Independència de Catalunya, ¿ja?\ninconvenients independència Catalunya\npros i contres independència Catalunya\nraons independència Catalunya\nEl debat sobre la independència catalana està francament polititzat. En el nostre article d'avui obrim la veda amb una senzilla pregunta amb múltiples potencials respostes: val la pena aconseguir la independència ja i per tant deixar de patir l'espoli fiscal, a canvi de tots els costos que s'hauran de pagar?\n¿Surt a compte la independència?\nEl debat sobre la independència catalana està francament polititzat. Tot i així, les dues bandes han utilitzat arguments econòmics. Independentistes parlen sense descans de l’espoli fiscal mentre que els unionistes asseguren que sense unitat no hi pot haver prosperitat.\nEn realitat la cosa és més simple del que sembla. És cert que existeix un espoli fiscal, tot i que tenint en compte el mètode de càlcul que fonts oficials catalanes utlitzen, aquest probablement és menor que les xifres que més habitualment s’escolten (entre 16 i 22 milers de milions d’euros). És cert que un pacte fiscal probablement beneficiaria a Catalunya (si alhora perjudicaria o no a la resta d’Espanya caldria de ser analitzat). El problema és que a la terra de la falta de consens, això s’està aprofitant per reclamar la independència amb efectes immediats; enlloc de parlar de negociacions o d’un procés que pugui culminar en aquesta independència.\nLa pregunta és per tant molt senzilla: val la pena aconseguir la independència ja i per tant deixar de patir l’espoli fiscal, a canvi de tots els costs que s’hauran de pagar?\nNo és la meva intenció debatre els pros o els contres d’una Catalunya independent, sinó el que pot succeïr si es declara una independència ara mateix, o abans que ens doni temps de sortir de la difícil situació econòmica en la que el país es troba submergit en aquests moments.\nQuina seria la nostra relació amb la Unió Europea?\nEn primer lloc, òbviament, hi ha la important qüestió de formar part de la Unió Europea. Tant el president de la Comissió Europea com el President de la Generalitat han reconegut que en un primer moment Catalunya no estaria dins de la UE. Una comissària europea va assegurar que podria estudiar-se que el canvi fós automàtic, i més tard va ser obligada a demanar disculpes per aquestes declaracions. No hi ha precedent legal, així que la situació seria única. En qualsevol cas, fins i tot si es pogués fer de manera ultra ràpida, requeriria l’aprovació unànime de tots els membres, inclosos membres amb por de donar ales als seus propis nacionalismes, com França, Itàlia, Bèlgica o Regne Unit. També seria difícil convèncer a Alemanya, reticent a acceptar una Catalunya i una Espanya separades, més dèbils econòmicament per tant.\nHi ha l’EEE (Espai Econòmic Europeu) i l’EFTA (Acord Europeu de Lliure Comerç), per exemple. Catalunya podria ingressar a algun d’ells, potser als dos, i també podria formar part de l’eurozona i de Schengen (l’unió duanera). Això és cert; ni la sortida de l’euro ni l’establiment d’aranzels haurien de ser necessàries, formés Catalunya part de la UE o no (exemples actuals d’això inclouen Andorra, Suïssa, Noruega o Montenegro). Tot i això, no seria una bona idea. En primer lloc, perquè Catalunya es veuria enormement afectada per lleis aprovades per Brussel·les sobre les quals no tindria ni veu ni vot, imitant l’actual situació de Noruega. I en segon lloc, pel segon gran problema que portaria la independència, que en parlo amb més detall a continuació.\nA Europa el tema es segueix amb atenció però “sense entusiasme“, segons el Financial Times, que també parla de possibles conseqüències econòmiques adverses. Els més atrevits diuen que no passaria res, perquè al cap i a la fi les fronteres europees són bastant borroses, incloses les que no formen part de la UE (i tenen tota la raó).\nEn l’últim any la política de la majoria de governs europeus s’ha centrat en calmar als mercats (és a dir; entitats creditícies, agències de rating, etc.). Els retalls d’austeritat, les mesures antisocials i els rescats financers, entre d’altres, s’estan duent a terme amb l’únic objectiu d’aconseguir préstecs per finançar-nos a un interés més baix, així com que el dèficit disminueixi i per tant la nostra credibilitat augmenti.\nEn el cas d’Espanya cap mesura ho està aconseguint, i la credibilitat del país va cada cop a pitjor. El deute català està ja catalogat com bo porqueria, i l’espanyol hi està molt a prop. Un país petit i nou, sense cap credibilitat i altament endeutat, i sense que ningú el recolzi està condemnat a la ruïna absoluta. Per aquest motiu és mala idea no formar part de la UE ara mateix.\nEn cercles financers, les anàlisis van del “ningú prestaria diners a Catalunya” a que “Catalunya naixeria com un estat fallit”, per resumir-ho d’alguna manera. Sigui com sigui, és molt probable que Catalunya no pogués financiar-se, essent independent. De fet, la recent petició d’un rescat a l’Estat així ho demostra. Aquest rescat ens dóna un toc més d’atenció: com es tornarien els diners si Catalunya s’independitzés? Si eventualment Catalunya necessités un altre rescat, qui el donaria? En qualsevol cas, està clar que al començament seria justament quan més diners necessitaria el país. L’establiment d’un nou estat comporta una sèrie de despeses inicials, tal i com succeeix a qualsevol empresa. Algunes ja s’han fet (forces de l’ordre, govern, etc.), però d’altres no (expedició de documentació, matrícules, exèrcit, construcció de fronteres, formació, burocràcia, etc.). Al principi serien més alts donat que, per exemple, tota la població hauria de fer-se el passaport, canviar les matrícules del cotxe, etc. a la vegada.\nAixò és per no oblidar la creació d’un cos diplomàtic, l’establiment d’ambaixades i consolats, i molt probablement un acord amb missions diplomàtiques espanyoles i/o franceses com el que actualment té Andorra. El valor dels serveis diplomàtics institucionals espanyols dels que Catalunya deixaria de gaudir s’estima en més de cinc mil milions d’euros, aproximadament el rescat que Catalunya ha demanat a Madrid. Les missions catalanes a l’exterior són tan deficitàries que han hagut de començar a tancar-se, especialment després de demanar el rescat.\nAquests recursos econòmics dels que Catalunya no podria disposar per finançament tradicional també s’haurien d’emprar en intentar evitar la fuga de capital, tant humà com econòmic. Una quantitat considerable de gent podria acabar abandonant el país, bé per por o bé per desacord amb una Catalunya independent. La fuga de cervells que Catalunya porta anys patint s’agravaria sens dubte, en part perquè les ja deficitàries universitats catalanes haurien d’afrontar retallades extremes que acabarien posant en perill la seva qualitat i el seu prestigi. El que tenen, almenys. Possiblement moltes empreses abandonarien Catalunya, com l’Editorial Planeta ja ha amenaçat de fer, sigui per evitar la pujada d’impostos que obligatòriament el govern català hauria de fer, o bé per evitar haver de renunciar a tenir la seva seu fora de la UE. Aquestes empreses s’emportarien a molts treballadors qualificats amb elles, per descomptat. Els més rics s’emportarien part dels seus estalvis a altres països per temor a allò que pugui succeïr, en concordança amb el que ja està passant des dels PIGS cap als països del Nord; i els grans bancs catalans (La Caixa i BancSabadell) es veurien enormement afectats, tant per això com per la seva alta exposició al mercat espanyol no català, en el qual tributarien com entitats estrangeres a no ser que desplacessin la seva seu fiscal (o en fessin dues diferents). Hi hauria molta menys inversió estrangera al país de la poca que ara mateix hi ha, i probablement les aspiracions de Barcelona de convertir-se en la Silicon Valley europea desapareixerien ràpidament.\nI és que qualsevol període de grans canvis polítics s’associa amb una percepció d’inestabilitat social i econòmica, com ja va ocórrer durant la Transició. Hi ha molts dubtes respecte a massa temes importants. Per exemple, els pensionistes temerien per les seves pensions, i els dos nous governs haurien de negociar amb quins diners es pagarien aquestes pensions als jubilats catalans que havien cotitzat a Espanya. Sala i Martín explica perquè aquests temors són infundats, però el més preocupant és la percepció d’aquesta por, no que aquesta por sigui fundada o no. Els treballadors veurien perillar el seu dret a sanitat i a percebre prestacions de l’atur. Els turistes estrangers que busquin sol i platja podrien escollir el de 200 km al sud o al nord per evitar el revol, i per tant el sector turístic es veuria probablement molt afectat, com ja està succeïnt a Grècia (tot i que s’hagi frenat una mica el problema, segueix sent greu). Això implicaria més despeses pel ja pràcticament arruïnat govern, tant en prestacions i subvencions com en publicitat i en mantenir l’ordre.\nEn qualsevol cas no ajuda l’ambigüetat amb què polítics d’un bàndol i de l’altre estan tractant el tema ara mateix a l’hora d’assolir aquesta estabilitat un cop la independència s’aconsegueixi.\n¿Catalunya fora d’Espanya?\nTambé és important analitzar el context internacional en el qual s’està produïnt aquesta situació. No parem d’escoltar com el món està cada cop més globalitzat i interconnectat. Això es tradueix en una pèrdua d’independència brutal. Els països occidentals avui en dia serveixen d’exemple, retallant d’on comença a no haver-hi perquè estan a la deriva dels mercats. El problema que molts independentistes tenen amb l’espoli fiscal és que Espanya reparteix aquests diners en altres regions més pobres del país. Això planteja una paradoxa si més no curiosa: en una Catalunya dins de la UE tan pròspera com certes figures independentistes prometen, Catalunya aportaria més diners a Brusel·les dels que rebria de tornada, i aquest excedent s’utilitzaria per financiar a regions més pobres de la UE, com els països eslaus o els PIGS… entre els quals està Espanya. L’alternativa a això és només una, i espanta bastant més. Si Catalunya aconsegueix mantenir-se dins de la UE però no pot financiar-se, com és probable que passi, es veurà en una situació similar o pitjor a la grega, i al final serà l’excedent d’altres països europeus el que s’utilitzi per financiar a una paupèrrima Catalunya.\nFinalment, és important no oblidar-se del país veí. La independència podria comportar catastròfiques conseqüències per la resta d’Espanya també, com les que comenta Gallardón. Part del moltíssim comerç interautonòmic es tallaria (més per barreres mentals que físiques, en la meva opinió), les relacions es tensarien, la indústria espanyola es resentiria, i tot i que en menor mesura, el turisme estranger també.\nEn conclusió, un procés d’independència comporta molta dificultat. Es requereixen moltes negociacions, força tira i afluixes, i un consens abismal. Cap de les tres coses són el fort de polítics espanyols o catalans, que habitualment busquen el benefici propi sense importar que es perjudiqui a terceres parts. Per parlar clar i català, els independentistes proposen que Catalunya s’independitzi però que el procés el pagui Espanya; i els fanàtics de la unitat nacional pretenen que Catalunya continui callada i pagui més del que rep mentre veu com els seus serveis públics empitjoren dia a dia.\nEl que està clar és que la situació actual és insostenible. Tothom comença a estar-ne tip i la crispació a l’ambient ja es comença a respirar. Això afecta a la productivitat, a les expectatives de futur, i per suposat a la felicitat dels nostres ciutadans, catalans i/o espanyols per igual.\nPerò també està clar que declarar la independència ara mateix perjudicaria greument a Catalunya, i probablement comportaria la fallida. S’haurien de començar a consensuar mesures ja, i a fer una transició lenta i segura; poguent aquesta passar primer per un pacte fiscal, continuar en un model federal i finalment en una consulta sobiranista.\nEn qualsevol cas, tot això s’hauria de posposar almenys un lustre (essent optimistes!), per donar-li temps a les nostres societats, entitats financeres i governs a sanejar-se de l’actual crisi. De fet, segons Ulrich Dietz, el director executiu de l’important empresa informàtica alemanya GFT, “Espanya necessitarà fins a deu anys per superar aquesta crisi”. Al contrari d’allò que se’ns està intentant vendre, mai no és bona idea agafar-se a un clau roent.\npreviousIndependencia de Catalunya, ¿ya?\nnextGEO 5 o cómo hacer que los gobiernos reaccionen ante el cambio climático\ndeixeu de llençar merda, gràcies\nJoder macho, sólo te ha faltado decir que al día siguiente de la independencia se abriran los cielos y de ellos bajaran los cuatro jinetes del apocalipsis y reducirán Cataluña a polvo y cenizas. Ale campeón, hora del colacao que te lo has ganado.\nCom a opinió constructiva, independentment de la meva ideologia, he trobat a faltar la citació de fonts, ja que hi ha molta informació que no se sap d’on surt. També recordar que cap al principi de l’article diu “No és la meva intenció debatre els pros o els contres d’una Catalunya independent” i és cert que no cal debatre, però sí que estaria bé, si més no, exposar els pros i els contres i no només els contres, ja que tot l’article tracta únicament dels contres i de ben segur, com totes les coses, que existeixen pros.\nEl fet que ningú “presti diners a catalunya” es bastant subjectiu no? Al món hi ha països creixent que tenen o han tingut un deute tan baix qualificat com el nostre. Per no parlar que això és redueix a la situació “del moment” de la economia, la qual pot variar.\nI efectivament és un article molt poc “cientific”


