Alaquàs - València - C. Socials\nAlaquàs - València\nEscola Estiu - Nadal-Pasqua\nHoraris d'atenció - Infantil-Primària\nHoraris Atenció - Secundària\nCriteris d'Avaluació - Secundària\nCiències Aplicades a Acti. Professional\nTIC - 4rt\nBiblioteca- Aula de Convivència\nAdmissió i matricula 2019-20\nAdmissió i matriculació curs 2017-18\nProves accés cicles formatius grau mitjà.\nTitols Secundària juny 2013\nTítol d'ESO promoció 2013-2014\nC. Socials - Criteris Avaluació i Puntuació\nCriteris d’avaluació de 1er\nConéixer el planeta Terra: forma, dimensions i condicions essencials que fan possible la vida.\nLocalitzar llocs o espais en un mapa utilitzant dades de coordenades geogràfiques i obtindre informació sobre l'espai representat a partir de la llegenda i la simbologia.\nLocalitzar en un mapa els elements bàsics que configuren el medi físic de la Comunitat Valenciana, d'Espanya, d'Europa i del planeta (oceans i mars, continents, unitats de relleu, zones climàtiques i rius) i caracteritzar els trets que predominen en un espai concret.\nComparar els trets físics que configuren els grans mitjans naturals del planeta, amb especial referència a Europa, Espanya i la Comunitat Valenciana, localitzant-los en l'espai i relacionant-los amb les possibilitats que oferixen als grups humans.\nIdentificar alguns casos en què l'acció humana provoca impactes sobre el medi natural reconeixent, a escala mundial, a Europa, a Espanya i en la Comunitat Valenciana, problemes rellevants relacionats amb el medi ambient, explicar les seues causes i efectes, i aportar propostes d'actuacions que poden contribuir a la seua millora.\nUtilitzar les unitats cronològiques i les nocions d'evolució i canvi, aplicar-les a fets i processos referits a la prehistòria i història antiga del món i de la Península Ibèrica, amb especial referència a l'àmbit de l'actual Comunitat Valenciana.\nComprendre el procés d'hominització i l'evolució cultural de la humanitat fins a l'aparició de l'escriptura. Conéixer i destacar el significat de l'art rupestre llevantí.\nExplicar els canvis que va suposar la Revolució Neolítica en l'evolució de la humanitat i valorar la seua importància i les seues conseqüències en comparar-los amb els elements que van conformar les societats anteriors.\nConéixer els trets que caracteritzen les primeres civilitzacions històriques, i destacar la seua importància cultural i artística.\nAnalitzar els aspectes originals de la civilització grega, així com les seues aportacions a la civilització\nCaracteritzar els trets de la civilització romana. Distingir i situar en el temps i en l'espai les cultures que es van desenrotllar a la Península Ibèrica durant l'Antiguitat i valorar la transcendència de la romanització i les pervivències del seu llegat a Espanya, amb especial referència a l'àmbit de l'actual Comunitat Valenciana.\nAnalitzar l'art clàssic i aplicar este coneixement a l'anàlisi d'algunes obres i autores o autors representatius.\nIdentificar els aspectes bàsics dels principals pobles, societats i cultures que es van desenrotllar en l'àmbit de l'actual Comunitat Valenciana durant la Prehistòria, les colonitzacions mediterrànies i el període clàssic grecoromà.\nAdquirir una comprensió bàsica del període visigot com a pont entre la Hispània romana i l'Edat Mitjana.\nObtindre i usar informacions rellevants sobre els temes estudiats. Relacionar les informacions, valorar-les i combinar-les per a explicar fets històrics i espacials. Consultar les diverses fonts disponibles i utilitzar les noves tecnologies de la informació.\nConéixer les principals manifestacions artístiques i culturals per a valorar el seu significat com a patrimoni històric, especialment les que es referixen a l'àmbit de l'actual Comunitat Valenciana.\nElaborar, individualment o en grup, treballs i exposicions orals sobre temes de la matèria, utilitzant el vocabulari pertinent i la correcció formal adequada.\nUtilitzar, interpretar i elaborar distints tipus de mapes, croquis, gràfics i taules estadístiques, i servir-se’n com a font d'informació i mitjans d'anàlisi i síntesi.\nCriteris d’avaluació de 4t\n1.- Analitzar les transformacions del segle XVIII, especialment les del reformisme borbònic a Espanya i Amèrica, amb referència explícita al final del foralisme valencià.\n2.- Distingir els canvis polítics que condueixen a la crisi de l’Antic Règim i a les revolucions liberals, així com la seua repercussió a Espanya.\n3.- Comprendre els trets fonamentals de les revolucions liberals burgeses i assenyalar, mitjançant exemples representatius, els grans processos de transformació que va experimentar el món occidental en el segle XIX.\n4.- Identificar i caracteritzar les distintes etapes de l’evolució política i econòmica d’Espanya durant el segle XIX, amb especial referència a l’expansió econòmica valenciana de finals del segle XIX.\n5.- Comprendre les transformacions socioeconòmiques de la revolució Industrial, així com els esdeveniments més rellevants que expliquen el protagonisme d’Europa durant l’època de l’imperialisme, les seues conseqüències i el seu declivi.\n6.- Analitzar el procés de consolidació de l’Estat liberal i del sistema capitalista en el món, relacionar-ho amb l’expansió colonial i identificar les seues peculiaritats a Espanya.\n7.- Assenyalar les connexions entre els principals esdeveniments mundials i conflictes de la primera meitat del segle XX.\n8.- Identificar i caracteritzar les distintes etapes de l’evolució política i econòmica d’Espanya durant el segle XX, els avanços i retrocessos fons aconseguir la modernització econòmica, la consolidació del sistema democràtic i la pertinença a la Unió Europea.\n9.- Caracteritzar i situar cronològicament i geogràfica les grans transformacions i conflictes mundials que han tingut lloc en la segona meitat del segle XX i aplicar aquest coneixement a la comprensió d’alguns dels problemes internacionals més destacats de l’actualitat.\n10.- Conèixer les característiques essencials dels principals estils artístics des del segle XVIII al XX, amb particular atenció a Espanya. Conèixer les principals característiques de l’art barroc valencià, la il·lustració valenciana, el modernisme valencià i la pintura expressionista, així com les principals manifestacions culturals en la Comunitat Valenciana en el segle XX.\n11.- Identificar les causes i conseqüències de fets i processos històrics significatius, establir connexions entre elles i reconèixer la causalitat múltiple que comporten els fets socials.\n12.- Valorar el patrimoni documental d’Espanya, amb especial referència a la Comunitat Valenciana. Localitzar els principals arxius i destacar la seua projecció en la vida cultural espanyola i internacional.\n13.- Realitzar, individualment o en grup, treballs i exposicions orals sobre temes de la matèria, utilitzant el vocabulari pertinent i la correcció formal adequada.\n14.- Interpretar i elaborar distints tipus de mapes, croquis, gràfics, i taules estadístiques, i utilitzar-los com a font d’informació i mitjans d’anàlisi i síntesi.\n15.- Comentar i analitzar textos d’especial rellevància històrica, així com obres artístiques significatives.\nA l'hora de qualificar es farà de la manera següent:\n- El 70% de la nota serà aportada per la consecució dels continguts.\n- El 15 % pel treball diari, mitjançant la correcció diaria i per l'actitud.\n- El 15% les llibretes que es lliuraran abans dels controls i els treballs.\nEn cap moment la nota de cadascun dels apartats podrà ser inferior al 40%.\nLa nota final serà la suma de tots als apartats anteriors.


Premsa | Panteres Grogues. Club esportiu LGBT Barcelona\nInici Premsa i Noticies\nBcn-Calafell en bici\nTennis platja Volei platja Futbol Basquet\nNatació -Volei platja Futbol-Basquet\nNatació -Volet platja Futbol-Basquet\nNatació -Volei platja Futbol-Basquet Dansa jazz\nDansa jazz -ping pong\nLa casa de colònies La casa de colònies Artur Martorell pertany a la xarxa d’establiments de la Fundació Pere Tarrés. La seva situació és privilegiada, a la costa Daurada i molt propera a la platja. Disposa d'habitacions de 4 i 10 places, de diversos menjadors i sales d’activitats. Una pista poliesportiva, una piscina i una zona d’àrea recreativa complementen l’espai exterior.\nPer dormir: Es recomana portar un sac de dormir o llençols i tovallola per dutxar-se. Es poden llogar a la casa pel preu de 4,50 euros.\nQuant val? Per només 35 € (45 € per als no socis) podreu sopar i dormir el dissabte i esmorzar i dinar el diumenge. Si us voleu apuntar, us heu de registrar en una web creada especialment per l’ocasió.\nPagar en efectiu al local de Panteres: C/ Diputació 163 08011 Barcelona Horari: dimarts i divendres 17:30 - 21:00\nUn llagut està tripulat per vuit vogadors i un timoner. Per tant, es busquen vuit persones (o més) per formar una tripulació pròpia de Panteres Grogues.\nTot i que l’activitat es planteja des d’un punt de vista lúdic i no competitiu, l’objectiu a mig termini seria intentar participar en la Lliga Catalana de Llagut. Per tant, si bé inicialment es podria formar una tripulació mixta, resultaria interessant poder formar dues tripulacions, una masculina i una femenina.\nPer remar, no cal cap condició física prèvia. És recomanable saber nedar i disposar de cert sentit de la coordinació.\nOn es realitzarà l'activitat? L’activitat es realitzarà fent servir les instal·lacions i el material del Club Nàutic Bétulo, ubicat al Passeig Marítim de Badalona. Tot i així, per qüestions de climatologia, el lloc des d’on es realitza la sortida a mar oberta pot canviar en funció de l’època de l’any. Des del mes de novembre al mes d'abril, la sortida es realitzarà des del Port de Badalona. Entre l'abril i el setembre, la sortida es realitzarà des del mateix Club Nàutic Bétulo.\nQuins dies s'entrenarà?\nAtès que el rem amb llagut és un esport d’equip, s’intentarà buscar un horari que permeti la participació de tot el grup. Inicialment, però, l’activitat es realitzarà durant el cap de setmana (dissabte i/o diumenge), horari de matins.\nQuin serà el cost?\nEl cost de l’activitat es situaria al voltant dels 70 € / trimestre.\nEstic interessat/ada. Què he de fer?\n. El Sergi, el coordinador, es posarà en contacte amb les persones interessades i us donarà més detalls.\nUn esport amb tradició El llagut és una embarcació de rem amb banc fix típica del Mediterrani, equivalent a les traineres del Cantàbric. Antigament, aquesta embarcació s’utilitzava per anar a pescar i també podia anar equipada amb una vela llatina. Un llagut fa uns fa uns 7,5 metres de llarg per 2 de mànega, pesa uns 300 quilos i està fet amb fibra de vidre, amb interiors de fibra de carboni i alumini.\nDes de l’any 1993, la Federació Catalana de Rem reconeix el rem en llagut. Prèviament, el llagut català va ser considerat un esport d’exhibició als Jocs Olímpics de Barcelona.\nEl rem, com a esport, és una activitat física que afavoreix l’associacionisme, l’esperit d’equip i la disciplina, alhora que resulta una activitat integradora; de la mateixa manera, el rem recupera i promociona una activitat pròpia del litoral català.\nÀnims i a remar!\nLa secció de futbol et necessita\nLa secció de ioga estrena activitats\nCanvis al tai-txi\nNous entrenaments de voleibol platja\nCiclisme: travessa d'Amsterdam a Brusel·les\nLa secció de voleibol a Montpellier\nPanteres Grogues en L'homenatge a la transsexual Sònia\nPanteres Grogues en el Pride House (Londres)\nEls Gay Games escalfen motors\nTercera Newsletter disponible ja!\n<< Inicia < Anterior 1 2 3 4 Següent > Final >>\tJPAGE_CURRENT_OF_TOTAL\tFes-te sociCalendari generalAvantatges sociRenovar quota Les teves dades Qui som i què femOn somJunta DirectivaComissió EsportivaAssembleaVoluntariat\tAgendaLlista generalNoves SeccionsNewslettersPremsa i NoticiesEnllaçosEmailsPublicitat Copyright © 2011 Panteres Grogues. Club Esportiu LGTB. Tots els drets són reservats.


