Cort duplica la inversió per a la prevenció del moscard tigre respecte a l'any passat » Balears » Balears » Setmanari Sóller\ndimecres, 23 de maig de 2018 22:08h\nCort duplica la inversió per a la prevenció del moscard tigre respecte a l'any passat\n#MoscardTigreAjuntament de Palmacampanya prevenció moscard tigre\nAquest dijous s’ha presentat al parc infantil de Son Moix Negre l’inici de la campanya de prevenció del moscard tigre, que té lloc entre els mesos de maig i setembre i que suposa una inversió de 55.000 euros amb un programa que atendrà les necessitats de tota la població de Palma.\nEl programa d’enguany preveu un tractament molt específic als col·legis i centres de Salut i Unitats Bàsiques com a espais prioritaris i també a la resta de barriades. Una de les novetats d’enguany és que el programa incorpora xerrades informatives orientades a veïns i a associacions de barriades i també a gestors de finques per tal d’assessorar a totes les finques de Palma que tenen molts de jardins.\nEn aquest sentit el tècnic d’equip de prevenció de plagues, Alberto Chordà, ha explicat que el moscard tigre cria a espais d’aigua molt petits i per això enguany es farà una formació específica perquè els veïns i veïnes contribueixin a la prevenció als espais privats. «L’Ajuntament fa tractaments preventius al 100% d’embornals i altres hàbitats a espais municipals; a la vegada enguany informarem a la gent perquè faci accions que evitin que aquest moscard proliferi a espais privats», ha explicat i ha recordat que el 80% del moscard tigre cria a espais privats i ho fa a espais d’aigua molt petits.\nNova concessió per a prevenir les plagues\nLa regidora de Sanitat i Consum, Antònia Martín ha explicat que el moscard tigre «no té fronteres» i ha recordat l’aposta de l’equip de govern per a lluitar contra les plagues. «Ahir aprovarem a Junta de Govern el plec per a la nova contractació del servei de plagues per un import de 55.000 euros; duplicam la quantitat de l’any passat i aquest esforç s’ha de reconèixer», ha dit. La regidora ha explicat que a més els plecs obligaran a l’empresa a donar tot tipus de serveis i no es jugarà amb les rebaixes. «No volem rebaixes en salut pública», ha dit.


diumenge 1 de novembre de 2020| edició del dia\nLluny del mite de la "democràcia més perfecta del món", el sistema electoral estatunidenc va ser dissenyat per a garantir l’alternança bipartidista de demòcrates i republicans, les dues cares de l’imperialisme estatunidenc. Per a explorar el sistema electoral democràtic burgès dels Estats Units, Claves Internacionales va entrevistar a Katerina Oziashvili, politòloga i professora de la Universitat Sarah Lawrence de Nova York; a Carmin Maffea, sociòleg i editor de Left Voice, de la Red nternacional La Izquierda Diario a Nova York; i a Juan Elman, periodista argentí especialitzat en política internacional.\nIsabel Infanta: Un dels pilars del sistema democràtic és el dret al vot, que suposadament iguala a homes i dones davant la llei. Com consagra aquest dret la Constitució estatunidenca?\nKaterina Oziashvili: És graciós perquè quan ensenyo sobre la política estatunidenca, una de les primeres preguntes que faig als meus estudiants és: la Constitució estatunidenca és considerada la constitució més democràtica del món pels estatunidencs, així que, què diu sobre el dret al vot? I els meus estudiants diuen "suposo que tenim el dret al vot" i per descomptat la resposta és que no diu res sobre el dret al vot, no li dóna a la gent el dret al vot. La gent sol dir que l’esmena 15 li va donar a la comunitat negra el dret a votar. No és correcte. Només diu que no es pot discriminar per motius de raça, la qual cosa és una distinció molt important. Els afroamericans han estat sistemàticament privats del dret de vot al llarg de la història estatunidenca després de l’aprovació de l’esmena 15. L’impost electoral, per exemple, va ser implementat després de l’aprovació de l’esmena 15. L’impost electoral bàsicament deia que cal pagar una suma per a poder votar, la qual cosa excloïa a tots els pobres, incloent-hi als afroamericans, per descomptat. Les lleis de registre [de votants], es poden veure com es van crear específicament a la fi del segle XIX i principis del segle XX amb el creixement de les ciutats, perquè l’única cosa que temien les elits era el proletariat. No van incloure en aquestes lleis les zones rurals on en realitat el frau electoral estava ocorrent.\nIsabel Infanta: Impost electoral, lleis de registre. Com van evolucionar les fórmules per a la privació de drets als Estats Units?\nCarmin Maffea: Els negres no podien votar durant l’esclavitud, però fins i tot després de l’abolició de l’esclavitud, per la necessitat de mantenir aquesta sèrie de privació de drets, es van introduir les anomenades "lleis Jim Crow" que van contribuir a la supressió del vot amb qüestions com a proves d’alfabetització que van ser explícitament desenvolupades per a assegurar que els negres recentment alliberats no puguin contribuir al procés electoral. Després de la "llei de drets de vot" de 1965 que va ser aprovada a causa del desenvolupament i radicalització del moviment de Drets Civils, l’Estat va ser forçat pel moviment de la classe treballadora i els negres als carrers, l’Estat va ser obligat a derogar les lleis Jim Crow, no obstant això es va adaptar, va haver d’adaptar-se a aquesta nova pràctica de subordinació i supressió de votants.\nIsabel Infanta: El dret al vot no està consagrat en la Constitució estatunidenca, i a més existeix el que comunament es diu "supressió de votants". Què és això?\nCarmin Maffea: És la pràctica d’impedir sistemàticament que la gent contribueixi al procés electoral a través del vot. Això ocorre d’una gran quantitat de formes, hi ha diferents formes en les quals això es fa. Primer, està el Col·legi Electoral, crec que és l’exemple més explícit. La raó per la qual això és inherentment antidemocràtic, la raó per la qual diem que hi ha "supressió dels votants" és que, diguem que un 25% de persones d’un estat van votar per un altre candidat, o van votar per un altre partit, no importa, el que guanya s’emporta tots els delegats. Si la majoria d’aquest estat vota per un candidat, ja està. I aquells altres que van votar per un altre candidat o el que sigui... és una llàstima. Hi ha molts altres, per exemple, el tancament dels centres de votació en barris de baixos ingressos predominantment negres i llatins. Va succeir a Geòrgia, on la gent es va veure obligada a esperar fins a 10 hores per a poder votar. I hi ha un altre problema que sorgeix d’això, el dia de les eleccions la gent no té el dia lliure, les eleccions són un dimarts. La gent es veu obligada a triar entre anar a treballar o anar a votar, i si ho penses profundament, això afecta més als treballadors de menors ingressos que són predominantment negres i llatins perquè no poden permetre’s el luxe de prendre’s el dia lliure de la feina i no poden permetre’s el luxe d’esperar 10 hores en la fila. Encara que els Estats Units té al voltant del 5% de la població mundial té com el 25% de la població carcerària mundial, i aquesta població carcerària és altament racialitzada, és desproporcionadament negra i llatina, i no pots votar mentre estàs complint la teva sentència, i si tens un delicte greu, que és quan passes fins a un any a la presó, si tens això en el teu registre, en molts estats no se’t permet votar en absolut.\nVotar no és obligatori i per a fer-ho, és necessari un tràmit per a empadronar-se. Tenen prohibit participar de l’elecció persones amb antecedents penals, la qual cosa recau principalment sobre afro descendents i llatins a causa del racisme del sistema policial i judicial. També queden fora milions d’immigrants indocumentats. En el suposat "país de la llibertat" no funciona el vot directe. Els ciutadans voten electors, que després en una altra instància, un Col·legi electoral de 538 integrants, elegiran al futur president. La quantitat d’electors que té cada estat no és proporcional a la seva quantitat d’habitants i en la majoria dels estats el partit que té més vots, encara que sigui 1 més, s’emporta tots els electors, la qual cosa elimina la representació de les minories. L’elecció la guanya qui aconsegueix 270 vots electorals, la meitat més un. Això vol dir que no necessàriament el candidat que rebi la quantitat més gran de vots populars serà el guanyador, sinó el que obtingui la quantitat més gran d’electors en el Col·legi. Així va ser com en 2016 Donald Trump va poder assumir la presidència havent perdut l’elecció popular per 3 milions de vots.\nKaterina Oziashvili: Per què pot passar que algú guanyi el vot popular i no obstant això perdi la presidència? El millor exemple, el més usual, és comparar Califòrnia amb Wyoming. Califòrnia és l’estat més poblat, Wyoming és l’estat més petit del país. Califòrnia té 55 electors i Wyoming té 3, el nombre d’electors per estat es calcula sobre la base del nombre de membres de la Cambra de Representants que té cada estat, que és proporcional a la població, més 2 senadors per estat. Com el Senat no és proporcional a la població, cada estat sense importar com de petit o gran sigui, té 2 senadors. És una clara violació de la igualtat política que significa que una persona té dret a un vot. Califòrnia té 55 electors i Wyoming té 3 electors. Califòrnia té 18 vegades el poder de vot de Wyoming, però té 57 vegades més població que Wyoming, la qual cosa significa que Wyoming té molt més poder en l’elecció del president que Califòrnia. I això és molt important perquè privilegia als petits estats rurals menys diversos a costa dels grans estats urbans més diversos, una vegada més, privant efectivament al proletariat i a la comunitat negra del vot. Així que si la majoria de la gent, 51% de la gent a Califòrnia voten, diguem, per un candidat demòcrata, aquesta persona aconseguirà els 55 electors i l’altre 49% que va votar en contra d’aquest candidat no obté res.\nIsabel Infanta: A més dels mecanismes legals que deixen fora de les eleccions a milions d’habitants, sobretot dels sectors més explotats, hi ha altres mecanismes que poden incidir en la participació dels votants....\nJuan Elman: Jo crec que certament hi ha una història d’exclusió, que és esclavitud, segregació, discriminació, si vols aquesta tríada. Això ho veiem en un sistema d’institucions que promouen la discriminació de persones de la comunitat negra. Jo crec que això redunda en la sensació que el sistema no funciona per a ells. Un no pot parlar de la comunitat negra perquè hi ha una gran part que votarà pel Partit Demòcrata, que va per a mi augmentar la seva participació, hi ha uns altres que votaran al Partit Republicà, i hi ha uns altres que no votaran. Si la pregunta és referent als què no votaran, sí, jo crec que aquesta sensació d’exclusió, de no ser part del sistema, ocupa un lloc important. Jo crec que això de la discriminació de l’Estat ocupa un rol en de la sensació de no sentir-se part. Llavors, si jo no em sento part, sento que el sistema està en contra de mi, per què votaré? Avui la mobilització no ve tant d’un component actiu, més que votar per Biden és votar contra Trump, i això que Biden no sigui un candidat que potser pot energitzar, sobretot a les bases, als sectors més joves, em sembla que és un factor a tenir en compte per a pensar per què potser hi ha molts joves, molts votants estatunidencs que no se senten seduïts pel candidat demòcrata, per més que la vicepresidenta sigui Kamala Harris, i que per descomptat això podria influir. La meva impressió és que aquest context de convulsió social i d’una elecció on clarament s’estan jugant moltes coses, jo crec que això pot portar al fet que la participació augmenti. Per més que augmenti, hi haurà un munt de gent que es quedi fora, tant com deies tu per aquest decreixement, que crec que és present, i crec que Trump és certament una reacció a això. Trump guanya incorporant gent a votar. Trump es presenta com alternatiu, algú que sanejarà aquest problema de desconfiança, de desinterès de ciutadans cap a la política, sobretot per les elits de Washington. Ell, quan promet això, aconsegueix incorporar això, vots abstencionistes que abans ni tan sols es donaven. Al que vaig és que el fenomen Trump és una resposta, un experiment que d’alguna manera crec que segueix i explicarà part d’aquestes persones que no votaran. Jo crec que la participació, com et deia, pel context crec que augmentarà, crec que serà millor. La pandèmia certament també és un tema perquè hi ha molta gent que potser no voldrà anar a votar, però jo et deia que hi ha vot anticipat, que hi ha vot per correu, amb la qual cosa les opcions estan, la meva impressió és que augmentarà, la qual cosa no sabem a priori a qui beneficiarà. Es diu que beneficiaria als demòcrates, jo diria que no ho sabem.\nIsabel Infanta: L’any 2000, una fallada de la Cort Suprema estatunidenca va decidir la renyida elecció entre el candidat republicà George W. Bush i el demòcrata Al Gore, en favor del primer. Aquest fet on un poder no elegit pel vot popular va decidir l’elecció presidencial, torna a la memòria amb la nominació a la Cort Suprema de la conservadora jutgessa Amy Coney Barrett.\nJuan Elman: La Cort Suprema pot tenir un rol en cas que hi hagi una disputa en alguns dels estats, és a dir, si hi ha una disputa com en el 2000 succeïa amb Florida. Això pot donar lloc a unes certes disputes o denúncies per irregularitats en un context, rubricat per un context com deia recentment, el president parlava de frau, i estem en un moment de molta convulsió. Això vol dir que la Cort Suprema podria tenir una veu a definir una o algunes d’aquestes disputes que sorgeixin en els estats, amb la qual cosa seria una decisió crucial. El que estem veient ara amb la votació, la possible aprovació de la nominació de Barret és d’una banda una mostra més de com funcionen aquestes institucions. Jo crec que aquest serà el procés de confirmació més polèmic. Els republicans tenen els vots, ho guanyaran poc molt probablement, i les audiències que estem veient ara certament ens donen la pauta que Barret té carències bastant importants. Recordem que l’últim candidat de Trump, Brett Kavanaugh, va tenir una sessió de confirmació molt polèmica, molt crispada també perquè va arribar amb diverses denúncies d’abús i assetjament sexual, i encara així els republicans ho van confirmar. Jo parlava de la polarització, de les regles no escrites, perquè avui és molt difícil que els senadors republicans, com els senadors demòcrates, diputats demòcrates i republicans trenquin les línies partidàries per a votar. En aquest moment és molt difícil que es trenquin les línies partidàries. Llavors aquí és molt fàcil: el president nomina, el líder aprova i es vota.\nIsabel Infanta: El sistema electoral estatunidenc combina una sèrie de mecanismes antidemocràtics que, de conjunt, permeten l’alternança entre demòcrates i republicans. Què és el que aquesta alternança garanteix?\nCarmin Maffea: Per descomptat que sabem que els partits Demòcrata i Republicà són tots dos partits del capital, això és molt clar, però es presenten de dues maneres molt diferents. Els republicans representen un discurs i interessos de dreta, que amenaça coses bàsiques com el dret a l’avortament i el dret al matrimoni gai i per tant els demòcrates es presenten com una alternativa altruista, com si fossin els defensors de la gent marginada i també tenen un suport general dels sindicats, però al final del dia, tots dos van reprimir al moviment Black Lives Matter, serveixen a la burgesia, ja sigui a través d’exempcions fiscals defensant l’atenció mèdica privatitzada o votant a favor de les guerres i intervencions imperialistes.\nIsabel Infanta: Com va dir Juan Elman, moltes persones votaran al partit demòcrata perquè no guanyi Trump, com un "mal menor". Què passa amb els sectors a l’esquerra del Partit Demòcrata?\nCarmin Maffea: La cooptació dels demòcrates liberals, en actuar com si tinguessin els interessos dels treballadors i els oprimits en el cor, acaben desviant molta energia dels moviments. Els demòcrates usant robes africanes i aprovant lleis a la llum de l’aixecament de George Floyd, però negant-se a desfinançar o abolir la policia, ni tan sols pensar-ho. Grups socialistes com el DSA van començar com l’esquerra de Bernie Sanders, però amb la campanya per ell dins del partit demòcrata, es van convertir en un grup que advoca perquè la gent pobra voti per Biden, que voti per l’arquitecte del sistema carcerari industrial, Joe Biden. Van abandonar qualsevol idea o qualsevol intent de desenvolupar la independència de classe a causa de la cooptació que esmentava abans pels demòcrates progressistes.\nEl principal país imperialista, que amb l’excusa d’exportar la democràcia al món envaeix països, inicia i finança guerres, té en el seu interior un sistema profundament antidemocràtic on fins a l’elemental dret a votar té innombrables limitacions, sobretot per a les minories ètniques i grans sectors de la classe treballadora negra, immigrant, precària.\nPots seguir el procés electoral i conèixer un programa alternatiu a aquest règim i a l’estat capitalista nord-americà a L’Esquerra Diari o Left Voice, a la Xarxa Internacional en anglès.\nMón obrer EUA / Joe Biden / Política EEUU / Llibertats democràtiques / Eleccions / Partit Demòcrata / Demòcrates / Donald Trump