S’obri el termini d’inscripció per als concursos de la Fira Modernista\nCARCAIXENT | ECONOMIA I NEGOCI\nELPERIODIC.COM - 23/05/2017\nL'Ajuntament de Carcaixent, en el marc d'activitats previstes per a la Fira Modernista, ha organitzat la segona edició dels concursos de Receptes amb Taronja i Mandarina, Marató Fotogràfica i Concurs d'Indumentària, que es desenvoluparan durant el cap de setmana de la Fira. En total, els concursos repartiran més de 2500€ en premis, en les diferents categories en les que estan dividits. A la pàgina web de la Fira Modernista ja es poden consultar les bases i com poder inscriure's en cadascun d'ells.\nL'àrea de Promoció Econòmica i Comerç, ha organitzat el "II Concurs Internacional de receptes de Taronja i Mandarina" on l'ingredient bàsic de les receptes presentades ha de ser una d'estes dos fruites o les dos. El concurs es convoca en dos categories, professionals de l'hostaleria i no professionals, i pot participar qualsevol persona major d'edat, sempre que puga acudir amb la seua recepta elaborada el cap de setmana de la Fira Modernista. Les receptes han de ser pròpies i han d'estar d'estar correctament explicades en el full d'inscripció començant pels ingredients i especificant-ne les quantitats, el pas a pas de l'elaboració i l'emplatat.\nLa Marató Fotogràfica és un dels altres concursos que es repeteixen enguany donada la gran acollida que va tenir durant la Fira de 2016. Els participants hauran realitzar fotografies durant el 10 i 11 de juny baix la temàtica "Carcaixent Modernista". En este apartat s'inclouran totes les fotografies relacionades amb els edificis modernistes de la ciutat, fira modernista i qualsevol lloc o detall relacionat amb el modernisme de la ciutat. Per a facilitar la tasca als participants, el mateix dia d'inici de la Marató, es proporcionarà un plànol amb la ubicació dels edificis i llocs relacionats amb el modernisme a la ciutat.\nEn la nit del dissabte 10 de juny, durant el desenvolupament del sopar popular, es lliuraran els premis del Concurs d'Indumentària que busca premiar la millor caracterització de vestuari modernista i mostrar els costums socials i moda d'esta època. Este és un incentius del taller d'indumentària que està realitzant-se des del passat mes de març i que està comptant amb un gran èxit de participació que, segons l'organització, fa preveure que molts veïns i veïnes lluiran vestimenta modernista durant la Fira.


Hotel Lotos Woskrzenice Male Polònia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nAllotjaments a Woskrzenice Male\nWoskrzenice 21a, Woskrzenice Male, Woskrzenice Male, Polònia - Excel·lent ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Hotel Lotos\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Woskrzenice Male, Hotel Lotos és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA Hotel Lotos, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. L'hotel ofereix Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, recepció 24 hores, instal.lacions per a minusvàl.lids, express check-in/check-out, aparcament de cotxes per garantir el més gran comfort possible als seus clients.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara aire condicionat, calefacció, servei de despertador, escriptori, balcó/terrassa per satisfer els clients més exigents. L'hotel ofereix meravelloses instal.lacions d'oci com parc infantil, sala de jocs que faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Woskrzenice Male, el Hotel Lotos és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.


Resultats globals: 757 registres trobats en 0.02 segons.\nMaterials acadèmics, 744 registres trobats\nMaterials acadèmics 744 registres trobats 1 - 10 anar al registre:\n2 p, 725.6 KB Processos Psicològics Bàsics  / Demabre,Véronique ; Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Ciències de l'Educació\n6 p, 3.0 MB Bases Metodològiques de la Investigació Educativa  / Arnal,Justo ; Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Ciències de l'Educació\n4 p, 2.2 MB Organització escolar i atenció a la diversitat  / Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Ciències de l'Educació\n7 p, 3.5 MB Gestió de recursos en institucions educatives  / Armengol Asparó,Carme ; Gimeno Soria,Xavier ; Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Ciències de l'Educació\nMaterials acadèmics : 744 registres trobats 1 - 10 anar al registre:


2015: Any de celebració per les finances ètiques\nJordi Marí de la Torre\nOikocredit fa 40 anys i Coop57 en fa 20\nEl 2015 dues entitats de finances ètiques no bancàries (Oikocredit i Coop57) compleixen un aniversari molt especial (40 i 20 anys, respectivament). Representen una alternativa al sistema financer dominant, Oikocredit finançant projectes, principalment, al tercer món i Coop57 l’economia solidària i el tercer sector a nivell local. Els primers celebren els 40 anys amb diverses plantades d’arbres arreu del món i els segons amb un vídeo commemoratiu.\nDurant aquests anys Oikocredit ha fet 52.000 socis i sòcies en més 70 de països, cosa que ha permès finançar 800 entitats microfinanceres i empreses socials. Coop57 en té 3.010 socis a nivell de l’Estat espanyol, 1.715 dels quals a Catalunya.\nCoop57 va néixer l’any 1986 com una Caixa de Resistència, i després uns fons col·lectiu, davant la clausura de l’Editorial Bruguera. El 1996, a través d’aquest fons es va crear el Coop57. En els primers anys va ser associat a projectes de cooperativisme de treball autogestionat, però el 2001 va ampliar la seva base a diferents projectes d’economia social i solidària. L’entitat va experimentar un fort creixement durant la crisis, evitant la restricció de crèdit a entitats d’economia social.\nPer la seva banda, Oikocredit va nèixer l’any 1975 per oferir al Consell Mundial d’Esglésies una via de finançar aquells sectors més desafavorits, tot i això mai s’ha basat en principis de caire religiós. Es va constituir com una cooperativa de crèdit amb seu a països baixos, i es va facilitar la inversió de particulars a través de les organitzacions sòcies a cada país, que vehiculaven aquestes inversions.\nQuè és l'exclusió financera?\nOikocredit augmenta la seva cartera total en un 23% i aconsegueix inversions sense precedents a l'Àfrica\nEconomista i president de FETS (Finançament Ètic i Solidari), entitat que promou les finances ètiques a Catalunya. En aquest blog parlarem sobre economia social i finances ètiques.


Bases Torneig d’Hoquei 3×3 StickFighters V Cerdanyol CH – SECCIÓ D'HOQUEI PATINS DEL CERDANYOLA CH\n28-29 Desembre del 2019.\nD’una part de 15 minuts sense parar el temps.\nLa pista serà reduïda amb unes mesures aproximades de 12x20m.\nFase de Grups i eliminatòries.\n• Campionat dedicat a l’espectacle amb la qual cosa es castigarà el joc defensiu amb la pèrdua de pilota. Si s’està 20 segons sense anar a porteria per aguantar el resultat s’haurà de deixar la pilota al lloc on la teníem i deixar tres metres perquè el rival saqui.\n• Si es produeix joc agressiu que el col·legiat pugui considerar com a perillós el jugador infractor serà castigat amb targeta blava i el seu equip haurà de jugar 1’ amb un jugador menys. Si el mateix jugador rep 2 targetes blaves al mateix partit serà castigat amb un partit de sanció amb la qual cosa no podrà disputar el següent partit.\n• Si l’agressió és greu el jugador en qüestió serà expulsat immediatament del torneig.\n• Quan un equip rep un gol pot treure des de la mateixa porteria i l’equip rival ha de deixar 3 metres de distància perquè puguin sacar.\n• Si un equip fa 5 faltes (la cinquena inclosa) serà castigat amb una falta directa i a partir de llavors cada falta suposarà una falta directa. La resta de jugadors hauran d’anar fins la línia de porteria rival i la falta directa s’executarà des del punt de mig camp.\n• Les faltes es podran sacar des d’on es vulgui sempre i quan la pilota estigui parada.\n• Quan quedi 1’ pel final del partit l’equip que perd podrà canviar el porter pel jugador reserva o el porter podrà sortir a rematar sempre i quan porti el 100% de l’equipació posada.\n• Si un jugador de pista es fa mal haurà de ser substituït o haurà de restablir-se el joc el més ràpid possible. Si l’àrbitre considera que l’està intentant enganyar per perdre temps el seu equip serà castigat amb una falta.\n• S’elimina la normativa de falta de peu per evitar confusions i decisions arbitrals polèmiques. Per tant, si un jugador toca la pilota amb el peu es continua el joc.\n• Si el porter mou reiteradament la seva porteria per evitar que li facin gol, serà avisat i a la següent serà castigat amb una falta d’equip.\nL’ organització no es fa responsable dels danys ocasionats als jugadors degut a la seva participació en el torneig.\nL’organització es reserva el dret de modificar les bases de forma no substancial si les circumstancies ho requereixen, informant-ho a la web cerdanyolach.com als seus participants.\nL’organització pot requerir la presentació del DNI o document oficial en qualsevol moment, per així poder certificar l’ identitat, edat o sexe de les persones inscrites en el torneig. En cas de no poder demostrar aquestes dades de forma oficial, l’organització pot decidir si el participant es o no esclós de la participació en el torneig.\nCalendari de partits 13, 14 i 15 de desembre


Una discussió laboral de dos empleats d'hostaleria acaba amb un d'ells a l'hospital - Poble Andorrà\nUna discussió laboral de dos empleats d’hostaleria acaba amb un d’ells a l’hospital\nLa víctima va rebre un cop de puny a la cara que li va provocar ferides "de caràcter greu"\nAquest cap de setmana la policia va detenir a Andorra la Vella d’un home resident de trenta-tres anys després d’una agressió en l’àmbit laboral en el sector de l’hostaleria que va acabar amb la víctima a l’hospital per les lesions produïdes per una presumpta agressió.\nLa detenció s’hauria produït pel delicte contra la integritat física i moral –lesions–. Segons explica la policia, la víctima va trucar el cos d’ordre des de l’hospital per haver patit una agressió per part d’un company de feina. Després de la investigació efectuada pels agents, es desprèn que l’agressió va consistir amb un cop de puny al rostre en el transcurs d’una discussió verbal relacionada amb què els dos implicats són companys de feina.\nEls agents van procedir a l’arrest del presumpte agressor a les set de la tarda de dissabte, tenint en compte que el cop de puny a la cara ha causat ferides de caràcter greu a la víctima.\nCrítiques a que l'obertura amb França no es va publicitar i per això no funciona


Barajas o Frankfurt? - Mail Obert - VilaWeb\nDesprés de tants matisos i desmentiments ja no sé si el conseller Huguet cridava a boicotar Barajas o no. Però, a mi, no em sembla gens mala idea. No sé si boicot és la paraula adequada. Jo en diria dret de triar, de decidir àdhuc. No caldria sinó que en l'Europa unida no poguérem optar per anar de viatge a allà on volguérem des de qualsevol aeroport de la Unió. I si vull volar a Nord-àmerica de cap manera Madrid no és la meua única opció. Ni la millor. I resulta ben paradoxal, en aquest sentit, que els mateixos que es posen les mans al cap quan una empresa catalana intenta una OPA i criden a cor què vols 'abans els alemanys que no els catalans' s'ofenguen si jo dic 'abans Frankfurt que no Madrid'. Doncs, que s'hi posen fulles.\nAvui no hi ha la menor necessitat de passar obligatòriament per Madrid per volar a cap ciutat europea i des d'allà a qualsevol part del món. Tant des de Barcelona com des de Palma, sobretot, és tan fàcil volar a Frankfurt, Londres, Amsterdam, París o vers algun dels altres grans 'hubs' europeus com a Madrid. I solament en el cas que el viatger vulga anar a l'Amèrica Llatina Madrid apareix com un aeroport de referència. Per a anar a l'Àsia Frankfurt és molt més important; per a anar a qualsevol part de l'Àfrica París és la tria ideal; i Londres i Amsterdam són ponts excel·lents cap a Nord-amèrica i una mica cap a tot arreu. Per preus, comoditats, tracte i horaris, la major part de les vegades són alternatives preferibles a Madrid.\nM'imagine que és això que volia dir el conseller. Això o, si encara volia ser més clar, una cosa un pèl més contundent: que sense fer cap esforç especial és possible d'enviar un missatge clar al centralisme aeroportuari, simplement no passant per Barajas. Fent una cosa tan simple per a qualsevol consumidor europeu com és triar. I això fa riure que puga escandalitzar ningú. Siga un president, un cap de partit, un periodista inflamat o un passatger qualsevol.


