L'ANG presentem al·legacions al projecte de la variant C-63, entre Sils i Riudarenes - Notícies - Associació de Naturalistes de Girona\nInici > Notícies > L'ANG presentem al·legacions al projecte de la variant C-63, entre Sils i Riudarenes\nResum explicatiu de les al·legacions al projecte "Variant de Sils i Riudarenes a la C-63 del PK 14+254 al PK 22+000. Sils – Riudarenes" (clau EI/IA-CVG-17101).\nAvui en dia a la zona trobem una gran quantitat d'infraestructures de mobilitat que recorren l'espai de nord a sud i d'oest a est. Dins d'aquestes infraestructures trobem les que connecten bona part del territori gironí amb la frontera francesa i Barcelona (AP-7, N-II, A-2, RENFE i TAV), infraestructures que connecten d'est a oest (C-63 i C-25) i a nivell més local carreteres com la GI-555 i la GIV-5514 que permeten la mobilitat respectivament del nord al sud (enllaç N-II a Hostalric) i de l'est a l'oest (Riudarenes a Santa Coloma de Farners). Dins d'aquest context amb diverses d'infraestructures que permeten la mobilitat tant de curtes com de llargues distàncies i en totes les direccions es projecta una nova infraestructura (variant de la C-63 de Sils i Riudarenes) de 6km com a mínim de llarg i que esdevé extremadament redundant a l'àrea on es projecta, fet que queda constat pel seu excessiu cost (entre 37 i 52 milions d'euros) i els estalvis de temps que s'aproximen en 30 segons. Queda ben visible amb aquest context que la infraestructura és completament innecessària i que, amb simples modificacions, es pot aconseguir que la resta de carreteres de la zona puguin absorbir aquest trànsit que es vol derivar amb aquesta nova carretera.\n1. Alternativa 0: No s'ha avaluat com amb petites modificacions a les infraestructures actuals podem obtenir el resultat de treure vehicles de dins població. Proposem canvis en la senyalització per desviar el trànsit de llarg recorregut (eix interior - litoral) per la ruta C35-A2-C25, actual variant de Sils- Riudarenes- Santa Coloma; potenciar les actuals línies d'autobusos amb parades estratègiques per acollir el volum més gran de conductors de la zona o bé dissenyar-ne de noves; afegir elements pacificadors/dissuasius pels trams intraurbans amb l'objectiu de fer més atractiu passar per fora que per dins en llargs recorreguts i també millorar la seguretat de la via. Amb totes aquestes mesures molt més econòmiques es podria reduir segurament en un percentatge similar el trànsit actual per dins de població.\n2. Trànsit: Actualment el projecte de variant es projecta en un context on la majoria de les vies el trànsit de les quals es vol derivar no presenten un estat de saturació excessiu (<50% de saturació), i per contra allà on si hi ha una situació de col·lapse (rotonda C-63-N II, estimada entre el 50 i el 90% de saturació), no milloren amb la variant. Per tant aquesta infraestructura es mostra extremadament redundant i gens útil davant els "problemes" de saturació. A aquests fets, s'hi ha de sumar que les previsions d'utilitat de la nova infraestructura es projecten vint anys vista amb uns nivells de servei pèssims, com a màxim amb una qualificació d'E (sobre un rang que va des de la A a la F), és a dir, que en vint anys des del seu funcionament trobarem que la variant ja es presentarà quasi col·lapsada, per tant la taxa de retorn és nefasta per la inversió que s'ha de fer. Per la nova variant també es volen fer passar vehicles pesants, actualment prohibits a la GI-555 i al tram urbà de la C-63, i que avui dia passen per la C-25, apropant així els sorolls i la contaminació dels nuclis urbans i els espais naturals. S'estima que els estalvis de temps respecte al trajecte actual seran de 19,8 segons per trajecte, tot això per una mòdica inversió d'entre 37 i 52 milions d'euros. A més a més amb un increment del trajecte de 1,69km per tant un increment en els costos operatius dels conductors. Per últim, també demanem que es facin enquestes i estudis acurats i representatius de la mobilitat de la zona per proposar la mesura més adient i econòmica que permeti disminuir el trànsit per dins de les poblacions.\n3. Medi ambient: La nova carretera suposarà posar a la plana de la Selva una nova infraestructura a un espai que ja pateix d'una forta fragmentació per l'alta densitat de vies de comunicació existents, fent que una de les poques àrees de la zona que avui presenta un paisatge típicament agroforestal passi a tenir una carretera que la travessi i fragmenti. Un espai que és refugi de moltes espècies amenaçades i que a més es troba prop de l'EIN dels Estanys de Sils, al qual podria afectar de forma directe i indirecte. De fet, atesa la importància connectora de l'espai (propera a un corredor faunístic principal entre el Montnegre i Guilleries), un 30% del pressupost total pertany a mesures per travessar les carreteres i línies de tren existents i fer permeable per la fauna la futura variant, però encara així la carretera tindrà un fort impacte. Per un altre costat la Serramagra compta amb un important valor agro-paisatgístic, on bona part del paisatge típic de la plana es deu a les activitats de pagesia i cases rurals. La nova variant podria suposar la pèrdua d'aquestes activitats i per tant no només afectar a l'economia local, sinó també dels agents estructuradors d'aquest paisatge.\nPel que fa a la flora i fauna, al projecte queda parcialment recollida la presència d'espècies amenaçades, en perill d'extinció i/o protegides i determina que quan comencin les obres s'estudiarà l'espai per determinar si hi són presents. Aquesta feina s'hauria d'haver fet prèviament a la posada en informació pública del projecte per poder avaluar correctament la importància biològica de l'espai i com la nova variant l'amenaça. De fet a la documentació facilitada s'estipula que en cas de detectar espècies amenaçades o protegides, es podran arrancar o traslladar, incomplint amb diversos articles de la legislació ambiental autonòmica i europea. Pel que fa al vector canvi climàtic i qualitat de l'aire, s'espera que la variant suposi un augment del 15% dels gasos d'efecte hivernacle (GEH) respecte a la situació actual.\nAquest fet és intolerable atès que els objectius climàtics internacionals i nacionals marquen una línia de disminució d'aquests, pel que aquest projecte incompleix taxativament la llei del 16/2017 de Canvi Climàtic de Catalunya. Al mateix temps es preveu que augmenti les emissions de NOx i PM10 a la zona quan els nivells d'aquests gasos ja es sobrepassen alguns cops l'any i la normativa de qualitat de l'aire el que busca és reduir aquests gasos perjudicials per a la salut humana, pel que també s'estaria incomplint aquesta legislació. Envers el factor acústic, demanem una major professionalitat de l'estudi d'impacte acústic, atès que les dades recollides (un únic dia i a hores diferents) no mostrarien fidelment la situació acústica actual i per tant no és possible avaluar correctament l'efecte sonor de la nova variant sobre les cases i negocis afectats. Per últim demanem una valoració real del suport per part del territori a la nova variant i que s'estimi l'efecte acumulatiu de les dues variants projectades, la de Sils-Riudarenes i la de Santa Coloma de Farners. Haver fragmentat aquests dos projectes interrelacionats és un delicte estipulat per la jurisprudència europea pel que reclamem que l'estudi ambiental es faci conjuntament, evitant diluir l'impacte ambiental d'ambdós projectes.\n4. Factor social: Hi ha una clara afectació de la variant sobre el veïnat de la Serramagra (habitants) i l'economia d'aquest (cases rurals i agricultura). Afectarà directament sobre alguns habitatges i sobre els volums de soroll i contaminació ocasionats a les cases rurals, fet que pot comportar problemes econòmics als negocis. Es parla que el grau d'acceptació del territori és bo però només es fa referència a la posició dels ajuntaments i la OTAA, mentre que en cap cas es parla de l'opinió que té la població sobre aquesta infraestructura, com es va fer a Blanes amb la nova C-32. Pel que hem pogut comprovar de primera mà bona part de la població desconeix la proposta de la nova variant i menys per on la volen "fer passar", cosa que vol dir que el procés informatiu a la població ha estat, com a mínim, molt insuficient. Pel que abans de determinar que el territori té una bona actitud envers la infraestructura i valorar com a positiu l'objectiu 5 del projecte (acceptació del territori), caldria conèixer primer quina és l'opinió dels ciutadans dels 3 pobles afectats (3 perquè considerem que si s'aprova la variant de Sils i Riudarenes, la de Santa Coloma de Farners, actualment en redacció, tindrà totes les de ser aprovada perquè sinó la nova variant aquí discutida tindria poc sentit essent aïllada, i perquè s'haurà de donar sortida al trànsit que generarà). Part de la valoració d'aquest objectiu es basa en el fet que de la reclamació històrica per part de la població i els ajuntaments de la millora en la seguretat en la GI-555, una carretera que ara com ara compta amb una alta sinistralitat i que té seriosos problemes de seguretat. En la nostra opinió si s'ha de fer alguna inversió al territori, hauria de ser a aquesta via per millorar la seva seguretat en tota la seva longitud, no només el tram que serà utilitzat per la nova variant. Aquestes actuacions necessàries es poden desenvolupar sense la necessitat de fer una nova infraestructura a una àrea ja de per si bastant saturada de vies de comunicació i segurament tinguin una valoració cost/benefici molt més elevada tant en l'àmbit ambiental com social i de transport que no el projecte proposat.\n5. Actuacions necessàries que s'han proposat i que s'haurien de desenvolupar sense necessitat de fer la variant:\nAccés segur a la urbanització de Vallcarnera. Obra històricament reclamada pels veïns i que permetria evitar gran part dels accidents que tenen lloc a la GI-555.\nAdaptació a la normativa dels "passos de fauna" de la GI-555 que avui dia no la compleixen (PK 0+236; PK 0+705; PK 1+720; PK 2+280; PK 2+572; PK 3+460; PK 3+821,25; PK 4+084,53).\nMillores de seguretat de la GI-555 al llarg de tot el seu recorregut fins a Hostalric, no només la part afectada pel projecte de la variant.\n1- Que es tingui per presentat aquest escrit i se'ns tingui per compareguts i com a part interessada en l'expedient que aquí ens ocupa.\n2- Que es paralitzi l'execució del projecte i es refacin els estudis d'utilitat, eficiència, costos i impacte, incorporant totes les mancances esmentades i incorporant també l'alternativa 0 tal com és descrita en aquestes al·legacions i, en funció d'això, es torni a avaluar l'alternativa a executar.\n3- Demanem que es corregeixin els errors per evitar confusions a l'hora de consultar el projecte i poder formular al·legacions o opinions al respecte.\n4- Finalment, demanem que, segons la llei 27/2006, de 18 de juliol, mitjançant la qual es regulen els drets d'accés a la informació, de participació pública i d'accés a la justícia en matèria de medi ambient (incorpora les Directives 2003/4/CE i 2003/35/CE); i acollint-nos als articles 16, 18, 22 i 23 de la present llei; se'ns mantingui informats de propers tràmits relacionats amb el present projecte.\nAdhereix-te a les al·legacions