Epistolari: El cero y el infinito (I)\nLlegint una recopilació dels escrits sobre literatura i política que George Orwell va fer entre 1940 i 1948, en trobo un de setembre de 1944 sobre la figura i l'obra d'Arthur Koestler. Orwell repassa la producció literària de Koestler fins aquell moment, aturant-se principalment a El cero y el infinito (citat com a Oscuridad a mediodía, traducció de l'original Darkness at noon).\nArthur Koestler, periodista, assagista i novel·lista d'origen hongarès, fou un lúcid testimoni de política dels anys trenta i quaranta. Va treballar com a corresponsal a Jerusalem, París, Berlín i a Espanya durant la Guerra Civil, d'on va escapar miraculosament de ser afusellat per les tropes franquistes. Membre del Partit Comunista des de 1932, va abandonar-lo sis anys després profundament desil·lusionat per l'evolució de la revolució socialista soviètica. El 1939 va ser empresonat en un camp de concentració francès, i un any més tard s'allistà a la Legió Estrangera per escapar de la Gestapo. Va participar a la Segona Guerra Mundial amb l'exèrcit britànic, i temps després es convertiria en ciutadà d'aquell país. A la dècada dels 50 es dedicà a escriure polèmiques obres científiques i filosòfiques. Malalt de leucèmia i Parkinson, es suïcidà enverinant-se amb la seva dona el 1983.\nVaig llegir El cero y el infinito farà uns dos anys, i ara Orwell em fa tornar a les notes que vaig prendre.\nL'obra narra la història de Nikolai Salmanovitch Rubachof, un destacat dirigent del Partit Comunista Soviètic amb un passat revolucionari sense màcula: va fer la guerra civil, va participar en la Revolució d'Octubre al costat de Lenin i ha estat un dels ideòlegs de la Revolució des dels seus inicis, exercint missions a l'estranger a fi d'estendre i reforçar el poder del Partit. Ara, però, està detingut acusat d'activitats contrarrevolucionàries, en un plec de càrrecs farcit d'infàmies. El seu cas s'insereix en el conjunt de processos públics duts a terme per ordre d'Stalin contra antics camarades, tots ells lleials servidors al règim, però que ara, per circumstàncies que els afectats ignoren, han de ser eliminats. Rubachof ingressa en una presó i serà interrogat primer per un vell conegut, Ivanof, i quan els mètodes d'aquest són reprovats per massa tous –i en conseqüència amb la lògica revolucionària, afusellat–, per un jove anomenat Gletkin. Els interrogatoris es centraran en convèncer a Rubachof de la necessitat de fer un darrer servei al Partit i confessar els absurds crims que se li atribueixen, que van des del sabotatge a les indústries soviètiques fins a la planificació de l'assassinat d'Stalin i d'un cop d'estat amb la connivència de potències estrangeres enemigues. Un cop que el màxim dirigent ha ordenat la seva execució, Rubachof sap que no té cap mena d'escapatòria, i a fi de que l'ideal revolucionari comunista no pateixi cap revés que podria ser letal, és necessari que el poble entengui les motivacions que duen a la seva eliminació, que han de ser clares i simples. Així doncs, per a que Rubachof signi la confessió, tenint en compte el seu historial i la seva psicologia, es prefereix no sotmetre'l a tortures físiques sinó a un complex procés dialèctic que l'haurà de portar necessàriament, en aplicar la lògica revolucionària que tan bé coneix, a entendre que el seu sacrifici personal és l'única sortida possible en la seva situació. Rubachof, que anirà escrivint un diari a la seva cel·la on plasmarà aquests interrogatoris i el debat intern que li susciten, acabarà per acceptar l'envit i presentar-se a la farsa de judici assumint tots els crims que se l'imputen i ressignant-se abnegadament a la pena capital.\nEls fets que es relaten a El cero y el infinito són una ficció novel·lada d'un dels episodis més obscurs de la història del socialisme soviètic: els anomenats Processos de Moscú, les purgues que dugué a terme Stalin entre els anys 1936 i 1938 contra antics herois de la Revolució, persones que havien assolit els més alts càrrecs al Partit Comunista i a la Tercera Internacional: Grigory Zinaviev, Kámenev, Ivan N. Smirnov, Evdokimov, Iuri Platakov, Karl Radek, Grigory Sokolnikov, Leonide Sérébriakov, Nicolaj Bukharin, Alexis Rykov, Nicolaj Krestinski i Kristian Racovski. En els tres judicis, verdaderes farses, les acusacions formulades eren crims tan greus com la planificació de l'assassinat d'Stalin i altres dirigents; la preparació d'un cop d'estat militar contra el govern soviètic per a reimplantar el capitalisme; la conxorxa amb potències estrangeres enemigues; el sabotatge d'empreses industrials i transports ferroviaris amb enverinament d'obrers… Tots els acusats renunciaren a la seva defensa i confessaren aquests crims, pels que foren condemnats a mort per un tribunal que concedí la petició del fiscal Andrei Vychinski, que tancà la seva darrera intervenció amb les paraules: «Exigeixo que tots aquests gossos siguin afusellats, sense excepció». Aquells processos commocionaren l'opinió pública mundial, que no creia –malgrat les sonades autoinculpacions dels acusats– que aquells bolxevics de primera hora fossin capaços d'accions tan radicalment allunyades del seu ideari.


Els plans ocupacionals de DinàmiG permetran contractar 61 persones aquest 2018 - Olot TelevisióOlot Televisió\nEls plans ocupacionals de DinàmiG permetran contractar 61 persones aquest 2018\nRedacció - Olot - Publicat a les 11:54h\nÚltima actualització 12 gen. 2018\nFins a 61 persones tindran feina aquest 2018 gràcies a diferents projectes de DinàmiG, l’Agència d’Innovació i Desenvolupament de la Garrotxa. Es preveu que mig centenar d’aturats de llarga durada duguin a terme plans ocupacionals, per realitzar treballs de millora a Olot i altres municipis de la comarca.\nEl Servei d’Ocupació de Catalunya ha acceptat les peticions de DinàmiG per a executar diferents programes de plans ocupacionals, que permeten contractar a 50 persones amb contractes de mig any de durada com a mínim. Segons la seva categoria i formació, catorze d’ells treballaran en plans de neteja d’Olot, tretze ho faran en programes de jardineria en la millora de l’espai entre la font de les Tries i la font de Noc i el volcà Montsacopa, quatre duran a terme projectes de paleteria per millorar les voreres de la ciutat, quatre més faran tasques administratives a l’Ajuntament d’Olot, uns altres quatre executaran projectes en benefici de la millora de la ciutat, i onze d’ells formaran part d’una brigada que donarà servei a diferents municipis de la Garrotxa. De moment, ja s’han contractat 32 persones, dels quals més de la meitat són majors de 50 anys, i la resta s’agafaran al llarg del 2018.\nA més, des de l’àrea d’ocupació també es contractaran cinc tècnics per oferir el servei d’orientació i intermediació laboral, així com sis persones enfocades al desenvolupament local mitjançant la promoció. D’altra banda, el SOC també donarà suport econòmic a DinàmiG per a la realització de tres estudis estratègics, enfocats a constituir un consell per a la Formació Professional, per desenvolupar polítiques actives d’ocupació, i per definir una estratègia d’accions per adaptar els recursos turístics a les necessitats dels col•lectius amb discapacitat.