L'agredit ha presentat una denúncia contra l'agent.\nEl jove que apareix en un vídeo viral en què es pot veure que un agent de la Guàrdia Urbana de Lleida li dóna puntades de peu i cops de puny i li llança una cadira mentre és a terra, ha presentat aquest divendres una denúncia al jutjat de guàrdia.\nLa seva advocada, Eva Udi, ha presentat la denúncia en nom seu i en el d'un altre jove que va ser detingut al costat d'ell dimecres a la nit, quan una patrulla de la Guàrdia Urbana es va presentar en un bar del carrer Comtes d'Urgell alertats pels veïns, que es queixaven de enrenou al carrer.\nUdi ha afirmat que demana que s'imputi l'agent un delicte d'agressions amb instrument perillós, per un delicte contra la integritat moral i "un delicte de tortures perquè dins d'aquest delicte subsumeix haver clavat l'agressió per alguna discriminació".\nEls joves, els dos de nacionalitat marroquina, van quedar en llibertat dijous passat després de passar la nit a la comissaria dels Mossos d'Esquadra, a la qual els va conduir la Guàrdia Urbana.\nPer la seva banda, l'Ajuntament de Lleida ha obert un expedient informatiu a l'agent i està recaptant informació per traslladar-la al jutjat d'instrucció número 2 de Lleida que porta el cas.\n"Nosaltres hem obert un expedient informatiu paral·lel a què pugui obrir el jutjat o la fiscalia, estem recollint totes les dades i tota la informació que es traslladarà al jutjat corresponent ja Fiscalia perquè facin la valoració del conjunt de l'actuació que hi va haver aquesta nit trista" , ha afirmat la regidora de Seguretat Ciutadana Sara Mestres.\n"A nosaltres no ens agrada com a cos policial que surtin aquestes imatges, però d'altra banda volem el sentit comú i la centralitat del relat que comença abans, no és només les imatges que han sortit", ha agregat.\nLa filmació es va produir aquest dimecres, a prop de les deu de la nit, quan veïns d'un bar van avisar la Guàrdia Urbana per l'enrenou que hi havia fora i els agents van voler identificar dos joves que després va aturar.\nLa persona que era el bar i va gravar la pallissa després va presentar una denúncia a la comissaria dels Mossos d'Esquadra i va difondre les imatges que, segons Mestres, corresponen a la part final d'una actuació en la qual l'home que està en terra i el jove que l'acompanyava van agredir dos guàrdies urbans als quals els van fer fora dues caixes de cervesa.


El filòsof: La importància del temps mort quan realment és útil.\nLa importància del temps mort quan realment és útil.\nBé, la inauguració d’aquest humil blog fa referència a la importància del temps mort i la mala aplicació que hi fan més d’un entrenador què rep fer-se càrrec d’un equip més per estar al lloc adequat en el moment adequat que no pas per mèrits i coneixements.\nEl que encapçala la llista és evidentment, Xavi Pascual, l’entrenador de la secció d’handbol del Barcelona Borges. Aquest senyor l’han posat allí pensant-se que pel fet de ser de la casa, ser relativament jove i català, ja es pensen que tots seran Peps Guardiola i no sempre funciona.\nAquest senyor és el màxim exponent de no saber gestionar un partit. L’any passat ja ho va demostrar sobradament després de que en moltes ocasions l’equip, amb el seu treball a la pista, aconseguia avantatges significatius i els dilapidava per una mala gestió dels temps morts. Aquest senyor suposo que algú en un moment puntual, en el qual si que era necessari demanar el temps mort a falta de 20 segons i el pobre s’ho va prendre com una norma perquè no entenc la manera de malgastar els temps morts aquest senyor. L’any passat a la final de la champions es va perdre en gran part perquè aquest senyor va comportar que el Kiel alemany va remuntar la diferencia de sis gols i el tio sense immutar-se ni demanar el temps mort quan tocava (no és el mateix jugar amb una diferència de 2-3 gols que amb un empat) i va comportar la remuntada per no parar el partit quan tocava. I va demanar tempos mort quan van remuntar els alemanys i es van posar per davant,jugant a casa, amb el suport de tot el pavelló i amb l’augment de confiança que suposava remuntar. Aquest senyor en lloc de parar el partit quan van remontar 2-3 gols es va esperar fins que ens van sobrepassar i va llençar una copa d’europa.\nEn un moment donat es podria justificar la seva inexperiència però es que l’altre dia a la supercopa va fer el mateix. Guanyant de 4 gols va permetre que el Ciutat Reial, amb la corresponent ajuda arbitral, va imposar un ritme d’anada i tornada que els afavoria per estar més rodats i el tio va veure impassible com els remuntaven 4 gols sense que fes res. Però es que a falta de 3 minuts, es guanyava un altre cop de 3 gols i va tornar a fer la mateixa errada!! Total que tant de reservar el temps mort, al final se’l va menjar en patates perquè els arbitres van permetre que el ciutat reial mantingues la possessió de pilota més d’un minut i mig, i quan feia falta no el va demanar per no quedar-se sense. Doncs al final es va menjar la cartolina verda en patates, perquè a falta de 15 segons va fer tard a l’hora de demanar-lo.\nEl temps mort és una eina que tenen els entrenadors per a tallar el ritme, per a fer retocs tàctics, per a quan veus que l’equip li costa atacar un canvi defensiu, etc. Però hi ha entrenadors que tenen la tendència a esperar i esperar fins a que no es pot més i llavors és massa tard. Si has de demanar el temps mort a la meitat d’un quart o d’un temps de joc perquè les coses no van bé, que ho facin, perquè després quan el demanen ja és massa tard. Si el demanes i les coses van bé, tranquil que l’entrenador rival a la fi el demanarà ell mateix, no esperis a que sigui massa tard.\nÉs un error que fan molts entrenadors i que s’ha vist en el últims temps. L’entrenador de bàsquet Xavi Pascual, al començament ho feia més, al final sembla que es va posar al seu lloc i no fallava tant en aquest aspecte. De partits que anava guanyant el Regal Barça de 10-15 punts i permetre que els rivals es posessin a 2-3 punts o per davant i llavors demanar el temps mort. La enorme qualitat de l’equip feia que en moltes ocasions s’acabin guanyant però no és el més adequat. Si veus que l’equip no sap atacar una zona per exemple, no esperis a que et remuntin els 15 punts perquè després igual és massa tard. Demana temps mort i dona les consignes tàctiques per a superar les adversitats.\nL’altre dia va passar també amb Scariolo amb Lituania. Que va posar la segona unitat a jugar i guanyaven de 18 punts a falta de 3 minuts per acabar el tercer quart. Ja en aquests minuts es va veure que no estaven donant la talla. I va començar l’últim quart i va estar més de 5 minuts impassible sense demanar temps mort fins que es van posar davant els lituans. Total que quan ell va reaccionar els teòrics titulars ja estaven gelats després d’estar asseguts gairebé un quart sencer i amb el “marrón” d’haver de tornar a remuntar perquè els lituans s’havien avançat al marcador. Total que va fer tard i van perdre i gràcies de Nova Zelanda sinó s’hagués fet el ridícul. I tot per no demanar temps mort quan tocava, mantens la distancia de 10 puntets, poses algun titular en pista i acabes el partit tranquil.\nBé, esperem que la gent hi participi i hi pugui opinar. La propera entrada si no passa res anirà sobre el premi príncep d’ Astúries que li han donat a la selecció totalment injust.


Anuixa Khan - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n(S'ha redirigit des de: Anusha Khan)\nAnuixa Khan Muhàmmad ibn Abu-l-Ghazí Abu-l-Mudhàffar (Anusha Khan) fou khan de Khivà (1663-1687) successor del seu pare Abu l-Ghazi Bahadur Khan que va renunciar al tron (1663) per dedicar-se a estudiar història i religió i lluitar contra els infidels.\nEl seu pare va morir al cap de poc i llavors va decidir reprendre la guerra contra Bukharà trencant la pau que s'havia ajustat vers el 1662. Va envair Transoxiana probablement més d'una vegada. En la darrera, l'única que es descriu, va atacar Juibar, residència dels khoja juibaris (a diferència dels khoja, els khoja juibaris no podien demostrar la seva descendència dels califes, però eren persones molt respectades). Es creu que va actuar instigat per Subhan Kuli Khan de Balkh que tenia problemes amb el seu pare Abd al-Aziz Khan; quan Anuixa va atacar Jubair el khan Abd al-Aziz era a Kermineh i va tornar ràpidament i a mitjanit va arribar davant Juibar que estava ocupada per les forces coràsmies; llavors es van llençar proclames convidant als habitants a matar els corasmis i tots els que estaven armats, fossin uzbeks, tadjiks o mercaders d'altres llocs, van atacar els soldats ocupants i la seva retirada fou tallada per barricades i les portes i sortides tapades; es va produir una massacre i només una part de l'exèrcit va poder tornar a Khwarizm. Per un temps es van acabar les incursions. La guerra contra Bukharà, que era el rival uzbek en el comerç, tenia de fet un transfon d'afer comercial i el conflicte s'hauria allargat del 1664 al 1680 i del 1683 al 1687.\nAnuixa va restablir les relacions amb els turcmans damnades en temps del seu pare, que tenia estretes relacions amb els uzbeks; això va permetre reobrir la ruta comercial entre la mar Càspia i Khivà a través de territori turcman. També va contactar amb els russos d'Àstrakhan, i fins i tot els va demanar diverses vegades entre 1676 i 1687 de construir una fortificació a Karagan el port de la península de Manghishlak; els va oferir també part de les duanes a canvi de la protecció dels seus mercaders dels atacs de cosacs, turcmans i calmucs.\nEl 1683 va reprendre els atacs a Bukharà, cremant ciutats i pobles i devastant el país especialment el territori a l'entorn de Bukharà, emportant-se molts presoners. Subhan Kuli Khan va haver de demanar (1684) l'ajut de Sadik Khan el seu fill al que havia establert com a kalkhan de Balkh. aquest va marxar amb el seu exèrcit però va saber pel camí els èxits d'Anuixa (que havia ocupat Samarcanda) i que alguns emirs l'afavorien i altres s'havien revoltat obertament a Hissar i Khodjend, i va considerar més prudent retornar a Balkh. Subhan Kuli Khan va cridar llavors a Mahmud Jan Atalik, de la tribu dels Yuz, governador del Badakhxan, que va sortir amb les seves forces i va derrotar a Anuixa a la plana de Gijuvan, obligant-lo a abandonar Samarcanda i retirar-se cap a Khivà; després va sotmetre als amirs rebels a Khodjend.\nEl 1685 Subhan Kuli va decidir castigar al seu fill que l'havia traït. Sadik, assabentat, es va preparar per resistir. Va fer matar els seus dos germans Abd al-Ghani i Abd al-Kaiyum, i va enviar una ambaixada per negociar amb l'emperador mogol Aurangzeb; Subhan Kuli Khan va iniciar les operacions avançant fins a Khan Abad, on va escriure una carta al seu fill al que va oferir el perdó si hi anava; Sadik el va anar a veure i fou rebut cordialment pel seu pare però en un moment determinat fou capturat i encadenat i enviat a una fosca i apartada presó; el khan va fer matar els col·laboradors del fill en mig de terribles turments; Sidik va morir al cap de tres mesos d'empresonament (1686). Subhan va quedar amb el control de Balkh. El 1686 Anuixa Khan, segurament aprofitant el recent conflicte de Balkh, va fer una nova incursió a Bukharà i va arribar fins a les portes de la capital. El khan va enviar contra els corasmis a Mahmud Jan Atalik, que finalment els va poder derrotar altre cop. Mahmud fou recompensat amb el govern de Balkh que va afegir al seu govern de Badakhxan (i on hauria designat delegat a un altre Mahmud Jan). Llavors el khan va sortir per combatre la rebel·lió que des de feia set anys sostenia al districte d'Hissar Kara Alchin bey i que no se sap quins lligams tenia amb Anuixa. El rebel fou assetjat a la fortalesa de Naaman o Jebel, al Badakhxan; el setge va durar uns mesos i durant aquest temps el cap rebel, que comptava amb el suport de Yar Muhammad, governador de Juzgun, va instigar a aquest a fer dues incursions a Kunduz i Kashim, en territori de Mahmud Jan, però finalment, després de diversos assalts, la fortalesa fou conquerida i el cap rebel va morir a la lluita; el seu cap fou enviat a Bukharà. El 1687 Subhan Kuli, va fer una peregrinació a Meshed i Anuixa Khan va aprofitar la seva absència per fer un nou atac arribant altre cop prop de Bukharà, però fou el seu darrer intent, ja que fou derrotat severament; Anuixa no va desistir i va preparar una nova expedició per l'any següent, però una sèrie d'amirs als quals agents de Bukharà havien estat treballant, van aprofitar el moment per donar un cop d'estat: van fer circular el rumor que els calmucs estaven a punt d'envair el país i van aconsellar a Anuixa donar el comandament de l'exèrcit al seu fill Erenk o Erengh Sultan, que estava en la conspiració; una vegada amb el control de les tropes va arrestar i deposar al seu pare al que va cegar i després va matar. El fill es va proclamar khan (Erenk, Erengh o Arang Muhammad Khan).\n↑ aquest nom li dóna Senkofki, però Vambery l'esmenta com Bayat Kara i diu que era el cap de la tribu Bayat\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Anuixa_Khan&oldid=25301524»\nDarrera modificació: 25 oct 2020 a les 11:12\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 25 oct 2020 a les 11:12.