Rey del Imperio, del “a por ellos” y de la Prostitución del 78 – catalunya depenent / oriol23.cat\nRey del Imperio, del “a por ellos” y de la Prostitución del 78\noriol23.cat 21/04/2018 30/07/2019 Nosaltres no tenim rei\nQuan els jutges fan política, rebreguen la semàntica, obliden “l’esperit de les lleis” i revelen les seves ignoràncies. Quan els jutges fan política, es converteixen en mals jutges i en pèssims polítics.\n“Falta política”, es diu, però també sobren jutges fent-ne.\nEl cas Llarena no constitueix un bolet aïllat. Més aviat exemplifica el bosc de problemes estructurals del sistema polític espanyol.\nEntre aquests problemes en destaquen tres, que enumero en ordre de dificultat de solució creixent.\nUn Estat de dret degradat.\nEls esdeveniments dels darrers mesos han mostrat un Estat que soscava llibertats i drets fonamentals (llibertat d’expressió, llibertat ideològica, presumpció d’innocència);\nun Estat que entra en l’autonomia parlamentària i vulnera drets dels diputats i dels representats provocant inseguretat jurídica;\nun Estat sense separació real de poders;\nun Estat amb un poder judicial hereu del franquisme que fa el ridícul a Europa, distorsiona el sentit de les paraules (terrorisme, rebel·lió, violència), s’inventa delictes, argumenta amb una notòria pobresa intel·lectual i vulnera la seva suposada imparcialitat;\nun Estat que practica la guerra bruta amb actuacions pròpies d’organitzacions mafioses en un context d’autoimpunitat penal;\nun Estat amb escandalosos índexs de corrupció;\nun Estat en què el frau fiscal se situa al voltant del doble de la mitjana de la UE;\nun Estat amb un Monarca, molt mal assessorat, convertit en titella de les forces més reaccionaries (“a por ellos”);\nun Estat caracteritzat per la seva creixent política repressiva.\nAquesta llista no pretén ser exhaustiva, però crec que és suficient com a mostra de la degradació de l’Estat de dret.\nFa vergonya descriure l’Estat espanyol en àmbits internacionals.\nUna democràcia que rebutja el pluralisme nacional de la societat espanyola.\nL’Estat mai ha fet seu, tampoc en la Constitució del 1978, el pluralisme nacional (i lingüístic) de la societat espanyola.\nEs tracta d’una societat que, a l’igual que la britànica, la belga o la canadenca, presenta una “diversitat profunda” en les característiques nacionals dels seus ciutadans. Tanmateix, aquesta diversitat mai ha tractat d’acomodar-se equitativament en una democràcia liberal de caràcter plurinacional.\nAquest és un tema amb unes profundes arrels històriques i ètiques.\nSense reconeixement del pluralisme nacional i la seva acomodació efectiva en els drets, els símbols, les institucions, uns autogoverns de qualitat i amb projecció exterior, no quedarà mai encarrilada, no dic ja solucionada, una gestió civilitzada del tema nacional-territorial de l’Estat.\nPer fer-ho caldrien canvis molt profunds. Uns canvis que crec que només s’incentivarien si vinguessin avalats per actors europeus o internacionals. La raó bàsica d’això va de la mà del tercer problema.\nUna cultura política basada en un nacionalisme preliberal d’Estat (un nacionalisme d’imperialistes sense imperi).\nAquest és un tema de marcs mentals. Tots els estats són nacionalistes (i amb ells, els seus partits i institucions). No hi ha excepcions al món.\nPerò hi ha maneres i maneres de ser nacionalista.\nDurant l’època contemporània, l’Estat espanyol ha tingut una cultura liberal dèbil, una cultural federal molt precària i una cultura plurinacional inexistent.\nEl nacionalisme espanyol mostra unes arrels autoritàries de caràcter preliberal encara vinculades a concepcions, llenguatges, valors i reconstruccions històriques de l’Espanya imperial.\nDe fet, tots els territoris que l’Estat va perdre, des de Mèxic i l’Argentina fins a Cuba i les Filipines, van haver d’independitzar-se a partir de guerres.\nLa cultura política espanyola reflecteix un profund rebuig a l’acceptació de la diferència i el pacte, així com un autoritarisme que en la dreta està imbuït de valors reaccionaris i en l’esquerra d’un esperit jacobí molt poc congruent amb una democràcia i un Estat de dret d’una societat plurinacional del segle XXI.\nEl marc mental de la majoria dels ciutadans de Catalunya és molt diferent. És un altre país.\nHi ha altres problemes, naturalment, especialment en l’àmbit econòmic: dèficit fiscal acumulat de més de 200.000 milions d’euros (dades del Govern central), manca crònica d’inversions i infraestructures, etcètera.\nPerò els tres problemes descrits son més profunds i tenen conseqüències més perverses per la democràcia i l’Estat de dret.\nEl tercer problema esmentat, impossible de solucionar a curt termini, dificulta una solució del segon, el qual els partits hi per nacionalistes espanyols( PP, PSOE i Cs) ni tan sols plantegen, i ambdós problemes desemboquen en el primer.\nEl sistema polític espanyol mostra diverses aluminosis estructurals.\nLes bases per a la demolició de l’edifici estan posades.\nL’Estat de les autonomies resulta actualment un plantejament infantil. O es fan profundes reformes en els àmbits del reconeixement i de l’ acomodació polític o constitucional del pluralisme nacional de l’Estat –possibilitats: un model confederal o un model de federalisme plurinacional– o bé la independència de Catalunya serà inevitable. Avui els enganys resulten ja impossibles.\nFERRAN REQUEJO Títol “Temps al temps”\na La Vanguardia ahir.\nAnterior Acudits d’Ermengol\nSegüent Avui l’humor de Anthony Garner


Resum reunió: Comissió Paritària de Prevenció de Riscos Laborals » educaccio.cat\nEstàs a:Inici»EDUCACIÓ»Lleure»Fundesplai»Resum reunió: Comissió Paritària de Prevenció de Riscos Laborals\nBy Publica on\t 23 de març de 2018 0 Comentaris\nTemes a destacar de la reunió de 9/03/18 de la Comissió Paritària de Prevenció de Riscos Laborals del Departament d’Ensenyament.\nDes de CCOO un cop més proposem al Departament utilitzar el mètode PSQCAT-21 que és el mètode que utilitza l’autoritat laboral i tots els departaments, es tracta d’un mètode participatiu i científic.\nActualització dades: gestió d’emergències.\nEl 6 de juny de 2017 el Govern ja va aprovar al respecte, un crèdit per aquest any. Per això s’ha pogut encarregar. La previsió puja a 2,7 milions d’euros. En aquests moments estan encarregades les redaccions de projectes. En 1 mes i mig 2 mesos es podrà tirar endavant la realització de les obres. El Departament d’Ensenyament està amb pressupost prorrogat i no el té aprovat per Govern. Les actuacions de retirada de fibrociment, en gran part, han estat gràcies a la campanya de fibrociment que estem portant a terme per la Federació d’Educació de CCOO. Concretament de les mocions que hem presentat en alguns ajuntaments i de la nostra feina de control als diferents Comitès de Seguretat i Salut Laboral territorials.\nEntrada anteriorMesa Sectorial de Negociació de Personal Docent no Universitari del 21 de març\nEntrada següent CCOO ens neguem a signar unes les taules salarials de no concertada\nLink de la imatge: https://educaccio.cat/wp-content/uploads/2018/03/EntradesWeb-2.png


La patronal dona suport a la pròrroga de l’estat d’alarma - À Punt\nLa patronal dona suport a la pròrroga de l’estat d’alarma\nCEOE i Cepyme demanen al govern la suspensió fiscal en les empreses més afectades per la crisi.\nEl president de la CEOE, Antonio Garmendi, en una imatge d'arxiu / Europa Press\n04 d'abril 2020 - 20:45\nLes patronals CEOE i Cepyme han donat suport a la decisió adoptada aquest dissabte pel president del govern, Pedro Sánchez, de prorrogar l’estat d’alarma fins al 26 d’abril, tot i que li demanen que suspenga el pagament de l’IVA, l’IRPF i les cotitzacions a la Seguretat Social en els sectors i empreses amb un major descens d’activitat.\nEn un comunicat, les organitzacions empresarials s’ofereixen a detectar, en el marc del diàleg social, quins són aquests sectors i empreses més vulnerables a la crisi del coronavirus, amb la finalitat d’aplicar amb urgència la suspensió fiscal que ja han adoptat, asseguren, 22 països europeus i quinze comunitats autònomes.\nSegons els empresaris, no és possible disposar d’informació comptable i fiscal per a poder complir amb els deures tributaris.\nCom a exemple, assenyalen que el 80% de les pimes realitzen les seues declaracions a través de professionals externs i que en un 50% dels casos, el tractament de factures es fa en paper.\nAl·leguen també que moltes empreses i treballadores i treballadors viuen una situació d’angoixa després de setmanes amb pocs o nuls ingressos, a l’espera d’un finançament que no flueix a la velocitat desitjada.\nEn aquest sentit, les patronals demanen que les línies públiques d’avals s’amplien dels 20.000 milions d’euros inicials als 50.000 milions i destinar aquest nou tram a pimes i autònoms.


Holiday home Amandasvej Løgstør IX Logstor Dinamarca - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Logstor, no busqui més enllà de Holiday home Amandasvej Løgstør IX. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nHoliday home Amandasvej Løgstør IX també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Logstor. Aparcament de cotxes són només algunes de les comoditats que fan que Holiday home Amandasvej Løgstør IX sigui diferent dels altres hotels de la ciutat.\nL'ambient de Holiday home Amandasvej Løgstør IX es reflexa en cada habitació. balcó/terrassa, forn microones, rentadora, nevera, renta vaixelles són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Holiday home Amandasvej Løgstør IX la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Logstor.