Els bombers rescaten dues persones, mare i filla, perdudes a La Murta d’Alzira – tucomarca.com\nHomeLa Ribera AltaAlziraEls bombers rescaten dues persones, mare i filla, perdudes a La Murta d’Alzira\nEfectius del Consorci Provincial de València han rescatat este cap de setmana a dues persones, una adulta i una xiqueta, mare i filla, que s’hi havien extraviat a la zona rural de La Murta d’Alzira.\nL’avís es va rebre ahir diumenge a les 18.51 h, i fins allí es van desplaçar bombers d’Alzira i del Grup Especial de Rescat en Altura, GERA, del Consorci. Van ser els membres del GERA qui van localitzar el punt on es trobaven la dona i la xiqueta i van poder acompanyar-les en el descens fins a lloc segur.\nSembla que les dues s’hi havien extraviat en caure la nit, quan tornaven d’una ruta per la zona del Cavall de Bernat, a La Murta.\nEls especialistes del GERA recorden als senderistes que amb el recent canvi d’hora, amb la caiguda del sol més prompte que abans, és més habitual que hi passen esta classe de situacions. Per això recomanen calcular exactamente l’horari de la ruta per a poder completar-la amb la llum diürna, i dur algun punt de llum, com llanternes, per si ocorreguera algun imprevist.\nBomberos de Alzira\nIvan Torres renova com a president de la Falla Els Barris de Turís\n22 maig, 2021 Redacción La Comarca, La Ribera Alta, Oci i Cultura, Pobles en Festes, Secció, Turís 0\nPost també disponible en: CastellanoLa comissió més nombrosa de la localitat valenciana estrena un nou exercici amb la vista posada en les festes de setembre Ivan Torres Picó ha sigut reelegit com a president de […]\nPost també disponible en: CastellanoAçí ha estat el rescatat de cinc persones pels bombers del Consorci Provincial de València durant un incendi d’un habitatge en un edifici del carrer Muntanya de la localitat d’Algemesí, que […]


Ajuntament de Pacs del Penedès | Què fer a Pacs\nTelèfon: 93 891 57 47\nMaset dels Cavalls Escola d'Equitació\nPacs del Penedès gaudeix des de 1998 del centre eqüestre Maset dels Cavalls, una escola d’equitació i club esportiu que ofereix un gran ventall d’activitats lúdico esportives.\nEl club amb els seus serveis de pupil·latge, cura, munta i doma de cavalls i escola d’equitació gaudeix d’una línia dinàmica, oberta i participativa en esdeveniments esportius. A més, el club organitza un seguit d’activitats de lleure, a fi de promocionar i aproximar l’esport de l’equitació i la cultura eqüestre a nens/es i adults.\nPer els més petits que per edat encara no realitzen cursets mensuals, és una bona opció iniciar-se en el món de l’equitació mitjançant passejades pel camp amb els ponis. És per això que el clubhípic Maset dels Cavalls ofereix una opció alternativa als cursets amb les passejades amb poni durant 30 minuts. L’entorn del centre és ideal perquè tant els genets que s’inicien com els acompanyants, puguin gaudir d’un agradable passeig gaudint dels bells paisatges del camp i de la vinya.\nEl preu del passeig durant 30 minuts és de 10€.\nQuin millor regal per un nen que celebrar la seva festa d’aniversari o la seva comunió o qualsevol altre tipus de celebració juntament amb els seus amics i els ponis. Les instal·lacions del MASET DELS CAVALLS ofereix la possibilitat de gaudir d’una festa única a l’aire lliure i en un ampli espai gaudint dels jocs amb els ponis.\nL’activitat consisteix en què els nens/es raspallin i preparin els ponis per la seva munta. D’aquesta manera entren en contacte de manera natural amb els animals. A continuació portant ells mateixos els ponis de la mà es dirigeixen cap a una pista rodona de treball per iniciar-se en la munta de ponis. Entre jocs, exercicis sobre del poni i rialles, els nens/es s’inicien en l’esport de l’equitació. Quan es cansen de les seves inquietuds respecte a la munta, els alumnes baixen dels ponis i els despreparen amb l’ajut de les monitores.\nEl berenar i beguda és a càrrec del sol·licitant i es realitza en el pati de les instal·lacions que disposa de taules i cadires.\nEl preu de la festa és de 12€ per nen/a que munta.


El relleu a l’esplai SCV-El Clot | Som esplai\nHistòricament, l’esplai SCV-El Clot ha tingut sempre una dèria especial pel relleu i per la formació de les joves que esdevenen monitores. Entendre l’entrada al monitoratge com un salt d’edat que comporta unes noves responsabilitats a l’entitat és, al meu entendre, un menyspreu a la mateixa figura de la monitora. Des de la nostra entitat entenem el relleu com un procés d’aprenentatge i de pertinença i transformació del grup i l’entitat.\nCal afegir que aquesta reflexió es basa en l’experiència del nostre esplai i tot i que hem documentat el procés i tenim marcs de referència teòrics, a la pràctica funcionem més “intuïtivament” i, per tant, i com no podria ser d’altra manera, és una idea qüestionable en la seva totalitat.\nCal avançar que al SCV el Clot NINGÚ és privat de realitzar el procés de formació, sigui quina sigui la realitat demogràfica de l’esplai, ja que totes les persones han de tenir la possibilitat, ja no de demostrar a la resta de l’equip les seves aptituds, sinó més aviat de preguntar-se a si mateixes quina és l’actitud amb què volen i poden prendre’s una tasca com la del monitoratge associatiu. Per tant, no contemplem la selecció prèvia amb el judici només de la vivència i desenvolupament mostrat per aquestes persones durant la seva estada al grup de joves, si és que hi han estat.\nDes del SCV enfoquem el relleu com un procés dividit en 3 grans blocs, que any rere any es sotmeten a qüestionament i judici.\nEl primer dels blocs és la creació del grup i la formació teòrica.\nDurant el primer trimestre del curs, les premonitores funcionen com un grup més de l’esplai, de 16:30 a 19:30 i amb una o dues persones responsables que ja formen part de l’equip de monitors anteriorment. Normalment, és potencia que siguin persones veteranes però actives a l’entitat.\nEls objectius d’aquesta primera part és detectar els interessos i potencialitats de cada persona i de la generació sencera (ja que és tota una generació la que abandona el grup de joves i fa el salt a l’equip de monitores). A més, un altre objectiu és ajudar a què es redescobreixin entre les mateixes persones i apareguin les asprors a llimar o es reforcin els llaços ja existents.\nUna part important també d’aquest primer bloc és la presentació de tota l’estructura de l’esplai i l’acompanyament en l’entrada al grup format de monitores. Per això la presència dels responsables en aquesta primera fase és importantíssima i és on es fa més constant.\nDurant tot el trimestre és també on s’assenten les basses teòriques del monitoratge a través de formacions/sessions impartides o bé pels mateixos responsables, o bé per persones de l’esplai i de fora l’esplai. Aquestes sessions són, entre altres: Pedagogia, Ideari, Organització, Participació, Funcions i Psicologia. I aquelles que les responsables trobin convenient. Les formacions serveixen per plasmar unes pinzellades i despertar l’interès de les formades, i per donar resposta a les pors generades pel desconeixement. A més de, òbviament, donar un primer ventall d’eines, coneixements i arguments per realitzar el monitoratge amb sentit i amb una preparació bàsica i lògica.\nLa segona part, després d’un trimestre de teoria, és la part pràctica. No obstant creiem que, tant per l’aprenentatge de monitora com per la coneixença de tots els infants de l’entitat, veiem positiu passar per tots els grups d’edat, de manera que es confeccioni un calendari de rotacions. Les formades van rotant per parelles i passen cada grup durant dos dissabtes seguits, i a ser possible, una excursió (ja que en fem una cada mes, i cada grup per separat) D’aquesta manera aconseguim que coneguin totes les edats, es deixin sorprendre i prenguin una visió força global dels infants de l’esplai.\nDurant les rotacions les formades han d’assistir a les respectives reunions de preparació i valoració dels grups pels quals roten, de manera que comencen a interioritzar el procés de preparació de l’activitat.\nFinalment al tercer trimestre, i després d’assistir a la tancada de Primavera de 5 dies on es comparteixen sessions de treball i formacions amb tot l’equip de monis, arriba l’hora de repartir les formades en equips estables, fixes, durant l’ultim trimestre. Sovint, aquest mateix equip és amb qui seguiran durant l’estiu i amb qui realitzaran els campaments, rutes i colònies.\n3. ACTIVITATS D’ESTIU\nI amb l’estiu arriba l’ultima part del procés formatiu: les activitats d’estiu. Durant la preparació i realització de les activitats, les formades tenen tasques completament diferents de les monitores.\nNormalment dividim l’equip d’estiu en 3 grups: Intendència (Cuina i Administració), Pedagògic (Monitores) i Infraestructura (Cap i ajudants).\nLes formades formen part d’infraestructura i s’encarreguen de què el campament “funcioni” de manera estructural: preparar activitats, muntar les gimcanes per quan els monis vinguin estigui preparat tot, tenir cura del material, de les disfresses, ajudar a la cuina, etc. Tot i això, òbviament també tenen espais de temps per estar amb els infants i coneixe’ls, i formen part de l’acció educativa.\nJa per acabar, comentar que en els últims anys estem desenvolupant més la idea que com més madura i creix personalment la persona, més format també estarà el monitor;. Per tant, estem introduint espais de creixement personal, autoconeixença i educació emocional. Com que la generació que s’ha format es troba completament sola per primera vegada, és el moment perfecte per treballar amb profunditat una continuació del treball que es fa a joves i és també el moment per a què sorgeixin dubtes i s’enforteixin els llaços afectius de la generació. També destaquem que per tal de treballar la realització de projectes com a eina de transformació social, les joves poden assumir la responsabilitat d’encarar algun projecte de la dimensió que vulguin i la incidència que vulguin, però amb total autonomia i autogestió, amb el suport de les seves animadores.\nAquesta és la proposta del SCV-El Clot, la qual sempre estem intentant repensar i millorar, però tenint clar quina és al nostra aposta, ja que sabem i hem pogut comprovar què ens funciona i ens agrada, tot i que no ha de funcionar necessàriament ni a tot arreu ni sempre.\neducació formació joves relleu relleu generacional SCV Clot voluntariat\n&description=El relleu a l’esplai SCV-El Clot" class="pin-it-button" count-layout="horizontal">


Guerra entre el Banyoles i el Lleida pel davanter Sanku - Empordà\nSi el Lleida no fa cap pas, el Banyoles té previst denunciar el cas a la comissió ètica de la Federació perquè» un club ha anunciat el fitxatge d'un jugador amb contracte». En aquest sentit, el Lleida, en el comunicat de la incorporació de Sanku assegurava que el jugador va arribar «un cop finalitzada la seva vinculació amb el CE Banyoles». El president banyolí lamentava que la decisió del Lleida de tirar pel dret provoqui ara un efecte en cadena. «Anem últims, no hem fet cap gol i ara ens volen treure el davanter. Aquesta negligència ètica d'un club com el Lleida provocarà un efecte dòmino cap a altres clubs per què haurem de fitxar un recanvi».