Plens Oberts - Cardedeu :: Modificació pressupostària núm. 06/2019 suplement de crèdit\nModificació pressupostària núm. 06/2019 suplement de crèdit.\nPrimer.- Aprovar inicialment l’expedient de modificació de crèdit núm. 06/2019 de suplement de crèdit en el pressupost municipal de 2019, segons el següent detall:\n24 43110 48087 Subvenció Fira Sant Isidre 10.000,00\n87000 Romanent tresoreria per a despeses generals 10.000,00\nQuart.- Actualitzar el contingut del Pla estratègic de subvencions 2019 d’acord amb aquesta modificació.\nCinquè.- Publicar, un cop aprovada la modificació, un resum a nivell de capítol en el Butlletí Oficial de la Província de Barcelona i en el tauler d’edictes de l’Ajuntament.\nSisè.- Remetre còpia autoritzada de l’expedient aprovat i de les reclamacions, en el seu cas, al Departament de Governació de la Generalitat de Catalunya i a la Delegació Especial d’Hisenda de Barcelona, simultàniament a l’enviament al butlletí oficial.


El comerÃ§ local prepara les festes amb diverses propostes\nCompra a Sant Quirze, passeja't al Trenet, emporta't una bossa i caga el TiÃ³!\nEl comerÃ§ local prepara les festes nadalenques amb diverses propostes a lâ€™agenda dâ€™aquests dies.\nDâ€™una banda, i a partir del 24 de desembre, podreu pujar al Trenet de Nadal. Durant 10 dies podeu passejar pel municipi, des de lâ€™av. CamÃ del Mas, a tocar a la porta del parc de les Morisques, on es farÃ la sortida i lâ€™arribada. Sant Quirze ComerÃ§ organitza aquesta iniciativa, amb el suport de lâ€™Ajuntament. De fet, el Trenet tambÃ© participarÃ en la Cavalcada de Reis. Podeu obtenir 2 tiquets per cada compra mÃnima de 10 â‚¬ als comerÃ§os del poble.\nDâ€™altra banda, cal remarcar que fins al 15 de desembre trobareu guardioles solidÃ ries a tots els establiments adherits a Sant Quirze ComerÃ§. Una manera de colâ€¢laborar amb La MaratÃ³ de TV3, que enguany se centra en el cÃ ncer.\nEls mÃ©s petits podran fer cagar el TiÃ³ JulitÃ³. Una proposta per al 22 de desembre, a partir de les 17 hores a la rambla de LluÃs Companys.\nFinalment, cal remarcar que les compres al comerÃ§ del poble sâ€™acompanyaran amb el regal dâ€™una bossa amb marca prÃ²pia local; una oportunitat per donar a conÃ¨ixer i fomentar els establiments de Sant Quirze i la compra responsable amb el medi ambient.


La mesura, que permet limitar desplaçaments i racionar l'ús de serveis o el consum d'articles, entra en vigor demà dissabte\nRedacció 13/03/2020 - 15.25 Actualitzat 06/07/2020 - 09.47\nDecret d'alarma a Espanya. El president del govern espanyol, Pedro Sánchez, ha anunciat aquesta mesura extraordinària per combatre la crisi sanitària del coronavirus, quan s'han superat els 4.000 contagis a Espanya. Afecta tot el territori durant quinze dies.\nSánchez no ha donat detalls de què inclourà la mesura, que permet limitar desplaçaments, ja que s'aprovarà demà dissabte en un Consell de Ministres extraordinari.\nEn una compareixença des de La Moncloa, el cap de l'executiu espanyol ha insistit que cal fer tots els esforços per evitar que la malaltia es propagui massa ràpid i col·lapsi el sistema sanitari.\nHa justificat l'estat de l'alarma per poder destinar "tots els recursos" disponibles a l'Estat, inclosos els recursos econòmics, sanitaris públics i privats, civils i militars, per "protegir la població, en particular els més vulnerables".\n"Els professionals de la salut són el nostre escut davant del virus. Mereixen el reconeixement i la gratitud de tots."\nSánchez ha demanat la col·laboració de tota la ciutadania, i s'ha dirigit especialment al jovent. Els considera "decisius" per parar el virus i els ha demanat "que també limitin les relacions socials". Pel que fa a les persones grans, que són població de risc, els ha demanat que es protegeixin:\n"A la gent gran, els dic que es protegeixin i que limitin els contactes".\nHa avisat que "ens esperen setmanes molt dures", i que "no podem descartar que en la pròxima setmana arribem als 10.000 afectats", però tot i això ha mostrat el convenciment que la crisi se superarà:\n"Serà molt dur i difícil, però pararem el virus. La victòria depèn de cadascun de nosaltres. L'heroisme també consisteix a rentar-se les mans", ha assegurat.\nPedro Sánchez s'ha reunit amb el seus ministres per videoconferència. Hi ha dues ministres que han donat positiu i el vicepresident segon, Pablo Iglesias, està en aïllament.\nPedro Sánchez s'ha reunit avui amb el seus ministres per videoconferència\nConversa amb Torra\nEl president de la Generalitat, Quim Torra, i Pedro Sánchez han parlat aquesta tarda després de la roda de premsa. El president espanyol ha explicat que les concrecions de l'estat d'alarma les traslladaria demà en la reunió que tenen per videoconferència amb totes les comunitats autònomes a les 10h.\nTots dos presidents han acordat ajornar la mesa de negociació fins que la situació sanitària estigui en una altra fase.\nL'estat d'alarma és el primer dels tres règims d'excepció previstos a l'article 16 de la Constitució espanyola, a més de l'estat d'excepció i el de setge. S'ha d'aprovar a través d'un decret del Consell de Ministres i un dels supòsits és justament una epidèmia. En recull quatre en total:\n1. Catàstrofes, inundacions, terratrèmols, incendis urbans o accidents de gran magnitud\n2. Crisis sanitàries molt greus com epidèmies i situacions de contaminació molt greus\n3. Situacions de falta d'abastiment de productes de primera necessitat\n4. Paralització de serveis essencials i que provoquin incidències molt greus\nEl govern pot declarar l'estat d'alarma en tot o part del territori. El decret ha de determinar l'àmbit territorial, la durada i els efectes de l'estat d'alarma, que no pot superar els 15 dies.\nLa conseqüència principal és la possibilitat d'obligar la incorporació immediata als seus llocs de treball del personal clau per resoldre la situació.\nTambé limitar o racionar l'ús de serveis o el consum d'articles de primera necessitat.\nA més, es poden donar les ordres necessàries per garantir l'abastiment dels mercats i el funcionament dels serveis i dels centres de producció de productes de primera necessitat.\nFins ara només s'havia aplicat un cop en democràcia: va ser el 2010 per la vaga dels controladors aeris, que va provocar una situació inèdita.\nL'executiu espanyol va haver d'aprovar un reial decret pel qual l'exèrcit passava a controlar l'espai aeri, arran de la vaga que van començar per sorpresa els controladors.\nL'estat d'alarma va obligar aquest col·lectiu a tornar als seus llocs de treball, sota l'amenaça d'incórrer, si no ho feien, en un delicte de desobediència tipificat en el Codi Penal Militar; un delicte que es pot castigar amb penes de presó que anirien dels tres mesos fins als dos anys.\nLa situació és especialment preocupant a Madrid, on abans de la compareixença ja s'ha ordenat el tancament de tots els bars, restaurants i botigues a partir d'aquest dissabte. Només podran obrir les farmàcies i els supermercats i altres botigues d'alimentació.\nA Catalunya, s'ha pres una mesura semblant: s'ha declarat la suspensió immediata de l'activitat i el tancament de pistes d'esquí, gimnasos, locals d'oci, discoteques i àrees comercials no destinades a l'alimentació o productes de primera necessitat. I també s'ha demanat a la població que eviti desplaçaments.\nAquest dijous, Sánchez ja va anunciar un paquet de mesures encaminades a frenar els efectes econòmics de la crisi sanitària, entre les quals hi ha una injecció de 2.800 milions a les comunitats autònomes i una moratòria d'impostos que injectarà 14.000 milions a pimes i autònoms.\nCoronavirus Salut Pedro Sánchez\nPedro Sánchez: "Decretem l'estat d'alarma a tot el país a partir de demà"


Normalitzem els trastorns mentals i cognitius - Onada Feminista\nEls hemisferis del cervell. Font: Pixabay\nNo he patit mai res que entri dins de la categoria de trastorns mentals o cognitius, però sí que tinc un tumor cerebral. Quan el van intentar extirpar va provocar una sèrie de característiques pròpies d’aquests trastorns i que fou el detonant que em va fer veure clarament la importància de normalitzar-los. Però, abans de parlar del meu cas, m’agradaria fer referència a una bona amiga, una de les persones més lluitadores i valentes que conec. Conèixer-la m’ha fet créixer i reflexionar sobre la vida mateixa. Parlo d’una noia amb la Síndrome d’Asperger, a qui conec d’ençà que anava a l’institut.\nLa Síndrome d’Asperger i la Maria\nLa Síndrome d’Asperger, del qual no havia sentit a parlar mai abans, és un trastorn neurobiològic que alterna característiques de trastorns mentals i de conducta i que està classificat dins dels trastorns de l’espectre autista. Els afectats mostren dificultats en la interacció social i en la comunicació amb altres persones, i senten un interès gairebé obsessiu per determinades activitats o àrees. També mantenen un alt nivell d’inflexibilitat tant cognitiva com comportamental i interpreten allò que se’ls diu de manera literal. Tenen molta dificultat a l’hora d’interpretar conceptes abstractes i sentiments, tant dels altres com els seus propis. Senten preocupacions molt intenses per temes concrets, de vegades parlen amb sí mateixos i se’ls veu maldestres a l’hora de moure’s. No són persones amb cap mena de retard mental. Al contrari, tot i que es perden a l’hora de planificar-se o concentrar-se amb alguna cosa concreta.\nS’ha de tenir en compte que aquests “campions” tenen també inseguretats i moments amb l’estat d’ànim més baix.\nQuan la meva amiga -a qui anomenarem Maria- va arribar a l’institut, tothom va notar que alguna cosa era diferent en ella. La majoria de nens són cruels, encara més quan poden exercir el seu poder sobre persones indefenses que estan en els seus anys de creixement i construcció. És així, l’adolescència és complicada tinguis o no un trastorn de qualsevol mena.\nEn el cas de la Maria, va ser encara més difícil. La gent se’n reia d’ella perquè actuava diferent, eren cruels amb ella. Els primers anys sentíem paraules com “esquizofrènia” o “bipolaritat”. No fou fins més tard que, per fi, els psicòlegs van decretar que la Maria patia la Síndrome d’Asperger.\nDes d’aleshores, la Maria s’ha anat obrint camí en una societat que no sempre ha entès què li passa. Ella és per a mi un referent del què és, com diu ella, “ser una campiona”. Sempre valenta, amb un somriure i alguna cosa bonica per dir-te, aquesta és la Maria.\nPerò, egoistament parlant, no va ser fins que jo mateixa vaig despertar a l’UCI d’un hospital, o fins que em van enviar de cap a un centre de rehabilitació per a persones amb lesions medul·lars o neurològiques, que em vaig adonar de la magnitud dels problemes mentals i cognitius i de la quantitat de persones que n’estan afectades.\nAl centre de rehabilitació vaig tenir l’honor d’interactuar amb pacients que havien sofert situacions similars a la meva. Lluitaven per adaptar-se a una situació que els era nova. També eren campions. Però s’ha de tenir en compte que aquests “campions” tenen també inseguretats i moments amb l’estat d’ànim més baix. Han de tirar endavant perquè la vida els ha colpejat, no perquè siguin especials. Absolutament ningú escapa de la possibilitat de patir un problema com el nostre.\nAbsolutament ningú escapa de la possibilitat de patir un problema com el nostre\nAquesta nova situació, sumada a la meva experiència amb la Maria, han obert un nou món davant meu. M’he adonat de quantes coses ignorava i que segurament continuo ignorant. Ha estat ara que m’he preguntat: per què estic descobrint aquest nou món ara, quan en realitat ja l’hauria d’haver conegut abans? I aquesta simple pregunta, que en realitat no és tan simple, m’ha fet arribar a la conclusió de què la nostra societat, per molt oberta que es cregui, encara no està preparada per a acceptar que aquests problemes existeixen, que es poden convertir en els seus propis.\nLa ignorància ha provocat la marginació de les persones afectades per trastorns mentals i cognitius. La compassió ha estat sempre un sentiment general que gran part de la societat ha sentit envers les persones que pateixen aquests trastorns, sense que en realitat sentís un real interès o preocupació. Hi ha persones que, actualment, inclús repudien i temen als afectats. Per altra banda, hi ha el paper dels metges, vinculats directament amb els pacients. Aquests es mantenen emocionalment allunyats, limiten el seu vocabulari a la terminologia mèdica que no tothom entén i actuen únicament seguint les seves creences i plantejaments.\nSer pacient en un hospital es converteix en un infern en el qual et sents sol i incomprès per aquells professionals que estan allà per a ajudar-te. Fins i tot ara, que a poc a poc s’intenta introduir la psicologia en aquests metges. Som persones i mereixem que se’ns tracti com a iguals tot i les nostres carències. Necessitem que se’ns normalitzi, que la gent empatitzi amb nosaltres i entengui que som com ells.\nPerquè, senyores i senyors, el món és una ruleta i ningú està exempt de la possibilitat de patir un trastorn mental o cognitiu.\nTrastorns mentals i cognitius