El Blog de La Llar del Llibre: LA PATA DEL ESCARABAJO de JOHN HAWKES\nAixò del postmodernisme literari nord-americà és un cas curiós en el mercat editorial espanyol. Nascut i desenvolupat als Estats Units durant la guerra freda, va significar una aposta arriscada per la ruptura amb la continuïtat temporal i espacial de la novel-la clàssica i una determinació clara de primar l'aspecte formal (amb exercicis metaliteraris i experiments lingüístics diversos) enfront del contingut de fons, és a dir, enfront de la història en si. D'aquest grup van sobresortir magnífics investigadors de les possibilitats del joc metatextual com John Barth, Robert Coover, William Gaddis o Donald Barthelme, tots ells i algun més força ben traduïts en quantitat i qualitat per editorials com Anagrama, Península o Alfaguara durant els anys 80. Com totes les modes, les literàries també passen a millor vida (donem gràcies a Déu), i el postmodernisme nord-americà és avui dia un objecte més difícil de trobar que un polític sincer. A això ha contribuït la dificultat d'aquest tipus de literatura, poc agraïda amb el lector fins a l'extrem de calar bé profunda la definició d'aquests autors com "més escriptors d'escriptors que escriptors de lectors". Així de complicades estan les coses que per a trobar alguna novetat en el (super)mercat editorial cal rastrejar entre les petites (de vegades minúscules) editorials.\nJohn Hawkes pertany a aquest grup per dret propi, fins al punt de proclamar que "la trama, els personatges, l'escenari o el tema eren els veritables enemics de la novel" (citat en Postmodernism: The Key Figures, Johannes Willem Bertens i Joseph P. Natoli, Blackwell Publishers, 2002). No estranya, doncs, que, com tots els seus companys de generació, Hawkes també cedís a la temptació de tergiversar els gèneres literaris com a mesura de revolta enfront dels quatre pilars de la novel tradicional esmentats i com a afirmació que res s'havia de tenir per establert i que tot estava per establir. Fruit d'això és La Pata del Escarabajo, western paròdic en què es barregen els prototips del gènere a la manera gòtica (àrids deserts, pobles fantasmals, texans de poques paraules) amb incursions paròdiques en imaginaris pertanyents a altres gèneres (els fora de la llei motoritzats, la mitificació de fets banals o la santificació de la primera víctima a mà). A una escriptura dura com la pedra, s'uneix una voluntat indestructible de perjudicar la comprensió immediata de la història que s'explica. Però a la manera en què ho va fer anteriorment Faulkner o posteriorment ho farà el millor Cormac McCarthy, el que ens queda no és només la indestructible bellesa de les seves frases, properes a la poesia en molts casos, sinó també la composició final, en què el retaule està compost de múltiples retalls que acaben donant forma a la llegenda.\nBeneït sigui Hawkes per als que vulguin fugir de la rutina literària, i beneïdes siguin les iniciatives literàries com aquesta de l'Editorial Meetok, capaç del millor (rescatar un magnífic escriptor oblidat) i del pitjor (encegar el lector amb el disbarat ortogràfic de la pàgina 9, primera línia).\nEsteve [2 d'Abril de 2011]\nPublicat per La Llar del Llibre a 17:44:00\nEtiquetes de comentaris: John Hawkes, Meetok


L’exposició “el simbolisme dels espais monàstics” se’n va a Súria | Monestir de les Avellanes\nL’exposició “el simbolisme dels espais monàstics” se’n va a Súria\nPublicat el 22/11/2013 per Monestir de les Avellanes\nL’exposició “El simbolisme dels espais monàstics medievals de Catalunya” s’exposa a Súria (Bages) del 16 de novembre de 2013 al 12 de gener de 2014. Concretament la podeu veure a Cal Balaguer del Porxo de Súria.\nL’exposició es va inaugurar en el marc de la XII Fira Medieval d’Oficis de Súria. Una de les activitats més destacades del calendari festiu del Bages.\nUn dels objectius que té aquesta exposició és ser itinerant per tal d’arribar al màxim possible de persones d’arreu del territori. Des de la seva inauguració al Monestir de les Avellanes, ja ha estat a Os de Balaguer (Noguera), a Sant Martí de Tous (Anoia) i ara a Súria (Bages). Esperem que el seu viatge sigui llarg i continuat arreu de la geografia catalana.\nL’exposició fou promoguda per l’Associació d’Amics del Monestir de les Avellanes amb la col·laboració de la Generalitat de Catalunya, Monestirs de Catalunya, Germans Maristes i Arxiu Gavín. Va ser creada com a activitat de divulgació científica arran de les III Jornades d’Història del Monestir de les Avellanes “els espais sagrats al món monàstic medieval”.\nL'entrada va ser publicada el Monestir per Monestir de les Avellanes. Guarda l'enllaç permanent.


Anabel Pantoja travessa la seva pitjor ratxa en molt de temps\nKiko Rivera li ha transmès el seu suport a través de les xarxes socials\n09/09/2017 11:20 | Actualitzat a 09/09/2017 18:14\nAnabel Pantoja al plató de 'Sálvame' | Cedida\nAnabel Pantoja està passant per una de les pitjors ratxes de la seva vida, i és que després de l'operació del seu pare, a qui li van haver d'amputar el peu dret a causa de la forta diabetis que pateix, i la ruptura amb qui havia estat la seva parella durant tres anys, la pobra neboda d'Isabel Pantoja no ho està passant molt bé. En aquests moments tan difícils, és quan es requereix familiars i amics, i així ha estat. Kiko Rivera, cosí i amic d'Anabel Pantoja, va publicar una imatge a Instagram on li demostrava que podia confiar en ell pel que necessités. «Sempre tindràs unes espatlles on plorar i uns braços que et faran mil i una abraçades. Tot passa, només cal tenir paciència i buscar la teva felicitat. El teu cosí, el teu germà que t'adora». Amb aquest text, la imatge ja té més de 16.000 ‘m'agrada’ i gairebé 300 comentaris.\nPer si això no fos poc, la setmana passada va tornar al programa ‘Sálvame’, i va ser allà quan es va esfondrar. El programa assegurava que tenia en la seva possessió unes imatges que li podrien fer molt de mal, i ella va respondre que no volia veure-les. 'Sálvame' va decidir no fer que la jove ho passés encara més malament, i no va revelar aquestes fotografies. A continuació va declarar que «És un moment delicat per a mi, sobretot pel meu pare. La meva prioritat és ara el meu pare i la seva recuperació». Sembla doncs, que intenta superar la ruptura al més aviat possible. Pots veure el moment a la pàgina web de Telecinco.


Diferències permanents en la comptabilitat tributària\nUna diferència permanent és una transacció comercial que s'informa de manera diferent a efectes d'informes financers i fiscals i per a la qual la diferència mai no s'eliminarà. És molt desitjable una diferència permanent que doni lloc a l’eliminació completa d’un passiu fiscal, ja que redueix permanentment el passiu fiscal d’una empresa. En conseqüència, és un objectiu clau de la planificació fiscal. Els següents tipus de transaccions representen diferències permanents quan es comptabilitzen als Estats Units:\nÀpats i entreteniment. Aquestes despeses només es reconeixen parcialment a efectes d'informes fiscals.\nInteressos de bons municipals. Es tracta d’ingressos a efectes d’informació financera, però no es reconeixen com a ingressos imposables.\nSancions i multes. Aquestes despeses es registren a efectes d'informes financers, però no són despeses admissibles a efectes d'informes fiscals.\nTambé hi ha diferències permanents relacionades amb la compra d'assegurances de vida als empleats, així com els ingressos derivats d'aquesta assegurança.\nL'import de la despesa fiscal i la responsabilitat tributària assenyalats al compte de pèrdues i guanys d'una empresa (respectivament) es basa en els ingressos comptables, més o menys les diferències permanents.\nÉs possible que les transaccions esmentades anteriorment no siguin diferències permanents en altres països, ja que poden no utilitzar els principis comptables generalment acceptats per registrar les transaccions a efectes d’informació financera i és probable que la seva normativa fiscal difereixi de les que s’utilitzen al Codi d’Ingressos Interns als Estats Units. Per tant, una transacció en una ubicació pot generar una diferència permanent, cosa que pot no ser el cas en una altra ubicació.\nLes diferències permanents són causades pels requisits legals. Això significa que l'estat de diferència permanent d'una transacció comercial pot canviar en qualsevol moment, si el govern decideix modificar el codi tributari.\nUna diferència permanent es diferencia d'una diferència temporal, en què la disparitat entre els informes fiscals i financers s'elimina amb el pas del temps.


Calculadora per Illes Malvines lliures (FKP) Canvi de divises Tipus de canvi\nLliura de les Illes Malvines (FKP) Canvi de divises Calculadora de conversió\nIntrodueixi l'import que voleu convertir a la casella a l'esquerra de la moneda i premi el botó "Converteix". Per mostrar Illes Malvines lliures i només una moneda que no faci clic a qualsevol altra moneda.\nDe la lliura de les Illes Malvines és la moneda en la De les Illes Malvines (Malvines, FK, FLK). El símbol per FKP pot ser escrit F. De la lliura de les Illes Malvines es divideix en 100 pence. La taxa de canvi de de la lliura de les Illes Malvines es va actualitzar per última vegada el 21 octubre 2021 de El Fons Monetari Internacional. La FKP factor de conversió té 6 dígits significatius.\nAnoncoin (ANC) Florí de les Antilles Neerlandeses (ANG) Pes uruguaià (UYU)\nArdor (ARDR) Florí hongarès (HUF) Pesetacoin (PTC)\nArgentum (ARG) FlutterCoin (FLT) Philosopher Stones (PHS)\nAriary malgaixos (MGA) Franc de Burundi (BIF) Phoenixcoin (PXC)\nAruba Florin (AWG) Franc francès del Pacífic (XPF) Populous (PPT)\nAugur (REP) Franc suís (CHF) PotCoin (POT)\nAuroracoin (AUR) Franco Congolais (CDF) Primecoin (XPM)\nAzerbaidjan Manat (AZN) Franco de Djibouti (DJF) Qatar Riyal (QAR)\nBaht tailandès (THB) Franco de Guinea (GNF) Qtum (QTUM)\nBalboa Panameny (PAB) Franco ruandès (RWF) QuarkCoin (QRK)\nBelarusian Ruble (BYN) Franko (FRK) Quetzal guatemalenc (GTQ)\nBetaCoin (BET) Freicoin (FRC) Rand sud-africà (ZAR)\nBinance Coin (BNB) Geòrgia Lari (GEL) Real brasiler (BRL)\nBirr etíop (ETB) Ghana Cedi (GHS) ReddCoin (RDD)\nBitBar (BTB) GlobalCoin (GLC) Rial iemenita (YER)\nBitShare (BTS) GoldCoin (GLD) Rial iranià (IRR)


1981 – Fórmula 1 en Català\nPosted on 14 d'agost de 2016 Updated on 14 de febrer de 2021 by F1 en CatalàCategories:General\nTrenta-dosena temporada del mundial de Fórmula 1. Campió del món de pilots: Nelson Piquet (Brasil) Campió del món de constructors: Williams-Ford (Gran Bretanya) Puntuació: 9-6-4-3-2-1. (11 millors resultats). Als constructors comptaven tots els punts. Normes: Pes mínim de 580 kg. Motors de 4 temps de 3000 cc atmosfèrics o 1500 cc amb compressor. Sense límit de …\nLlegir-ne més Temporades: 1981\nEtiquetat1981Nelson PiquetTemporadesWilliams\tDeixa un comentari a Temporades: 1981


Inaugurat el nou local de l’Associació de Veïns Mas Enlaire de Blanes | Blanesaldia\nPublicat el 27 de Febrer, 2016 - 19:18 CEST\nBrindis dels membres de la junta directiva de l’entitat\nL’Associació de Veïns Mas Enlaire va celebrar ahir divendres al vespre una assemblea seguida per la inauguració oficial del nou espai, ubicat en un dels mòduls que va allotjar l’Escola Sa Forcanera.\nA mitjans del passat mes de gener, l’Ajuntament de Blanes va signar un conveni de cessió del local amb l’entitat veïnal, que compta amb una superfície de 120 m2. Es tracta d’un dels mòduls prefabricats que durant més de 10 anys va estar allotjant l’Escola Sa Forcanera abans que es pogués traslladar al nou edifici construït, al setembre passat.\nLa idea de traslladar-se a aquest nou espai va sortir de la mateixa associació de veïns, que ja feia temps que havia plantejat la necessitat de disposar d’un local més ampli. Fins ara, durant tots aquests anys, l’entitat estava allotjada al carrer del Mercat 2, de dimensions més reduïdes que el mòdul prefabricat.\nPrecisament poc abans que comencés la celebració ja havia tingut lloc la primera assemblea. Durant la reunió es va donar compte de les gestions i actuacions efectuades al llarg de l’exercici passat, així com de l’actual estat econòmic. També es van aprovar les propostes d’actuacions a realitzar durant el aquest exercici, i finalment es va tancar amb un torn obert de precs i preguntes.\nInaugurat a Calella el Museu del Turisme de Catalunya\n← Salut millorarà l’assignació dels recursos de les ABS de salut aplicant nous indicadors socioeconòmics Blanesaldia.com compleix sis anys i ho celebra obrint una secció dedicada a notícies sobre consum i salut →