Hyundai i20 facelift 2012 a Austràlia a mitjan any - Notícies, Desembre 2021\nHyundai i20 facelift 2012 a Austràlia a mitjan any\nLes primeres imatges del Hyundai i20 facelift han estat publicades a pocs dies del desplegament del cotxe lleuger revitalitzat al saló del motor de Ginebra.\nEl model actualitzat, que arribarà a les sales d’exposició australianes a mitjans del 2012, beneficia d’estil revisat i nivells d’equips actualitzats.\nEl model refresh del 2012 veu que l’i20 adopta un llenguatge de disseny d’escultura fluida de Hyundai & # x2019; s, destacat per la reixa hexagonal i els nous conjunts de fars.\nEls estilistes de l'estudi de disseny europeu Hyundai & # x2019; s també han actualitzat els para-xocs davanters i posteriors, el capó, les rodes i els llums posteriors per obtenir un aspecte més contemporani.\nL'alçada (1490mm), l'amplada (1710mm) i la distància entre eixos (2525mm) es transmeten del model anterior, mentre que la longitud ha crescut en 55mm (30mm a la part davantera, 25mm a la part posterior).\nSi bé a Europa s’oferirà un nou motor dièsel de tres cilindres de 55 quilòmetres de 1,1 litres de 55 cilindres, Hyundai Austràlia continuarà oferint només un motor de benzina d’entrada. El model actual funciona amb un motor d’1,4 litres de 73kW / 136Nm, disponible amb transmissió automàtica de cinc velocitats o de quatre velocitats.\nL'especificació completa i els detalls de preus es confirmaran més a prop del llançament local de Hyundai i20 & # x2019; s 2012.\nL’I20 té com a objectiu omplir el forat que deixa el popular i barat Getz, que es va eliminar progressivament a finals de l’any passat. En aquest any, l’i20 té una quota del 10,3 per cent del segment de vehicles lleugers, amb vendes de 2079 a gener i febrer. Al mateix temps, el 2011, Getz mantenia una quota del 16,1 per cent amb 3623 vendes, suportat per l'i20 amb 1043 vendes.\nActualment, el Hyundai i20 ocupa el quart lloc de la classe de cotxes lleugers darrere del Mazda2 (3395), el Toyota Yaris (2718) i el Holden Barina (2341).\nEls controladors de Victoria's Hoon per provar el dispositiu de velocitat GPS del govern de l'estat\nValoració de la placa número\n2016 tucson actiu x\ntoyota prat 2006


El bloc d'en Pere Pujol (fill de Can Peric): La història del porc a mitges i en Millet\nAl meu avi, en Ferriol Pujol, més conegut com en “ Peric”, li havia sentit explicar, que anys ha,- quan passaven coses tan extraordinàries com que els cargols fessin de sereno i només les granotes portaven sabre -, una història ocorreguda en el barri de Monticalvari. Tres són els carrers, els mateixos que encara avui, transcorreguts tants anys, conformen aquell petit nucli. El carrer de Monticalvari pròpiament dit i en paral·lel per la banda de baix el Jacint de Pau, que condueix a la malauradament ja perduda font i pel costat de dalt el del Dr. Ligonya que s’enfila muntanya amunt en direcció a Vista Alegre, i passant pels Quatre Camins va a trobar el coll de Portes, antic camí que portava fins la vila de Tossa.\nDeia l’avi, que en aquell barri hi havien viscut dos veïns, molt ben avinguts, que havien fet un tracte.( Per la bona comprensió del relat caldrà posar noms als dos ciutadans . A partir d’ara, els coneixerem amb els noms d’en Pere i en Joan ). Aquests dos amics, havien acordat comprar un porquet que varen pagar la meitat cada u, un costum força habitual fins no fa massa temps. L’engreix de l’animal també el feien a mitges, amb les sobres de les dues cases i comprant de manera alterna un sac de blat de moro que mica en mica anaven afegint a la perolada. El porc el tenien a la vinya que menava en Pere al camí de les Penyes, on avui hi podem veure tot un seguit de les anomenades cases adossades. Un tros amb garrofers, fruiters de tota mena – amb dos guinders, el nespler, el server i el ginjoler que donàvem fruits avui quasi desconeguts -. També cada any, en Pere hi collia blat,que anava a batre a l’era de Vista Algre, “ veimava “ els ceps i del raïm en feia un vi de no massa qualitat. De les varietats d’ull de llebre i xarel·lo poca vinya hi havia, el que més abundava eren els jaquès, uns raïms petits i de grà de color molt negre que donaven un mam de sabor aspre i amb un regust de terra que si no hi estaves avesat, millor que no et convidessin a fer el traguinyol. Hi havia una barraca, en la que hi guardaven els estris per treballar la terra, un tancat de filferro a la paret del darrera on hi picotejaven unes gallines i també un parell de gàbies de conills. En Joan era d’ofici pescador i vivia amb la muller i dos fills. La dona sempre feinejant, tenint cura de la casa i dels dos fills, encara minyons. La feina de pescador, si el temps no acompanyava – els hiverns es feien molt llargs – massa sovint anaven “ mal dades “. En Joan havia pensat que tenir mig porc a l’hivern, seria de bon ajut i per aquest motiu havia fet el tracte.Vaja, que així com a casa d’en Pere sempre hi havia per posar el plat a taula, a la del seu amic – ni de bon tros – la circumstància era la mateixa. Amb el mig porc i el farcell de roba que un conegut li havia donat – de cara a l’hivern anaven servits per abrigar-se – en Joan comptava passar el “ temporal “ fins l’arribada de la primavera.\nPassat l’estiu i ben entrada la tardor, era quan s’acostumava a sacrificar el porc. En Joan, havia preguntat un parell de vegades al seu amic quan matarien la bestiola. En Pere li responia que aviat, però que encara no feia la suficient fred, condició indispensable per tal que de la carn en sortissin saboroses botifarres i llonganisses. El temps anava passant, fins que un dia en Joan va trobar-se amb un conegut, que sabia del tracte que tenia amb en Pere. “ Ja em deixaràs testar un parell de botifarres – de les de perol, que són les que més m’agraden – li demanà el company, que també era pescador. “. Clar que si, però encara no hem mort el porc, respongué en Joan.” Si és que no me les vols oferir, no passa res, però no m’enganyis. Home, que deu fer un parell de setmanes, quan vaig anar a donar un cop d’ull, des del camí de les Penyes, per veure com estava la mar als esculls Rocacorb, per anar-hi a pescar “ a la barromera “, vaig poder saludar en Pere i la seva família que ja havien mort el porc i l’estaven socarrimant. No vaig fer-ne cas que tu no hi fossis, ja sabem que la feina d’anar en mar, cal aprofitar el bon temps. “ contestà el conegut, amb un deix més aviat disgustat. En Joan va insistir en que del porc, a casa seva no n’havia entrat ni un tall i que ja li preguntaria al seu veí el que passava.\nI així ho va fer, anant a casa del seu amic a preguntar-li pel porc. De què em parles ? Quin porc tenim a mitges nosaltres dos ? Si és que has perdut els “ trucs “ t’ho hauràs de fer mirar. I amb respostes d’aquest caire, en Pere va treure’s en Joan de sobre, negant-li que haguessin tingut cap acord. El pobre d’en Joan, que en els primers moments pensava que el seu amic feia broma, després de repetir un munt de vegades que si que hi havia un porc a mitges, va adonar-se’n compte que la cosa anava de veres i que en Pere, estava decidit a no respectar el conveni.\nEn Joan, a contracor-es tractava d’una bona persona-però pensant amb la dona i els fills i amb l’hivern que estava a punt d’arribar, va decidir posar l’afer en mans de la justícia i denunciar el seu veí. En Pere, tot i gaudir d’una bona situació econòmica, era conegut en tot el barri per ser també un gran garrepa. Anàvem abillats tan ell com els seus familiars, d’una faisó desastrosa, com si de persones miserables estiguéssim parlant. Vet aquí doncs, que el vespre anterior al dia que el jutge els havia citat, en Pere es presenta a casa d’en Joan. En Pere, sabedor de l’obsequi que va rebre en Joan – el farcell de roba – i també coneixedor de la condició de bona persona del seu veí, no dubta en demanar-li un favor. ” Ja veus Joan, que ni una trista americana tinc per demà anar a judici. Ves a saber si a la roba que et varen regalar, no hi podries trobar-n’hi una i així podria presentar-me davant del tribunal vestit d’una manera correcta. No voldràs pas que quedi malament amb el senyor jutge. Ja mirarem d’arranjar l’assumpte de bona manera.”\nEn Joan, una miqueta beneitó, també cal dir-ho, s’aplegà al favor que li demanà en Pere i li va prestar una americana. Bo i pensant, que l’endemà, davant del jutge, en Pere no serà capaç de negar els fets.\nJa tenim els dos protagonistes a la sala del jutjat. El magistrat pregunta en Joan que és el que reclama a l’altra part. En Joan, explica fil per randa tot el que ha passat, fins que ha decidit posar la qüestió en mans de la justícia. El jutge escolta i una vegada en Joan ha parlar, cedeix l’ús de la paraula a en Pere. Aquest nega de totes, totes, que hi hagi hagut mai cap tracte amb el veí i deixa entreveure que en Joan, és una persona amb el senderi una mica esbiaixat, que no fila prim del tot. “ Senyor jutge, afegeix, per donar més crèdit al que diu: Miri si a aquest senyor li falta un bull, que potser és capaç de dir que l’americana que vesteixo és de la seva propietat”. “ I clar que és meva, crida en Joan, si vaig deixar-li ahir al vespre !!”. “ Ho veu senyor jutge, com aquest senyor no està be del cap. Ja li ho deia jo, que diria que l’americana era seva. “. De quina manera va acabar el litigi, millor deixar-ho estar.\nI quina relació hi veig entre el relat de l’avi Peric i en Millet ? Què pot haver-hi en comú entre en Pere i el lladregot d’en Millet ? Anem a pams i a veure si seré capaç de posar en lletra el que el meu magí està barrinant.\nQue hi havia un tracte per engreixar a mitges el porc és del tot clar i que en Pere va portar-se amb deslleialtat i engany amb en Joan no hi cap dubte. També en Millet i el seu consogre varen convenir en pagar a parts iguals la despesa del casori de llurs fills. Però l’engany no és similar en els dos casos. En Pere, va satisfer la part que li corresponia en el moment de l’adquisició del garrí i també va abonar proporcionalment la compra del panís, tot i que es va quedar amb el porc sencer. En Millet, no es va rascar la butxaca, no va desembutxar ni un cèntim pel casament de la seva filla. Les núpcies les hem costejat els ciutadans. Més encara, va cobrar-li al seu consogre quaranta mil euros, la meitat del cost de la boda. Un geni, un veritable talent al servei de l’engany, una demostració de les òptimes capacitats per ensarronar, estafar i enredar, que posseeix en Millet. He sentit veus que reclamen que en Millet torni la Creu de Sant Jordi, que en el seu moment li fou atorgada. Jo, que voleu que us digui, per dir-ho clar i català, tant se me’n fot. Més aviat ni donaria una altre de medalla, ja ho veieu. Li concediria el més alt guardó a la berganteria, pagant la medalla entre tots. Ja no ve d’uns cèntims si pensem que en aquesta història – la d’en Millet – ens ha tocat fer el paper d’en Joan.