Laura Arias / Jesús García\nL’any 1972 l’equip de futbol del Cirera es va retratar al seu camp. “Jo estic a la fotografia, era defensa central, vaig estar uns deu anys com a jugador al club”, explica Jesús Garcia, qui ha cedit la imatge. García va arribar a l’equip l’any 1966, quan va venir a viure a Mataró amb els seus familiars. “Jugàvem a futbol en el nostre temps lliure als torrents, ens van veure algunes persones del Cirera i ens van dir si volíem anar al seu club”, recorda l’antic jugador. Quan va arribar, l’equip jugava a tercera regional. En les següents temporades van pujar de categoria i van passar a segona i a primera regional. “Era un equip molt bo, jugava molt bé”, opina l’exjugador, que va estar deu anys al Cirera.\nUna vegada Jesús García va faltar a un partit del Cirera perquè estava una mica refredat. Mentre passejava pel parc Central va trobar-se amb l’entrenador del segon equip del Mataró, el senyor Mañosa. “Em va veure i em va dir que anés a jugar amb ell i el Mataró a Barcelona aquella mateixa tarda, al final hi vaig anar i tot i que no estava permès ningú es va adonar que no tenia fitxa per jugar amb ells”, recorda.


LEGO Creator Lleó Salvatge (31112) - Abacus Online\nLEGO Creator Lleó Salvatge (31112)\nAls petits els encantarà atrevir-se a creuar la sabana per gaudir de divertides aventures envoltats d'animals amb l'impressionant set de joguines LEGO Creator3en1 Lleó Salvatge (31112). Compta amb una maqueta per construir amb maons d'un lleó amb cua, potes, cap imandíbula articulades, així com amb un voltor i un costellam que inspiraran divertides històries. Joguines per a nens i nenes que estimulen el joc imaginatiu.Els joves constructors adoraran crear 3 animals de joguina diferents amb aquest set LEGO Creator 3en1. Podran construir el Lleó Salvatge i, després, convertir-lo en un estruç articulat, transformar-lo en un senglar també articulat o recórrer a la imaginació per donar forma a un altre bell animal. El voltor es pot utilitzar amb les 3 maquetes. Regals creatius perquè nopari el juego¡Los joguines de construcció LEGO Creator 3en1 permeten als nens gaudir d'una infinitat de captivadores aventures amb 3 maquetes diferents per construir en cada set!\nNom del model: (31112)\nNº de peces: 224\nReferència Abacus: 1351631.69


Hotel Agli Scacchi Preci Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nQuartiere Scacchi 12, Preci, Preci, Itàlia, 06047 - Veure al mapa\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Preci, Hotel Agli Scacchi és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nHotel Agli Scacchi també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Preci. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos instal·lacions per a reunions i banquets , restaurant, bar.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. Les instal.lacions d'oci de l'hotel, que inclouen centre esportiu, piscina exterior, jardí estan dissenyades per escapar i relaxar-se. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Hotel Agli Scacchi la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Preci.\nTots els tipus de viatgers (85) Parelles (55) Viatgers en solitari (6) Famílies amb infants petits (11) Famílies amb infants grans (7) Grups (6)


Millora la seguretat a la carretera BV-2122 entre Pontons i Torrelles de Foix | RTVVilafranca\nMillora la seguretat a la carretera BV-2122 entre Pontons i Torrelles de Foix\nLes obres, que han costat al voltant de 540 mil euros i que van acabar el passat 24 d’agost, tenien per finalitat millorar la seguretat viària en quatre revolts.\nLa Diputació de Barcelona ha estat realitzant obres des del passat mes de juliol per a la millora de revolts a la carretera BV-2122 entre Pontons i Torrelles de Foix. El primer tinent d’alcalde de l’Ajuntament de Pontons, Josep Tutusaus, explica que calia fer aquestes actuacions perquè es tracta d’una carretera cada cop més transitada i que necessitava millores.\nDurant el temps que han durat les obres, la carretera ha estat tallada amb desviaments senyalitzats. Tutusaus apunta que això no ha afectat gaire als veïns i turistes, més enllà d’haver de donar la volta i tardar una mica més en els desplaçaments. Van planificar de fer-ho durant l’estiu perquè no volien que afectés ni a la verema ni al transport escolar.\nLes actuacions han estat l’ampliació del radi de les corbes i les respectives plataformes existents, per tal de permetre el creuament d’un autobús i un turisme. Abans de la millora, la carretera constava de dos carrils d’ample variable, en alguns casos inferior a tres metres, sense vorals ni cuneta.\nL’aigua circulava pel marge de la carretera i es desguassava mitjançant obres de drenatge transversal associades al drenatge longitudinal. Tutusaus creu que han guanyat fonamentalment en seguretat.\nDes del passat mes d’agost, que es va reobrir el tram de carretera afectat, s’han anat executant únicament actuacions de drenatge longitudinal, afermats, senyalització i sistemes de contenció.\nBV-2122, Diputació de Barcelona, Josep Tutusaus, Pontons


“Altars profans” en memòria de Toni Catany a la Galeria Trama | Bonart\n“Altars profans” en memòria de Toni Catany a la Galeria Trama\nLa mort sobtada, fa pocs dies, d’Antoni Catany ha fet que l’exposició Altars profans que presenta la Galeria Trama de Barcelona del 29 d’octubre al 3 de desembre sigui la darrera de totes les que ell ha preparat, i alhora la primera sense ell… Es per això que tant l’entorn immediat de l’artista com la Galeria Trama –on ell va exposar en varies ocasions- han volgut no només mantenir-la sinó convertir-la en el primer homenatge públic, dels molts que estem segurs que seguiran, a qui fou un dels grans mestres de la fotografia contemporània.\nToni Catany va viure a Barcelona des dels anys seixanta, i és des d’aquí que es va projectar internacionalment. Estimava i vivia la ciutat intensament. Però alhora se sentia profundament arrelat a la seva terra natal de Llucmajor, on passava moltes temporades, tenia molts amics i volia culminar la seva vida dedicant-se a la Fundació que estava creant i que era el destí previst per al seu llegat. La Fundació Toni Catany de Llucmajor havia de ser un espai que acollís també tallers on artistes de la fotografia d’arreu de món poguessin formar-se, experimentar i crear. Era el gran projecte central d’aquesta etapa de la seva vida, pel que va lluitar fins a aconseguir que l’administració estatal i el Consell de Mallorca aprovessin la dotació necessària. El seu disgust quan la promesa es va incomplir per part de les institucions esmentades li va causar una gran tristesa, que ell mateix va fer pública en una carta oberta publicada en alguns mitjans de Mallorca.\nLa tenacitat de Toni Catany i la passió que sentia pel seu treball el varen portar a preparar no obstant una magnifica exposició a la Box Galerie de Brussel·les el proppassat mes de maig. Sobre aquesta mostra es va publicar el darrer llibre de l’artista, fins ara. Fou també en aquelles dates quan varem acordar amb Toni que presentaríem a Trama, el 29 d’octubre, una part l’obra exposada a Brussel·les, juntament amb altres peces de la mateixa sèrie creativa.\nPreparar aquesta exposició amb en Catany durant aquests darrers mesos la Galeria Trama s’ha permès gaudir intensament de la seva personalitat i la seva obra, deixant-nos un record inesborrable. Aquesta exposició ha adquirit doncs un especial significat per a moltes persones que, des de diferents àmbits del món de l’art i la cultura, tenim en molt alta estima la figura de Toni Catany, i que l’enyorarem per molts motius.\n“Altars profans” és una exposició basada en el treball més recent de l’artista, i consisteix en una sèrie de 25 fotografies centrades en bodegons composats per objectes diversos i peculiars: alguns procedents dels seus viatges i acumulats al llarg de la seva vida. Tots aquests objectes eren símbols per a l’artista, elements que envaïen el seu dia a dia i que eren particularment estimats per ell perquè havien esdevingut objectes de la memòria, records llunyans de la seva infantesa…\nDe la sèrie de fotografies que formen l’exposició, vuit estan editades en platinotípia, una tècnica especialment estimada per l’artista i valorada pels col·leccionistes, ja que desprèn una bellesa excepcional i es troba entre els objectes inventats per l’ésser humà més permanents que existeixen. Una fotografia impresa en platinotípia pot durar milers d’anys, pot perdurar fins i tot més que el propi paper on s’hagi imprès. Es tracta d’una tècnica molt exclusiva, d’un cost molt elevat i especialment complexa per treballar, però que deixa entreveure el domini absolut de la tècnica fotogràfica per part de l’artista. La resta de les obres estan editades en tiratge giclée, algunes en color i altres en blanc i negre.\nEn totes elles hi ha el millor de Toni Catany, el seu món i una part de la seva biografia. Hi trobarem una sensibilitat i una força expressiva que ens emocionaran. Hi tornem a veure l’artista fidel a si mateix i alhora capaç de sorprendre’ns….\nToni Catany (1942 – 2013) és un dels grans mestres de la fotografia contemporània, reconegut a nivell nacional i internacional, guardonat en diverses ocasions amb premis de gran prestigi: Premi nacional d’arts plàstiques (Generalitat de Catalunya) Premi nacional de fotografia (Ministeri espanyol de cultura), Cavaller de l’Ordre de les Arts i les Lletres (Ministeri de cultura Francès). Ha exposat regularment en galeries, centres d’art, fundacions i museus de tot el món: Barcelona, Tòquio, Brussel·les, Paris, Madrid, Caracas, Nova York, Liverpool, Houston, Bilbao, Atenes etc. Entre les seves nombroses exposicions individuals, destaquen l’antologia que el Museu Nacional d’art de Catalunya (MNAC) va dedicar-li l’any 2000.\nA la imatge, “Altar profà 39” de Toni Catany.\nEtiquetes: Galeria Trama · Toni Catany


Dilluns amb temporal de pluja, vent i mala mar – elgarrotxi.cat\n1 novembre, 2015 Redacció COMARQUES 0\nUna borrasca escombrarà Catalunya de sud a nord amb registres que poden superar els 100 litres i onades que fregaran els 4 metres\nUna activa borrasca escombrarà aquest dilluns Catalunya de sud a nord amb precipitacions intenses, fortes ratxes de vent i un temporal de mar destacable. Segons el Servei Meteorològic de Catalunya (SMC), la pertorbació pot deixar registres de més de 100 litres per metre quadrat –especialment al litoral, prelitoral i interior del quadrant nord-est del país-, les ratxes de vent de llevant superar els 60 km/h i les onades sobrepassar els 3 metres al litoral, i puntualment els 4 metres a la costa sud. L’episodi s’iniciarà a les comarques de l’extrem sud i s’estendrà progressivament direcció nord al llarg del matí i migdia. L’episodi de pluges serà generalitzat a partir de la tarda/nit de dilluns per minvar durant la matinada de dimarts.\nL’SMC ha emès ja avisos de perill per la intensitat i l’abundància de les precipitacions, les fortes ventades i el temporal marítim. Protecció Civil demana extremar la precaució en els desplaçaments, evitar circular per zones inundables i allunyar-se de primera línia de la costa. A causa de la presència de vent fort en zones poc habituals, Protecció Civil també recomana revisar i retirar els objectes de balcons i terrasses que puguin caure al carrer. ACN Barcelona.\nL’Askartza de l’olotí Joan Lluís Albella segueix sumant


