixa i normalment degradat.\nAMUNT DE BAIXA\nLa paraula "arrendament" significava històricament qualsevol tipus de propietat permanent utilitzada per a lloguer. Es podria referir a cases, terrenys i altres edificis, així com els drets que s’adhereixen a aquesta propietat. A Escòcia, la paraula s’utilitza principalment d’aquesta manera, sobretot quan es fa referència a un edifici d’habitatges múltiples. La paraula també s'utilitza d'aquesta manera per a alguns propòsits legals. Per exemple, una "propietat dominant" és una finca amb benefici d'una servitud, mentre que una "propietat útil" és una propietat sotmesa a la càrrega d'una servitud.\nTanmateix, als Estats Units, la paraula ha significat predominantment un gran edifici d'apartaments en ple estat per als llogaters amb ingressos baixos. Aquest tipus d’edifici té normalment moltes unitats sota un sostre, dividides per parets per donar privacitat a cada família. El contracte de lloguer sol comportar un contracte que especifiqui el període que el lloguer de l'apartament serà a l'arrendatari i el cost del lloguer de la propietat.\nL’evolució dels immobles\nDurant la Revolució Industrial, es van construir molts habitatges per albergar famílies de classe treballadora, moltes de les quals es van traslladar a les ciutats per treballar amb llocs de fabricació. Es van repoblar altres edificis, com cases de classe mitjana o magatzems, com a habitatges. Aquests edificis repoblats eren coneguts com a "rookeries", després del terme per a una col·lecció de nius. El 1867, la legislatura de l'estat de Nova York va aprovar la Tenement House Act, que definia un habitatge com qualsevol edifici llogat a almenys tres famílies, cadascuna de les quals viu de forma independent, però comparteix vestíbuls, escales i jardins. A finals del segle XIX, els immobles van contrastar amb els edificis d'apartaments de classe mitjana.\nAlguns dels establiments més coneguts van existir a la part inferior oriental de Manhattan al segle XIX. Molts d'aquests eren edificis de tres i quatre pisos convertits en anomenats "pisos del ferrocarril", molts dels quals mancaven de finestres. Aquests edificis estaven mal regulats i estaven en amenaça constant d’esfondrament o incendi. Les aixetes d'aigua comunitàries i els armaris d'aigua sovint es poden trobar en els espais estrets entre els establiments. Un informe de 1865 afirmava que 500.000 persones vivien en propietats. Molts d’aquests residents eren famílies d’immigrants.\nLa Llei de propietats de 1901 va millorar notablement les condicions de propietat, obligant a una millor il·luminació i ignifuges, i va exigir que es substituïssin les instal·lacions sanitàries interiors connectades a les clavegueres de la ciutat. En aquest moment, el Lower East Side era un dels llocs més densament poblats de la Terra.\nCom treure profit de la propietat immobiliària Els béns immobles són reals, és a dir, tangibles, propietats formades per terrenys i qualsevol cosa sobre ell, inclosos edificis, animals i recursos naturals. més Què hauríeu de saber sobre Tontines Un tontine és una mena de pla d’inversions de capital que va començar al segle XVII a Itàlia i va assolir el pic a principis dels anys 1900 a Europa i als Estats Units més Què és una propietat immobiliària no ocupada? El propietari que no és utilitzat com a domicili personal pel propietari es denomina ocupat per no propietari. Sovint es refereix a condominis. més Capitalisme Definició El capitalisme és un sistema econòmic pel qual els béns monetaris són propietat de particulars o empreses. La forma més pura de capitalisme és el lliure mercat o el capitalisme laissez-faire. Aquí, les persones privades no tenen restriccions a l'hora de determinar on invertir, què produir i a quins preus canviar béns i serveis. més Anàlisi comparativa del mercat Una anàlisi de mercat comparativa és un examen dels preus en què s'han venut recentment propietats similars de la mateixa zona. més Hope Now Alliance Hope Now Alliance és una iniciativa d'organitzacions de la indústria hipotecària creada el 2007 per ajudar a aturar l'onada d'execució hipotecària als Estats Units. més Enllaços de socis\n© 2020 QUÈ és Tenement Un habitatge pot ser qualsevol tipus d’edifici de lloguer d’habitatges múltiples. Tanmateix, als Estats Units s'ha arribat a referir a un edifici d'apartaments de renda baixa i normalment degradat. AMUNT DE BAIXA La paraula "arrendament" significava històricament qualsevol tipus de propietat permanent utilitzada per a lloguer. Es pod Teniment - bancaLlegir Més