Diari de lectura: La caixa de joies « Diari d'aula del nivell bàsic\nDiari de lectura: La caixa de joies\nDiari de lectura: L’atles furtiu Digue’ns quin mitja de comunicació en català t’ha agradat més!\nel capitol I parla de una noticie de accident mortal, parla de un home Executiu, el treballa molt i gairebé sempre te maldecap per que te problemes amb la seva exdona, te un gos que es diu Roy i li agrada passejar amb el i veure amb el seu grup (una noia, un home i un nen) tots amb el seus gossos, el gos del nen va trobar una caixa de fusta i els crida l’atenció\nEl libre comença amb la reproducción de una notícia de diari. Es tracta d’un accident de cotxe mortal on va perdre la vita un matrimoni, mentre, en canvi, el xofer se va salvar. A continuació l’autor ens presenta els carácters del conte. És un grup personas que es troban cada dia a un bosc, a prop de la ciutat, amb els seus gossos. Hi ha un home que fa de executiu a la seva oficina. És jove, treballa molt i va separar-se de la seva dona.\nHi ha també una infermera que estima molt la seva gossa, és bonica, té un carácter agradable i és soltera. Els altres amos de gossos són un nen silenciós i timid i un home gran i coix que camina amb un bastó. Els quatres es coneixen poc, solo se fan companya en un lloc solitari. Hi ha també una persona misteriosa que sovint camina furtiva endinsant-se al bosc: un home calb i baix. Un dia el gos del nen, un animal gros amb potas gruixudes, fa un forat a terra i troba una caixa de fusta.\nEl que m’agrada de aquest inici del conte, és que l’autor introdueix a poc a poc en la narració plana i sencilla una mica de misteri.\nAquesta setmana vaig llegir el primer capítol del llibre.Va començar per la notícia d’accident de cotxe,on va perdre la vida el matrimoni Vallcoberta.Nomes el xofer del vehicle va poder sortir amb vida.\nTambé tracte d’un home que és Executiu.\nL’Executiu és un home que treballa a una oficina,sempre està estressat i té mal de cap.Viu sol,fa poc temps que està divorciat.També tenia problemes amb la seva exdona.\nCada vespre ell va a passejar amb el seu gos,en Roy.Aixi es relaxa molt.\nL’Executiu té un grup d’amics,que es troben al mateix temps amb els seus gossos.Són una noia,un home gran i un nen.Sempre es troben al final de la ciutat i els gossos juguen una estona.\nAleshores un dia van veure un home.Estava trist i estrany,que caminava sol pel bosc.Al final del capítol van trobar alguna cosa en el bosc.\nEsta setmana vaig legir dos capitols, el secundo i el tercer, perqué no vaig poder tancar la lectura: el conte esdevé a més a més misteriós.\nEls quatre amos dels gossos obren la caixa que han trobat enterrada i, amb gran sorpresa, descobreixen que està ple de joies molt valuosas. Tots estan sorpresos i comencen a fer suposicions: què hi fan aquí aquestes joies? son perduts o algú les ha robat i després les ha amagat? Pot ser és l’home misteriós que han vist al bosc que l’ha fet? El home coix pensa que han de avisar la policia. Però els altres no estan d’acord perquè pensen que poden vendre’ls i obtenir una gran quantitat de diners. L’executio, la noia i el nen haurien de tenir més diners per resoldre els seus problemes. Solo el home coix sembla no voler diners. El sembla saber coses que els altres no saben. Es silenciós i tancat des de quan ha perdut la seva esposa que va morir per una malaltia rara. L’única esperança era un metge que treballava a l’estranger però els non van tenir diners per viatjar. Ara tots quatre discuteixen però no saben què fer amb les joies i pensen quedar-se el dia següent per resoldre el cas. Però ningú confia en els altres i no vull deixar la caixa amagat al bosc. Finalment, el coix li proposa prendre la caixa i intercanviar els seus gossos com a penyora. Així que tothom hagi de tornar a aconseguir el seu gos. Tots estan d’acord i es van acomiadar però abans es van donar el número dels mòbils.\nEn aquests capítols comencem a aprendre millor els caràcters de la historia, la seva vida i els seus problemes. El que es destaca és la solitud de cada un d’ells i una incapacitat per confiar en els altres.\nEl capítol 1 comença amb un anunci en un diari que diu que una parella, els Vallcoberta que eren molt intressats en l’art, van morir en un accident de cotxe per culpa del terra glaçat. La història continua amb un Executiu que està molt nerviós i estressat degut a la seva feina i a la seva exdona. Cada vespre L’Executiu camina pel bosc amb el seu gos on es reuneix amb el seu grup, que també passeja els seus gossos. Després d’una estona un dels gossos troba una caixa de fusta enterrada. Poc abans de trobar la caixa el grup havia vist una persona que es comportava de forma estranya…\nAquest cop de setmana vaig llegir el primer capitol que comença amb un notícies d’un accident fatal de cotxe. Un matrimoni conegut en el mon d’art van morir i el seu xofar va sofrir ferides greus.\nLa història continua amb un home caminant amb el seu gos. Cada dia van a un bosc on us reuneixen el mateix grup de gent amb els seus gossos. Un dia, veuen un home estrany entrar i sortir del bosc sol i una mica més tard un dels gossos troba una caixa enterrada en el bosc.\nM’agrada la història fins ara perquè m’identifico amb la situació – tots els dies vaig al mateix bosc amb el meu gos i veig la mateixa gent passejant amb els seus gossos.\nPerò, per desgràcia el meu gos mai ha trobat una caixa de tresor 🙁\nTambè, la m’agrada perquè he après moltes paraules i expressions noves (quin fàstic; fer xafogar; un ruixat; de cop i volta; bordar) que pot utilitzar la propera vegada que vaig a fer un passeig amb el meu gos!\ncapítol 1:. tracta d’un parella que té un accident amb cotxe i muren i resulta erido el xofer i que afectat els veïns del poble i ala gent d’art perquè organisavan festes i ayudava a pintors i escriptors i aquest dia de l’accident tornavan d’una gala benèfica al teatre de l’opera, i no teian fills i l’única família hera la germana. avia 1 ejecutibo que tenia un gos i sortien a passejar com cada dia abans de sopar per relaxar perquè en el seu treball tenia molts problemes i amb la seva exdona que li demanava diners i la casa i quan anaven passejant van veure un grup de jovens mal bestidos i no li agradava el barri i sempre li s’encontaba al grup de gent a la mateixa hora i al mateix lloc no els coneixia però sàvia que Heran i els seus gossos jugavan mentre ells parlaven i només es coneixien entre ells pels gossos i l’executiu li va saludar i només li va contestar una dona que hera infermera i els altres va a estar en les seves coses i van parlar del temps .. i va aparèixer un home baix que els va mirar i es va entrar al bosc i van a preguntar-se que acia sol al bosc, que és un assassí que va entrrar als seus mates, va estar una bona estona i sortir els va mirar va dir alguna cosa en vós vaja i es va marxar i el gos del nen es va entrar al bosc i ho van a seguir i van trobar al gos cavant a la terra i an trobat una caixa de fusta\nEl capítol 2 és curt, però és ara quan el grup desenterra la caixa. El Nen té por i creu que hi ha una bomba a la caixa. Ell dona uns passos cap enrere quan els altres obren la caixa. Quina sorpresa! És un tresor i dins hi ha joies: collarets, anells, arracades i braçalets.\nParlen una estona sobre d’on ve i qui l’ha enterrat. Alguns sospiten que ha estat l’home al que van veure abans al bosc. L’home Coix diu que no pot ser ell, però l’Executiu sospita que L’home Coix sap més del que vol dir …\nDesprés de deixar el bosc la infermera va cap a casa. Està molt atabalada per tota la situació i és trist. Crec que s’està fent gran i és encara soltera, la feina és pesada i guanya poc, el seu pis és vell i petit. Pensa en les joies misterioses, si els les quedessin, sí que l’agradaria tenir un poc més de diners. Podria lloguer un pis més gran i finalment anar a Nova York amb dues amigues de la feina… Però ara li fa falta la seva gossa i decideix trucar a l’home coix per haver noticies de ella. Ell li respon amb una veu estranya com si anés una mica borratxo, li assegura que la gossa està bé i tanca ràpidament la trucada. La Infermera es vesteix i va a la feina.\nMentrestant el home coix va entrar a la seva casa. He estat al cementeri. Hi va cada dia a la tomba de la seva dona i sempre quan necessita consell li parla. “No sé que fer amb aquestes joies” li diu en veu alta i de sobte sap la resposta dins del seu cap: les joies ha de tornar a la seva propietària. Un cop a casa busca un retall de diari que guardava de feia temps i torna a reviure aquella vella història. Ara és el moment i sap que fer.\nEn aquest capítol el autor del conte introdueix alguns detalls que ens fan pensar:\nPerquè el home coix té una veu estranya quan respon a la infermera? I perquè ha guardat fa tants anys aquell retall de diari i llegint-lo torna a reviure aquella vella istoria? Ja ho veurem endavant!\nEl dia de Sant Jordi em semblava un dia perfecte per començar a llegir el llibre.\nHe llegit els dos primers capítols.\nEm va agradar molt com va començar el llibre amb l’article d’un diari, sobre un misteriós accident de trànsit. Les descripcions de paisatge i de les persones amb seus gossos em van agradar molt.\nEm va semblar una mica estrany que la gent que passejava els gossos, es coneixien les feines i els noms dels gossos de cadascun però no els seus propis noms. Però m‘ imagino que m¬és endavant es sabran els noms de cadascun.\nVa ser molt divertit quan un gos va trobar una caixa misteriosa i llavors van començar les especulacions del que podia ser el contingut de la caixa. Després d’obrir la caixa van veure que hi havien joies i es van preguntar quin valor tindrien i qui ho va enterrar allà.\nEl capítol 3 comença descrivint el pensionista Coix. La seva esposa va morir molt jove d’una malaltia poc comuna del cor. Com vidu, era molt insociable i trist i es quedava sempre a casa. L’home Coix no té molts diners perquè ell i la seva dona van vendre les joies i altres coses per poder tractar la seva malaltia. Ell és ara una mica millor perquè va trobar un cadell abandonat. La caixa del tresor no té molta informació, només el nom de Maria. El grup discuteix què fer amb la caixa. L’home Coix vol donar-ho a la policia i L’Executiu vol conservar-ho perquè la seva exdona l’està arruïnant. La infermera no diu res però està d’acord amb l´home Coix però no vol decepcionar l’Executiu, sembla que li agrada molt. El Nen tampoc diu res, però preferiria anar a casa i seure davant l’ordinador. Comença a fosquejar i el grup decideix reunir-se al dia següent. Degut a que desconfien els uns dels altres decideixen que l’home Coix s’emporti la caixa i s’intercanvien els gossos per assegurar-se que tots vindran al dia següent.També intercanvien els números de mòbil.\nEl primer capítol comença amb la notícia de la mort del matrimoni Vallcoberta en un accident de cotxe. El xofer del vehicle va poder sortir amb vida, i els motius de l´accident no es coneixen encara. El matrimoni Vallcoberta no tenía fills i era un matrimoni estimat per tothom, perque cada any organizaven festas a casa seva i ajudaven pintors, músics i escriptors.\nEl llibre també tracta de un grup de persones que cada día anaven a passejar junts als seus gossos:\nL´Executiu, era un home que treballava molt, sempre estava nerviós i estressat, i tenia problemes con la seva dona.\nL´infermera, era una noia de trenta cinc o trenta- sis anys, molt sexi, i vestía amb molt de gust.\nEl Coix, era un home de seixanta anys més o menys, era un home molt educat.\nEl Nen era un adolescent molt timid, no parlava gaire sovint, i semblava trist i deprimit.\nUn día el grup van veure un home molt misteriós que va anar sol , va mirar al grup, y després es va endisar al bosquet.\nVan escoltar el gos del Nen que bordava molt fort. El gos va fer un forat a terra, i va trovar una caixa.\nAcabo de llegir el capítol 2, on els amos de gossos decideixen obrir la caixa que van trobar al bosc. Dins de la caixa hi ha moltes joies que ells creuen que son molt valuoses.\nAra, han de decidir què fer amb la caixa. Sembla que el vell – l’Home Coix – vol informar a la policia, però els altres no sembla tan convençut que això és el que cal fer.\nM’agrada aquest capítol, perquè comencem a aprendre una mica més sobre els personatges, especialment el nen i la raó per la qual sempre dubta de si mateix.\nTambé vaig aprendre molts nous verbs! Per exemple, ajupir; xisclar, llepar, aixecar, atrevir-se\ncapítol 2: furgar la terra i van trobar una caixa de fusta allargada amb dibuixos de flors i es van quedar en silenci i el bosc Hera molt tranquil l’estiu passat va aver un incendi que deien que Hera probocado, pensaran que és una caixa de música l’executiu va agafar i el va obrir i es van quedar sorpresos pel que van veure són joies anells, collarets, brasaletes d’or de plata i pedres precioses i pensaran que el avian robat o perdut i van veure que eren joies antigues i molt cares i el nen vol avisar ala policia o buscar ala propietària per tornar-li i estava indecís si marxar o quedar-se per que era molt indecís i tenia aquest problema de ser indecís per que asse temps volia dir-li al seu pare que l’agradava els homes i no les dones i l’agradava l’executiu però no ho tenia clar i pensen que són l’home calb que vienron entrar al bosc la infermera va dir que a lomejor ho robat i se li van quedar mirant\nEl grup va trovar una caixa de fusta amb dibuixos de flors i plantes. L´infermera va pensar que podía ser una caixa de música, el nen va pensar que podía ser una bomba… Finalment, l´executiu va decidir obrir la caixa, y tots es van quedar molt sorpresos quan van a veure que la caixa tenía moltes joies molt valuoses.\nCadascun pensava una cosa diferent de aquelles joies. El nen va pensar que algú les havía perdut, e´home Coix va pensar que algú les havía robat y les havía amagat després. L´infermera va pensar que podíen ser del home estrany que havíen vist abans.\nE´home Coix creía que el millor era avisar a la policía, pero els altres membres del grups no van estar d´acord. Dons, van a començar a pensar qué fer amb la caixa de joies.\nEn el capítol 3, els quatre amos de gossos continuen decidint què fer amb la caixa de joies. Sr Coix continuen vol informar a la policia, però l’Executiu creu que el millor seria compartir les joies entre ells. La infermera i el nen no sabeu què fer.\nAl final, no es posen d’acord de què fer, així que decideixen reunir-se per continuar la discussió. Però el problema és que no es fien els uns dels altres, pel que decideixen intercanviar gossos. D’aquesta manera, tothom haurà de tornar per reclamar el seu gos el que significa que ningú va a robar la caixa de joies.\nEn aquest capítol també s’aprèn una mica més sobre Sr Coix. Des que la seva dona va morir fa molts anys ha viscut sol i sense gaire contacte amb altres persones. Porta una vida tranquil i solitària i la seva única companyia és el seu petit gos …….\nHe començat llegir el libre i me agrada molt, ja estic acabant el 4 capitul.\nComença el libra amb una terrorifica noticia del diari, que diu de un axident de cotxa on va murir un matrimoni,pero el xofer es va salvar.\ndespres l´autor ens presenta els rersonagas del conta. És un grup de cuatre personas que es troban al bosc a passegar amb els seus gossos.\n1 es un home jove que fa de executiu, traballa molt i se separa de la seva dona.\n2 es una dona molt agradable, es enfermera i soltera.\n3 es un nen timid i silencíos.\n4 es un hame grand i coix amb bastó.\nUn dia el gos gros del nen, fa un forat a terra i traba una caixa de fusta. El obrir la caixa discobreixen que esta ple de joies valuosas. El home grand pensa que han de avisar al policia. Pero els tres altres no estan d´acord i pensen vender i obtenir diners. Com no saben que fer, pensen quedar-se dema per resoldre el cas. El coix proposa prendre la caixa i intercanviar els seus gossos, aixi tothom tornara.\nLa enfermera esta molt atabalada per la situacion, crec que esta gran i encara soltera, guaña poc i li agradaria un poc mes de diners. Ara li fa falta la seva gossa i truca el home coix. El li respondra amb una voz una mica borrotxo, li asegura que la gossa esta be i tanca rapidament.\nEl home coix regresa a casa del cementeri, va cada dia a la tumba de la seva dona. Li pregunta el consell que fer amb les joies. Va a la casa i busca un retall del diari i torna a reviure aquella vella historia i en aquel moment el sap que fer.\nEl executiu està emprenyat perquè el home coix té la caixa de les joies. Per a ell, la cosa més important són els diners i pensa que si poden els quedar les joies podria ser ric. Però no vull repartir-les amb el altres. Va estar tot el dia capficat en aquestes pensaments fins a l’hora de anar al parc. Aquí retroba les altres i comencen a discutir. El home coix els explica que coneix la història de les joies i mostra el vell tros de paper amb la noticia del accident de cotxe on va perdre la vita el matrimoni Vallcoberta. “Segur” dic “que el xofer va matar-les”. I continua els explicant que després de l’accident la germana de la senyora Vallcoberta va descobrir que algú avia robat les joies de la casa de la parella. Ell està segur que el xofer és l’home calb que passeja pel bosc i que és ell ha robat les joies i les ha amagat al bosc. Tot els altres pensen que ara han de dur les joies a la policia, però el home coix diu que coneix la germana de la dona rica i que puc ell mateix retornar-li les joies. Ara però ningú confia en el home coix, dubten que ell vull enganyar-los. Estan tots enfadats. La solució millor seria anar tots junts a casa de la germana de la senyora Vallcoberta, però el dia següent perquè mentrestant és tard per anar-hi. Així queden per l’endemà i cadascú se va amb el gos d’un altre.\nDe aquest capítol del conte es pot veure com els diners porten més maldecaps que joies.\nCapítols sis i set\nQuan el nen arriba a casa està molt trist perquè no puc parlar amb algú dels seus problemes. El seu pare no l’escolta, la seva mare va anar-se amb un altre home i la sola companya és l’ordenador. Ara ve que el seu company de classe en Tomàs està connectat al xat i així li puc explicar la historia de les joies, pot ser que li doni un bon consell. En Tomàs li dic que ell no se emboliqui amb aquesta historia i que seria millor anar a la policia. El nen pensa però que si pogués haver més diners se n’aniria de casa a viure sol o amb en Tomàs que li agrada molt i és un noi decidit i no tan tímid com ell.\nEl nen està espantat, te gana de parlar amb algú i pensa trucar a la infermera.\nMentrestant l’executiu està mirant la tele en el seu pis quan sona el telèfon mòbil.\nÉs el seu advocat que li diu que la seva exdona no vull fer un tracte i han d’anar a judici. Aquesta noticia el posa nerviós i el fa enfadar. Pensa que quan es van casar semblaven una parella perfecta i ara no sap be perquè es van separar. O pot ser el sap. Pot ser que és perquè el no va voler nens i la seva dona en volia i ell no sabia escoltar-la. O pot ser perquè sempre va treballar molt per guanyar molt diners. Però ara és tard per saber-ho.\nÉs nit, la infermera esta davant l’hospital fumant i bevent un cafè tot sola, quan li sona el mòbil. És el nen que li expressa els seus dubtes per sobre la historia del home coix. Pot ser no és vera i l’home s’ha venut les joies. Qui sap se el tros de paper que les ha mostrat és una noticia de un diari de debò o va fabricar-lo. El nen vull descobrir-lo.\nFinalment veiem el home coix en el seu pis. Són las tres de la matinada i ell es està tornant boig. No puc dormir, sent la veu de la seva dona i beu molt conyac. S’aixeca i surt de casa. On anirà?\nHola a tots, he acabat els capituls sinc, sis i set.\nEl executiu es un homa que pensa sempre en els diners i no li agrada que el homa coix té la caixa de les joies. Pensa que puc ser molt ric sense reportirles amb els altres. Ana el parc i amb els altres comencen a discutir. El coix conte la história de un matrimoni que pendre la vita en un accident, que les joies son sevas, el xofer de matrimoni li va matar-les per ellas. Esta segur que l´home calb es el xofer que ha robat les joies. Coix di que coneix la germana de la dona rica i que confia en ell i crec que han de tornar a la policia.\nEl nen del goss cuan arriba a casa no puc explicar a ningu de la seva familia. La mare va anar-se amb altre homa i su pare no l´escolta. Pensa parlar amb el seu amic Tomás en el xat i li dic, que millor es anar a la policia. Peró el nen pensa amb mes diners se n`aniria de casa seva per per viure amb Tomás.\nEl advocat del executiu li diu que la seva exdona no vull fer el tracta i han d`anar a judici. El esta confus, no sap perque es van separar. Esta molt nervios i efadat.\nEl nen llama per mobíl al enfermera. Li explica els seus dubtes, que pot ser del coix es tot falso de la història del coix i que el mismo vull descobrir-lo sol.\nEl homa coix estic beure conyac en el seu pis, son les tres de la matinada. Derepent\ns´aixeca i surt de casa……………\nLa infermera, el nen i l’executiu es retroben a les sis de la tarda al parc amb els gossos. Tothom està nerviós esperant el home coix que encara no es veu. Ja pensen que no vindrà, que les ha enganyat i que s’ha quedat les joies o pot ser, diu el nen, el home calb, el xofer, el va matar per prendre-les. El nen diu que va trobar a la biblioteca el diari amb la noticia de l’accident i per això ja saben que la historia que va explicar l’home coix va passar de debò. La infermera comença a plorar perquè té por de no reveure la seva gossa, quan, de sobte, veuen a la vora el home calb. El executiu, enfadant-se, li diu que els ho saben que ell és un assassí però el home li explica que el coix els va dir una mentida i que és ell mateix el veritable xofer. Ara estan tots atabalats i el nen, que no és tant tímid com sembla, diu que han de anar a buscar el coix a casa seva.\nEl nen, que saps on viu l’home coix, els condueix a un edifici alt i vell. No saben ni el nom de l’home ni el numero del pis però la infermera demana a un vell que surt de l’ascensor anant de compra si el conec. Ara ho saben i pugen al cinquè pis, tercera porta. Truquen però ningú obre. La infermera sent que la seva gossa els ha oïts i crida perquè vull entrar. El nen aconsegueix obrir la porta amb una targeta de crèdit i així es troben en un pis molt vell i dolent. Sembla que no hi hagi algú. Comencen a moure’s per el pis buscant la caixa de les joies, la infermera es queda en el menjador i mira les fotos que són a la paret. N’hi ha moltes amb la dona del home coix i en una es veu una parella que sembla molt rica, entre els un home amb un uniforme de xofer: és l’home coix!\nEn capítol 4 i 5 aprenem una mica més sobre la infermera i l’executiu i les raons per les que necessiten diners. La infermera vol canviar el seu treball perquè no li agrada fer el torn de nit que fa ara i també te ganes de comprar un pis nou, perquè no li agrada gaire el que ella lloga. Però sobretot vol viatjar a Nova York amb dues amigues de la feina i està pensant que amb els diners de les joies, seria capaç de fer totes aquestes coses.\nMentresant, l’executiu té altres idees sobre que podia fer amb els diners. Vol impressionar a una noia que de vegades es veu en un cafè. Vol convidar-la a sopar en algun restaurant bo i fer-li un regal bonic i car però el problema es que la seva ex-dona se li quedava tots els diners.\nAl fin de capítol 5, tots ells es reuneixen per decidir què fer amb les joies. L’Home Coix explica que ell sap qui era la propietària de les joies i qui és l’home calb i els ensenya el full de diari que explica que va passar a Maria Vallcoberta i el seu marit.\nAra estan d’acord que les joies s’han de tornar …. però no a la policia. En canvi, decideixen tornar-los a la germana de la senyora Vallcobeta i decideixen fer-ho tots junts.\nLa infermera vull cridar però una mà bruta, grossa i forta li tapa la boca i sent una cosa punxeguda al coll: és la punta d’un ganivet. L’home coix agafa la infermera i diu al nen que entra al menjador que vull emportar-se les joies i sortir amb la infermera com ostatge. Mana al nen de portar-li la caixa que està amagat en un calaix de l’armari. L’executiu crida al coix que és un assassí i aleshores aquest comença a explicar la seva historia i com va provocar l’accident de cotxe per poder agafar les joies de la senyora Vallcoberta i amb elles pagar el viatge a l’estranger per curar la seva dona que era molt malalta i cap metge la podia salvar en el seu país. “La meva dona era tota la meva vida” – diu – “l’estimava molt”. Però desprès d’haver robat les joies, amb l’ajuda de un ferreter que va obrir la caixa forta, la dona va morir. Llavors ell va amagar-les al bosc on les havia trobat el gos del nen.\n“Ara” – diu l’home amb cara de boig – “les joies són per a la meva dona i jo les li portaré. L’executiu crida que ell vell no li fa por i camina cap a ell molt enfadat. El coix de sobte aparta la infermera i clava el ganivet a la panxa de l’executiu. Aquest cau a terra ferit de gravetat.\nLa infermera és molt espantat però es agenolla al costat de l’executiu i demana al nen de buscar alguns medicaments per netejar la ferida que és profunda, si no trucaran a una ambulància l’home pot morir perquè perd molta sang. La noia agafa el seu mòbil i quan l’home coix ho veu li da un cop a l’esquena amb el ganivet. Ella fa un crit molt fort, cau a terra ferida i sense sentits. L’home coix crida, és fora de si, diu que ell volia les joies per curar la seva dona, però no hi va ser a temps i va ser culpable de la seva mort. “Ara les hi portaré les joies” i així dient surt del pis amb la caixa. El nen mentrestant s’avia amagat darrere del sofà amb la gossa de la infermera. Després de molta estona de silenci s’aixeca i pensa que l’executiu e la infermera son morts, hi ha molta sang al terra del pis, es mareja, pot només marcar el número de la policia i es desmaia.\nCapítol dotze: epíleg\nLa infermera es desperta i no sap on es troba. Veu una habitació molt blanca que fa una olor molt coneguda: és en un hospital. Al costat hi han un agent de policia i un metge, aquest li explica que l’han hagut de operar i que per sort la ferida no era greu. La infermera ara recorda l’escena del dia anterior i pregunta com estan l’altre ferit i el nen. En Raul Negre, és dir l’executiu, va perdre molta sang, però viurà i el nen, que es diu en Pau Esteve, està be, no te ni una rascada.\nQuan els dos homes surten de l’habitació la infermera cau en un somni ple de malsons fins que es desperta i viu el nen al costat del seu llit. En Pau li explica que la policia va trobar l’home coix que estava cridant sobre la tomba de la seva dona, el van portar a comissaria i desprès potser el duran a un psiquiàtric. La infermera vull saber també com està la Nuca, la seva gossa. El nen es va emportar tots els gossos a la seva casa. Allà el seu pare, que mai va ser tan amable amb el seu fill, l’ajuda a cuidar els gossos. “I les joies? “,pregunta la infermera. Les té la policia i potser es quedaran en un armari.\nEl conte s’ha acabat. Una historia on hi havia persones infelices, que pensaven que els diners podien resoldre els propis problemes. Sabem segur que a la fi la infermera i el nen han trobat una cosa més valuosa que les joies: l’amistat.\nNomés una cosa no sabem: com es diu la infermera?