gènere archivos - Barcelona Ets Tu\nBarcelona s'ha caracteritzat sempre per anar a l'avantguarda del progrés econòmic, cultural de l'estat. Un dels principals bancs de prova en què es construeix aquest progrés és el de la igualtat de gènere. Actualment, per fortuna, comença a donar-se en el nostre entorn una emergència creixent de dones que aconsegueixen llocs d'alta responsabilitat fins ara ocupats majoritàriament per homes. És el cas de l'actual degana del Col·legi de l'Advocacia de Barcelona, Maria Eugènia Gay, o de la CEO de Savills Aguirre Newman, Anna Gener.\nAquest canvi, a diferència dels últims quaranta anys en què l'evolució del treball femení sempre ha tingut relació amb canvis de l'entorn polític, social o econòmic, en la pròxima dècada l'evolució vindrà donada pel canvi en l'escala de valors de la societat.\nEl primer gran salt en aquesta evolució es va produir a partir de 1964 amb l'inici dels successius plans triennals de Desenvolupament Econòmic i Social i es va perllongar fins a 1975. En aquest període encara que Espanya seguia sent un país autàrquic en l'econòmic i social, aquests plans van suposar la posada en marxa d'una economia productiva basada en la plena ocupació, en la qual la mà d'obra femenina inicia la seva incorporació social al món laboral de l'empresa.\nLa segona etapa s'inicia a partir de 1975 amb la transició democràtica i arriba en una primera fase fins a 1986 amb la incorporació d'Espanya a la Comunitat Europea. Aquest període va suposar, juntament amb la liberalització dels costums socials, la incorporació massiva de les dones al món laboral. Les dones que ocupaven llocs directius o executius en empreses, organitzacions o institucions eren una excepció i els estils de direcció autoritaris i sistemes de gestió individualitzats, juntament amb la imatge social i familiar que es tenia del paper de la dona, tampoc facilitaven que aquesta accedís a llocs de responsabilitat.\nUna segona fase s'inicia el 1986 i arriba fins als nostres dies amb la definitiva integració del nostre país en les estructures econòmiques i polítiques de la Unió Europea i la consolidació de la internacionalització de l'economia espanyola. Fins a finals dels '90 poques dones van ocupar llocs directius i solien si és el cas estar relacionats amb les àrees financera i administrativa de les empreses o amb determinat tipus d'estudis universitaris en el cas d'institucions.\nEn els últims quinze anys s'inicia un canvi de tendència i amb els nous models de gestió per competències, direcció per objectius, i estils participatius, les dones han començat a assumir llocs de responsabilitat executiva en organitzacions i institucions.\nAquest canvi en els propers anys s'accelerarà i amb la globalització s'ha iniciat una tercera etapa en què progressivament els llocs de direcció es decidiran en funció de les habilitats executives de les persones.\nLes empreses i institucions líders i que tindran èxit en un sentit ampli, social, econòmic, laboral, seran aquelles que sàpiguen integrar i mantenir equips multidisciplinaris de dones i homes en els quals les ¨ habilitats ¨ de gestió siguin la clau d'accés a les posicions de direcció ..\nLa incorporació de la dona a llocs directius en condicions d'igualtat amb els homes suposarà un altre canvi que s'ha de produir en els propers anys en l'entorn laboral intern de les empreses i la sensibilitat de la dona per conciliar la vida familiar i laboral conduirà a que els horaris siguin respectats a mesura que accedeixi a llocs de direcció o responsabilitat executiva.\nA més en els propers anys es produiran canvis molt profunds en l'escala de valors socials i religiosos i en el paper que han de jugar la dona i l'home en el camp laboral i familiar. Avui encara moltes dones han de triar entre la disjuntiva de família o empresa, unes han donat prioritat a la seva carrera professional, altres han renunciat a la família en el seu concepte tradicional, i, en altres casos amb un gran esforç i sacrifici personal es manté el treball en ambdues.\nMentre que abans les dones que accedien a llocs directius es deia que era perquè assumien el paper de l'home, avui i en el futur les dones que tindran més èxit professional seran aquelles que siguin elles mateixes i així succeeix amb les que actualment han arribat a la direcció general d'empreses o institucions.\nPer la seva banda els homes si volen competir han d'assumir un nou rol diferent al que fins ara han exercit, en el futur també hauran d'atendre els fills i compartir les tasques domèstiques.\nEn els propers anys la diferència la marcaran les organitzacions que sàpiguen implementar i s'esforcin a dur a la pràctica aquesta nova cultura que atraurà i retindrà el talent a les empreses i institucions. La competència per sexe s'ha acabat i en el futur ho serà per habilitats. I Barcelona també serà pionera en aquest camp.\nPor Barcelona Com Tú


Rellotge Viceroy de nena amb braçalet d´acer. - 42366-94 - Joieria Lupe\nRellotge Viceroy de nena amb braçalet d´acer. - 42366-94\nRellotge Viceroy de nena amb braçalet d'acer.\nRellotge Viceroy de nena amb caixa d'acer de 28 mm de diàmetre, esfera blanca i rosa amb números i amb indicador de les 12 circonita. Braçalet d'acer amb tancament desplegable, resistent a l'aigua 5 atmosferes.\nRellotge Viceroy de nena amb braçalet...


L'Ampolla promou una àmplia varietat d'activitats i actes per celebrar la Setmana Cultural - Imagina Ràdio\nL’Ampolla promou una àmplia varietat d’activitats i actes per celebrar la Setmana Cultural\nLa Regidoria de Cultura de l’Ajuntament de l’Ampolla ha organitzat un any més la Setmana Cultural, que se celebrarà del 22 al 29 d’abril. El tret de sortida a les diverses activitats i actes el donarà la presentació del llibre El Misteri del Suriv Anoroc, a càrrec de la seva autora Laia Ropals, que tindrà lloc el divendres 22 d’abril, a les 18.30 hores, a la Biblioteca Municipal de l’Ampolla.\nAl llarg de la setmana, a la Biblioteca Municipal, hi haurà contacontes per a tots els cursos de l’Escola Mediterrani i, el dijous 28 d’abril, a les 18.30 hores, s’ha organitzat l’espectacle Memòries líquides. Veus de les bugaderes, de la mà de Rosa Vendrell. El Grup de Teatre de l’Ampolla, el divendres 29 d’abril, a les 18.30 hores, també a la Biblioteca Municipal, oferirà l’espectacle Un tast literari.\nParal·lelament, l’Escola Mediterrani promourà, del 22 al 29 d’abril, un concurs de dibuix entre l’alumnat de 5è i 6è que girarà entorn la temàtica Un món divers, una resposta dialogada. El dimecres 27 d’abril, a les 17 hores, el centre escolar també ha organitzat una jornada de portes obertes.\nA més a més, en el marc de la Setmana Cultural 2022, el diumenge 24 d’abril, a les 11 hores, tindrà lloc la XXI edició dels Tres Tombs l’Ampolla, i el dissabte 30 d’abril, a les 10 hores, es farà una sortida al Teatre Victòria de Barcelona per assistir a l’espectacle Billy Elliot, el musical. La Regidoria de Cultura de l’Ajuntament de l’Ampolla subvenciona la meitat del cost del transport per participar en aquesta activitat amb l’objectiu de promoure el consum de cultura entre la ciutadania.\nArticle anteriorEls animalistes confien que ERC i Junts se sumin a CUP i comuns per la “supressió” dels correbous\nArticle següentLa crisi municipal tortosina per l’hospital i el judici mercantil a Agrofruit, a la portada del Setmanari L’EBRE


CEA Bétera campions autonòmics de relleus mixtes | Federació de Triatló de la Comunitat Valenciana\nCastelló de la Ribera acollia el campionat autonòmic per relleus mixtes i sumava els primers punts per a la Lliga de Clubs Caixa Popular.\nDiumenge la localitat de la Ribera acollia per primera vegada en la història de la Comunitat Valenciana el Campionat Autonòmic de Duatló per Relleus Mixtes. A més, aquesta competició seria la primera a puntuar a la Lliga de Clubs Caixa Popular 2020. La competició de clubs, per excel·lència de la nostra comunitat, comptarà durant aquesta temporada amb dues seus de relleus mixtes, una a modalitat de duatló i una altra en triatló.\nEl III Duatló per Relleus mixtes de Castelló es va convertir en la primera prova amb igualtat de participació femenina i masculina. Un total de 400 duatletes, 200 mujers i 200 homes, que van formar un total de 100 relleus.\nA les 9 hores es donava la sortida des del Parc de l'Estació. Les primera a prendre la sortida van ser les dones dels 53 relleus que disputarien el campionat autonòmic. Dos minuts més tard sortirien la resta de relleus.\nDes de la primera posta la competició es tornava molt emocionant, com és habitual en aquest tipus de competició. Eva Sánchez, la primera rellevista de l'CEA Bétera posava al capdavant al seu equip, amb una distància considerable enfront dels seus perseguidores de la Universitat d'Alacant, CT Arena Alacant i A Correcuita.\nA la segona posta arribava el torn dels nois, Josep Gómez agafava el relleu pel Bétera. En segona posició iniciava la seva posta Roberto Sánchez, actual campió de l'món sub 23 i un especialista d'aquesta modalitat a nivell internacional. El rellevista de la Universitat d'Alacant després d'una espectacular competició aconseguia posar a la Universitat d'Alacant en primera posició.\nArribava el torn de la tercera posta a completar per dones. En aquesta ocasió era el CEA Bétera el que posava en competició al seu millor basa, Noelia Juan, actual bronze en relleus mixtes en l'europeu de València en 2019. Noelia que és una gran atleta iniciava la seva posta en segona posició, i des del principi retallava distància a la primera classificada Sara Alemany. A l'igual que Roberto, Noelia feia el mateix i posava al seu club en primera posició, amb un petit avantatge davant de la Universitat d'Alacant.\nL'últim relleu d'ambdós equip tindria la responsabilitat de treballar dur per aconseguir el Campionat Autonòmic. L'última posta començava amb una lluita molt ajustada entre el CEA Bétera, amb Pablo Cano, i la Universitat d'Alacant, amb Christian Sánchez. Tots dos duatletes van protagonitzar una emocionant última posta, en la qual en el segment ciclista el rellevista de la Universitat d'Alacant patia una caiguda, cedint definitivament la primera posició a l'CEA Bétera.\nDesprés d'una emocionant i intensa competició, va ser el CEA Bétera què es va proclamar campió autonòmic per relleus mixtes. En segona posició arribava la Universitat d'Alacant. La tercera plaça va ser finalment per al CT Arena Alacant, que barallo des del principi amb el Tripuçol per pujar a l'tercer calaix de l'pòdium.\nUn darrere l'altre els clubs van anar completant els seus relleus i creuant la línia de meta. La jornada, que es feia de dia amb temperatures més pròpies de la primavera, va permetre que un important nombre de clubs de la nostra comunitat poguessis gaudir d'aquesta modalitat tan emocionant i divertida tant per als participants com per al públic.\nLa Lliga de Clubs Caixa Popular tornarà el proper 7 de març amb el Duatló Sprint d'Ontinyent. I la competició autonòmica tindrà el campionat per equips el 22 de febrer a Albalat de la Ribera.