La inspecció urbanística cerca comprovar l'adaptació de les edificacions de qualsevol mena i els usos del sòl en cada parcel·la a allò disposat en el planejament i en la normativa sectorial aplicables en cada cas, i ho fa mitjançant l'anàlisi de les llicències i autoritzacions lliurades pels municipis i la comprovació de la seva concordança amb les activitats que realment és realitzen a les propietats.\nL'element clau és per tant la llicència municipal, que és un instrument preventiu de primer ordre en mans dels ajuntaments, en la mesura que constitueix un requisit previ per la transformació del sòl. Garanteix que l'impacte de les activitats humanes (públiques o privades) sobre el territori es mantingui dins de límits socialment i ambientalment acceptables.\nEls nombrosos actes subjectes a llicència d'obres poden consultar-se a la Llei 12/2017, de 29 de desembre, d'urbanisme de les Illes Balears.\nEls inspectors urbanístics de l'Agència aixequen acta de totes les circumstàncies i efectuen el mesurament o estimació de l'envergadura i abast de les accions investigades. En l'exercici de les seves funcions ostenten la condició d'agents de l'autoritat.\nL'acta d'inspecció fonamenta les actuacions posteriors de l'Agència i, en el seu cas, la incoació dels corresponents expedients sancionadors i de restabliment de la legalitat urbanística, i donen fe, en via administrativa, dels fets que s'hi reflecteixen, tret de prova en contrari.\nLa funció inspectora de l'Agència s'activa en tres supòsits:\nD'ofici, per part de la pròpia Agència, en desenvolupament dels Plans Anuals d'Inspecció Urbanística i seguint els criteris d'actuació establerts.\nPer denúncia de particulars, en exercici de l'acció pública per exigir davant els òrgans administratius i judicials l'observança de les disposicions legals per restaurar la realitat física alterada i sancionar les infraccions urbanístiques.\nPer denúncia d'altres organismes i institucions, tant de caràcter públic com privat.\nPla Anual d'Inspecció Urbanística\nCada any s'aprova un Pla Anual d'Inspeccions Urbanístiques que té per objecte programar i coordinar les actuacions inspectores de l'Agència de defensa del territori de Mallorca en l'exercici de les seves funcions de control de les infraccions en matèria de disciplina urbanística i litoral.\nAquest Pla analitza les modalitats de la inspecció segons el motiu de la seva activació (inspeccions a iniciativa de l'Agència o a instàncies de tercers), les directrius establertes per a cada exercici i els criteris i instruments de priorització que s'aplicaran pels serveis tècnics. També programa l'actuació inspectora, tant en els municipis que tenen establerts convenis de delegació a l'Agència com en els restants.\nEn el Pla Anual d'Inspecció Urbanística de 2019 es consideren prioritàries, en coherència amb les directrius anteriors les inspeccions que:\nTenguin per objecte la paralització immediata d'obres que es trobin en curs d'execució, en aplicació del Protocol d'actuació urgent per a la paralització d'obres en curs d'execució existent a l'Agència des del mes de gener de 2016.\nTenguin per objecte l'inici de procediments sobre infraccions que puguin tenir una data de prescripció propera.\nEs duguin a terme durant la instrucció dels procediments un cop ja iniciats, per evitar-ne la caducitat.\nTenguin per objecte comprovar si s'ha executat la restitució de forma voluntària, als efectes d'imposar la multa coercitiva que correspongui o d'iniciar el procediment d'execució subsidiària.\nEs tracti de presumptes infraccions urbanístiques localitzades en municipis que tinguin vigent conveni de delegació de competències urbanístiques amb l'Agència de defensa del territori de Mallorca.\nFacin referència a presumptes infraccions d'edificació i/o usos del sòl en terrenys rústics protegits, per aquest ordre: AANP, ANEI, ARIP.\nEntre els reptes que es plantegen a l'Agència està el de donar resposta adequada al gran nombre d'infraccions existents i fer-ho amb un nivell òptim de qualitat tècnica i rigor administratiu.\nUna eina que hem considerat útil per aconseguir aquest objectiu general, i per fer una assignació mes ajustada dels recursos de què disposa l'Agència, és dissenyar un sistema àgil i pràctic per prioritzar cada expedient que s'engegui en funció de la transcendència territorial del fet que motiva l'actuació.\nEls criteris generals adoptats per la priorització de les actuacions de l'Agència poden resumir-se en els sis següents:\nCategoria del sòl i situació de la presumpta infracció urbanística\nSi el municipi té o no conveni amb l'Agència\nTipus i gravetat de la presumpta infracció\nSi aquestes encara s'estan executant\nReincidència de l'infractor\nAquests criteris es concreten en una puntuació, anomenada Índex de Qualificació d'Actuacions (IQA), que es basa en la valoració, en el moment de l'obertura d'un expedient, d'un conjunt de característiques significatives que permeten la classificació de cada actuació en funció dels criteris de priorització esmentats.\nL'IQA considera 15 possibilitats, les quals es valoren jeràrquicament, i el resultat pren un valor comprés entre 0 i 100 (o més).\nQuadre resum d'indicadors\nInspeccions 211 527 447 431 326 318 265 2.525\nExpts. informatius 249 380 264 258 194 172 169 1.686\nExpts. incoats 19 47 75 23 27 28 43 262\nSancions 46 54 67 44 33 28 21 293\nQuantia sancions 3.416.021,43€ 1.672.786,00€ 2.934.668,63€ 1.794.107,88€ 762.771,07€ 1.500.137,13€ 999.431,96€ 13.079.924,10€\nOrdres demolició 26 24 30 23 16 18 16 153


Business - Asterisc Lab\nCursos a mida per a gremis, professionals i escoles de creació\nCursos per a CREADORS i ESCOLES d'escriptura\nI ARA QUÈ? LA PRIMERA PUBLICACIÓ\nTrobar editor no és fàcil i superar tots els filtres pot arribar a ser un camí extenuant. En el curs "I ara què?" posem les bases per fer les primeres passes i seguir algunes estratègies elementals amb el primer manuscrit sota el braç.\nCONTRACTACIÓ. APRENDRE A LLEGIR UN CONTRACTE\nTots els contractes tenen lletra menuda i tots els gremis tenen usos i costums. Sovint, saber interpretar aquesta lletra menuda o conèixer bé les maneres habituals del sector no és ni ràpid ni evident. Amb una formació de 2h a 4h de durada, donem nocions bàsiques de com llegir i interpretar un contracte editorial. Tres anys d'experiència ens avalen!\nPITCHING O COM RESUMIR PER VENDRE\nDiuen que l'autor és el millor venedor de la seva pròpia obra. Però potser no és del tot veritat? Què fa que un editor es miri un text i no un altre? Normalment és el titular, el resum en 140 caràcters o aquella frase imbatible que ho diu tot. El talent no es pot ensenyar, però a fer un bon pitch, sí. En els nostres tallers oferim les eines per aconseguir redactar grans titulars que cridin l'atenció a un editor atrafegat.\nCursos per a GREMIS i ASSOCIACIONS professionals\nEXPORTAR TALENT. RENDABILITZAR LES FIRES\nAvui per avui, la internacionalització, és a dir, la compra i venda de drets extrangers, és fonamental per a la supervivència de moltes editorials, però un procés global d'internacionalització no es fa d'un dia per l'altre.\nAquest curs analitza què significa internacionalitzar-se en el sector editorial i quines accions cal seguir per un resultat amb èxit.\nINTRODUCCIÓ A LA NEGOCIACIÓ I CONTRACTACIÓ INTERNACIONAL\nL'argot, les clàusules de cessió, els splits dels subsidiaris o les first options poden arribar a ser un galimaties en els contractes de compra i venda de drets a l'estranger. Si no tens temps de revisar, renegociar o recompondre un contracte internacional, et podem ajudar.\nNEGOCIAR AMB AGENTS LITERARIS O FOREIGN RIGHTS\nEls agents literaris o els foreign rights editorials poden ser una excel·lent porta a un mercat desconegut i inabastable, però s'hi ha de negociar. Amb aquest curs s'adquiriran unes quantes eines per guanyar seguretat, conèixer millor els usos i costums del mercat internacional i, sobretot, per establir unes bases que permetin una negociació més profitosa.


Acta Assemblea General 2009 - Associacio Arqueolegs\nL'Associació d'Arqueòlegs de Catalunya » Assemblees » Acta Assemblea General 2009\nAmb data de 27 de març de 2010, a les 11 del matí a la Sala d’Actes del Museu de Sant Boi de Llobregat, s’inicia l’Assemblea General Ordinària de l’Associació d’Arqueòlegs de Catalunya (Ad’AC).\n1.Lectura i aprovació, si s’escau, de l’acta anterior (Barcelona, 28 de març de 2009)\nA nivell general es destaca que la línia d’actuació portada a terme és continuista en relació a la línia d’actuació de l’Associació en relació a les línies de comunicació i treball establertes amb les administracions, entitats i altres col·lectius.\nEn aquest sentit, s’ha destacat la continuació de les reunions de caràcter periòdic amb el Servei d’Arqueologia on s’ha tractat de manera general aspectes relatius a la creació del Col·legi d’Arqueòlegs, així com s’ha treballat en la preparació i organització de cursos (s’està pendent de poder realitzar el curs de Bioarqueologia) i en el FODARQ. Mitjançant el contacte amb el Servei d’Arqueologia s’ha tingut accés als diferents organismes de la Generalitat per poder oferir descomptes i avantatges per als socis de l’Ad’AC en els museus i monuments gestionats per l’administració.\nUn altre dels aspectes que s’ha informat als socis ha estat la participació de l’Ad’AC a les trobades estatals d’associacions de professionals i col·legis de llicenciats a nivell estatal. S’ha informat de l’estat de la qüestió d’aquestes.\nPel que fa a la creació del Col·legi d’Arqueòlegs de Catalunya, s’informa als socis que queden pendents els treballs d’actualització del llistat d’arqueòlegs, així com l’actualització de la memòria redactada per l’Ad’AC l’any 2004.\nDes de l’Associació també s’està pendent de les noves titulacions universitàries, relatives als Graus d’Arqueologia (………)\n3. Balanç econòmic i estat de comptes de l’exercici 2009. Lectura de l’informe i aprovació, si s’escau\nS’explica el contingut de l’estat de comptes de l’Associació. En el dossier facilitat als assistents s’adjunta un document on es presenta aquest estat de comptes. Es reitera la importància de les despeses ocasionades, a partir de comissions bancàries, pels rebuts de les quotes anuals dels socis/es que han estat retornats. També es destaca la manca de dades bancàries de part dels associats, que no permeten que es passin les quotes.\n4. Davant del fet que no s’ha produït cap sol·licitud de nova incorporació a la junta directiva de l’AdAC, els seus membres assumeixen el segon any de mandat, amb la mateixa composició que fou escollida en el moment de la seva renovació\nIsidre Pastor recorda que la candidatura presentada era d’impàs, fins que es creés una nova junta directiva. La Junta tenia el compromís de continuar en el cas que no es presentés una nova candidatura o sol·licitud de nova incorporació a la junta directiva. No hi ha hagut cap sol·licitud en aquest sentit, per tant la Junta actual es compromet a acabar el mandat\n7. Pressupost per a l’exercici 2010\n9. Proposta d’activitats previstes per a l’exercici 2010