FAQ – Traduzioni Maiorca\nQuin tipus de serveis ofereix?\nOfereixo serveis de traducció de l’anglès, espanyol i català a l’italià.\nCom tractar amb les necessitats del client?\nLa meva filosofia li està oferint un servei adaptat a les seves necessitats, tenint en compte que cada projecte és únic.\nQuines són les seves tarifes de traducció?\nEls meus tarifes de traducció són 0,06 euros per paraula, quan es tracta de textos genèrics. Febre requereix un 50% de recàrrec. Text tècnic i especialitat es pot cobrar a un ritme superior a l’acordat amb vostè. Formats diferents de text electrònic, com el paper o la imatge electrònica pot ser citat per hora segons l’acordat amb vostè.\nTaxa màxima de treball?\nEl meu velocitat màxima de treball és de 2.000 paraules de la font de treball per dia.\nCom puc posar-me en contacte amb tu?\nNo dubti en posar-se en contacte amb mi en qualsevol moment a través de Skype: xzizzz o per correu electrònic: info@xziz.com. A més, durant l’horari comercial, pot posar-se en contacte amb mi per telèfon mòbil al +34-661-636300.\nCom puc enviar els documents a traduir?\nLa forma més senzilla és enviar-me un correu electrònic el text a traduir en info@xziz.com. Alternativament, si el text original no està en format electrònic, es pot escanejar i enviar per correu electrònic a mi, o bé posar-se en contacte amb mi i fer un arranjament diferent.\nLes traduccions seran lliurats pel correu electrònic i es reuniran el termini, segons el convingut amb vostè.\nCondicions de pagament?\nMoneybookers, Paypal o transferència bancària segons l’acordat amb el client, a 15 dies a partir de la data de facturació / lliurament.\nCopyright DigitalGlobal.info 2016