Dorsal 19: Un capritx del calendari.\nEl cap de setmana del 5 i el 6 de novembre reunix tots els ingredients per a considerar-se un dels caps de setmana amb més intensitat corredora dins de la història de Dorsal 19. Un cap de setmana que reunix dos esdeveniments que des d'anys són fonamentals per al nostre club i per als maratonians de Dorsal 19.\nEl capritx del calendari ha volgut que el nostre VII Trofeu Dorsal 19 i el nostre cap de setmana Especial Marató coincidisquen i la suma dels dos no sols sumara sinó que multiplicara l'ímpetu corredor del nostre club.\nEls dorsaleros sabem, que el Trofeu Dorsal 19 és la “competició” per excel·lència en Dorsal 19, on si en una carrera tenim l'oportunitat de competir en igualtat de condicions amb els nostres companys molt més enllà de la marca és ací, en el Trofeu Dorsal 19, on la nostra edat i sexe no representen un obstacle, és en la carrera del club.\nEls dorsaleros també sabem, que per a un maratonià el cap de setmana Especial Marató és el cap de setmana “definitiu”, on triarem després de quatre mesos d'entrenament qual hauria de ser el nostre ritme de marató, també sabem l'important que és que complim amb els ritmes que tenim establits per a acabar bé el nostre entrenament.\nI enguany els maratonians van a haver de prendre una dura decisió, complir amb el seu pla d'entrenament o competir amb totes les seues forces en el VII Trofeu Dorsal 19. Difícil elecció.\nDavant del maratonià, justament enguany es posa en relleu que la llibertat d'elecció no és només l'elecció per esta o aquella acció particular, sinó que és també, dins d'eixa elecció, decidir sobre com entén la carrera a peu i la seua disposició a favor de la marató, o a favor o en contra de tindre una bona classificació en el VII Trofeu Dorsal 19, en ultima instància, a favor o en contra de competir quan es pot guanyar o tindre una bona classificació.\nMolt poques vegades als corredors ens arriba un moment tan decisiu pa prendre una decisió, és un moment que es dóna naturalment en el desenrotllament d'un llarg entrenament i que es podria haver evitat. És hora per tant d'escrutar en les nostres preferències que va davant una bona classificació en el VII Trofeu Dorsal 19 o aclarir el ritme de marató, és el moment de contrastar-los per a poder fer una elecció.\nPer a triar amb llibertat, el corredor ha de conéixer bé les dos opcions i saber les conseqüències que cada elecció comporta. Ha de mirar qual és el seu coeficient en el VII Trofeu Dorsal 19 i valorar les seues possibilitats i ha de mirar si ja esta prou segur del seu ritme de marató.\nLa serenitat també serà necessària per a traure a la llum, totes les motivacions, pensaments, sentiments, raonaments que ens han mogut a preparar la marató i compaginar-ho amb el nostre instint competitiu. És en este punt on s'han de confrontar les dos voluntats. D'esta manera podrà fer-se una verdadera elecció: coneixent cada una de les volicions, la seua procedència i el seu valor en relació amb la nostra forma d'entendre la carrera a peu.\nLes dos candidatures que s'enfronten en la nostra elecció no han de tindre por de "traure a la llum del sol" tot el que tenen internament i confrontar-ho. S'ha de ser valent per a no amagar res. Per més panoli, ingenu o inic que poguera paréixer un desig, per més afecte que li poguera tindre a una volició, haurà de traure-la fora i posar-la en la balança.\nEn estos moments resulta difícil per a algunes corredors que se'n van a enfrontar per primera vegada amb la marató decidir-se. O és tant el seu temor, que no aconseguixen fer-ho. Serà per tant oportú la presència dels corredors veterans per a ajudar-los a materialitzar, a traure fora tots eixos desitjos, volicions, sentiments, raonaments que porten dins i que d'alguna manera els turmenten i no els deixen prendre lliurement una decisió. Es donen casos que al "materialitzar" eixos desitjos el corredor es dóna compte que no són desitjos, sinó simples vel·leïtats o capritxos que es dissolen conformen van eixint a la llum, com a bambolles de sabó quan es toquen amb el dit. El "verbalitzar-los" o "materialitzar-los" té, entre molts altres avantatges, fer-nos veure la fragilitat dels fonaments en què es basaven moltes de les nostres il·lusions en este món de la carrera a peu.\nEn fi, prepararé dos entrades on intentare explicar en que consistix el VII Trofeu Dorsal 19 i el cap de setmana Especial Marató, amb la intenció d'embolicar-ho tot un poc més.\nPublicado por Dorsal XIX en 16:26:00


Esperant - directa.cat\nS’acosta la fred i a la muntanya tothom corre a proveir-se del que pot. Les cabres van boges darrere els aglans, el ratpenat que s’ha instal·lat a passar l’hivern a les bigues del corral arreplega insectes i el ratolí que –de moment– ha sabut escapolir-se dels gats em roba el gra de les cabres quan es pensa que no el veig. L’hivern és llarg, em diu cada any un pagès de la vall, i del seu consell omplim el paller d’herba per si l’hivern a més de llarg, és massa sec o massa plujós.\nA les botigues corren les notícies sobre els problemes d’abastiment d’alguns productes de cara a la campanya de Nadal i encara no hem fet ni la castanyada. Sembla que costarà que arribi el paper i el cartó (i amb ell les capses i paneres) i els comercials van corrents amunt i avall avisant que, malgrat els mesos de marge, potser enguany es quedaran sense algunes coses.\nTambé hi ha problemes d’abastiment amb el vidre, la fusta i alguns metalls i minerals. A més del ja conegut cas dels microxips (en part derivat de les anteriors), i tot plegat sumat a l’encariment vertiginós del preu del contenidor marítim, del preu de la llum i de la benzina.\nLa intuïció que tot ha de petar es barreja amb la culpabilitat de ser nosaltres qui ho farà petar\nVivim amarats de la sensació que tot petarà i que hi ha un col·lapse per venir i és clar, totes aquestes notícies –sobretot quan venen totes juntes– no ajuden a percebre-ho d’una altra manera. Les imatges de la sèrie El col·lapse (2019) ens van resultar terriblement familiars quan va començar la pandèmia als supermercats i ara fa unes setmanes a algunes benzineres angleses. Entomem amb certa passivitat l’allau d’informes científics alertant dels perills de l’escalfament global i la constatació desesperant que la política avança gairebé sempre en direcció contrària, i així doncs la intuïció que tot ha de petar es barreja amb la culpabilitat de ser nosaltres qui ho farà petar.\nA l’altra banda, tot un corrent de tecno optimistes ens diuen que no passa res, perquè a tot se li trobarà una solució tecnològica, que la inventiva humana i els avenços tecnològics són capaços de sobreposar-se als imprevistos i que, malgrat els malgrats, podrem seguir fent vida normal (sigui el que sigui). I no puc evitar creure que potser tenen part de raó perquè és cert que tenim el coneixement i la capacitat d’innovar, però el fet que les nostres vides –les nostres maneres de viure– s’hagin construït sobre la base de recursos finits no és pas gaire esperançador. I no parlo només dels combustibles fòssils i dels cotxes i el transport: els fertilitzants químics que fan d’adob per a l’agricultura intensiva (la que alimenta mig planeta) es fonamenten també en recursos finits (el fòsfor del Sàhara, especialment).\nPotser no petarà tot, o almenys no d’una manera catastròfica ni apocalíptica, però és francament difícil imaginar que la nostra manera de viure serà la mateixa d’aquí a unes dècades. En aquest va-i-ve d’incerteses tinc el desig secret que els problemes d’abastiment siguin prou grans per a fer-nos deixar de comprar coses que vinguin de l’altra punta del món. Sé i soc conscient que potser no està bé voler-ho, ja que una crisi mundial pot dur efectes desastrosos a les vides de molta gent, sobretot a la societat urbana desvinculada de la terra (la que depèn del mercat global per omplir el rebost), però no puc deixar d’anhelar una mica de xarbotada al transport, la justa per fer-nos tancar el web i tornar a comprar a les botigues del barri o del poble, la justa per preocupar-nos del que mengem, vestim o fem. La justa per fer-nos veure que la terra val més essent terra que no pas asfalt.\nTinc el desig secret que els problemes d’abastiment siguin prou grans per a fer-nos deixar de comprar coses que vinguin de l’altra punta del món\nHo espero venint d’una sotragada perquè submergits com estem al consumisme, tinc poca fe en els canvis moguts per la nostra voluntat (de la pandèmia n’havíem de sortir millors). I és que jo volent una vida senzilla entre cabres, senglars i esquirols, em trobo sovint necessitant més coses de les que necessitaria, comprant on penso que no hauria de comprar i obviant molts dels impactes (que sé o intueixo) d’allò que consumeixo.\nAixí doncs, em miro les notícies i escolto a la gent de les botigues lamentant-se mentre vaig pensant si una sacsada en les cadenes de distribució a escala mundial serà prou per fer-nos consumir –i produir– local, ho penso i ho desitjo una mica perquè crec que això seria beneficiós pel planeta en termes climàtics i perquè també seria una manera de repartir la riquesa al nostre entorn: si els preus han de pujar, almenys que els beneficis es quedin al veïnat. Potser no sabrem fer un canvi brusc sense una sotragada, però també és cert que moltes d’aquestes coses les hauríem de poder fer abans de l’impacte, si arriba. Com en el conte d’en Pere i el llop, cada vegada fem menys cas dels avisos, però vingui o no vingui el llop, l’hivern s’acosta i com totes les bèsties a la tardor, val més anar-nos preparant; mai és tard per començar a canviar allò que consumim o per aprendre a fer un hort. Potser no ens salvarà de res, però ens farà la vida més bonica: la nostra i la del nostre entorn.\n« Una bala de foam, una setmana a l’UCI i seqüeles de per vida\nLa Policia Local de València desallotja el nou casal popular del Cabanyal sense ordre judicial »


per Fèlix Riera Barcelona. 13 de juny de 2019 19:12\nTot sembla disposat perquè es tanqui el cicle electoral amb els pactes realitzats en l'àmbit municipal i, no obstant això, tots albiren un horitzó electoral on són determinants les eleccions a Catalunya com a única forma d'obrir una nova etapa política. En la política espanyola s’interpel·la a la política catalana perquè s'avancin les eleccions, concloure un cicle electoral i començar una nova legislatura. El següent pas és la investidura de Pedro Sánchez que vol començar el seu govern amb el mínim de càrregues polítiques. I el següent són les eleccions que ha de convocar el president Quim Torra després de les sentències judicials. Les últimes declaracions dels processats permeten aventurar que el clima polític que s’afrontarà serà difícil i seran les emocions les que establiran l'escenari.\nEstà a l'aire que només unes noves eleccions autonòmiques poden resoldre el lideratge en el si de l'independentisme, establir la via de relació amb Espanya i afrontar el post judici, bé com a principi o com a final. L'estructura clàssica d'una història estableix definir un principi, avançar en un nus i culminar amb un desenllaç. El principi, l'inici de la història, van ser les manifestacions del 2010 com a conseqüència de la retallada de l'estatut promogut pel Tribunal Constitucional; el nus, el centre d'aquesta història, va ser el referèndum de l'1 d'octubre; ara falta establir el desenllaç. Alguns pensen que aquesta història s'acaba amb la de sentència del judici; d'altres, amb les manifestacions contra les sentències; els més pragmàtics, amb l'avançament de les eleccions; fins i tot n'hi ha que pensen que no passarà res. Durant les últimes setmanes, a mesura que el judici arribava al seu final, alguns polítics independentistes valoren proclamar la república, ara si, des del Palau de la Generalitat. Es rumoreja que un bon desenllaç seria que una gran manifestació, mai abans vista, arrossegués el màxim de catalans en pro d'un acte de solidaritat a favor de l'alliberament dels presos i de Catalunya. Es parla, fins i tot, de promoure una vaga general indefinida fins que el govern espanyol doni una resposta satisfactòria a les exigències de l'independentisme. Hi ha tantes variants possibles per al desenllaç polític que hi ha qui vol deixar el final obert i que cada lector decideixi com i de quina manera acaba la història.\nSi volem avançar cap a un final, hem de considerar diverses formes d'afrontar-lo. El desenllaç sol ser el moment de la veritat de moltes històries; el moment en què el lector està preparat per fondre’s en el relat. Un mal desenllaç deixa sense sentit el principi i el nus d'una novel·la. Molts lectors de novel·les negres detenen la lectura quan comencen a advertir el desenllaç de la història. Es donen també aquells que, àvids per saber el final, salten pàgines per descobrir com es resol el misteri. El desenllaç en les novel·les de gènere ha de ser perfecte per a no defraudar als lectors. Si parlem d'assaig, al final ha de ser conclusiu i culminar la tesi defensada. En els diaris, no hi ha final sinó períodes concrets on l'autor narra el seu dia a dia. Les memòries pretenen tancar una vida, però les millors són aquelles que defineixen una època i donen amb les claus d'un període concret de la Història. Trobem novel·les tan llargues que un arriba a pensar que no tindran final i hi ha unes altres tan curtes que el final s'uneix a l'inici i al nus.\nArribats al final d'aquest article, penso que el desenllaç al qual ens apropem deixarà moltes coses per contestar i mostrarà fins a quin punt és una obra col·lectiva. Ningú sembla atrevir-se a donar el primer pas per acabar la història, per respecte o por a quedar-se fora. En política, els processos que no s'aconsegueixen culminar solen ser acabats per uns altres o, simplement, queden com a obres inacabades. Sigui com sigui, el desenllaç arribarà i només llavors podrem ser capaços d'advertir fins a quin punt es va encertar en iniciar la història i només llavors sabrem si es va escriure amb llum elèctrica, sota les espelmes, amb llum natural o a les fosques.