Prepara el teu any sabí tic! – ruta baobab\n12 November 2009 10 April 2011\nPrepara el teu any sabí tic!\nAquí no tenim gaire tradició o costum de fer un any sabí tic, però en paí¯sos anglosaxons i la majoria de paí¯sos europeus si que la tenen (estí més estesa aquesta tradició i alhora tenen unes possibilitats econòmiques o d’ajudes que ho facilita). Es tracta de fer un viatge a l’acabar els estudis, abans d’entrar a la universitat o just a l’acabar-la. Per això, trobem tants joves voltant i viatjant pel món, sovint amb una motxilla i poca cosa més.\nCom diu Iví¡n Marcos, és una experiència que tothom hauria de viure, i el web Real Gap, dóna molta informació en castellí per preparar o dissenyar un viatge d’aquestes característiques en funció dels interessos de cadascú.\nPodem començar pensant en un destí concret, en una durada determinada o en una activitat específica. Alguns exemples:\nVoluntariado en ífrica\nTrabajo remunerado en los Estados Unidos y Canadí¡\nGap Year’ en Nueva Zelanda\nGap Years’ alrededor del mundo\nTagged gap year, sabí tic, viatge, volta al món


Dolors Aleu, la primera metgessa a l’Estat, dona nom a una aula de la Facultat de Medicina i Ciències de la Salut - Universitat de Barcelona\nInici > Notícies > Dolors Aleu, la primera metgessa a l’Estat, dona nom a una aula de la...\nDolors Aleu, la primera metgessa a l’Estat, dona nom a una aula de la Facultat de Medicina i Ciències de la Salut\nItziar de Lecuona i Sandra Periago han descobert la placa que dona nom a l'aula.\nDolors Aleu i Riera, la primera dona llicenciada en Medicina a la UB i a tot l'Estat espanyol.\nAleu va destacar com una professional compromesa amb l’esforç per millorar la qualitat de vida de les dones, especialment en l'àmbit de la maternitat.\nDolors Aleu i Riera, la primera dona llicenciada en Medicina a la UB i a tot l'Estat espanyol, inspira el nom de la nova aula que s’ha inaugurat avui a la Facultat de Medicina i Ciències de la Salut. En l’acte d’inauguració hi han participat Neus Agell, vicedegana de Recerca, Assumpta Rigol, presidenta de la Comissió d’Igualtat de la Facultat, Itziar de Lecuona, secretària acadèmica del Campus Clínic, i Sandra Periago, de la Unitat d'Igualtat de la UB.\nL’aula Dolors Aleu —l’antiga Sala de Graus— és un espai ara renovat que incorpora les tecnologies més avançades i està adreçada sobretot a la defensa de tesis doctorals i altres activitats relacionades amb la vida acadèmica a la Facultat de Medicina i Ciències de la Salut.\nDolors Aleu: el difícil camí per ser dona i metge en la societat del segle XIX\nEl nou espai vol reconèixer la rellevància de Dolors Aleu i Riera (1857-1913), una metgessa pionera i especialment reivindicativa amb el paper de la dona en la societat de l’època. Especialitzada en ginecologia i medicina infantil, Aleu va destacar com una professional compromesa amb l’esforç per millorar la qualitat de vida de les dones, especialment en l'àmbit de la maternitat.\nNascuda a la ciutat de Barcelona, va ingressar a la Facultat de Medicina de la Universitat de Barcelona el setembre del 1874. Tot i acabar els estudis el 1879, fins al 4 d'abril del 1882 no va rebre l'autorització per fer l'examen de llicenciatura, una prova que va superar el juny del mateix any amb la qualificació d’excel·lent.\nEl setembre del 1882, Dolors Aleu va obtenir el grau de doctorat a Madrid amb un treball titulat De la necesidad de encaminar por nueva senda la educación higiénico-moral de la mujer, dirigit pel catedràtic Joan Giné i Partagàs, degà de la Facultat de Medicina i rector de la UB, a qui la primera doctora en Medicina del país li agraïa «muy buenos consejos y sobre todo mucho ánimo en las infinitas dificultades presentadas en mi carrera, siendo, en una palabra, el único que ha levantado su elocuente frase apoyando el sexo débil contra los ataques del fuerte».\n«El verdadero talento tiene siempre por compañera la grandeza del corazón», citava Dolors Aleu en el seu treball doctoral, que clou amb la reflexió: «No puedo terminar esta tesis sin dirigir un llamamiento a las mujeres para que, abandonando las preocupaciones, tomen con empeño el estudio».\nAmb la nova sala dedicada a Dolors Aleu, la UB amplia la iniciativa impulsada pel Vicerectorat d’Igualtat i Acció Social de la UB, en col·laboració amb la Unitat d’Igualtat, per donar el nom de dones il·lustres a algunes de les aules de les seves facultats.


Almenys tres morts a Bolívia en enfrontaments entre policies i manifestants - Diari de Girona\nAlmenys tres morts a Bolívia en enfrontaments entre policies i manifestants\nefe/ddg 20.11.2019 | 00:18\nAlmenys tres morts a Bolívia en enfrontaments entre policies i manifestants Diari de Girona\nAlmenys tres persones van morir per ferides d'arma de foc i altres 30 van resultar ferides a la ciutat boliviana d'El Alto en enfrontaments entre seguidors d'Evo Morales i militars i policies en una refineria. Els enfrontaments van tenir lloc durant un operatiu de les forces de seguretat per facilitar la sortida de camions cisterna per abastir de combustible la veïna ciutat de La Paz. Per part seva, l'ONU va fer una crida a la contenció a totes les parts de la crisi a Bolívia i va destacar que la mort de manifestants civils no es pot acceptar, i que ha d'haver-hi rendició de comptes en aquests casos. «Estem preocupats pels esdeveniments. És important tornar a trucar tots els actors perquè donin una oportunitat al diàleg, incloent l'exercici de contenció tant en actes com en paraules», va assenyalar Stéphane Dujarric, el portaveu del secretari general de l'organització, António Guterres.\nParal·lelament, l'exmandatari bolivià Evo Morales ja fa una setmana que està asilat a Mèxic, país on va rebre una fèrria defensa del president, Andrés Manuel López Obrador, davant de les crítiques de l'oposició pel cost que té la seva protecció. «Quant costa donar-li la protecció? Tot això, amb tot respecte, és secundari, no és essencial», va afirmar López Obrador.


Diumenge arriba la II Festa de Nadal a la plaça de la Vila\nAquest diumenge 14 de desembre la plaça de la Vila acull la 2a Fira de Nadal, una gran festa que es portarà a terme durant tota la jornada a la plaça de la Vila. Hi haurà una vintena de parades de productes artesanals i de proximitat, una bona oportunitat per a trobar regals o començar a fer les compres nadalenques.\nTambé hi haurà una parada del bar-restaurant Centre Cívic que per tan sols 1 euro oferirà un got gran de brou calent. L’horari de la fira d’artesania serà de 10 del matí a 9 del vespre. D’11 del matí a 2 i de 4 a 5 de la tarda s’organitzaran jocs i activitats lúdiques gratuïtes per a grans i petits, com un futbolí humà i d’altres propostes infantils.\nA les 6 de la tarda i fins a les 8, la Festa comptarà amb la presència del patge reial, que avança uns dies la seva visita a Olesa de Bonesvalls per recollir les cartes de tots els nens i nenes del municipi.\nDarrera actualització: 10/12/2014 21:44


NOVETATS archivos - Blog Biblioteca Campus Gandia CRAI\n25\tmarç, 2021\nMonografies i vídeos març 2021\nBy pdellas|2021-03-26T14:36:53+01:0025 març 2021|NOVETATS|0 Comments\nExplora les noves adquisicions que han arribat a la Biblioteca al llarg de març. Aquest mes, amb motiu de la celebració del Dia Internacional de la Dona, volem destacar entre les novetats una selecció de llibres protagonitzats o escrits per dones. Reserva’ls a Polibuscador fent clic sobre la portada.\n5\tmarç, 2021\nRevistes febrer 2021\nBy pdellas|2021-03-05T17:54:27+01:005 març 2021|NOVETATS|0 Comments\nEls codis QR enllacen amb el sumari de la revista en Dialnet, amb la web de la revista o amb la fitxa a Polibuscador. Prement sobre la imatge s'accedeix directament a la fitxa de la revista a Polibuscador.


Vilanova del Vallès – Afició per les havaneres…\nAhir diumenge vàrem visitar Vilanova del Vallès. Cantada de tarda integrada en el programa de la Festa Major 2013. Una acurada organització a la plaça Pau Casals amb espai suficient perquè tot anés com a d’anar. Segons l’organització hi coloquen 700 cadires. O sigui, estem parlant d’una cantada amb força\nUna de les cantades més multitudinàries de les comarques tarragonines. El Port Pesquer ens rep vestit de gal·la per acollir la cantada. Una estesa de cadires anuncien que la cosa serà “grossa”. L’escenari decorat amb temes mariners i ben falcat en previsió del vent que domina el territori. Ahir, però,\nSOPAR AMB HAVANERES A VILANOVA DE MEIÀ\nCalia refer-se aviat del tancament del nostre banc de proves, el restaurant Gong, on havíem editat tants i tants SOPARS AMB HAVANERES. La nova oportunitat ha sorgit de la mà dels mateixos actors: la Resu i el Manel. El camí de la vida els ha empès cap a aquest poblet\nANY NOU Ni l’astròleg no sap, dia primer, u rigorós que un poc de vida ens dalla, quines estrenes ens darà potser: angoixa, amor, traspàs o revifalla. … Natura és erta, sense afany ni esquer, i l’aire és buit i la gelada calla. Un salut regalima en el cloquer; mor,\nEl Bloc Havanerus parla del nostre treball “El segon sec”\nEl Bloc Havanerus exposa y analitza els treballs més destacats d’enguany dels grups d’havaneres. Entre ells hi podem trobar el nostre “El segon sec” el qual rep comentaris favorables. Podeu veure-ho al següent enllaç: http://t.co/rbMEZoMQ Us recordem que podeu adquirir-lo virtualment i físicament mitjançant els enllaços i/o formularis d’aquesta mateixa web.\nEncetem la temporada dels SOPARS AMB HAVANERES\nBenvolguts, Encetem la temporada dels SOPARS AMB HAVANERES. El restaurant GONG (Marquès de Samà, 15) de Calafell acull, de nou, aquest esdeveniment gastromusical. Tenim previstes dues actuacions: el 24 de novembre, jornada de reflexió, i el 19 de gener, ja entrat el nou any. Podeu formalitzar les vostres resewrves al