Projectes. Biblioteca escolar. Competència lectora i gust per llegir. XTEC - Xarxa Telemàtica Educativa de Catalunya\nDocuments i recursos per donar suport a l’eix de la competència lectora “gust per llegir”. Aquest eix fa referència al desenvolupament de l’hàbit lector i al gaudi de la lectura.\nPrograma Via Llibre de TV3 dedicat a la Literatura Infantil i Juvenil\nRecull d'efemèrides de Literatura Infantil i Juvenil previstes per a l'any 2016.\nEl Servei de Biblioteques del Departament de Cultura ofereix a la ciutadania una selecció d’enllaços a guies de lectura publicades per les biblioteques publiques i que, en el cas d’alguns autors, també poden ser útils per al professorat d’alumnes grans.\nL'univers lector adolescent. Dels hàbits de lectura a la intervenció educativa\nMostra quins són els perfils lectors dels adolescents, reflexiona sobre els canvis en les pràctiques lectores amb la influència d'Internet i de la lectura en pantalla, i dóna pautes per a la intervenció educativa.\nBotiga virtual on es poden trobar i comprar els llibres en català i castellà recomanats pel Seminari de Bibliografia Infantil i Juvenil de l’associació. La iniciativa vol promoure el gust per la lectura dels infants i joves i facilitar als mestres l’accés a una acurada selecció.\nMaterial didàctic del Programa El Gust per la Lectura\nDossiers en format PDF\nEl Programa El Gust per la Lectura ofereix material didàctic al professorat, i estratègies i recursos per a la dinamització de la lectura, de manera que s’afavoreixi el desenvolupament de les competències literària i social i ciutadana. La dinamització de la lectura es porta a terme relacionant les obres literàries amb altres tipus de discursos, de formats artístics i d’activitats, amb la intenció que el fet lector, a més de proporcionar sensibilitat estètica i contribuir al creixement personal, esdevingui element potenciador del treball compartit i la construcció de la ciutadania.\nEspai web que ofeix informació i documentació especialitzada en literatura catalana, adreçada als lectors, professors, estudiants, professionals i, en general, a totes les persones interessades pel llibre i la lectura en català.\nPortal adreçat a professionals de l'educació i públic en general, que ofereix contes per veure i escoltar, que es poden triar a partir del tema, l’autor, l’il·lustrador, l’origen geogràfic...\nQuè llegeixes? o QL és un projecte de la Institució de les lletres Catalanes del Departament de Cultura. És fòrum sobre on es vol donar llibertat per parlar de tota mena de llibres, Hi ha tres fòrums: Ploma per als adults, Boli per als joves i Llapis per al petits.\nRevista en format digital especialitzada en Literatura Infantil i Juvenil en català que ofereix un espai de reflexió i aprofundiment de temes diversos que envolten la nostra literatura.