Motel Ihtiman Ihtiman Bulgària - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 2 allotjaments a Ihtiman.\nTrakia Motorway 42KM, Ihtiman, Ihtiman, Bulgària - Veure al mapa\n"Great location with wonderful views. Friendly and helpful st..."\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Ihtiman, Motel Ihtiman és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Ihtiman. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix recepció 24 hores, instal.lacions per a minusvàl.lids, magatzem d'equipatge, servei d'habitacions, restaurant.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. L'hotel ofereix instal.lacions fantàstiques, incloses camp de golf (a 3 km), parc infantil, jardí, per ajudar-vos a relaxar després d'un carregat dia a la ciutat. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Ihtiman, faci de Motel Ihtiman la vostra llar.\nTots els tipus de viatgers (95) Parelles (45) Viatgers en solitari (12) Famílies amb infants petits (19) Famílies amb infants grans (7) Grups (11)\nAllotjaments a Ihtiman


Aznar avisa empresaris i bisbes | NacióDigital\nper Pep Martí, 25 de juny de 2021 a les 14:17 |\nPolítica, oblidarà, indults, dreta espanyola, José María Aznar, PP, Isabel Díaz Ayuso, Pablo Casado, empresaris, bisbes\nPer jo mateix.\nPer Josu el 26 de juny de 2021 a les 16:50\nna Catalunya independent no podria pagar les pensions dels seus jubilats. Això és evident. I ja no parlo del deute pendent que tenim amb Espanya que, juntament amb la part del deute espanyol que li tocaria, en cas de separació, superaria de llarg els 300.000 milions d'euros. Però és que, a més, depenem d'Espanya. Doncs exportem a Espanya més del que importem. Evidentment, Espanya deixaria de comprar els nostres productes. Ja vam poder veure com va acabar la fantasmada d'l'1-O, amb la fugida de les nostres principals empreses a territori espanyol agost (I encara no han tornat!) I amb una xifra ridícula de suport a la independència que amb prou feines va arribar a el 38% de el cens electoral. No som tan importants? Res no som. ÉS LA NOSTRA REALITAT. Ho sento una altra vegada. Però això es la nostra triste realitat. Bona tarda a tots!!!\nPer Jo mateix el 26 de juny de 2021 a les 16:09\n@ josu. Per dir parides , t’ho podies haver estalviat . Si tinguéssim la clau del calaix , tots aquests “ desastres” de que parles ( està bé del genoll la teva parents ? ) no existirien . I si , Madrid en te molta de culpa , si mo partíssim expoli descarat , aniriem molt millor . Torna a pisar la X a l’església , creu-me\nPer Pim, pam, pum el 26 de juny de 2021 a les 14:54\nCarai amb el criminal de guerra.\nHo sento molt, però he de dir-ho.\nPer Josu el 26 de juny de 2021 a les 08:49\nJo ja fa anys que vaig deixar de marcar a la Declaració de Renda la casella de l'Església Catòlica. Aquesta predica el Regne dels Cels però, no sé, jo diria que només li interessa el regne terrenal de Satanàs que, segons la Bíblia, és el déu d'aquest món. Ai, aquesta burgesia catalana ........! en aquest fòrum acusen Aznar de corrupte, oblidant els casos que hem tingut a Catalunya (Pujol, 3%, malbaratament de diners públics, etc.). Per això la sanitat pública catalana és un desastre. Tres setmanes perquè et visiti el metge de capçalera, i més si és un especialista, llistes d'anys d'espera per operar(la meva cosina va haver d'acudir a un hospital privat -pagant 17 mil euros- per operar-del genoll). En fi, els governs que hem tingut aquí, a Catalunya, han estat i són un veritable desastre. Però, això sí, "prometen independència i els seus seguidors-qual ratolinets de hameling- els segueixen sense dubtar. Si els recursos que s'empren en ambaixades i el procés cap a la independència (= el procés cap a res) es destinaran a sanitat pública i educació (diuen que som la comunitat amb més barracons com a centres d'educació infantil), un altre gall ens cantaria. Aquella Catalunya que jo vaig conèixer dels anys 40. 50, 60 i part dels 70 de segle passat, que era la líder indiscutible de totes les regions espanyoles, l'han portat a ser la quarta comunitat en Pib per capita. però, és clar, la culpa és de Madrid. Reflexioneu una miqueta!. Malgrat tot, Bon dia ens doni Déu!\nPer jsa el 25 de juny de 2021 a les 21:34\nEm sembla aberrant que unes declaracions d'aquest estil tan "macarra" que freguen les amenaces vetllades caiguin en sac trencat i no hi hagi cap organisme que estudii denunciar aquest personatge per intimidació, tràfic d'influències o directament delicte d'odi (ja que els "patriotas" el tenen sempre a la boca i està de moda...). Realment, és molt greu que unes declaracions com aquestes no tinguin cap conseqüència.\nPer Carritx el 25 de juny de 2021 a les 19:40\nEl que no hem d'oblidar és que aquest impresentable va ser qui ens va ficar a la guerra de les armes de destrucció masiva i com a conseqüència hi va haver els atemptats de Madrid, els de més víctimes de España, amb un Partit Pudrit enmerdat fins les ceies per corrupció i lladres i ara ve a donar lliçons. Els catalans fa més de 300 anys que en humilien, maltracten i ens xuclen els diners. Foti el camp i no torni mai més\nI els pobres gossos amb morrió !!\nPer Aureli 1 el 25 de juny de 2021 a les 17:30\nJa està molt gastada aquella estrofa però , vaja , un cop més : si els fills de puta volessin ..... aquest no sabria què és tocar de peus a terra .


Un jutge obliga Baqueira a tornar la meitat de la seva àrea d'ampliació - Baqueira Beret\nUn jutge obliga Baqueira a tornar la meitat de la seva àrea d'ampliació\nL'estació ha estat condemnada per no haver pagat l'import dels terrenys pactat amb el seu propietari.\nUn jutge de Rubí ha deixat a Baqueira Beret sense la meitat de les hectàrees de la zona d'ampliació de les pistes d'esquí cap al Pallars Sobirà. L'estació ha estat condemnada a tornar al seu propietari una finca de 350 hectàrees de les 678 de el pla especial de la nova àrea esquiable aprovat per la Generalitat, per no haver abonat a l'amo dels terrenys l'import pactat inicialment en el contracte de compravenda.\nAquesta finca, situada al terme municipal d'Isil, va ser comprada per Baqueira Beret el 1998. L'estació va acordar abonar al propietari, P. CS, 1.069.801 euros per a l'adquisició d'aquest terreny i dues finques més de terme de Sorpe. L'estació va pagar 120.202 euros al tancar l'acord i es va comprometre a abonar la resta de diners l'1 de gener del 1999.\nLes tres finques entraven dins de la primera zona d'expansió proposta per Baqueira cap al Pallars, però la retallada d'hectàrees fixat posteriorment per la Generalitat després de les protestes dels ecologistes va deixar fora de la nova zona esquiable dels terrenys de Sorpe.\nNomés la finca d'Isil, de 350 hectàrees, ha quedat inclosa en l'àrea permesa per a aquesta ampliació (de 678 hectàrees). Però ara l'estació aranesa acaba de quedar-se sense aquest terreny, a l'obligar-un jutge de Rubí a retornar la finca al seu propietari per no haver complert el pactat en el contracte de compravenda. I és que Baqueira no ha abonat a l'amo de el terreny cap altra quantitat, a part dels primers 120.202 euros.\nL'estació va demanar l'anul·lació d'aquest contracte a l'estimar que la propietat d'aquestes finques no era clara i per existir risc de reclamacions de tercers. Aquest temor es fonamentava en el fet que les hectàrees que constaven en el registre no coincidien amb les recollides en el cadastre.\nEl propietari d'aquestes finques, representat pel bufet Garrigues, ha mantingut durant tot el procés que aquesta circumstància era coneguda per Baqueira Beret i que l'estació fins i tot havia accedit a instar el corresponent expedient de major cabuda per registrar al seu nom la totalitat de les hectàrees de el cadastre.\nDavant la falta d'acord es va iniciar l'actual litigi, resolt ara en primera instància i la fallada del pot ser recorregut. A més de tornar les finques al seu amo, l'estació d'esquí perdrà els 120.202 euros que li va abonar al signar el contracte i haurà d'assumir, a més, les costes del procés judicial.\nEl projecte d'ampliació cap a la comarca de Pallars Sobirà preveu la construcció de 10 nous remuntadors per a 17 pistes d'esquí. Ara caldrà veure de quina manera afecta el pla la reducció de més de la meitat de la nova àrea esquiable de les pistes.


Sarno Hotels - PREUS AMB ELS DESCOMPTES MÉS GRANS a tots els hotels a Sarno\nexperiència [Sarno, Sarno]\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Hotel Saturday és una elecció d'allotja\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Hotel Saturday és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Sarno. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Hotel Saturday ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos recepció 24 hores, instal.lacions per a minusvàl.lids, express check-in/check-out, magatzem d'equipatge, servei d'habitacions. A més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara aire condicionat, calefacció, escriptori, mini bar, insonorització per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Sarno, faci de Hotel Saturday la vostra llar.\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Hotel Il Cavaliere és una elecció d'all\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Hotel Il Cavaliere és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Sarno. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Les instal.lacions i els serveis que proveeix Hotel Il Cavaliere asseguren una estada plaentera als seus clients. Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, recepció 24 hores, express check-in/check-out, aparcament de cotxes, servei d'habitacions són només algunes de les comoditats que fan que Hotel Il Cavaliere sigui diferent dels altres hotels de la ciutat. L'ambient de Hotel Il Cavaliere es reflexa en cada habitació. aire condicionat, calefacció, servei de despertador, balcó/terrassa, telèfon són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. Les instal.lacions d'oci de l'hotel, que inclouen jardí, karaoke estan dissenyades per escapar i relaxar-se. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Hotel Il Cavaliere no troba competidors en cap categoria.\nLlocs històrics de Sarno\nLa Taverna Di S. Alfredo Braceria E Pizzeria\nSarno és una de les destinacions més visitades de Sarno. Amb un gran nombre d'atraccions per descobrir, aquesta desitjable part de la ciutat no deixarà de meravellar-vos. Sarno té molt a oferir: llocs famosos, bons restaurants i una gama d'entreteniment emocionant. Pels millors allotjaments a la ciutat i els preus més baixos a comparar, no miri més enllà d'agoda.com. Explori un llistat complet d'allotjaments i trobi el lloc perfecte per a vostè. Per trobar les millors ofertes d'hotels a Sarno, simplement entri les seves dates de viatge a la pestanya de recerca.\nDescobreixi els barris de Sarno\nHotels Sarno populars