L'adolescent, que va meravellar tothom en les primeres setmanes de competició, ja fa més d'un mes que no té minuts amb el primer equip del Barça\nJordi Carné (Cap d'esports) Octubre 25, 2019 7:43 pm\nL’explosió d’Ansu Fati va ser, sense cap mena de dubte, la millor notícia de l’inici de temporada del Barça. L’equip d’Ernesto Valverde no trobava el rumb ni en termes de joc ni quant als resultats, sobretot a domicili, però els afeccionats blaugrana somreien cada vegada que l’extrem nascut a Guinea Bissau tocava la pilota. Només tenia 16 anys i encara li quedava un llarg camí per recórrer, però les sensacions que transmetia eren les d’un d’aquells futbolistes tocats per una vareta màgica. Les d’un jugador especial. Les d’un escollit.\nBetis, Osasuna i, sobretot, València, entre d’altres, van patir les entremaliadures d’un futbolista que va aprofitar les baixes de Leo Messi, Ousmane Dembélé i Luis Suárez per sentir-se titular (i important) en el primer equip blaugrana sense haver disputat cap partit oficial amb el filial. Ansu Fati va escriure el seu nom en els llibres de precocitat del futbol mundial i va centrar bona part de les mirades. La Federació Espanyola va embogir i va treballar més ràpidament que mai per nacionalitzar-lo. En la darrera aturada de seleccions ja va anar convocat amb la sub-21 després que el seu company d’equip, Carles Pérez, es lesionés.\nTot es va començar a tòrcer, no obstant això, abans de la visita culer al camp del Getafe. El jove futbolista va ser apartat de la convocatòria per culpa d’unes molèsties al genoll fruit del creixement i, des de llavors, Ernesto Valverde no li ha concedit cap minut. Ansu Fati es va perdre dos partits per lesió (el del Coliseum Alfonso Pérez i el compromís contra l’Inter de Milà) i no ha tingut participació en els tres duels posteriors (contra Sevilla, Eibar i Slavia de Praga). Tot plegat dibuixa un escenari en el qual cal remuntar-se fins al 24 de setembre, ara ja fa més d’un mes, per recordar el darrer dia que l’adolescent es va vestir la samarreta del Barça. La il·lusió desfermada de la massa social blaugrana, com no podria ser d’una altra forma, s’ha refredat considerablement.\nEl motiu que explica la desaparició d’Ansu Fati dels plans de Valverde és clar: Leo Messi, Luis Suárez, Antoine Griezmann i Ousmane Dembélé, els Quatre Fantàstics, estan en bones condicions físiques i fan la funció de tap que en el primer mes de competició no van exercir. Ja no és que només hi hagi tres places ofensives per a quatre efectius, sinó que tenint en compte que Leo Messi i Luis Suárez són indiscutibles, tan sols hi ha una vacant disponible. I aquesta està reservada per a un dels dos futbolistes francesos –que, cal no oblidar, van costar més de 100 milions d’euros cadascú–. Caldrà veure fins a quin punt s’allarga aquesta situació i si el Barça torna a posar la possibilitat sobre la taula que Fati i Carles Pérez, que també ha desaparegut les últimes setmanes, es foguegin amb el filial i tinguin continuïtat per no veure frenada la seva imparable projecció.\nErnesto Valverde i el Barça han de ser conscients que es troben en un moment crucial, en un episodi que marcarà, molt probablement, la trajectòria esportiva d’Ansu Fati, en una conjuntura que determinarà si el jove extrem acaba deixant enrere la condició de promesa per convertir-se en realitat o si, d’altra banda, no aconsegueix traspassar l’estreta línia que separa l’èxit del fracàs al Camp Nou. Sigui com sigui, la realitat és que, ara per ara, ningú no té cap dubte que enviar l’atacant al filial seria obligar-lo a fer un pas enrere innecessari. Caldrà veure si, amb el pas del temps, això no canvia.\nVaimu Octubre 26, 2019 12:29 pm\nOtro juguete roto,como en su día bojan,rafinha,Giovani i los que quedan les hacen creerse dioses i luego les condenan a la desilusion


La cuina del mercat de Vinaròs\nInici / Botiga / Maestrat-Ports-Terres de l'Ebre / Territori / Maestrat / La cuina del mercat de Vinaròs\nSKU: 978-84-96623-96-5 Categories: Cuina, Maestrat, Vinaròs Product ID: 18417\n22 cm (ample) x 23 cm (alt)\nSigueu els primers a opinar “La cuina del mercat de Vinaròs” Cancel·la les respostes\nAvui en dia podem trobar una infinitat de productes durant gairebé tots els mesos de l’any, la qual cosa fa que molta gent no conega les estacionalitats dels aliments o les millors setmanes per degustar-los; i així arribaríem a la tan comentada frase que diu que les tomates ja no tenen el gust d’abans, que els melons no són tan dolços o que els préssecs ja no fan olor. Potser es tracta sols de romanticisme, però podria ser que en disposar de tomates tot l’any, cultivades sota cels de plàstic i madurades a cops de cambres de conservació, en algun moment de la producció es perdés el gust pel camí. O també podria ser que en collir els melons verds i fer un llarg viatge fins al seu lloc de venda, l’aroma desaparegués. Tot això podria estar passant amb molts altres productes.\nPer véncer el desig de menjar taronges a l’agost o tomates al desembre, hi ha dies que paguem més del que valen i a canvi rebem menys del que són. Per contra, amb els productes de proximitat comprats al nostre mercat, que van de l’hort al basquet i del basquet al cistell, no passa. Autèntica cuina del mercat, del mercat de Vinaròs.\n“Petit gran llibre. Trenta receptes que es poden fer amb productes que es poden trobar al mercat, leit-motiv del llibre i esperit tan encertadament recollit al títol. I amb algunes pàgines realment espectaculars que uneixen bona fotografia amb excel·lent composició gràfica i receptes atractives”.\nJosep Àngel Guimerà\nJuanjo Roda. La formació de Juanjo Roda com a cuiner comença de la mà de les seues iaies i pares. Abans d’acabar l’escola té clar que els seus estudis seran per a formar-se com a cuiner, seguint els consells que Joan i Salvador, bons amics professionals, li donen quan encara té uns deu anys. Mentre estudia a l’Escola d’Hostaleria de Castelló treballa en cap de setmana en diferents restaurants i hotels de la província, però és de la mà de Pepito i Carmen, els pares, de qui aprén els secrets de la nostra cuina més tradicional. L’experiència ha sigut un llegat familiar.\nL’explosió de la joventut i l’empenta el condueixen a presentar-se en diversos concursos de cuina. Obté el guardó Millor Jove Cuiner d’Europa a la vila francesa de Château-Gontier, Laval. Posteriorment, compagina la tasca de la cuina amb la formació de professionals. Avui en dia continua com a professor d’una escola d’hostaleria. Aquest treball li permet dedicar temps lliure a altres activitats com la col·laboració en diversos programes de ràdio, setmanaris locals i l’organització de fires i congressos gastronòmics en l’àmbit nacional i internacional.\nDaniel Miralles Bordes, conegut com a Dani Mandràgora, va nàixer el 1971 en el si d’una família on la mare cuinava cada dia —encara avui en dia— olleta de verdures, peix de la barraca i cóc de poma, entre molts altres plats, que sa mare, l’agüela Pepa, li havia ensenyat a cuinar. Ja de molt jove, Dani es va interessar per l’hoteleria i a principis dels 90 obtingué el títol de tècnic superior especialista en Hostaleria. Durant uns anys va voltar diversos establiments, dels quals destaca el famós restaurant El Bulli del internacionalment reconegut Ferran Adrià. El 2001 emprén un nou camí obrint el seu propi negoci, Cafè Mandràgora, un dels locals del centre de Vinaròs amb més repercussió.\nDani és pare d’un xiquet i una xiqueta, cambrer d’ofici i li agrada viatjar. Fa fotografies com a hobby i l’utilitza com una forma d’expressió. Ja fa uns quants anys Juanjo i Dani van coincidir sent estudiants d’Hostaleria. I anys més tard, es tornen a retrobar, però aquest cop en un restaurant, Juanjo com a cap de cuina i Dani com a cap de sala. Ara, una vegada més, tornen a coincidir, un com a escriptor i l’altre com a fotògraf, sempre amb el mateix denominador comú: la cuina.\nRessenya de Josep Àngel Guimerà al bloc Olleta de verdures\nOus fregits amb llagostins. Article de Vicent Sanz al bloc Triticària\nCócs i coques… tot un repte. Article al bloc Bloc al forn\nAplicació d’una recepta del llibre al bloc Canela en rama\nFes un tast!\n[issuu layout=http%3A%2F%2Fskin.issuu.com%2Fv%2Flight%2Flayout.xml showflipbtn=true documentid=110809143358-53f9abcdf3bb4e9685931aa3bcfa71f7 docname=lacuinadelmercatdevinaros username=onadaedicions loadinginfotext=LaCuinadelMercatdeVinaros showhtmllink=true width=210 height=175 unit=px]\nquantitat de La cuina del mercat de Vinaròs\n12580 BENICARLÓ · PLAÇA DE L'AJUNTAMENT, LOCAL 4-5 · 964 47 46 41 · 667 823 638 (WHATSAPP)\nllibreriamaestrat.com usa galetes(cookies) per a millorar la seva experiència de navegació i mostrar-li contingut personalitzat als seus interessos. Si desitja deshabilitar les galetes en el seu dispositiu, revisi la nostra informació. Tingui en compte que algunes parts del nostre website no funcionaran de forma correcta si deshabilita les galetes. En acceptar aquest missatge, vostè accepta l'ús de galetes en aquest dispositiu, d'acord amb la nostra política de galetes, tret que vostè les hagi desactivat. Ajustaments galetesACCEPTAR


L’OBC i Gladiator – El Cronista Musical – El Binari\nL’OBC i Gladiator\nOfelia Roca 12 enero, 2016\nTemporada de l’OBC 2015-2016\nDissabte 9 i diumenge 10 de gener de 2016\n– Banda Sonora de la pel·lícula Gladiator\nClara Sanabras – cantant\nCoral Polifònica de Puig-Reig\nJustin Freer – director\nLa tradició musical del que definim com a pèplum (el gènere conegut popularment com a cinema de romans o de l’antiguitat) ve de lluny. Des dels orígens del cinema, quan la monumental Cabiria de Pastrone, el 1914, va exigir una partitura específica que van encarregar a Manlio Mazza i Ildebrando Pizzetti. Durant cent anys, les característiques del pèplum han permès il·lustrar l’èpica, la guerra, l’erotisme, la religiositat, l’exotisme, les fonts històriques de tota mena de cultures i, també, les emocions de l’heroisme, de l’amor i de la revenja.\nEl director de cinema Ridley Scott va encarregar la música de la pel·lícula Gladiator al seu compositor de capçalera, Hans Zimmer, company de viatge intermitent des del 1989, amb Black Rain. Zimmer, un alemany procedent del pop molt hàbil en la combinació de les noves tecnologies i la sonoritat simfònica de tota la vida, li va regalar una de les partitures més rodones dels últims temps. Potser la primera gran banda sonora del segle XXI. Té poder d’evocació, remet a la llegenda, és contemplativa, sembla provenir de les arrels de la civilització i reverbera cap a l’eternitat. És música d’oració, de diginitat, d’herois morals. I és una altra gran fita en l’ús de la veu humana, fonamental per ressaltar que aquesta és una història precisament d’humans i no de déus, de la gent que estima i pateix. De gent remota que en diríem clàssica, però que s’assembla a nosaltres. Això justifica la firma de Lisa Gerrard al costat de Zimmer, una cantant que pot recórrer la distància que separa la contralt de la mezzo d’una manera creativa, compromesa i personalitzada.\nFantàstica cohesió entre la projecció de la pel·lícula íntegra “Gladiator” en versió original i la banda sonora en directe.\nEl director d’orquestra Justin Freer va fer una feina excel·lent per conjuntar la música amb l’imatge i així aconseguir que tot anés completament clavat en tot moment. Va fer sonar l’OBC amb esplendor amb un so brillant i contundent en els metalls i percusió amb una corda amb un so compacte de qualitat. La música de Hans Zimmer és de gran qualitat escrita amb un gran efectisme sobre l’imatge on es poden sentir totes les sensacions de l’història. La pel·lícula amb la banda sonora en directe pren un relleu més important i fa que millori encara més l’excel·lent film de Ridley Scott, amb un treball per part dels actors espectacular, on els moments més violents de les baralles es fan més cruels, al igual en els moments on entren a Roma tot es fa més esplendorós, o en els moments més intims el sentiment es més viu.\nLa cantant Clara Sanabras va cantar amb una veu fantàstica amb gran càrrega expressiva necesaria per les seves intervencions i que va emocionar. Les Corals Càrmina i Polifònica de Piug-Reig van intervenir amb una excel·lent afinació i un so compacte i ben treballat.\nVa ser una experiència espectacular poder gaudir d’aquesta gran pel·lícula amb la seva fantàstica Banda Sonora amb una interpretació d’alt nivell.\nJoshua Bell y la OBC\n23 diciembre, 2018 Ofelia Roca\nConcierto inaugural de la Temporada de la OBC\n1 octubre, 2018 Ofelia Roca\nLa OBC y la Romántica de Bruckner\n17 mayo, 2018 Ofelia Roca