Gran Romania - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nMapa de la Gran Romania\nLa Gran Romania (en romanès: România Mare) és un concepte polític irredemptista que fa referència al territori de Romania entre la Primera Guerra Mundial i la Segona Guerra Mundial quan el país balcànic assolí la seva màxima extensió geogràfica.\nEl terme de la Gran Romania no porta implícit ni concepcions expansionistes ni irredemptistes com si que ho porta el terme Gran Sèrbia o Gran Albània. El nom fou encunyat just després de la Primera Guerra Mundial quan Romania rebé com a compensacions de guerra els territoris històrics de la Transsilvània i la Bucovina procedents de l'Imperi austrohongarès i la Bessaràbia de Rússia pel tractat de París de 1920. El nom significà l'assoliment de l'estat-nació romanès i d'un important renaixement cultural i nacional.\nDesprés del Segon Repartiment de Viena el nom prengué un significat irredemptista, ja que amb el permís del Pacte Molotov-Ribbentrop d'agost de 1939, Romania perdé els territoris de Transsilvània, Bessaràbia i el nord de la Bucovina.\nBandera de Romania al llarg d'aquest període\nAvui en dia, el terme és majoritàriament emprat per les reclamacions nacionalistes dels territoris perduts després de la Segona Guerra Mundial i que ara són territoris d'Ucraïna i de Moldàvia. A Romania, el Partit de la Gran Romania és format per persones vinculades a l'antiga seguretat de l'estat comunista. El seu ideari és antioccidental, antihongarès, antieuropeista i relativament poc antieslavista.\nL'any 1918, al final de la Primera Guerra Mundial, Transsilvània, Bucovina i Bessaràbia foren unides a l'antic regne de Romania. Transsilvània fou la darrera d'ésser unida i ho feu a través de la Proclamació d'Unió d'Alba Iulia. La declaració fou recolzada pels diputats romanesos i alemanys de Transsilvània però no pels hongaresos (24%) que hi votaren en contra.\nA la Bucovina, un consell nacional que representava el poble votà la incorporació de la regió al país. Els diputats romanesos, alemanys, polonesos i jueus votaren afirmativament però els ucraïnesos (37%) votaren negativament.\nA Bessaràbia, havent declarat que el Consell del País tenia la sobirania de la regió ja el 1917 i per tal d'evitar el desordre arran de la Revolució russa, van cridar a les tropes romanesos per tal que els protegissin d'una incursió bolxevic. El 9 d'abril de 1918, 86 dels 148 diputats electes demanaren la incorporació a Romania.\nDesprés de la Segona Guerra Mundial, Romania obtingué territoris que havia perdut en mans d'Hongria però no aquells que havia perdut per l'avenç de les tropes soviètiques. Així, hagué de cedir a l'URSS la Bessaràbia i quatre illots deshabitats (3 al Danubi i 1 al Mar Negre).\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Gran Romania\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Gran_Romania&oldid=27619434»


Avui s'ha guardat un minut de silenci a les portes de les dependències municipals de l’Ajuntament d’Eivissa com a mostra de comdemna per l'atemptat d’ahir a a la ciutat francesa de Niza.\nUs informem que aquest dissabte dia 16 de juliol comença el programa de visites a la Posidònia que organitza la regidoria de Turisme de l'Ajuntament d'Eivissa juntament amb el Consell Insular d'Eivissa. Es tracta d'unes excursions gratuïtes que tenen per objectiu donar a conèixer un dels bens patrimonials d'Eivissa, les praderies de posidònia que contenen un ecosistema de gran diversitat animal i vegetal.\nL'activitat, de caràcter gratuït, ha estat presentada aquest mati la regidora de Turisme de l'Ajuntament d'Eivissa, Gloria Corral, la regidora de Medi Ambient, Montse Garcia, el director de Promoció Turística del Consell Insular, Vicent Torres i representants de l'empresa Anfibios que és qui durà terme les excursions.\nAquest matí ha començat a fer feina el nou vehicle de neteja que s'incorpora a la flota de l'empresa Valoriza. Es tracta d'una fregadora decapadora especialment dirigida a netejar zones per a vianants, places i espais amplis.\nUna màquina que, pel seu tamany, es molt versàtil i també podrà accedir a netejar voreres. Utilitza aigua calenta a pressió que permet desincrustar la brutor adherida al paviment, a més, el nou vehicle incorpora una gestió innovadora de l'aigua que redueix el consum.\nPàgina 202 de 260


Warning: call_user_func_array() expects parameter 1 to be a valid callback, no array or string given in /usr/home/festivalpedralbes.com/web/wp-includes/class-wp-hook.php on line 298 Jethro Tull entrades concert Barcelona Festival Pedralbes | Festival Jardins de Pedralbes\nEl flautista del folk-rock\nL’escocès Ian Anderson és conegut com el músic que va introduir la flauta travessera en el rock amb el seu grup Jethro Tull. Els britànics es van convertir en pioners de la fusió del folk amb el rock i un dels noms imprescindibles del que als anys setanta es va anomenar rock progressiu.\nJethro Tull es va crear el 1967 i ha mantingut la seva activitat fins ara amb el carismàtic Ian Anderson com a únic integrant supervivent de la formació original. Al llarg de la seva carrera, la banda ha editat més de trenta àlbums que han venut més de vuitanta milions de còpies.\nDesprés del seu debut d’orientació blues “This Was” (1968), el grup ampliaria el seu ventall estilístic amb “Stand Up” (1969). Però el veritable èxit internacional arribaria amb treballs posteriors com “Benefit” (1970), “Aqualung” (1971) i, especialment, ”Thick As A Brick” (1972). Jethro Tull va ser així, a mitjans dels setanta, una de les bandes en directe més populars, competint amb Led Zeppelin i fins i tot els Rolling Stones… tota una proesa tenint en compte que la seva extravagància estilística s’allunyava del pop i el rock de l’època, en introduir elements de música clàssica, folk, jazz, blues i hard rock, juntament amb unes lletres surrealistes i denses.\nIan Anderson arribarà a Barcelona amb l’espectacle “Best Of Jethro Tull”. La formació que l’acompanya està integrada per Florian Opahle (guitarra), John O’Hara (piano, teclats i acordió), David Goodier (baix), Scott Hammond (bateria i percussió) i Ryan O’Donnell (cors).


La Fundació Llar Cristiana Maria Maestre, fundació amb personalitat jurídica pròpia, va cedir l’any 2019 un local de la planta baixa de Casa Molines per a l’ús de l’Associació Espanyola Contra el Càncer (ARCC) de La Seu d’Urgell.\nEl dia 7 de juny de 2021, per la impossibilitat de fer-ho abans degut a la crisi sanitària per la Covid-19, es va inaugurar oficialment el local amb un acte a la mateixa Casa Molines de La Seu d’Urgell. L’acte va comptar amb l’assistència de l’Alcalde de la ciutat, Il.lm. Sr. Jordi Fàbrega; el President de la Fundació Llar Cristiana Maria Maestre, l’Arquebisbe Vives; la Junta de l’AECC encapçalada pel seu President a La Seu d’Urgell, Sr. Zósimo González i representants institucionals de La Seu d’Urgell.\nL’Associació Espanyola contra el Càncer va destacar la voluntat de fer arribar als malalts de la comarca els serveis que ofereix (teràpies, massatges, acceptació, acompanyament de les famílies i als malalts, etc) a La Seu d’Urgell. Va informar també que aquesta és una necessitat a la comarca ja que segons es va informar la Fundació Sant Hospital de La Seu d’Urgell até una mitjana de 50 nous casos de càncer a l’any i entre 25 i 30 necessiten quimioteràpia, havent-se de desplaçar a Lleida o Barcelona majoritàriament.


La policia busca al culpable d'un incendi a la riera de Caldes - Diari de Sabadell\nLa policia busca al culpable d'un incendi a la riera de Caldes\nL'incendi s'ha originat a la riera de Caldes, al Parc de l'hostal de fum\nLa policia també ha sigut present a l'incendi / Policia de Polinyà\nLa policia local de Polinyà i de Palau-Solità i Plegamans busca al culpable d'un incendi que presumptament hauria estat provocat. L'incendi s'ha originat a la riera de Caldes, a l'alçada de Palau, concretament al parc de l'Hostal de fum, i ha cremat mitja hectàrea.\nEl foc s'ha originat pels volts de les 3 de la tarda, i s'ha donat per controlat a les 3.43. Finalment els bombers han acabat la seva actuació a les 5 de la tarda, amb la participació d'un helicòpter, 5 vehicles de bombers i també amb la participació d'agents forestals. La policia segueix la seva cerca per trobar el culpable que ha originat l'incendi.


Istakhr - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nEntitat territorial administrativa Persis (Imperi Aquemènida) i Província de Fars (Iran)\n29° 58′ 54″ N, 52° 54′ 34″ E / 29.9817°N,52.9094°E / 29.9817; 52.9094\nIran, Imperi Sassànida, primer califat, Califat omeia i Califat abbàssida\nIstakhr (de vegades erròniament Ishtakhr, antigament en pahlevi Stakhr, Stahr en armeni, Israhr en siríac, i Istahar en hebreu; en persa modern Estakhr استخر) fou una ciutat de Fars a uns 5 km al nord de Persèpolis. Avui són unes importants ruïnes.\nFou fundada després de la conquesta de Persèpolis per Alexandre el Gran, que va incendiar la capital persa com a venjança per la invasió de Grècia 150 anys enrere. Curtius diu que això es va fer en un moment que Alexandre i els seus companys anaven beguts. Les ruïnes de Persèpolis van aportar els materials per la construcció d'Istakhr que va esdevenir capital de la satrapia de Persis.\nEls sassànides provenien de la regió i se sap que al final de l'època arsàcida hi governava una dinastia local. Sassan, l'avi d'Ardashir I, fou un cap religiós, encarregat del culte d'Anahid. Sota el sassànida Ardashir I fou capital de Pèrsia temporalment fins que es va traslladar a Ctesifont i llavors a ciutat contenia el tresor reial (ganj ī šāhīgān).\nDurant la conquesta, fou atacada per Ala ibn al-Hadrami, governador de Bahrayn (Aràbia Oriental) el 640 però fou rebutjat. Vers 643 fou atacada per Abu Musa al-Ashari i Uthman ibn al-As i va capitular, però al cap de poc es va revoltar i el prefecte àrab fou assassinat; el governador de Bàssora, Abd Allah ibn Amir, va enviar a la ciutat un contingent que va haver de combatre fort per reconquerir Istakhr (probablement el 649). La repressió fou sagnant i la ciutat va patir serioses destroces i encara que es va reconstruir va perdre importància especialment després de la fundació de Shiraz el 684.\nFou capital d'una kura, la principal de les cinc dels Fars, formant el nord i nord-est de la província, però Shiraz va esdevenir la capital provincial. Algunes vegades hi van residir els governadors califals perquè la fortalesa era fàcil de defensar. Masudi diu que el 915/916 a la casa d'un noble persa de la ciutat, va trobar un document còpia feta el 731 d'un document del tresor reial El buwàyhida Ali conegut com a Imad al-Dawla hi fou enterrat el 950. Adud al-Dawla (950-983) va construir una cisterna pel castell que podia abastir d'aigua a milers de persones durant un any. L'actitud rebel de la ciutat contra el buwàyhida Samsam al-Dawla (990-998) va impulsar a aquest a ordenar a l'amir Kutulmish la destrucció d'Istakhr; la ciutat va quedar en ruïnes però la fortalesa va subsistir.\nEl 1074 el rebel Fadluyah o Fadluwayh o Fadlawayh fou assetjat per forces del sultà Malik Shah manades per Nizam al-Mulk, al castell d'Istakhr, però els assetjats es van haver de rendir quan un terratrèmol va destruir la cisterna que alimentava d’aigua la fortalesa i Fadluwayh va quedar presoner a la fortalesa, i després d'un intent de fuita fracassat va ser executat l'any següent. Al segle xii la ciutat és esmentada com un llogaret d'uns cent habitants, mentre la fortalesa apareix en endavant com a presó d'estat. Els prínceps safàvides Ali Mirza, Ismail i Ibrahim hi van estar presoners del març de 1489 a l'agost de 1493. Encara el 1590 s'esmenta com fortalesa habitada i en bon estat, però algun temps després fou dominat per un general rebel del Fars i Abbas I el Gran (1588-1629) el va fer assetjar i fou conquerit i destruït, El 1621 el viatger Pietro della Valle ja el va trobar en ruïnes.\nLes seves ruïnes foren excavades per un equip de l'Institut Oriental de la Universitat de Chicago. El punt més important és l'anomenat "Harem de Djamshid" amb una columna intacta que s'identifica com provinent de Persèpolis. A la rodalia hi ha diversos llocs notables: a 600 metres al nord les coves naturals d'Hadjdjiabadh, amb una inscripció de Sapor I de l'any 720. Se l'anomenada també Zindan-i Djamshid (la presó de Djamshid).\nUn altre lloc notable és l'escultura de Radjab, tallada a la roca amb tres relleus sassànides.\nEl Takht-i Djamshid i el Naksh-i Rustam són al costat del riu Pulwar a uns 2 km d'Istakhr; el primer és un conjunt de palaus aquemènides, també anomenat "Les 40 columnes" per una sèrie de columnes de Xerxes I (inicialment 72 i en queden 13); el lloc anomenat el tron de Djamshid és una terrassa de pedra de forma poligonal al peu d'una muntanya rocosa. El Naksh-i Rustam són les tombes de quatre reis aquemènides en nínxols a la muntanya, i relleus sassànides; les figures representades són associades pels perses a l'heroi Rustam; un edifici notable en forma de torre és anomenat Kab-i Zardhust (la Kaba de Zoroastre) i podria ser un antic temple del foc.\nEl Takht-i Rustam (el tron de Rustam) és una plataforma de pedra al sud del riu Pulwar, i es creu que fou un monument funerari o un temple de foc.\nA pocs quilòmetres al nord-oest d'Istakhr hi ha tres castells separats un parell de quilòmetres l'un de l'altra, coneguts en conjunt com Kuh-i Istakhr (castell de la Muntanya d'Istakhr); el principal del tres és el del centre, Miyan Kala (Castell del Mig) o Kala-i Sarw (castell del xiprer); els altres dos són el Kala-i Shikastah (Castell Trencat) i Ashkunawan.\nAl-Istakhri, geògraf del s.X.\n↑ el governador Ziyad ibn Abihi, nomenat per Alí ibn Abi Tàlib, s'hi va mantenir després de la mort del califa, contra les forces de Muawiya I\n↑ encyclopedia=Encyclopaedia Iranica Mary Boyce, Estakr, ii. as a Zoroastrian religious centre, 1988, vol. 8, pgs. 643–6466\n↑ Djamshid és una figura mítica que els perses identifiquen amb el rei Salomó.\n↑ A uns 8 km al sud-est de Shiraz hi ha les escultures sassànides de Berme Delek que també són conegudes com Naksh-i Rustam.\nCoord.: 29° 58′ 51″ N, 52° 54′ 34″ E / 29.98083°N,52.90944°E / 29.98083; 52.90944\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Istakhr&oldid=24185137»