Sou a: Portada > La Universitat > Coneixeu la URV > Qualitat > Qualitat en la docència > Sistema intern de garantia de la qualitat\nL'equip rectoral de la Universitat dona suport fermament a la implantació i el desenvolupament de sistemes de garantia interna de la qualitat als centres de la Universitat, per tal com reforcen la garantia de la qualitat i millora contínua de les titulacions, en faciliten el procés d'acreditació i col·loquen la Universitat en una situació favorable per competir amb altres universitats de l'entorn.\nEl sistema de garantia interna de la qualitat d'un centre docent (SIGQ en endavant) es basa en el cicle de millora contínua: planificació, desenvolupament, avaluació i millora. El SIGQ està alineat amb la política i els objectius de qualitat de la institució, i és coherent amb la normativa i els requeriments externs. A més, té en compte els grups d'interès a través de la recollida i anàlisi de la seva opinió, satisfacció i participació.\nPer a més informació, us convidem a llegir el document marc del SIGQ dels centres docents de la URV.\nAmb la implantació del SIGQ, la URV persegueix:\nGarantir la qualitat dels ensenyaments, complint els estàndards de qualitat fixats per la Universitat i pels agents externs competents en matèria de qualitat: ANECA, AQU Catalunya, ENQA, etc.\nOferir la transparència que exigeix la incorporació plena a l'espai europeu d'educació superior.\nFacilitar el procés de verificació i acreditació dels ensenyaments implantats als centres de la URV.\nEl SIGQ dels centres docents de la URV estableix un enfocament basat en processos que regulen el cicle de vida de les titulacions: la creació, el seguiment i l'acreditació; els recursos humans, materials i econòmics necessaris per al funcionament correcte; l'avaluació i la formació continuada de professorat; la gestió de queixes, suggeriments i felicitacions, i la satisfacció dels grups d'interès i la rendició de comptes.\nEs poden diferenciar tres tipus de processos:\nProcessos estratègics. Analitzen les necessitats i els condicionants de tots els grups d'interès. Estableixen polítiques, normes i directius per al funcionament de la resta de processos.\nProcessos clau o fonamentals. Processos operatius que impacten directament en el client. Són els processos clau de la docència i estan lligats al flux de serveis i informació.\nProcessos de suport. Proveeixen l'organització de tots els recursos materials i dels materials necessaris per generar el valor afegit per als clients.\nA banda d'aquesta classificació clàssica de processos, el mapa de processos del SIGQ dels centres docents està conformat per:\nUn conjunt de processos comuns, que són propietat del centre, i que descriuen les activitats que s'hi porten a terme.\nUn conjunt de processos transversals que no són propietat del centre, que tenen un abast global per a tota la universitat. El centre és usuari d'aquests processos, i el propietari n'és una altra unitat o servei de la URV que és l'encarregat/da de definir-los, revisar-los, millorar-los i posar-los a disposició del centre i la resta d'usuaris.\nDurant l'any 2019, un Comitè d'Avaluació Externa va avaluar la implantació dels elements transversals del SIGQ de centres de la URV, i la Comissió d'Avaluació Institucional i Programes d'AQU Catalunya, va emetre un informe favorable amb data 7 d'abril de 2020, doncs el resultat de les dimensions avaluades va posar de manifest la correcta implantació i en destaca la implantació avançada de la dimensió relativa al personal acadèmic.\nSistema intern de garantia de la qualitat dels centres docents de la URV:\nLa URV ha promogut la implantació de sistemes interns de gestió de la qualitat descentralitzats a nivell de centre.\nCertificació favorable de la implantació del SIGQ dels següents centres de la URV:\nAQU Catalunya, Programa de certificació


Diverses entitats exigeixen al Govern central que intervingui al Sàhara Occidental\nPublicat 16/11/2020 18:50CET\nMés de 90 entitats han exigit al Govern espanyol que "assumeixi la seva responsabilitat com a potència administradora del Sàhara Occidental" i intervingui en el conflicte que ha provocat la crisi al Guerguerat, on la setmana passada l'exèrcit marroquí va entrar en una zona desmilitaritzada que controla el Front Polisario per dissoldre una protesta.\nEn un manifest que s'ha publicat aquest dilluns, les entitats han reclamat a l'executiu que "posar en marxa, de manera definitiva, el que preveuen els acords de pau vigents" entre el Marroc i el Sàhara.\nA més, també han demanat "el nomenament immediat d'un representant del secretari general de les Nacions Unides que garanteixi un referèndum d'autodeterminació tutelat per les Nacions Unides".\nLes entitats també s'han adreçat a les administracions públiques i a la Generalitat per demanar-los "un posicionament clar a favor del dret d'autodeterminació del poble saharaui i de condemna a l'ocupació marroquina del Sàhara Occidental".\nEl moviment solidari amb el Sàhara a Catalunya ha convocat una concentració aquest dimecres a la tarda davant el consolat marroquí a Barcelona, amb el lema "no a la guerra, sí al referèndum".


Llibres 'Game of Thrones' vs. Show: 5 de les diferències més grans - Entreteniment | Octubre 2020\nCom Led Zeppelin mai va guanyar un premi Grammy?\n10 pel·lícules clàssiques de cul que tothom hauria de veure\nDonald i Barron Trump: fins a quin punt són el pare i el fill?\nEs tracta de l'1 Mestra Presidencial més famosa\nHeus ací el per què d'aquesta 'Star Wars: The Rise of Skywalker' acaba aquests personatges\nLlibres 'Game of Thrones' vs. Show: 5 de les diferències més grans\nDaenerys Targaryen a Joc de trons | HBO\nMentre que HBO ésJoc de tronsha gaudit durant molt temps de les classificacions discogràfiques i dels seguidors dedicats, alguns dels esdeveniments retratats a la sèrie han estat dividits pels fans de la sèrie de llibres de George R. R. Martin en la qual GoT està basat. Això passa perquè en més d'una ocasió, els esdeveniments importants han caigut de manera diferent a la de les novel·les. I, tot i que la sisena temporada va ser la primera en eliminar els llibres, hi ha hagut moltes altres ocasions en què els showrunners David Benioff i D.B. Weiss ha fet canvis i s'ha allunyat d'una trama que és força familiar per als fans del llibre. De vegades, ho fan per condensar les línies argumentals i per mantenir la història del programa. D’altres vegades, semblen fer-ho per mantenir els fanals als peus.\nSigui quina sigui la raó, hi ha moltes diferències que els fanàtics debaten i deconstrueixen ansiosament. A continuació es mostren cinc de les diferències més evidents entre la pàgina i la pantalla.\nAvís: spoilers per a la presentació\n1. Sansa Stark i Ramsay Bolton\nSansa Stark i Ramsay Bolton Joc de trons| HBO\nAquest és un dels canvis més evidents i, sens dubte, un dels més controvertits dels llibres. A la versió dels esdeveniments de Martin, els Lannisters passen una amiga de la família Stark, Jeyne, als Boltons com a garantia per a una important aliança, convençent als Boltons que Jeyne és en realitat Arya. A HBO GoT, Jeyne no entra mai a la imatge. En canvi, la mateixa Sansa es casa amb el magníficament malvat Ramsay Bolton a la temporada 5 com a mitjà per obtenir el poder polític. Seguint amb el tema de les novel·les, en què Ramsay ostenta Jeyne com a ostentada i la tortura implacablement, la viola a Sansa mentre Theon segueix amb horror.\nDesprés de l'atac de Sansa, els aficionats es van sentir molestos amb la desviació de l'espectacle de la línia argumental del llibre. La seva ràbia es va deure principalment a l'absència de Jeyne, sinó al fet que el programa mostra un dubte sobre una agressió sexual i molts consideren que la pobra Sansa ja ha patit prou.\n2. El destí de Shireen Baratheon\nAquesta seqüència tràgica va ser una de les més sorprenents dels moments de la temporada 5, tant per la depravació del moment, com pel fet que, simplement, encara no ha passat als llibres. La filla de Stannis Baratheon, Shireen, va ser, de moltes maneres, un rar símbol de la llum i la bondat a la Joc de trons món Per tant, va ser especialment cruel quan va optar per tenir atenció a l’advertència de Melisandre i sacrificar-la per augmentar el seu poder. Va cremar viva la seva pròpia filla i es va quedar al costat mentre cridava i suplicava la seva vida. No ha passat res com aquest moment als Westeros de Martin, que fan que els aficionats especulessin sobre si l'espectacle acaba de llançar un spoiler important per a futurs llibres.\n3. Senyora Robb Stark\nTalisa i Robb Stark | HBO\nA la Joc de trons novel·la Una tempesta d'espases, Robb Stark s'enamora de Jeyne Westerling, però s'ha de casar amb ella en secret perquè se li ha promès una de les filles de Walder Frey. Probablement sembli familiar als aficionats només a la televisió, perquè és molt similar a una trama de la tercera temporada del programa, amb un parell de diferències molt crucials: la dona Robb es casa, i el destí de la mà dels Freys. A la sèrie de televisió, Robb es casa amb la Talisa decididament menys casolana, una infermera que coneix a les línies de batalla. Com en els llibres, ho fa malgrat que promet fer una casada amb una de les filles de Frey. Finalment, això resulta en un dels moments més tràgics de la sèrie: Els casaments vermells. Però, tot i que Jeyne no està present a les noces i escapa així de la massacre que porta a la vida de Robb i Catelyn Starks, la seva dona de televisió no és tan afortunada. Està present i embarassada a la cerimònia, i es troba amb un esglai encara més horrible que el seu estimat marit.\nCatelyn Stark a les noces Vermelles | HBO\nDesprés de la infame Boda Roja, els aficionats als llibres van quedar encantats quan Catelyn Stark va ressuscitar com la venjadora Lady Stoneheart. Al capdavall, la pobra Catelyn es mereixia una mica de venjança després que el seu marit, Ned i el fill Robb foren assassinats sense pietat pels seus adversaris. Així, naturalment, quan la Boda Roja va tocar la sèrie de televisió a la Temporada 3 i Catelyn va morir tràgicament amb un crit crit, els fans esperaven ansiosament el retorn de LS fins que no es presentés. Fa més d’una temporada. Benioff i Weiss han estat poc concrets sobre si finalment la portaran al plec, però Michelle Fairley, que va retratar el matriarca de Stark, va indicar que no pensava que tornaria a la sèrie, segons informa The Huffington Post.\n5. Els caminants blancs\nUn nadó que plora mentre s'apropa un caminant blanc Joc de trons| HBO\nAquestes criatures insidioses i terrorífiques són una de les peces misterioses de la mitologia de Martin. Però a la seva sèrie de llibres, es parla més sovint del que es veu o se sent. A la versió d'acció en directe de Joc de trons, ens trobem amb els White Walkers abans del primer episodi de la sèrie. Durant les últimes cinc temporades, hem vist sovint les seves cares terrorífiques i hem après més sobre el seu funcionament, inclòs el que fan amb els nens que prenen com a sacrificis.\nFotos d’Instagram de Chrissy Teigen i John Legend que et faran creure en l’amor veritable\nQuin és el significat de truc o tractament?\nEls guanyadors de 'La veu' que han fracassat i on estan ara?\nNCT 127 fa història com el primer grup de pop pop que es va celebrar a la desfilada del dia de gràcies a Macy\n13 raons que ja odio a 'Pokémon GO'\nKim D abandona la brutícia sobre l'estil de parent de Teresa durant el programa 'El show de Domenick Nati'


Aquest Festival al Moianès preveu assolir xifres rècord malgrat la pandèmia - XCatalunya.cat\nAquest Festival al Moianès preveu assolir xifres rècord malgrat la pandèmia\nEl Festival de Titelles del Moianès escalfa motors per una edició de “rècords”\nEl Festival de Titelles del Moianès escalfa motors per la que serà una edició “de rècords”. En el seu cinquè any, el certamen vol guanyar la batalla a la pandèmia i sumarà més escenaris que mai. En guanyarà tres, de manera que hi seran presents nou dels deu municipis de la comarca.\nTambé creix en activitats, acumulant-ne fins a 26. A més, s’han fixat com a objectiu arribar als 6.500 espectadors, la xifra més alta de la seva història. “Tot i ser un festival de comarca aspirem arribar a ser un festival de referència al territori català”, apunta el seu director, Carles Cañellas. Arrencarà aquest dijous a Castellterçol i, fins al 5 de setembre, recorrerà el Moianès per acabar a l’Estany.\nEl Festival de Titelles del Moianès va néixer ara fa cinc anys a Calders de la mà de l’entitat Espai Animacions. Cada any s’hi ha anat sumant més municipis de la comarca. L’any passat van aconseguir ser sis i enguany hi seran tots a excepció de la Granera, que no hi serà per raons econòmiques. I és que són els ajuntaments els que es fan càrrec de les despeses. “Amb 77 habitants els hi ha resultat inviable”, justifica el director del festival, Carles Cañellas.\nLa suma d’escenaris ha fet que el festival, amb el pas dels anys, hagi acabat convertint-se en “itinerant”. Arrencarà dijous a Castellterçol i anirà fent una estada a cadascun dels municipis del Moianès, amb activitats diferents a cada poble, fins a acabar a l’Estany el 5 de setembre.\nAquesta edició de 2021 comptarà amb un total de 26 activitats, 24 de les quals seran espectacles. S’hi podran veure de diferents tècniques de manipulació, com ara la tija o el guant, i pensades per a diferents públics. “Volem que la gent conegui el ventall de tècniques que existeixen”, explica el director.\nAlhora, hi haurà un taller d’introducció a la titella de fil i una exposició de titelles de la col·lecció Herta Frankel. L’objectiu, explica Cañellas, és donar també una visió “pedagògica” al certamen que vagi més enllà dels espectacles. En aquest sentit recorda que el finançament del festival ve “d’institucions públiques i, per tant, tenim el compromís de ser també un servei públic”.\nVoluntat de seguir creixent\nTot i ser un festival molt arrelat al Moianès, els impulsors confien en seguir consolidant-se en el sector per convertir-se en “un festival de referència al territori català”.\nEnguany totes les companyies participants en el festival són de Catalunya, a excepció d’una que ve de Madrid. En aquest sentit, avança el director, la voluntat dels organitzadors és, un cop passi la pandèmia, ampliar fronteres i començar a contractar també artistes de fora de l’Estat. L’objectiu és que el certamen es pugui convertir en un punt d’intercanvi d’experiències pels professionals.\nNomés es repeteix un espectacle\nTots els espectacles seran exclusius, a excepció d’un que es podrà veure en més d’un municipi. És el cas de ‘Circumloqui’ de la companyia Peus de Porc, que actuarà a Calders i Moià.\nPel que fa als artistes, n’hi ha que repeteixen i que ja havien actuat al festival en edicions passades. N’és un exemple el de la companyia de Jordi Bertran que duran el seu espectacle ‘Poemes Visuals’ per tercera vegada al Festival de Titelles del Moianès. “La idea és que puguin actuar en altres municipis d’on ho van fer i que gent que se’ls va perdre o els va agradar molt i volen tornar a veure’l ho puguin fer”, afegeix Cañellas.\nTots els espectacles es faran seguint les recomanacions dictades per les autoritats sanitàries per la pandèmia, amb un aforament limitat. A més, els diferents ajuntaments han ideat sistemes de reserva prèvia per tal de garantir que no s’assoleixi el topall.\nTags: Moianès, Titelles