El Derbi de l’Alt Penedès arriba a l’Olímpic de l’Ateneu | CE Noia Freixenet\nEl Derbi de l’Alt Penedès arriba a l’Olímpic de l’Ateneu\nBy Comunicació • On 18 de febrer de 2017 19 de febrer de 2017 • In Nacional Catalana, Ok Lliga\tNacional Catalana, Ok Lliga capellades, nacional catalana, noia b, noia freixenet, ok lliga, vilafranca 0\nEl Noia Freixenet rep el CP Vilafranca aquest diumenge (18:05h) en un Derbi amb diferents perspectives pels dos equips.\nEl filial, amb el liderat de Nacional Catalana assegurat una jornada més, visitarà dissabte la pista del CH Capellades (19:55h).\nA l’Ok Lliga els de Josep Lluís del Riu amb 17 punts, a cinc dels negre i vermells, volen sortir de les posicions de descens on es troben. El balanç dels vilafranquins és de cinc victòries, dos empats i 11 derrotes en el que portem de temporada. El Derbi servirà per tornar a veure a l’Olímpic de l’Ateneu dos vells coneguts de l’afició sadurninenca com són Àngel Rodríguez, que tornarà a a la pista on es va formar i Marc Palau que, amb vuit dianes, és el màxim golejador de l’equip.\nPer la seva banda, el Noia Freixenet arriba setè en una part de la taula on un gruix d’equips estan separats per molt pocs punts. Els de Pere Varias en sumen 22 i davant el rival comarcal voldran seguir amb la dinàmica positiva que els ha portat a set partits consecutius sense perdre. Aleix Esteller amb 13 gols és el màxim anotador dels de la Capital del Cava. El partit de la primera volta disputat a la Poliesportiva de Vilafranca es va decantar pels sadurniencs amb un ajustat 3-4 amb remuntada inclosa.\nL’esperat enfrontament entre sadurninencs i vilafranquins serà arbitrat pels senyors Francisco Jorge Garcia i Daniel Villar.\nEl Noia B seguirà líder de Nacional Catalana una jornada més\nEl filial sadurninenc visitarà la pista del Capellades HC aquest dissabte (19:55h) en la 19a jornada. L’equip que entrena Jordi Esteva té 44 punts, i seguirà el primer de la categoria sigui quin sigui el resultat, ja que actualment té un avantatge de quatre punts sobre el segon classificat (Taradell, 40p). El Capellades es troba a la part mitja-alta de la classificació: és sisè amb 32 punts.\nfoto: Imatge del derbi de la primera volta d’aquesta temporada (cenoia.com)\nEl filial és més líder després de golejar al Cerdanyola (6-3)


Karan Brar • Alçada (alçada), Pes, Mesures, Edat, Biografia, Wiki | Marbrerie\nKaran Brar (Català)\nKaran Brar (Redmond, Washington 18 de gener de 1999) és un actor nord-americà. És conegut sobretot pel seu paper com Chirag Gupta al Diary of a Wimpy Kid franquícia de la pel·lícula, Diary of a Wimpy Kid i Diary of a Wimpy Kid 2: Rodrick Rules, així com el seu paper coprotagonista com Ravi Ross a la sèrie original de Disney Channel, Jessie, reprenent el seu mateix paper en la sèrie Bunk’d.\nTambé va prestar la seva veu a el personatge de Mason en la pel·lícula de Dreamworks Animation, Les aventures de Peabody i Sherman en 2014.\nKaran Brar néixer el 18 de gener de 1999, a Redmond , Washington, i és d’ascendència índia i d’Àsia de Sud. Es va criar a Seattle, Washington i té una germana gran. Nar va assistir a Cedar Wood Elementary School i va estudiar actuació en John Robert Powers i en els tallers Patti Kalles.\nBrar començar la seva carrera actoral a l’edat de 11 anys, interpretant a l’estudiant d’institut indi Chirag Gupta en el llargmetratge còmic Diary of a Wimpy Kid. Nascut i criat als Estats Units, Brar parla naturalment amb accent americà i va treballar amb un professor de dialecte per perfeccionar el seu accent indi per al paper. A l’abril de 2010, va aparèixer en la campanya publicitària de Seeds of Compassion anunciant la visita de el Dalai Lama a Seattle, així com aparèixer en comercials per Shell Oil Company i Committee for Children.


Club IPI Archive - Club IPI\nUna bona notícia… ens hem inscrit a Apropa Cultura!!!! Un programa socioeducatiu dels equipaments culturals adreçat al sector social. El fet que el Club Ipi estigui a Apropa Cultura ens ofereix la possibilitat d’accedir als millors equipaments culturals i gaudir gratuïtament o a preus reduïts d’obres de teatre, dansa, concerts, visites a exposicions, etc. Ens…\nJa tenim ascensor!!!!\nL’IPI ocupa un espai distribuït en dues plantes, la planta baixa (amb accés directe des del carrer), i el primer pis (on realitzem la majoria de les activitats). Per accedir al primer pis hi ha unes escales que resulten autèntiques barreres que dificulten l’accessibilitat. Persones que es desplacen amb cadires de rodes, bastó o caminador,…\nEl Club IPI és un esplai de lleure per a persones adultes amb diversitat funcional psíquica que es troba al barri del Raval de Barcelona. La nostra intenció és oferir a socis/es un punt de trobada on passar una bona estona, pel que donem molta prioritat al lleure. Som conscients que molts dels nostres socis/es…\n19:00 – 20:30DISSABTES\n16:30 – 20:30 A CAUSA DE LA SITUACIÓ SANITÀRIA ACTUALMENT ES REALITZEN ACTIVITATS NOMÉS ELS DISSABTES


Utopia possible: 408. Cal tant entusiasme amb les revoltes de Tunísia i Egipte?\n408. Cal tant entusiasme amb les revoltes de Tunísia i Egipte?\nEl següent és el primer article que em publica el Centre d'Estudis Estratègics de Catalunya (CEEC), una entitat molt recomanable per fer un anàlisi de la geopolítica des dels Països Catalans que, massa sovint, ens mirem el melic.\nDel “nostre amic” Ben Ali al “dictador” Ben Ali\nLes revoltes populars de Tunísia i Egipte han rebut un suport entusiasta de la premsa occidental. El president tunisià era qualificat, l'any 2008. com el “nostre amic Ben Ali” pel president N. Sarkozy, Ara és definit com a “dictador” per la premsa que el lloava per defensar els interessos estratègics de l'estat francès . Hosni Mubarak, que fins ara era membre de la mateixa internacional que el PSOE o el PS francès, apareix en els llibres antics d'història. Si hom repassa, per exemple, els llibres “L'estat del món” de fa tres dècades la majoria de caps d'estat que apareixien són només història. Mubarak i Castro són dels pocs que encara hi són. Per tot plegat és normal que hi hagi simpatia cap a les revoltes contra Ali o Mubarak. Ambdós acumulen un llarg historial de corrupció i repressió sagnant.\nQuin paper tenien Ben Ali i Mubarak?\nLa qüestió, però, és qui els succeirà. Alí i Mubarak significaven un mur de contenció contra l'islamisme als seus dos estats. No només del gihadisme extrem, bàsicament conegut perAl Qaida, que ha actuat puntualment a Tunísia i que ha estat derrotat a Egipte manu militari. En realitat Egipte és el veritable santuari ideològic de l'islamisme radical. I aquí parlem de varies corrents on, Al Qaida només seria una d'elles i no la més radical. De fet el cap organitzatiu d'Al Qaida, Ayman Al-Zawahiri, és egipci. Se'l considera el “veritable cervell” de l'organització . Fou el darrer emir de la Gihad Islàmica d'Egipte. Aquesta organització va protagonitzar un pols militar a Mubarak. I el va perdre. L'islamisme radical egipci va desaparèixer de la nit al dia...o va amagar-se esperant, algun dia, que Mubarak trontollés.\nTunísia, muralla contra l'islam\nLa fugida de Ben Ali, al poder des de 1987, ha provocat una notable satisfacció als mitjans occidentals. Ben Ali va edificar un regim de terror amb l'excusa que l'alternativa a aquest era l'accés al poder de l'islamisme. S'ha donat per suposat que seria succeït per un govern democràtic. El paradigma del món islàmic, però, és diferent. Qui ha estat acollit com un “profeta” el 29 de gener a Tunis ha estat Rached Ghannouchi . Cap del partit Ennahda i exiliat 22 anys és un dels aspirants a dirigir el país. Els seus seguidors ja han promès prohibir el vi i la cervesa i han assenyalat els imams moderats com a col•laboradors del règim caigut. L’Ennahda és dirigit per la branca local d’un moviment social conegut com a Germans Musulmans. Nascut a Egipte l’any 1928, aquest moviment ha estat el veritable revulsiu de l’islamisme fins als nostres dies. Amb un programa fonamentalista que preconitza la fi del laïcisme i l’adopció de constitucions similars a la saudita. Per aconseguir-ho combinen evangelització, acció social benèfica i activitats revolucionàries. Els seus líders han estat executats més d’una vegada pels règims dictatorials egipcis de Nàsser, Al Sadat i ...Hosni Mubarak.\nEgipte, cor del món musulmà\nMubarak va pujar al poder, l’any 1981, perquè el grup islamista Al-Takfir va assassinar de forma espectacular el seu predecessor, Anwar El Sadat. De fet el primer gran repte de Mubarak fou esclafar la insurrecció fonamentalista d’Aysut, al sud. La revolta més important a la que s’ha enfrontat mai la va protagonitzar Al-Gamma al-Islamiya. Aquest grup neix els anys 70 basat en el pensament de Sayyid Qutb membre destacat dels Germans Musulmans. Durant dues dècades l’Al-Gamma es va dedicar a teixir una xarxa de complicitats amb milers de persones. Les universitats eren un dels seus feus. Finalment, entre 1992 i 1998 van protagonitzar un alçament armat amb desenes de turistes assassinats. Mubarak, amb ajuda dels Estats Units, va combatre la milícia rebel patint un intent d’assassinat el 1995. Va detenir milers de militants dels Germans Musulmans i va guanyar el pols. Els darrers rebels van marxar a Afganistan i allà van començar a contactar amb el que seria Al Qaida. La resta va patir presó i detencions constants de Germans Musulmans (declarada “associació il•legal”). Van tornar als campaments d’hivern. A les eleccions de novembre la única força que va plantar cara al partit del president foren...els Germans Musulmans. I Mubarak va recórrer al frau per derrotar-los.\nAra els Germans Musulmans lideren les protestes contra Mubarak. Egipte és el rocafort també del grup Al-Takfir, Excomunió i Èxode, un moviment que preconitza la lluita armada contra la societat, en global, per considerar-la impura. I aquest grup no té res a veure ni amb Al Qaida ni els Germans Musulmans. Finalment El Caire acull la Universitat Islàmica d’Al Azhar on hi ha els guies espirituals més respectats del sunnisme islàmic. Tot plegat dona un còctel poc atractiu per la moderació ni la democràcia. Si Egipte cau sota la influència d'aquests sectors tot el món musulmà es en rebrà l'impacte.\nTwitter o Xaria\nBen Ali, refugiat ara a Aràbia Saudí, o Mubarak han estat dictadors sanguinaris. Ho eren també tots aquests anys quan la premsa, que ara els defineix així, parlaven del “president tunisià” o el “mandatari egipci”. La qüestió és si els qui els han derrocat són aquests simpàtics usuaris del twitter com se’ns fa creure o bé fanàtics islamistes que volen estendre la xaria pel Magreb. Possiblement ara mateix sigui una barreja dels dos sectors. Si és així queda ben clar quin dels dos s’imposarà. Els Germans Musulmans duen 80 anys teixint una xarxa social fonamentalista i ajudant a la població escanyada pels dictadors. Els sectors més pro-occidentals oposats als règims dictatorials, en canvi, no tenen cap estructura social o política al darrera.\nLa implantació de règims islàmics a Egipte i Tunísia provocarà, de ben segur, conseqüències a la torturada Algèria on, des de 1991, la revolta islamista ha provocat més de 160.000 morts. I només la repressió d’un dictador ha evitat que els islamistes governin. Què passarà llavors amb el gas que rebem?. I com ho viurà Marroc on ja han començat les primeres, tímides, protestes?.\nAlbert B. i R. 6 de febrer de 2011 a les 19:22\nUn article molt interessant. La veritat és que, després de llegir-ho, queda un cert sentiment de por. Està clar que el fet "romàntic" que la gent surti al carrer per a derrocar un dictador ens agrada i emociona a tots. El que no havíem tingut en compte és tot el que aquí expliques.\nJaume Sanz 7 de febrer de 2011 a les 23:42\nQui mantindrà ara a ratlla els Germans Musulmans (per cert poquíssimes germanes a les manis d'Egipte, i cap a les de Tunísia)???\nJordi Vàzquez 8 de febrer de 2011 a les 20:52\nAlbert: Doncs moltes gràcies, m'alegro que el text serveixi epr tenir en compte efectes d'una revolta que ara és tant "simpàtica".\nJaume: Egipte és la clau i, allà, els Germans són la principal força cívica, política i cultural. De fet les primeres reunions (l'article estava escrit abans) ja han confirmat que els Germans s'han erigit com a portaveus de l'oposició i El-Baradei ha quedat fora de joc.\nLes "germanes" tenen el paper que l'islam els assigna.