SEGONA EDICIÓ DEL CICLE DE CONCERTS FIL MUSICAL AL JULIOL | Joventut Reus\nSEGONA EDICIÓ DEL CICLE DE CONCERTS FIL MUSICAL AL JULIOL 25/06/2019 - 09:01\nSEGONA EDICIÓ DEL CICLE DE CONCERTS FIL MUSICAL AL JULIOL\nEl departament de Joventut, conjuntament amb l’Associació Anima’t organitzen per segon any consecutiu el cicle de concerts Fil Musical als jardins de la Casa Rull, un espai idoni per a gaudir de la intimitat i la màgia de la música els calorosos vespres d’estiu. El cicle tindrà lloc cada dijous de juliol a les 21h, enguany amb músics molt joves com els Kids From Mars o PAVVLA, i altres amb més recorregut com els Germà Aire o la veterana Koko Jean acompanyada dels The Tonics (el 50% dels Mambo Jambo).\nAquest cicle s’emmarca dins el programa d’activitats per joves que es programa des del Casal de Joves la Palma i té per objectiu oferir espais alternatius a l’oci nocturn i també apropar la cultura als i les joves. El cicle compta amb la col·laboració i patrocini de Jardins de la Casa Rull, Estrella Damm i Vermuts Miró.\nTots els concerts comencen a les 21:00h i tenen entrada lliure.\nPAVVLA. Dijous, 4 de juliol\nLa multidisciplinar Paula Jornet es converteix en PAVVLA quan entra en el projecte musical que arrencava ara fa tres anys, quan tenia tan sols 20 anys. “secretly hoping you catch me looking” és el segon disc de PAVVLA, publicat a finals de 2018. El seu debut “Creatures”, la va posicionar com una de les noves propostes indie més importants del nostre país. Amb prop d’un centenar de concerts a les espatlles a casa nostra i a l’estranger, i amb articles a mitjans de renom com la NPR americana o la BBC anglesa, PAVVLA es guanyava a pols l’etiqueta d’artista emergent del moment amb actuacions als principals festivals de casa nostra i milers d’escoltes a les plataformes d’streaming. “secretly hoping you catch me looking” dibuixa de manera clara el canvi de concepte del seu debut. Si “Creatures” era un disc fet des de la nostàlgia i des de la ingenuïtat, aquest nou àlbum porta per bandera la provocació i una actitud molt més gamberra, desfent per complet de l’actitud naïf i de la innocència. Amb un directe explosiu a la vegada que intimista, PAVVLA segueix demostrant perquè la seva proposta ha estat aclamada arreu.\nGermà Aire. Dijous, 11 de juliol\nEn Luca i l'Andreu continuen el seu camí iniciat el 2012 després de la dissolució de Mates Mates. Una primera maqueta el 2013, seguit del seu debut amb “Ball del Cel” el 2014 els col·locava en un terreny de proves, un laboratori on jugaven amb els sons menys concrets i sense límits. Totes aquelles provatures van ser necessàries per parir, quatre anys després, “Sempre”, el seu segon llarg, no molt llarg. Per nosaltres un dels millors discs de l’any 2018 en català. Gràcies a la producció de Joan Pons aconsegueixen concretar totes aquelles forces i comprimir-les en 10 hits de dos minuts i mig. En aquest disc no hi sobra res.\nKoko-Jean & The Tonics. Dijous, 18 de juliol\nKoko-Jean & The Tonics us proposa el millor de quatre mons musicalment diferents en una sola bomba plena de Soul, Ritme i Groove. La moçambiquenya afincada a Barcelona Koko-Jean ve acompanyada d’Anton Jarl, Victor Portes i Dani Baraldés, quatre dels músics més críticament aclamats de l'escena barcelonina. La ex-cantant dels The Excitements comparteix ara projecte amb The Tonics (50% dels Mambo Jambo) i han arribat per servir al seu públic un assortiment complet de ritmes potents, cançons enganxoses i molt Rock’n’Roll! Si no tu vols perdre millor que vinguis i ho comprovis per tu mateix.\nKids From Mars. Dijous, 25 de juliol\nKids from Mars, és una banda molt jove de Blanes formada per l’Òscar i en Roger que amb només 15 i 16 anys es presenten en societat amb un primer EP “</3” aquest mateix 2019·. Des del seu debut han sorprès a tota la crítica nacional d’on només n’han rebut bones paraules. L’electrònica es barreja amb unes melodies de veu que sorprenen per la seva precisió. La jove edat de l’Òscar i en Roger només fan que ressaltar el talent precoç d’aquest parell de nois que viuen i es desviuen per la música. Amb un directe enèrgic i vitalista, Kids from Mars venen disposats per quedar-se i revolucionar l’escena indie del nostre panorama, teniu una bona oportunitat per veure’ls de prop.\nSport media,Running sport media,bridgemedia,bridge media,Running sportsjordan Release Dates\nInformació bàsica RGPD · Política de privacitat · Política de cookies · Avís legal · Transparència · Accessibilitat · Mapa web


Cicles Formatius: Els límits del cos. Marc Pinsach, Núria Picas i Silvia Vidal\nEls límits del cos. Marc Pinsach, Núria Picas i Silvia Vidal\nEl passat dimarts dia 12 de novembre en Moises Criballés i en Pol Trafí ens van desplaçar fins a la Universitat de Vic per assistir a la presentació del Festival de Cinema de Muntanya de Torelló. Durant tot el matí es projectaven algunes de les pel·lícules del festival i s’intercalaven amb xarrades sobre la muntanya i els esports que s’hi practiquen.\nAquí es on entraven en joc els esportistes d’elit següents: Marc Pinsach, Núria Picas i Silvia Vidal. Segurament per nom no els coneixereu, ja que practiquen uns esports molt minoritaris, però són autèntics cracks.\nMarc Pinsach és un atleta de Cassà de la Selva, membre de la selecció absoluta Catalana i Espanyola d’esquí de muntanya, amb notables resultats a proves de renom mundial de la modalitat, últimament també practica Trail running.\nNúria Picas, bombera de professió i resident a Berga és l’actual campiona del món d’Ultratrails i subcampiona mundial de Skymarathon, ha guanyat la Cavalls del Vent i ha sigut segona a la UTB (ultra trail del Mont Blanc, 160km).\nSilvia Vidal des de ben petita va practicar atletisme, però no va ser fins als 24 anys que va decidir penjar les bambes i començar a escalar, actualment participa en expedicions en solitari pels llocs més remots del món escalant grans parets. Ha arribat a passar 32 dies penjada d’una paret.\nLa xerrada va ser molt productiva i divertida. Estava organitzada a manera de taula rodona, fet que ens permetia intercanviar idees i preguntes amb els protagonistes. Vam aprofitar aquest fet per fer preguntes als esportistes referents als treballs que estem realitzant de crèdit de síntesi: un treball referent a l’escalda (Moises), per tant vam poder eixugar alguns dubtes amb la Silvia, i un treball sobre el calçat minimalista en el Trail Running (Pol), en aquest cas la pregunta va anar dirigida a la Núria tot hi que en Marc va aprofira per intervenir i dir-hi la seva.\nCom a frase de la xerrada ens vam quedar amb una que va realitzar Marc Pinsach quan l’hi van preguntar pels objectius aconseguits; El que et fa viure i caminar és aquell objectiu. Un cop l’has aconseguit et sents el “puto amo”.\nMoises Criballés i Pol Trafí\nMarc Pinsach, Silvia Vidal i Núria Picas\nPublicat per Cicles Formatius a 10:08\nSessió d'estirament corporal\nEls límits del cos. Marc Pinsach, Núria Picas i Si...\nActivitat física per a persones amb discapacitat


Les beceroles successives: De Los diarios de Emilio Renzi estant\n10 de nov. 2015\nDe Los diarios de Emilio Renzi estant\nA mesura que avanço en la lectura d'un llibre prestat o que no és meu i, per tant, no puc posar-me a marcar les pàgines o a subratllar els fragments que trobo més rellevants, em veig obligat a refiar-me de la memòria i a certa esperança de que tornant enrere ho trobaré. I no. Això és el que em passa ara amb Los diarios de Emilio Renzi, de Ricardo Piglia. Era algo així com que els trossos que anem deixant i evitant durant l'aprenentatge són aquells als que, de fet, tornarem i ens acabaran donant l'especificitat que podem tenir, aquells que acabaran conformant la pròpia veu. Però mes ben dit. Retorno enrere per trobar aquelles explicacions, aquelles idees, que em semblaven brillants, dignes de diguem-ne emmarcar, de reprendre, però passo pàgines i pàgines i només hi trobo paraules i paper. No hi ha manera, és com si el propi llibre se les hagués empassat. Com si hagués previst una sentit diferent per a cada lectura que es faci. Que allò memorable cal que sigui irrepetible. En alguna ocasió arribo a plantejar-me si no serà que me les he inventat. Si, fet i fet, el llibre ja havia previst aquest post. "El presente es un futuro que viene a ser. La existencia  es anticipación, afán de querer ser." (pg 80)\nPublicat per Ramon Boixeda a dimarts, de novembre 10, 2015


Índex d'espècies » Insectes » Lepidòpters » Lymantriidae »\nEuproctis chrysorrhoea és una papallona de la temible família de lepidòpters nocturns limàntrids, a la qual pertany també l’eruga peluda del suro (Lymantria dispar), parenta de la coneguda processionària del pi (Thaumatopoea pityocampa). Les erugues dels limàntrids estan protegides per pèls urticants, solen viure gregàries i són voraces defoliadores causants de plagues forestals i agrícoles.\nL’eruga d’Euproctis chrysorrhoea no n’és pas l’excepció. És una espècie polífaga que al Bages ataca sobretot l’arboç (Arbutus unedo). La trobem als arboçars afavorits per incendis forestals anteriors, on l’arboç n’és l’espècie absolutament dominant. A alguns llocs de la torre de Castellnou (foc de 1994) i del solell de La Serra de Rajadell (foc de 1980), Euproctis chrysorrhoea ha esdevingut un greu flagell de l’arboç. Les erugues d’Euproctis chrysorrhoea, nascudes a l’agost d’una posta comuna, teixeixen un niu de fils a l’extrem d’una branca d’arboç, englobant també algunes fulles. Mica en mica les erugues reforcen aquest niu, que recorda el de la processionària del pi. Les erugues passaran tot l’hivern i la primavera embolcallades al niu, protegides de les inclemències meteorològiques. Les sortides del niu per cruspir-se l’arboç s’intensificaran a partir de l’abril. L’arboç pot resultar totalment defoliat, amb les branques pelades. Afortunadament, l’arboç té una capacitat de rebrotada excel·lent. Compte amb el gran poder urticant dels pèls d’aquestes erugues!\nA la imatge 3ª, una eruga, ja al final de la fase de creixement, avança damunt d’una fulla de roure.\nDesprés de passar per la fase de crisàlide, a l’estiu emergirà la papallona, tota ella peluda, d’un color blanc nivi amb l’excepció només del bru rogenc del seu abdomen molsut. La papallona vola discretament de nit. En repòs adopta un posat d’ales com si fos un teulat. Té una sola generació l’any.\n[fotos Joan Antoni Closes (1ª), Jordi Badia (2ª) i Xavier Adot (3ª)]