El Barça arriba als 207 gols a l’OK Lliga, una fita històrica - FC Barcelona\nHomeSeccionsHoquei PatinsPrimer EquipNotíciesEl Barça arriba als 207 gols a l’OK Lliga, una fita històrica\nEl Barça arriba als 207 gols a l’OK Lliga, una fita històrica\nEls blaugranes estableixen un nou rècord de gols espectacular, una xifra sense precedents des de la creació de l’OK Lliga, el curs 2002/03 El rècord absolut a la Lliga el té el Barça de la temporada 1997/98, amb 212 gols. Des d'aleshores cap equip havia arribat als 200\nTota la plantilla ha contribuït a assolir aquesta xifra de gols\nPossiblement només és la cirereta del pastís però el cert és que el Barça tancarà el curs amb tres títols més al palmarès de la secció i un rècord de gols a l’abast de molt pocs equips. Els de Ricard Muñoz han arribat als 207 gols a l’OK Lliga, una fita inèdita des de la creació de la competició, el curs 2002/03. Fins ara, el rècord era del Barça 2004/05, amb 162 gols marcats, seguit pel Coinasa Liceo de la temporada passada, que en va fer 160. Els de Ricard Muñoz han fet miques aquests registres. El rècord absolut de la història de la Lliga el té el Barça de la temporada 1997/98, amb 212 gols. Des d'aleshores cap equip havia arribat als 200.\nLa gesta ha estat possible gràcies a un gran encert de cara a la porteria rival. Els blaugranes han signat una mitjana espectacular de gairebé set gols per partit i això els ha permès superar aquesta barrera dels 200 gols. Tots els jugadors del Barça han marcat en el transcurs de la temporada i això fa que aquest rècord sigui de tot el grup, inclosos els porters, que amb les seves aturades han iniciat grans contraatacs. “No el buscàvem però és un orgull assolir aquesta xifra”, apunta Ricard Muñoz, el tècnic blaugrana.\nI 1 gol en pròpia porta\nEl millor de la temporada 2013/14, en vídeo


La 1 recupera la comèdia familiar\nEstrena ‘iFamily’, una sèrie protagonitzada per Antonio Garrido, Raúl Fernández i Antonio Resines\n3 min. Barcelona 07/03/2017 00:00\n651x366 Fernando Cayo (esquerra) i Antonio Garrido són dos dels protagonistes de la nova sèrie iFamily. / RTVE Fernando Cayo (esquerra) i Antonio Garrido són dos dels protagonistes de la nova sèrie iFamily. / RTVE\n“És una comèdia familiar però no és gens carrinclona”. Així defineix l’actor Fernando Cayo la sèrie iFamily, en la qual interpreta un dels papers principals i que aquesta nit, a les 22.45 h, s’estrena a La 1. Amb aquesta nova proposta, la televisió pública vol recuperar un gènere, el de la comèdia familiar, que les últimes temporades ha tingut molt poca presència a les cadenes espanyoles, i pretén fer-ho “plasmant el món familiar des d’un punt de vista modern”, en què les noves tecnologies i les xarxes socials tinguin una presència important, segons el responsable de ficció de TVE, Fernando López Puig. Un dels protagonistes de la sèrie, Raúl Fernández, en destaca un altre punt fort: “Hi ha una cosa que cal recuperar, i iFamily està molt encaminada a aconseguir-ho, i és que tota la família es pugui reunir al voltant del televisor”.\nFernández interpreta el Kike, un home sense ofici ni benefici, incapaç d’assumir cap responsabilitat i que es dedica a anar trampejant per la vida sense perdre mai l’optimisme. El Kike té un germà, amb qui fa temps que està enemistat. És el Luis, interpretat per Antonio Garrido, que ha triomfat en el món dels negocis gràcies a incomptables tripijocs al marge de la llei. Viudo i pare de quatre fills, mai no ha sabut dedicar a la família el temps i l’afecte que mereix.\nAra, però, la justícia ha enxampat el Luis i l’amenaça amb una pena de presó. Segons el seu advocat (Cayo) només hi ha una manera d’evitar la condemna: fer veure que ha quedat en coma. D’aquesta manera l’home seguirà vivint a casa seva, però es passarà el dia estirat al llit i sense poder-se comunicar amb ningú, ni tan sols amb els seus quatre fills. Davant d’aquesta situació, el Kike s’ofereix per fer-se càrrec de les criatures, perquè tot i la seva “absència total d’instint paternal” hi veu una bona manera de “guanyar-se la vida”, explica Raúl Fernández. Per aconseguir-ho haurà de convèncer una assistent social ( Bárbara Goenaga) que està capacitat per fer-ho. Ella hi accedeix sense tenir-les totes, i a partir d’aquí entre ells s’establirà una relació que formalment és tensa però que en realitat amaga un sentiment ben diferent. Un altre personatge destacat de la sèrie és el Curro ( Antonio Resines), un vell amic dels dos germans que ara és el propietari d’un bar on s’organitzen timbes il·legals.\n“És una comèdia de disbarats, sense complexos”, diu Garrido, però Goenaga ho matisa: “És de riallada, i hi ha moments molt divertits. Però darrere d’aquesta família també hi ha un drama, que s’explica de manera divertida”. “No estem fent només una comèdia per veure situacions hilarants, que n’hi ha i moltes, sinó que estem explicant una història”, afegeix Fernández.\nLa sèrie, coproduïda per TVE i Programas y TV, consta de moment de vuit capítols, però des de la cadena es mostren predisposats a rodar-ne noves temporades.\nLes noves sèries de TVE no convencen\niFamily és la tercera sèrie que La 1 estrena aquest any, i els dos precedents no són gaire positius: Reinas es va acomiadar dimarts passat amb una mitjana d’1.249.000 espectadors i un 7,3% de quota -i amb un últim capítol que va caure fins al 6,2%- i El final del camino es va quedar amb un 8,4% i 1.392.000 seguidors. A Catalunya les xifres de les dues sèries han sigut nefastes: 2,9% de share mitjà per a El final del camino i 4,2% per a Reinas.\nTVE cuina comèdies i sèries d’època per al 2017\nTVE estrena la comèdia 'La pelu', el relleu estiuenc de Cárdenas


Edicions Documenta Balear - Quaranta cobles a la saviesa\nGelabert Miró, M. Magdalena\nJosep Temporal Oleart\nEn poesia es pot parlar de tot i els poemes de na M. Magdalena s’acosten a la filosofia. Un lirisme a crits davant de la mar Mediterrània.\nHi ha versos amables i versos furients; hi ha versos reflexius i n’hi ha de vagarosos; n’hi ha d’hermètics i n’hi ha d’il·luminadors... Hi ha versos de tot, efectivament. Els d’aquest poemari són sobretot respectuosos, molt respectuosos, i plantegen coses pregones vestides d’aparença senzilla. Com passa a vegades amb la bellesa que, allunyada de tota cosmètica i sofisticació, vesteix senzillament, vesteix pobrament o quasi ni vesteix. I en la seva inapercebuda aparença, hom hi descobreix amb tota la força, si s’hi fixa, la revelació del seu impacte. A vegades sobtadament, imprevisiblement, i ens descol·loca, perquè la bellesa -amb qualsevol forma que adopti i amb l’expressió de qualsevol contingut que tingui- no ens deixa indiferents. Llavors és un regal.\n[Del pròleg de Josep Temporal Oleart]\nLlegir el Pròleg en PDF\nM. Magdalena Gelabert Miró\nNascuda a Manacor, és doctora en Llengua i Literatura Catalanes per la UIB. El 2015 obtingué el Premi Santander-UIB als millors estudiants de doctorat de la UIB. Des del 2008, forma part del Grup de Recerca en Etnopoètica de les Illes Balears (GREIB) de la UIB, i és membre de la Societat Catalana de Llengua i Literatura, filial de l’IEC, a través del Grup d’Estudis Etnopoètics; de l’Associació Internacional de Llengua i Literatura Catalanes i del Consell Assessor de Cultura Popular del Consell de Mallorca. L’any 2008 rebé el Reconeixement de Mèrits de l’Escola Municipal de Mallorquí de Manacor i el 2017 va rebre el Premi Aina Moll que atorga l’Obra Cultural Balear. L’any 2018 obtingué el Premi Ciutat de Manacor d’Assaig Antoni M. Alcover publicat amb el títol La dona a les Rondalles Mallorquines d’Antoni M. Alcover (2018) i el Premi Mallorca d’Assaig amb l’obra Antoni M. Alcover i les dones. És autora de Breu història de la llengua catalana (2002), el mateix any, amb el seu germà Joan va ser guardonada amb la Beca Antoni M. Alcover d’Estudi de la Llengua gràcies a la qual publicaren Societat, llengua i comunicació a Manacor: el paper dels joves, (2003). També és autora de l’Estudi del Sermó de la Conquista de Mallorca d’Antoni M. Alcover (2008), de l’edició crítica de la Vetlada de Glosadors (2009) i de l’única novel·la d’Alcover, N’Arnau (2011). Com a poeta és autora de Dona sàpiens (2012), Essència de mare (2017), A la ciutat (2019) i Quaranta cobles a la saviesa (2020).\nXXXII Premi Guillem Colom Ferrà de poesia Vall de Sóller 2019.\nLa poesia profundament humana d’Àngel Fabregat. "...són tots els cops que he defallit”.\nBalancí de sucre blanc\nLa gosadia de posar veu als silencis i assaborir les olivetes negres.\nXXXI Premi Guillem Colom Ferrà de poesia Vall de Sóller 2018.\nAntoni M. Alcover i les dones\nMn Alcover des d’una nova òptica. Premi Mallorca d’Assaig 2018.\nEls espais i personatges del paisatge urbà cobren una dimensió universal.\nEn un alè tan breu\nRipoll Perelló, Miquel\nPoemes d’avui que dialoguen amb els proverbis de Joan Alcover.\nAmb fotografies de Tomeu Coll\nMiloques i rabasses\nFiol Dols, Clara\nPoemes íntims que podrien sonar com una cançó.\nCerrato Rosselló, Joan Antoni\nXXX Premi Guillem Colom Ferrà de poesia Vall de Sóller 2017.\nBarceló i Bauçà, Joan Josep\nXLI Premi Castellitx de Poesia 2017\nCrònica de pluges\nXXIX Premi Guillem Colom Ferrà de poesia Vall de Sóller 2016.\nUna passejada sota la pluja del bracet de la poesia.\nLa reflexió poètica d’un arqueòleg