El Reial Madrid passa el tràmit contra el Schalke i confirma l'accés als quarts de la Champions\nAbans d'afrontar el clàssic, el Reial Madrid havia de superar un tràmit a la Champions i ho ha fet amb escreix. Amb l'1-6 de l'anada, els blancs han tornat a guanyar el Schalke per 3-1, amb un doblet de Cristiano Ronaldo i un gol de Morata. La mala notícia dels d'Ancelotti ha estat la lesió de Jesé, al minut 3, que té un trencament complet del lligament encreuat anterior del genoll dret. Sergio Ramos, Xabi Alonso i Cristiano Ronaldo han estat titulars, però només el portuguès ha jugat els 90 minuts.\n18/03/2014 - 21.11 Actualitzat 18/03/2014 - 23.59\nAbans d'afrontar el clàssic, el Reial Madrid havia de superar un tràmit a la Champions i ho ha fet amb escreix. Amb l'1-6 de l'anada, els blancs han tornat a guanyar el Schalke per 3-1, amb un doblet de Cristiano Ronaldo i un gol de Morata.\nAmb l'eliminatòria ja decidida abans de començar el partit de tornada, Ancelotti ha aprofitat per donar minuts als jugadors menys habituals. Això sí, a l'onze titular hi ha sortit Sergio Ramos, Xabi Alonso i Cristiano Ronaldo. Només el portuguès ha completat els 90 minuts.\nNomés començar, però, una mala notícia per als d'Ancelotti. Jesé s'ha lesionat al genoll al minut 3, en una topada amb Kolasinac, i ha hagut d'abandonar el terreny de joc, per després traslladar-lo a una clínica de Madrid. Posteriorment, el club ha informat que té un trencament complet del lligament encreuat anterior del genoll dret. Bale ha substituït el lesionat Jesé.\nLa superioritat del Madrid ha estat evident un cop més. Cristiano Ronaldo ha buscat el gol i l'ha trobat al minut 21. Morata hauria pogut fer el segon poc després, però ha fallat un gol cantat davant el porter Fähramnn amb un xut massa creuat. I, per sorpresa, Hoogland ha situat l'empat a la mitja hora; resultat amb què els dos equips han marxat al descans.\nEn la represa, Cristiano Ronaldo ha fet el segon al minut 74 i i Morata, aquest cop sí, ha marcat fent pujar el 3-1 definitiu un minut després. Amb aquest doblet, Cristiano Ronaldo ja suma 13 dianes a la Champions i se situa a només un gol del rècord de gols a la Champions en una temporada que ostenten Messi i Altafini -aquest últim, però, a la Copa d'Europa-.\nJesé diu adéu a la temporada\nResum Reial Madrid - Schalke (3-1)


'No estem sols' al Teatre El Musical de Cabanyal\nEl documental ‘No estem sols’ s’estrena al Cabanyal\nNo estem sols la pel·lícula sobre els moviments de protesta, es va estrenar a València, amb el teatre completament ple, el 7 de novembre a les 22h, en El Teatre El Musical del Cabanyal-Canyamelar, amb un col·loqui posterior de Pere Joan Ventura i El Gran Wyoming.\nUn dels eixos narratius del documental, és la pròpia mobilització per part del veïnat en contra del pla d’ampliació de l’avinguda de Blasco Ibáñez, ací en València. Així doncs ha estat triat precisament un espai que ha sigut plantejat dins del propi documental, mostrant per part de l’equip una gran satisfacció per poder inaugurar-ho ací, un dia després de la gala inaugural amb què el teatre comença una nova etapa d’activitat.\nCocentració en Colón el 22M\nEns conviden a veure la gran rellevància que han estat tenint els moviments socials pels carrers i places no sols de la nostra València, sinó també per tota arreu d’Espanya, on allò que es desenvolupa és una acció ciutadana en contra dels retalls, els desnonaments, les privatitzacions o la corrupció que estan a l’ordre del dia en la nostra societat.\nNo estem sols no sols va gravar-se en València, sinó que també per altres ciutats, com ara Barcelona, Madrid, Sevilla i Gijón, en l’any 2014. Es va estrenar enguany a la secció oficial del Festival de cinema de Sant Sebastià i té com a director a Pere Joan Ventura i coproductor a José Miguel Monzón, més conegut com El Gran Wyomimg.\nVa sorgir quant el director va començar els moviments de protesta sorgits després del 15-m i amb l’objectiu de dibuixar un mapa de l’activisme social que omplia els carrers amb una sèrie d’aliances ciutadanes i moviments de protesta.\nEl director va obtindre un premi Goya en 2003 per El efecto Iguazú i té una llarga trajectòria de cinema documental i de compromís social. El Gran Wyoming, per la seua part, s’ha involucrat personalment en el projecte de No estem sols, on ha posat la lletra al tema musical del documental amb el seu grup Los insolventes i amb la col·laboració del seu llibre No estamos solos que continua la línea de la pel·lícula.\nWyoming gravant en l’estudi el tema ‘No estamos solos’\nL’accés a la projecció i al col·loqui son gratuïts amb el sistema d’entrada inversa; és a dir, que es podrà pagar l’entrada en acabar la projecció per tal de col·laborar amb el projecte. http://www.teatreelmusical.es/\nTràiler del documental: https://www.youtube.com/watch?v=giA6k-O0Kow


Ramon Chisvert Ballester - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nRamon Chisvert Ballester (L'Eliana, 1939), més conegut com a Gat I, va ser un jugador professional de pilota valenciana, en la modalitat d'Escala i corda. Fill d'un famós jugador de carrer i germà de Gat II. Al trinquet excel·lí com a "mitger" durant els anys 60 i 70, on era considerat el millor mitger dels trinquets valencians. A finals dels 70 passa a fer de "punter", i fou marxador del Trinquet de Pelayo.\nVa formar part de la generació de pilotaris de L'Eliana formada pel seu germà, Ricardet, Julio, Alberto, Locheta i Juan Montserrat. De jove va despuntar com a jugador de futbol, però va rebutjar ofertes professionals per tal de dedicar-se a la pilota.\nGat I tenia un fort colp de volea, tenia potència i un estil elegant.\nCampió Nacional d'Escala i corda: 1966, 1973 i 1980\nSubcampió Nacional d'Escala i corda: 1974, 1975 i 1982\n↑ 1,0 1,1 1,2 Joc de Pilota, historia de un deporte valenciano - Alberto Soldado. Diputació de València, 1998. ISBN 84-923378-1-8\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Ramon_Chisvert_Ballester&oldid=26166147»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 28 gen 2021 a les 17:43.


Discapacitat, un motiu per no rendir-se | Consumer\nDiscapacitat, un motiu per no rendir-se\nEl Pla No et rendeixis mai, de Fundació ONZE i FSC Inserida, ajuda als joves amb discapacitat menors de 30 anys a millorar les seves opcions d'accés a una ocupació\nPer Azucena García 25 de novembre de 2014\nNi tan sols la meitat dels joves amb discapacitat que resideixen a Espanya tenen una ocupació. El percentatge amb prou feines arriba al 35%. Per aquest motiu Fundació ONZE i la seva entitat d’inserció laboral, FSC Inserida, hagin creat el “Pla No et rendeixis mai”. El seu objectiu és ajudar a joves amb discapacitat a trobar una ocupació, per la qual cosa no solament els assessoren, sinó que els ajuden a millorar la seva formació. Més de 6.000 joves ja ho han comprovat. En aquest article s’explica com.\nEn què consisteix el Pla No et rendeixis mai\nDurant el primer any del Pla, més d’1.500 joves amb discapacitat han aconseguit un contracte de treball\nL’objectiu és clar: ajudar a joves amb discapacitat a trobar un treball. El Pla No et rendeixis mai, de Fundació ONZE i FSC Inserida, vol ajudar als milers de persones joves amb discapacitat que tenen dificultats per accedir al mercat laboral. En 2011, segons l’Institut Nacional d’Estadística (INE), a Espanya hi havia almenys 76.000 joves menors de 25 anys amb algun tipus de discapacitat. D’ells, amb prou feines un 35% estaven actius i solament el 14,5% tenia una ocupació remunerada. La taxa d’atur d’aquest grup aconseguia el 58,5%.\nEn aquest escenari es va engegar fa més d’un any el Pla No et rendeixis mai, que compta amb 34 línies d’actuació encaminades a generar un “full de ruta cap a l’ocupació”. Les seves claus són les següents:\n1. Desenvolupa un pla personalitzat d’ocupació, amb cursos de formació i intermediació laboral amb les empreses.\n2. Posa a l’abast dels joves amb discapacitat tots els mitjans de FSC Insereix per facilitar la seva inserció laboral.\n3. Presta aquests serveis de manera gratuïta. El Pla està cofinançat pel Fondo Social Europeu a través del Programa Per Talent, per la qual cosa no suposa cap cost per a les persones que s’acullin a ell. A més, el Pla s’ha adherit a l’Estratègia per l’Emprendimiento i l’Ocupació Jove, del Ministeri d’Ocupació i Seguretat Social, que ha confirmat el seu suport el proper any “per mantenir iniciatives així”.\n4. Compta amb l’aliança d’empreses (cada vegada més), com el grup d’empreses que formen part del Fòrum Insereix Responsable.\nCom beneficiar-se del Pla\nImatge: FSC Inserida\nDes de la implementació del Pla en 2013, més de 6.300 joves menors de 30 anys s’han beneficiat d’aquesta iniciativa. D’ells, més de 3.300 han millorat la seva formació per facilitar el seu accés al mercat laboral i més d’1.500 han aconseguit un contracte de treball. Aquestes xifres suposen el 70% del total previst pel programa, que finalitzarà en 2015. Per llavors, es planteja haver atès a 9.000 joves amb discapacitat, proporcionar formació i qualificació per a l’ocupació a 6.000 i aconseguir almenys 3.000 contractes laborals.\nEls resultats són importants, ja que sobretot impliquen una millora de la qualitat de vida dels joves amb discapacitat i l’oportunitat de desenvolupar el seu potencial. “Són els nostres ‘ninis’, ni es rendeixen, ni es conformen, i miren cap al futur posant el que calgui posar per aconseguir el seu objectiu, que ara és l’ocupació”, va manifestar el vice-president executiu de la Fundació ONZE, Alberto Durán, durant la presentació de les anteriors dades.\nPer ser part d’aquestes persones, cal seguir un procés molt senzill:\nEn primer lloc, les persones amb discapacitat interessades han de tenir entre 16 i 29 anys, estar aturades, tenir ganes de treballar i no rendir-se mai.\nHan de comptar amb un certificat de discapacitat de grau igual o superior al 33% o bé tenir reconeguda una incapacitat permanent en el grau de total, absoluta o gran invalidesa\nSi es compleixen les condicions anteriors, han de posar-se en contacte amb la delegació de FSC Insereix més propera al seu lloc de residència. El llistat d’oficines pot consultar-se en el site Noterindasnunca.org/inscribete.\nFinalment, una vegada establert aquest contacte, els coordinadors de cada oficina estudiaran el cas de la persona que ho sol·liciti i dissenyaran un pla laboral a la seva mesura.\nNo et rendeixis mai\nLa campanya per promocionar el Pla No et rendeixis mai té com a eix central el següent vídeo. En ell, diversos joves amb discapacitat recorden que també formen part de “la generació millor preparada de la història”, amb l’avantatge addicional que “la seva contractació comporta beneficis per a les empreses”, recorden des de FSC Inserida.\ndiscapacitat integración-ca jóvenes-ca ocupació