Mathias Enard: “Cal mirar a Orient més enllà de les flames i la violència” – Llegir en cas d'incendi\nL’escriptor va guanyar el Premi Goncourt amb ‘Brúixola’, una novel·la que vol trencar els clixés i els mites sobre Orient\nFotografia de Manel Haro\nPublicat per\tLlegir en cas d’incendi\t03/10/2016\nL’escriptor francès Mathias Enard (Niort, 1972), resident a Barcelona, ha vist com la seva obra ha anat guanyat musculatura i prestigi amb cada títol que ha publicat. Ha rebut diversos guardons, entre els quals destaquen el Premi Goncourt dels Estudiants per Parla’ls de batalles, de reis i d’elefants (Columna/Pengüin Random House), novel·la molt celebrada al nostre país, i el Premi Goncourt per Brúixola, que acaba de publicar en català Empúries (amb traducció de Jordi Martín Lloret) i en castellà Literatura Random House (amb traducció de Robert Juan-Cantavella). En ella, el protagonista és un musicòleg vienès que després de què li hagi estat diagnosticada una malaltia greu, es passa tota una nit despert recordant tot el que ha viscut en els diversos països que ha visitat, com Síria, Turquia o Iran, moltes vegades en companyia del seu gran amor, Sarah. Enard se serveix d’aquesta història per mirar de trencar els clixés i els mites sobre l’Orient i l’Islam, tot reflectint la riquesa d’un món que en l’actualitat està amenaçat pel terrorisme. L’autor, que domina diverses llengües, entre elles l’àrab, respon a les preguntes en un perfecte català.\nBrúixola vol desmuntar mites i clixés sobre Orient, però què em d’entendre per Orient?\nEl primer clixé que vol desmuntar la novel·la és la idea de què tenim Orient per una banda i Occident per una altra. Orient s’ha de veure com un gran baül d’imatges, representacions, música i literatura que s’ha anat omplint des de fa segles, però parlar d’Orient o Occident és parlar de direccions, res més que això.\nPotser es tendeix a confondre Orient amb Islam…\nIslam sí és una realitat, però tenint en compte que dintre del món musulmà hi ha molta diversitat, perquè va des del Marroc fins al Pacífic i la meitat d’Àfrica. Tenint en compte, és clar, que hi ha molta gent a la que anomenem musulmana que no és creient, i dels que sí hi creuen, doncs ho practiquen de diverses formes i en diverses llengües, dialectes, ètnies, cultures… No podem dir que l’Islam és tal cosa o tal altra, sinó que hem de precisar, com, quan i on, perquè vist des d’aquí, sembla que l’Islam és tot igual, però vist des d’allà no. Un sunnita tradicional d’Egipte no és el mateix que un xiïta del Líban o que un no musulmà.\nQuan vas pensar en escriure Brúixola?\nÉs un projecte que ve de molt lluny, perquè sempre m’ha interessat aquest tema. De fet, un dels meus llibres anteriors, Parla’ls de batalles, de reis i d’elefants podria ser una de les anècdotes que surten a Brúixola. He anat acumulant material pensant que en algun moment em posaria a escriure una novel·la més gruixuda on es mostressin les relacions entre el segle XIX i el XX. Ha estat un procés molt lent tot plegat. L’escriptura pròpiament dita va començar fa cinc anys coincidint amb la primavera àrab i la guerra civil de Síria.\nEl protagonista, Franz Ritter, és un musicòleg que reflexiona, a les portes de la mort, sobre tot el que ha viscut i après al llarg de la seva vida. El fet que el personatge estigui malalt és una metàfora de què també ho està el món en el qual ha viscut?\nJo no ho vaig fer amb aquesta intenció, però segurament el protagonista sí es pot veure com una metàfora d’una Europa malalta. No és que m’agradi gaire la idea, però entenc que el lector ho pugui pensar.\nI més enllà d’Europa, també Síria està malalta…\nVeure el que està passant a Síria és un dolor permanent. El lloc on he viscut allà, els amics que he tingut i els paisatges que m’han envoltat ja no hi són. La gent que coneixia, si no s’ha mort, ha marxat a l’exili, les ciutats estan destrossades… I per molt que em dolgui a mi, no vull pensar com ha de ser el dolor dels refugiats que han deixat el seu país enrere i els seus familiars morts, que han de construir una vida nova en una país nou. És una experiència duríssima.\nPodrem tornar a trepitjar Alep, Damasc o Palmira?\nJo crec que sí, però no serà demà, serà demà passat. De totes formes, la comunitat internacional no està actuant com ho hauria de fer, hi ha molta covardia a l’hora de prendre decisions en contra dels russos o del règim de Damasc, per exemple. I ara que els Estats Units han entrat en campanya electoral i que a França hi ha eleccions l’any que ve, ningú vol arriscar-se. Haurem d’esperar una mica abans no torni la pau a Síria, per desgràcia.\nParles dels Estats Units i de França, on hi ha líders polítics que tenen un discurs islamòfob i que compten amb molt suport popular. Per què a Espanya aquest discurs no és tan radical?\nLa història de la immigració estrangera a Espanya és més recent que no pas a França, Alemanya o Estats Units i en la societat espanyola encara no s’ha generat un gran debat sobre la immigració. Això fa que no hi hagi cap partit xenòfob fort mentre la part de la dreta més reaccionària és absorbida pel PP.\nA Brúixola apareixen reconeguts escriptors i músics que durant els segles XIX i XX s’han deixat seduir per Orient. Què és el que ha canviat en el segle XXI, la realitat dels països d’Orient o la manera com la concebem a Occident?\nNo crec que sigui una cosa o l’altra, sinó més aviat que el món és ara més globalitzat. Si et compres una rentadora, potser que la marca sigui alemanya, però estigui fabricada a la Xina amb peces d’Anglaterra. Això ho veiem normal, però ens costa entendre que a nivell cultural, aquesta globalització també existeix. Nosaltres som fruit de llargs intercanvis històrics entre est i oest que han construït la cultura que tenim ara. Nosaltres som com aquella rentadora, tenim peces d’aquí i d’allà, encara que ens costi pensar-nos d’aquesta manera.\nAbans esmentaves el teu llibre Parla’ls de batalles, de reis i d’elefants, que mostra una Constantinoble oberta, integradora i tolerant. En canvi, ara tenim una Istanbul que ha viscut un cop d’estat…\nAixò no hauria passat si fa cinc anys la Unió Europea hagués deixat entrar a Turquia. Europa ha allunyat i aïllat políticament als turcs, i ara aquest país és un problema de veritat, perquè si pensem tot el que Erdogan té entre mans… Té dificultats amb els kurds, amb Síria, i juga d’una forma molt perillosa amb l’Estat Islàmic en contra dels kurds.\nQuan es va produir el cop d’estat, molts ciutadans turcs van sortir al carrer per defensar Erdogan, també les mesquites demanaven que es donés suport al president. Aquesta va ser una reacció en favor de la democràcia, tenint en compte que Erdogan va ser escollit democràticament, o bé una reacció en favor de la manera com Erdogan entén l’Islam?\nNo ho sé, i amb això s’ha d’anar amb compte. Erdogan és islamista, però el seu gran enemic, Gülen, també ho és, com molts dels jutges que han anat a la presó després del cop d’estat. Erdogan ha aprofitat aquest fet per eliminar tots aquells elements que eren contraris al seu partit, especialment la part de l’exèrcit, on ell no té tant de poder, que li resultava més incòmoda. Les llibertats individuals a Turquia han fet un pas endarrere, les presons estan plenes d’escriptors i periodistes i això és molt preocupant.\nDeies que Europa havia aïllat Turquia, però Europa no viu aïllada també?\nSí, Europa s’ha pensat com una illa, com un espai tancat. Això vol dir que tot el que queda fora és rebutjat i és difícil tenir relació amb allò que has deixat fora. Una cosa és l’intercanvi econòmic, que sembla no tenir problemes per produir-se, però si parlem de valors democràtics o de l’estat de dret, és més difícil compartir-los si vius aïllat. Europa s’ha vist sempre com una fortalesa econòmica i cultural, però no hem d’oblidar que la cultura europea està formada també per elements que han vingut de fora.\nTenint en compte que a Europa viuen milions de musulmans, no seria normal pensar que l’Islam es també part de la identitat europea?\nA Europa hi ha països que són musulmans, com Albània o Bòsnia, i és difícil negar que siguin europeus. De totes maneres, quan diem, per exemple, que a França hi ha cinc milions de musulmans, a què ens referim? A què hi ha cinc milions de creients o a què hi ha cinc milions que nosaltres diem que ho són? Potser musulmans practicants són un milió o dos. Quants catòlics practicants hi ha a França? Com ho comptes? Pel nombre de francesos que s’han batejat? I dintre dels que s’han batejat, tots són creients? És molt difícil quantificar-ho.\nA Barcelona hi ha un debat des de fa uns anys de si s’ha d’aixecar una gran mesquita o no. Les reticències són lògiques?\nA Barcelona hi viuen molts musulmans i sembla lògic pensar que hagin de tenir una gran mesquita, com en altres ciutats europees des de principis del segle XX. No veig per què això ha de ser un problema, perquè mesquites n’hi ha. Quin és el problema, doncs? La capacitat per congregar més gent? L’impacte a nivell urbanístic?\nTornant al llibre, el teu protagonista, Franz Ritter, és musicòleg. Què t’aportava la musicologia que no ho tingués una altra professió?\nPerquè volia explorar la vesant musical de l’orientalisme i és més fàcil fer-ho amb un musicòleg com a protagonista. Coneixem molt bé l’orientalisme en pintura o en literatura, però no tant en música.\nPer aquesta raó, el personatge havia de viure a Viena…\nExacte, perquè Viena és una de les capitals musicals d’Europa i perquè abans era considerada una de les portes a Orient. Era l’indret perfecte per començar el viatge.\nUn viatge que recorda a Les mil i una nits.\nSí, Brúixola són moltes nits en una. A més aquesta idea del conte amarg, de la relació entre Scheherezade i el sultà Shahriar, pot recordar a la història de Franz i la Sarah.\nEn la novel·la cada pàgina té molta informació, és un relat ple de referències. L’escriptura ha degut de ser complexa.\nJo sempre faig un mapa previ amb cada capítol, pensant què apareixerà en cada viatge, quines seran les anècdotes i quins els personatges històrics, així que quan em poso a escriure ja sé cap a on vaig.\nEl fet que l’Acadèmia Goncourt hagi premiat aquesta novel·la, que vol trencar amb els clixés sobre l’Islam, en un moment com aquest, et fa pensar que hi ha la intenció de posicionar-se contra la islamofòbia de l’extrema dreta francesa?\nL’any passat es van publicar a França moltes novel·les que parlaven del món musulmà o del món àrab, i de les relacions amb l’Islam. És un tema que sempre ha estat en l’aire, però sí que després dels atemptats contra Charlie Hebdo, l’interès s’ha revifat. Suposo que l’Acadèmia Goncourt ha estat sensible a aquest tema a l’hora de fer la primera selecció de novel·les, però no crec que després el premi tingui res a veure amb això, perquè el jurat són deu persones que voten i no sé quins criteris aplica cadascú.\nEl que és segur és que el Premi Goncourt t’ajudarà a vendre uns quants milers més d’exemplars. T’agrada pensar que la teva Brúixola pot fer que molts lectors s’orientin una mica més respecte a aquest tema?\nSí, la voluntat política de Brúixola és animar als lectors a mirar a Orient més enllà de les flames i la violència, que hi pot haver un altre tipus de relació entre est i oest. I a tenir una percepció diferent de l’altre i de nosaltres mateixos, de la cultura que ens ha format. El Premi Goncourt és un focus molt potent per a un llibre, almenys a França, i això ajudarà.\nJa has pensat què faràs amb els 10 euros del premi?\nNo, perquè és un taló que ve emmarcat, així que no puc fer res. El guardaré!\nEditorial EmpúriesFrançaIslamJordi Martín LloretLiteratura francesaLiteratura Random HouseManel HaroMathias EnardOrient MitjàPremi GoncourtRobert Juan-Cantavella\nPublicat per\tLlegir en cas d’incendi\t- oct. 2, 2016\nPublicat per\tLlegir en cas d’incendi\t- oct. 4, 2016\nLuisgé Martín (Madrid, 1962) ha escrit diverses novel·les, i encara que és un autor reconegut, l’autèntic èxit li va arribar amb el seu darrer llibre, El amor del revés...\nJúlia Costa. Barcelona / @liujatasco Víctor del Árbol és un escriptor que s’aparta de tots els tòpics intel·lectuals. Barceloní, de família procedent de la immigració i molt modesta...\nÁlvaro Muñoz. València / @AlvaroMunyoz Només arribar al metro (lloc de les meues lectures per excel·lència) un amic em va dir: Què vol dir metec? La veritat, no...\nÁlvaro Muñoz. València / @AlvaroMunyoz L’escriptor anglès George Orwell, en la seva novel·la 1984, deia una d’aquelles frases que passen a la prosperitat: “La història està escrita pels guanyadors”. Potser que Orwell...


Segons la consultora Deloitte, el club blaugrana va ingressar 840,8 milions d'euros el curs 2018/19\n3 min. Barcelona 14/01/2020 10:43\n651x366 Messi controlant la pilota davant Modric en l'últim Barça-Madrid disputat al Camp Nou / PERE VIRGILI Messi controlant la pilota davant Modric en l'últim Barça-Madrid disputat al Camp Nou / PERE VIRGILI\nEl Barça ha aconseguit superar al Reial Madrid com a club amb més ingressos del món. Per primer cop, segons l'estudi Football Money League que ha fet públic la consultora Deloitte, l'entitat blaugrana se situa en el primer lloc d'aquesta classificació, que analitza la informació financera dels clubs de futbol durant la temporada 2018/2019.\nAmb un increment del 21,7% respecte a la temporada 2017/2018, el club blaugrana va obtenir la temporada passada uns ingressos rècord: 840,8 milions d'euros, un import que el converteix en la primera entitat esportiva que trenca la barrera dels 800 milions d'euros d'ingressos i que, a més, li va permetre superar en la classificació el Reial Madrid i el Manchester United, dos dels clubs que històricament havien lluitat per ocupar el liderat del rànquing de l'estudi de la consultora Deloitte.\nSegons la consultora, l'augment dels ingressos del Barça es pot atribuir, en gran mesura, "al canvi d'enfocament comercial del club", que va prendre la decisió "de dur a terme activitats de marxandatge i de concessió de llicències a la pròpia entitat". "Reconeixent el poder de la seva marca, el club controla més les seves operacions en comptes de dependre de tercers per aquests serveis", indica Deloitte. La gestió de les botigues Nike i els nous patrocinadors que va lligar l'entitat també van servir per millorar aquests números.\nEl Barça superarà els 1.000 milions tant en ingressos com en despeses\nDe cara a aquesta temporada, el club blaugrana va presentar uns pressupostos que pretenien anar encara més enllà. Quan Josep Maria Bartomeu va presentar-se a les eleccions va assegurar que el club arribaria a aconseguir més de 1.000 milions d'euros d'ingressos en una temporada. I aquesta temporada tenen previst arribar-hi, ja que, segons el pressupost que van presentar, es preveu que ingressaran 1.047 euros, "un rècord mundial en un club esportiu", va dir el director executiu del club, Òscar Grau. De fet, en el curs actual es treballa per millorar els números en l'àrea comercial, en què es preveuen uns ingressos de 374 milions d'euros gràcies, sobretot, als nous patrocinadors i a l'augment de les botigues del club, com ara la botiga situada a Canaletes, inaugurada el setembre passat.\nEl Madrid, segon\nEl Reial Madrid ha mantingut més o menys els mateixos ingressos que la temporada anterior. Així, amb un lleu increment del 0,9%, ingressa 757,3 milions d'euros, cosa que fa que la Lliga tingui dos representants en el podi d'aquest estudi. "Si bé el rendiment esportiu té un paper important pel que fa a ingressos, la gestió comercial i financera d'equips com el Barça o el Madrid és una referència per a altres institucions del futbol europeu i mundial. Reduir la dependència dels ingressos per retransmissions i centrar-se en l'explotació dels seus actius ha estat l'estratègia que ha donat millors resultats als clubs que lideren la classificació", assegura Concha Iglesias, sòcia responsable d'esports de Deloitte.\nDarrere del Barça i el Madrid han quedat el Manchester United (711,5 milions d'euros), el Bayern de Munic (660,1 milions d'euros), el PSG (635,9 milions d'euros) i el Manchester City (610,6 milions d'euros). El tercer equip de la Lliga en aquesta classificació és l'Atlètic de Madrid, que es manté en la 13a posició, amb 367,6 milions d'euros, cosa que suposa un increment del 20,7% de les xifres respecte a la temporada anterior.\nEl Barça presumeix de ser el club esportiu "amb més ingressos del món"