Ja ha començat el Consell d’Infants i Adolescents del curs 2018-2019! – Consell d'infants i adolescents\nPublicat per guaita360 on 27 Març, 2019 4 Abril, 2019\nAquest any, al Consell d’Infants i Adolescents de Castelló d’Empúries treballem un tema molt interessant, la PROMOCIÓ DE LA SALUT!\nI què és la promoció de la salut? Molts dels nens i nenes del municipi també s’ho preguntaven i per això, en la primera sessió a l’aula que vam fer a inicis d’aquest mes amb els alumnes de 5è de Primària i 1r de Secundària, vam entendre entre jocs i activitats, que la promoció de la salut és aquell procés que permet a les persones incrementar el control sobre la seva salut per millorar-la.\nEl concepte de salut és molt ampli, com ho són les propostes que estan sorgint per part dels infants i adolescents del poble: activitat física, alimentació, emocions, esports, relacions socials… el que ens dona salut a les persones, són un conjunt de factors, tots igualment importants.\nEl passat dimecres 6 de març ens vam reunir en la primera trobada de representats d’aquest curs, on ens vàrem aplegar els i les representats d’aquest curs i també aquells i aquelles que ho van ser l’any passat i, que per tant, ara cursen 6è de Primària i 2n de Secundària, de manera que, la representació dels infants i els joves al Consell és més àmplia que mai!\nEn aquesta trobada, vam fer jocs i dinàmiques que permetéssin als nens i nenes conèixer-se entre tots plegats per anar escalfant motors, que hauran de prendre moltes decisions junts! Més tard, tot compartint un pica-pica de fruita, vam jugar al joc de taula Dixit, per així, comprendre les moltes interpretacions que es poden fer davant d’una mateixa situació i quines avantatges té la Democràcia, quan entre tots i totes, podem prendre les decisions conjuntament. Sembla que el joc els va agradar moltíssim!!\nI la propera trobada…\nLa setmana que ve farem la segona sessió a l’aula i també, la segona trobada de representants al Convent de Santa Clara. Les dues sessions, aniran enfocades a començar a pensar quines propostes els agradaria fer als nens i nenes i als joves respecte la Promoció de la Salut a Castelló d’Empúries. Ben aviat rebreu més notícies nostres\nEntrada prèvia Última trobada dels representants del Consell del curs 2017 – 2018\nEntrada següent Segona sessió a l’aula i segona Trobada de Representants


En llibertat els dos malgratencs acusats d’atemptat a l’autoritat, desobediència i desordres públics | Ràdio Palafolls\nHome Policial - Judicial En llibertat els dos malgratencs acusats d’atemptat a l’autoritat, desobediència i desordres públics\nMarc Ferri , abril 10, 2018\t / 719 0\nAquest matí els Mossos d’Esquardra han practicat 6 detencions a activistes independentistes que es van identificar el passat 30 de gener, després que accedissin al parc de la Ciutadella. Aquell dia hi havia el debat frustrat d’investidura a Puigdemont, que es va acabar cancel·lant.\nEl Parc es trobava fortament custodiat i blindat pels Mossos d’Esquadra, però finalment una porta es va obrir i alguns manifestants van poder accedir al seu interior.\nDos dels detinguts són de Malgrat de Mar i membres de La Forja Alt Maresme. Es tracta de dues persones que aquell 30 de gener els mossos van identificar. Ho explica l’Oriol Grèbol, membre de la Forja Alt maresme.\nLes detencions s’han practicat a les 8 i a les 9 del matí i els detinguts han estat traslladats a la comissaria de Pineda, a l’espera de prestar declaració davant del jutge.\nSegons expliquen els Mossos a aquesta emissora, els 6 detinguts estan acusats de atemptat a l’autoritat, desobediència i desordres públics. Grèbol assegura que no recorda cap episodi de violència aquella tarda al parc de la ciutadella.\nEls mossos descarten registres arran d’aquestes detencions. La resta de detencions d’aquets matí s’han practicat al Pont de Vilomara, Solsona i també a Arenys de Munt i Òrrius.\nAl Migdia, i segons la pròpia Forja Alt Maresme, els dos detinguts malgratencs han quedat en llibertat .\nLes previsions de pluja obliguen aquest cop a ajornar la Fira Medieval de Palafolls


A favor d’Espanya (Empar Moliner)\nA favor d’Espanya\nNi el vi Allibera'm és contra Espanya, ni Sergi de Meià l’apadrina\n2 min. Escriptora 04/09/2018 18:37\nEl diari anomenat 'El Español' ('what else?') publica que “el cocinero Sergi de Meià apadrina un vino contra España”. És la bola d’avui. La mentida de l’altre dia, gentilesa d’'OK Diario', era que en Monzó, en Soler i jo mateixa ens havíem burlat de la dona agredida a la Ciutadella. Començo a copsar el patró d’actuació. Un dels diaris amics publica una notícia falsa. Els afectats, si estan d’humor, la desmenteixen, però és igual, perquè els del “ya sabemos lo que pasa en Cataluña” la distribueixen per Twitter o la fan servir a les tertúlies. Si algú els hi rebat, diuen: “És l’opinió de vostè”. Només paren de dir-ho si se’ls amenaça amb advocats. Avui li toca al cuiner Sergi de Meià.\nEl vi ni és contra Espanya, ni ell l’apadrina. Es tracta d’un vi que es diu Allibera’m i que té un llaç groc a l’etiqueta. El 40 per cent dels beneficis va a les famílies de presos i exiliats. És aquell vi que l’oficina de Marcas y Patentes va rebutjar per inconstitucional. Per què és inconstitucional el llaç groc? Doncs perquè els autoanomenats “constitucionalistes” són els més inconstitucionals 'que nos dimos entre todos'. Tinc ara mateix al davant un vi que es diu Franco, amb una foto del dictador i el lema “No se os puede dejar solos”, embotellat per R.E.CLM 340/CR, a Tomelloso, España. Aquest es veu que sí que és del tot constitucional, i calla que encara em sentiré a dir que és “un vino para la reconciliación”. En fi, els del vi inconstitucional van trucar al cuiner, però el cuiner els va dir que no podia apadrinar-lo, perquè a la mateixa hora tenia un altre acte.\nJo diria que demà ja ho diran a les tertúlies i ho escamparan per Twitter, com solen fer. “¡Es que han hecho un vino contra España!” Quan resulta que és al revés. És un vi que no pot estar més a favor d’Espanya. Demanar l’alliberament dels presos polítics és el favor més gran que se li pot fer a Espanya en aquests moments.


El Kurdistan Meridional, disposat a congelar el resultat del referèndum per a dialogar amb Bagdad\nEls kurds omplen les urnes i es reivindiquen davant el món\tEls kurds omplen les urnes i es reivindiquen davant el món\nEl govern d'Arbela assegura que té la responsabilitat d'evitar una nova guerra i demana un diàleg obert dins del marc de la constitució iraquiana\nEl govern del Kurdistan Meridional ha emès un comunicat on ofereix de congelar el resultat del referèndum d’independència del 25 de setembre per tal d’obrir un diàleg dins del marc de la constitució iraquiana. Segons Arbela, el govern kurd no vol una guerra ni un bany de sang entre els peixmergues i les forces armades d’Irac. Com a gest de bona voluntat, el govern que lidera Masud Barzani anunciarà un alto al foc i aturarà tota activitat militar al Kurdistan Meridional.\nEl sí a la independència es va imposar amb gairebé el 93% dels vots en el referèndum. D’ençà de publicar-se el resultat, Irac, Turquia i Iran van amenaçar al govern kurd amb emprendre mesures per aïllar-lo políticament. En aquest sentit, es va tancar l’espai aeri i les fronteres. A més, Bagdad ha desplegat l’exèrcit en zones en disputa amb Arbela com ara les províncies de Kirkuk i Nínive.\nEl comunicat que ha emès el govern kurd és el següent:\n«Irac i Kurdistan encaren una situació perillosa i tensa, per això tots hem d’actuar en responsabilitat en un moment històric i així evitar que degeneri en més guerra i confrontació entre les forces iraquianes i els peixmergues.\nLes agressions i la confrontació entre les forces iraquianes i els peixmergues d’ençà del 16 d’octubre ha causat danys a ambdós. I pot també desembocar en un bany de sang i en una ruptura total de les relacions socials entre tots els components d’Irac.\nÉs un fet que una guerra entre ambdós bàndols no tindrà un vencedor. En canvi, causarà grans danys en tots els aspectes de la vida. Per això, per responsabilitat vers el poble del Kurdistan i l’Irac, proposem el següent al govern d’Irac, l’opinió pública d’Irac i el món:\nEl cessament immediat dels combats i qualsevol mena d’operacions militar a la regió del Kurdistan.\nCongelar el resultat del referèndum que es va fer al Kurdistan Iraquià.\nComençar un diàleg obert entre el govern regional del Kurdistan i el govern federal dins del marc de la constitució d’Irac»


L’empresa i la FP DUAL | Institut Cirviànum\nDes de fa temps moltes empreses han reivindicat la necessitat de recuperar el model laboral de l’aprenent. El nou model col·laboratiu entre empresa i escola que representa la formació professional en alternança i dual, permet recuperar aquesta figura amb molts avantatges i valors afegits doncs l’alumne s’incorpora al treball amb un bagatge de coneixements adquirits, directament relacionats amb el perfil professional de l’empresa.\nLa nova proposta de formació dual a Catalunya, regulada per la Resolució ENS/1204/2012 de 25 de maig, ofereix un model consensuat de formació que permet la participació activa de les empreses en el procés formatiu dels alumnes.\nAquest procés d’aprenentatge prèviament consensuat amb el centre, i que sempre és com a mínim un terç del total de continguts de cada cicle objecte d ela formació dual, garanteix un mínim de 970 hores d’estada de l’alumne a l’empresa , en qualitat de treballador, amb tots els drets i deures que això comporta per les parts. El centre i l’empresa pacten els continguts que l’alumne aprendrà en el centre de treball ajustant-los a les necessitats i perfils del lloc de treball pel que es forma i que ocuparà en el futur.\nLa signatura d’un conveni entre les parts garantirà el compliment dels pactes i acords fixats.\nEls seguiment de tot el procés corre a càrrec dels tutors d’empresa i centre prèviament designats i que garantiran el compliment del conveni.