Merkel i Macron proposen un fons de 500.000 milions per a la UE\nEls dos líders han mantingut una reunió a través de teleconferència per presentar un pla conjunt de recuperació econòmica dels països de la UE\nEl fons anirà destinat a través de subvencions no reemborsables als països més afectats per la pandèmia\nBruselas - Dilluns, 18/05/2020 | Actualitzada 19/05/2020 - 10:50\nLa locomotora francoalemanya torna a engegar el motor per liderar Europa a la recerca d’una sortida a la crisi del coronavirus. Després de setmanes de desacords i discussions, París i Berlín han anunciat aquest dilluns la seva disposició a crear un nou fons de reconstrucció per rellançar l’economia europea, dotat de 500.000 milions d’euros, i destinat a ajudar els països, regions i sectors més colpejats per la pandèmia de la Covid-19. «És necessari un esforç colossal i França i Alemanya estan disposades a fer-lo», ha recalcat la cancellera alemanya, Angela Merkel, des de Berlín. «Es tracta d’una crisi inèdita que requereix una resposta europea», ha afegit Emmanuel Macron després de la reunió virtual conjunta.\nLa iniciativa conjunta pretén desencallar el bloqueig en el qual està immers el debat pressupostari europeu. Tot i que l’import de les transferències del nou fons de reconstrucció plantejat per París i Berlín és inferior al que ha reclamat el Parlament Europeu –almenys un bilió en ajudes no reemborsables– sí que contempla una cosa que fins ara havia sigut tabú i a què alguns socis de la UE, com Alemanya, s’havien negat en rodó: el finançament del pla a través de l’emissió de deute europeu per part de la Comissió Europea. Tota una novetat en la història europea.\nLa presidenta de la Comissió Europea, Ursula von der Leyen, ha acollit favorablement la «constructiva proposta» que reconeix l’amplitud i la mida del desafiament econòmic a què s’enfronta Europa i que posa «l’èmfasi, encertadament, en la necessitat de trobar una solució amb el pressupost europeu al bell mig». Segons ha explicat en un breu comunicat, la iniciativa francoalemanya va «en la direcció de la proposta en què està treballant la Comissió», tot i que no ha revelat si es tracta de la quantitat que proposarà el 27 de maig, quan presenti el marc pressupostari per al període 2021-2027.\nEspanya rep positivament el pla\nIgual de positiu s’ha mostrat el president del Consell Europeu, Charles Michel, que ha saludat els esforços dels dos països per trobar «un terreny comú» en el qual construir el nou fons de reconstrucció, que també ha sigut rebut positivament pel Govern espanyol perquè recull «moltes» de les propostes realitzades per Espanya per a una sortida ràpida i solidària de la crisi. «El fons de recuperació europeu proposat, amb un mínim de 500.000 milions en transferències per als països i sectors més afectats per la crisi, és un pas important en la bona direcció», ha celebrat el president Pedro Sánchez en un missatge similar al publicat pel seu col·lega italià, Giuseppe Conte. El pla ha sigut també ben acollit per la presidenta del Banc Central Europeu (BCE), Christine Lagarde, que ha dit que és una proposta «ambiciosa» que alleujarà als països de la UE més afectats per la pandèmia.\nLa idea de França i Alemanya sobre el nou fons, que defineixen com a «ambiciós, temporal i dirigit», és transferir els diners captats als mercats financers a través del pressupost de la UE tenint en compte la severitat de la crisi i les prioritats de la UE en matèria de transició ecològica i digital. Igual que Brussel·les, Merkel i Macron proposen també vincular el fons al nou marc pressupostari europeu i concentrar els recursos en els primers anys. «La nostra posició no ha canviat. Estem disposats a ajudar els països més afectats amb préstecs. Esperem que el pressupost actualitzat reflecteixi les noves prioritats més que augmentar el sostre [de despesa]», ha respost el primer ministre austríac, Sebastian Kurz, membre del club dels ‘frugals’.\nLa presentació del nou Fons de reconstrucció és l’última peça del puzle que falta per impulsar la reconstrucció de l’economia europea i que se sumarà al bazuka de 540.000 milions d’euros en préstecs aprovat per la UE, la flexibilització del marc d’ajuts d’estat i la liquiditat aportada pel Banc Central Europeu. En la seva iniciativa Merkel i Macron també reclamen una fiscalitat mínima efectiva i un impost a l’economia digital.\nTemes: Emmanuel Macron Angela Merkel França Alemanya


> Complements Alimentaris>Problemes Digestius>Probiòtics>Probiot 25000 Sènior - Plantis - 15 sobres\nBenestar digestiu i articular.\nPreparat a base de fructooligosacàrids (prebiòtic), probiòtics i actius funcionals pensat per a persones amb dificultats gastrointestinals als quals se sumen problemes articulars i que en general manifesten un deteriorament de la salut lligat a l'edat.\nIngredients: Fructooligosacàrids, glucosamina vegetal, maltodextrina, ferments làctics: bifidum breu, bifidum bifidum, bifidum longum, Lactobacillus paracasei, Lactobacillus rhamnosus, clorhidrat de piridoxina, riboflavina, clorhidrat de tiamina, cianocobalamina, àcid hialurònic, gluconat de zinc, sulfat cúpric, selenita de sodi.\ncontingut per sobre de 6 g\nBifidum breu, bifidum bifidum, bifidum longum, Lactobacillus paracasei, Lacto-\nfructooligosacàrids 3,2 g\nvitamina B1 0,63 mg - 57,3% VRN *\nvitamina B2 0,75 mg - 53,6% VRN *\nvitamina B12 0,70 mg - el 28% VRN *\nzinc 2,15 mg - 21.5% VRN *\ncoure 0,40 mg - 40% VRN *\nseleni 45,7 mg -83% VRN *\nUtilització: Es recomana prendre un sobre en dejú.\nPresentació: Envàs de 15 sobres.


Noticias de Castelló: Carmina Ballester: 'El meu projecte integra i escolta'\nPortada > Castelló > Notícies > Carmina...\nLa Plana al Dia | Castelló | General | 04-04-2021\nResposta: El nostre president va reafirmar en 2018 la llibertat com a principi. Ho va fer en unes primàries que, com bé diu, van ser històriques. “Si hem fet primàries és per a creure'ns-ho”, va dir el nostre president. I jo li crec. Crec en el seu projecte i crec que no hem de tindre por a la democràcia interna, a expressar les nostres opinions en llibertat. Hem d'escoltar i permetre als afiliats que decidisquen, perquè són ells els que han de definir el futur d'aquest projecte que és integrador i participatiu.\nP: En aquelles primàries de 2018 la província de Castelló va donar suport al projecte de Casado. Onda va recolzar a Casado i Vall d'Alba a *Soraya Sáenz de Santamaría Com va viure aquell procés?\nJo crec que va ser un moment històric que va servir per a enfortir aquest gran partit. Els militants convertim a Pablo Casado en el líder que aconseguirà reunificar el centredreta i que serà el president del Govern que retorne a Espanya per la senda de la prosperitat, llibertat i equitat. Estic convençuda d'això.\nP: L'equip de Marta Barrachina insisteix a reiterar que és el projecte beneït per Gènova. Què és per a vosté Gènova?\nJo crec que Gènova som tots. Perquè crec que cada afiliat és líder en aquest partit on tots mereixen ser escoltats. I crec en la llibertat com a principi i en la democràcia per a tornar a dir amb orgull i no amb la boca xicoteta que “Jo soc del Partit Popular”.\nP: La candidatura de Marta Barrachina anuncia diàriament els municipis que li han avalat. No obstant això, la seua candidatura ha sigut la primera a presentar avals. Quins són els seus?\nAquest projecte no pregunta a l'afiliat tu de qui eres? No etiqueta, sinó escolta. I ho fa amb humilitat i amb voluntat de diàleg. Perquè crec que són els militants els que han de decidir lliurement el projecte que ha de guiar a aquesta província. I fer-ho sense imposicions ni pressions. No és una carrera, és una cosa molt més seriosa. És el futur dels nostres fills, dels nostres pares. És el futur de la nostra província pel qual val la pena lluitar.\nP: El seu lema és Il·lusió per Castelló, no obstant això hi ha els qui els acusen de fracturar el Partit Popular.\nQuan en 2018 el PP va convocar primàries ningú va creure que suposara la fractura del partit, sinó tot el contrari, aire fresc, un revulsiu il·lusionant. Aqueixa mateixa il·lusió és la que vertebra la meua candidatura. És un projecte que integra i escolta, no etiqueta ni pressiona. Suma i no divideix, perquè ens mou el cor i la il·lusió, i perquè crec que en el partit de la llibertat ningú et pot imposar què pensar ni a qui votar. Per això, siga qui siga elegit president, tindrà tota la nostra lleialtat al partit, a aquesta terra i a aquests valors que ens representen.\nP: Hi ha hagut molt malestar en les bases perquè Marta Barrachina va anunciar a la premsa la seua candidatura abans de comunicar-lo en la Junta Directiva, tal com estableixen els estatuts. Quan va decidir presentar la seua?\nEn el moment en què el president, Miguel Barrachina, va anunciar que no anava a optar a la reelecció i convocava el congrés provincial, molts afiliats, alcaldes i portaveus em van animar a fer el pas per a representar la veu de les bases. Per a mi, ells són la pedra angular i motor d'aquest partit, tal com vaig defensar en la ponència d'Estatuts que vaig tindre l'honor de coordinar en el XIV Congrés Provincial. Per això vaig decidir fer el pas i comunicar en la Junta Directiva, tal com estableixen els estatuts, la meua candidatura. Respecte enormement als meus companys i no crec en les imposicions, vengen d'on vinguen. I em sent amb tota la força, capacitat i il·lusió per a representar els valors que encarna el PP.\nP: El seu projecte parla de renovació però compte entre els seus suports amb membres dels equips de Javier Moliner i Miguel Barrachina. En què consisteix?\nHem fet un pas des del respecte als qui han treballat per aquest partit. Per a nosaltres la renovació és creure en joves amb vocació de servei públic, preparats, valents, talentosos i plens d'il·lusió i guanyes per millorar la nostra terra i les oportunitats i el benestar dels castellonencs. Aquesta és la candidatura de la il·lusió per tirar avant un projecte que tracte als castellonencs com a ciutadans de primera, que invertisca per a atraure oportunitats i talent, que defense sense complexos les nostres tradicions i identitat, que estiga de veritat al costat de tots els autònoms, comerciants, empresaris, agricultors, pescaters, sanitaris i hostalers oblidats hui pel *socialcomunismo. I els qui creguen en aquest projecte són benvinguts, perquè en el PP tots som necessaris i tots sumem.\nP: Quines són les claus del seu projecte per a impulsar el *PPCS?\nDurem a terme un projecte transversal de província que se sustenta en quatre eixos: llibertat, gestió, renovació i orgull de Castelló.\nLlibertat per a poder escoltar, opinar i triar en un partit on tots els afiliats tinguen el mateix pes. Gestió per a convéncer als ciutadans que la polítiques liberals que defensem funcionen amb èxit en pobles i ciutats i que són el millor aval de futur per a aquesta terra. Perquè el PP és l'únic partit que en aquests moments difícils ha estat al costat de tots els veïns i autònoms, comerciants, agricultors, ramaders i empresaris. La renovació que cree en els joves, el seu talent i emprenedoria, i la seua força i il·lusió per servir i millorar la nostra terra. I finalment l'orgull per aquesta província, perquè cal no oblidar d'on venim, quines són les nostres tradicions, cultura i identitat. I fer-ho sense complexos, perquè pertanyem a una terra de valentes que té molt a dir i aportar en el present i futur del nostre país.\nP: Després d'aquests dies en què ha recorregut la província, amb què es queda?\nAmb l'afecte, afecte, il·lusió i força amb el qual m'estan rebent en cada poble i ciutat. És motivador, t'empodera i és una xutada d'energia. És una responsabilitat treballar pels meus companys, fer les coses bé i no defraudar-los. Per això desitge agrair-los a tots -afiliats de base, alcaldes, portaveus, regidors, presidents locals-, el seu calorós acolliment i animar-los al fet que exercisquen el seu dret al vot amb total llibertat i plena consciència. Això ens farà encara més forts.