Pintat acusa Montaner de jugar brut "anant per l'esquena" amagant que anava a fer un partit propi - Poble Andorrà\nPintat acusa Montaner de jugar brut “anant per l’esquena” amagant que anava a fer un partit propi\nEl president de Terceravia assegura que s'ha assabentat per la premsa de la intenció de la consellera de fer una nova formació\nPintat i Montaner en un acte de Terceravia.\nEl president del grup parlamentari de Terceravia Josep Pintat ha estat molt crític amb la consellera Carine Montaner que ahir va anunciar que deixava aquesta formació per la falta de suport i al mateix temps, en una carta penjada a les xarxes socials, comunicava que crearà un partit propi. Pintat ha atacat la parlamentària considerant que ha jugat brut pel fet que “ha anat per l’esquena” i quan els hi va donar la carta de renúncia no els va explicar que té el projecte de crear una formació política pròpia d’abast nacional. Pintat ha recordat que hi ha un reglament de Terceravia que obligaria els consellers que deixen la formació a abandonar també l’escó, encara que el polític lauredià ha explicat que Montaner pot mantenir el seu lloc al Consell, en principi com a consellera no adscrita, si és la seva voluntat.\nPintat també ha fet esment al reglament signat pels consellers de Terceravia, on es reflecteix que, si qualsevol d’ells deixa la formació, ha de deixar també el seu escó. Però, ha afirmat que Montaner és lliure de mantenir el seu lloc al Consell General, si així ho decideix.\nLes dades del virus continuen a la baixa: 20 nous casos, 24 recuperacions i dues altes a l'hospital\nEls votans de Terceravia+UL hem votat al partit no aquesta Sra. per lliure, amb aquesta forma de fer , ja podeu imaginar, el tipus de persona que es. A mi no hem represente i ocupe la cadira del partit que vaig votar.\nSóc tonto says:\nQuin partit propi pot fer…..\nAmb el suport de qui?\nNingú es imprescindible i amb política encara menys……


apunts - Preguntes i Respostes | Preparats, Llestos, Universitat\nEls apunts que posen per que ens o poguem descarregar, amb això ja valdria per poder estudiar per la selectivitat? O també ens hauriem de mirar el llibre?\nHas de pensar que la pàgina d'Apunts de Selectivitat del nostre web és una eina col·laborativa, on són els mateixos estudiants que publiquen els documents. No hi ha apunts per a totes les assignatures ni tots els temes de cada matèria. Així doncs, hauries d'estudiar a partir dels llibres i reforçar el que estàs aprenent amb apunts d'altres persones.


Pla Educació Ciutat Vella 2013-2018 | Escola Collaso i Gil\nSembla que vivm en el millor dels mons possibles com diria l’instructor del Càndid de Voltaire.\nPerò no. A Ciutat Vella tenim problemes. I el principal creiem que és la manca de voluntat de mirar cara a cara a la realitat. Els errors dels Plans d’Entorn i el seu despotisme il·lustrat planen un altre cop sobre les famílies i les escoles de Ciutat Vella.\nSi mirem el vídeo del NO-DO que vam penjar aquesta setmana sobre la llei d’educació de Villar Palasí veurem dades d’èxit escolar i dades de segregació social. Esmenten dos dels principals problemes que tenim ara al barri. Malauradament si no parlem de segregació escolar malament podrem solucionar-la. La millor manera de no fer res per resoldre un problema és no esmentar-lo. Aquí en aquest video s’aconsegueix no parlar de segregació i apunta línies de treball en les quals les famílies un cop més serem les convidades de pedra. No s’ha consultat amb les famílies per implementar aquest procés de diagnosi, Amb nosaltres no ha parlat ningú. Imagino que els mediadors culturals, les entitats assistencials i les direccions de les escoles hauran parlat en el nostre nom i és clar, en un sistema que encara és democràtic no sembla la millor manera de treballar.\nTant de bo es corregeixin aquests errors inicials i hi hagi de debò un procès participatiu per decidir i avaluar el que es fa. Sembla pel document que acompanya aquest vídeo que l’avaluació un cop més serà interna. i tampoc s’espera que les famílies i les ampes diguin gaire cosa. És a dir, seran les escoles analitzades i les gestores de l’educació al districte les que s’autoavaluaran. No dóna gaire confiança, la veritat.\nTotal que si volem arribar a nivells d’èxit escolar (en graduació d’ESO estem més de 15 punts per sota de la mitjana de Barcelona) equiparables a les de la resta de Catalunya i de la ciutat de Barcelona, no haurem de limitar-nos a avaluar a la recerca de l’excusa sociològica de torn. Cal buidar una mica les escoles i poder treballar amb una ràtio més baixa. Per això cal construir escoles i per construir escoles a més de tenir els recursos, cal que determinades persones entenguin que l’escola està al servei de la societat i no la societat al servei de la “seva” escola. Cal poder tenir substitucions des del primer dia, cal tenir mecanismes de reforç escolar, cal un pla decidit contra la segregació escolar, cal una bona política de promoció de les escoles del barri, cal poder tenir un lleure que no respongui només a criteris assistencials. Volem tenir ciutadans o súbdits? L’assistencialisme genera clientelisme i sembla que aquest clientelisme ha guiat durant molts anys les polítiques educatives i socials del districte.\nEn fi, que sense objectius quantificables, sense una detecció correcta dels problemes, d’esquena a les famílies i amb una autoavaluació feta pels mateixos que articulen el pla, tot sembla adreçat a que res no canviï, a perpetuar la segregació escolar, a deixar l’èxit escolar al marge de tota quantificació i mesura. Això sí, arribarà PISA i la culpa la tindrem els pobres i els immigrants. Del Pla d’Entorn, un cop acabat i avaluat, encara no sabem les dades.


El Reus remunta i ja és a semifinals de la Lliga Catalana\nEl Reus Deportiu Miró remunta i ja és a semifinals de la Lliga Catalana\nEl conjunt dirigit per Jordi Garcia suma el quart triomf de l’estiu després de remuntar un 0 a 2 advers quan havien passat nou minuts de partit. El Barça o el Palafrugell, rival a les semifinals\ndilluns, 2 de setembre 2019 - 20:53h\nEl Reus Deportiu Miró ha hagut de suar de valent per certificar la classificació per a les semifinals de la Lliga Catalana després d’imposar-se per 4 a 3 al CE Noia en un duel disputat al Pavelló Olímpic de Vic. Els jugadors dirigits per Jordi Garcia han hagut de remar contra corrent després d’un deficient inici de partit que ha acabat amb un doblet de Sergi Aragonès. L’atacant dels de Sant Sadurní obria la llauna en el minut 7 per fer el 0 a 1. El mateix golejador repetiria experiència en el minut 9 per fer un 0 a 2 per capgirar l’electrònic.\nLa reacció dels del Baix Camp no arribaria fins al minut 18, quan Romà Bancells retallaria diferències per fer l’1 a 2 amb el qual s’ha marxat al descans. Àlex Rodríguez faria el 2 a 2 en el minut 33 però els barcelonins reaccionarien immediatament a Pol Manrubia tornaria a posar el rival ganxet per davant en el marcador. Marc Julià, aprofitant una falta directa, anotaria el 3 a 3 en el minut 36 i no seria fins al minut 47 quan César Carballeira posaria el Reus per primer cop davant en el marcador. Amb aquest triomf, els de Jordi Garcia s’asseguren una plaça en les semifinals de la Lliga Catalana que es disputaran divendres al Pavelló Olímpic de Vic i que enfrontarà els de la capital del Baix Camp contra el guanyador del Barça-Palafrugell.\n"⚽ Djetei, solitari protagonista del darrer dia de mercat a can Nàstic" "🔴⚫ IMPORTANT: El divorci entre Onolfo-Peña posa en seriós perill el futur del CF Reus"


Un Festivalot 2021 (gairebé) en 'sold out'\nEl festival de Girona està a punt de penjar el cartell de tot venut\nEl Festivalot posa noves entrades a la venda. Festivalot\nQuan ja gairebé estaven a punt de penjar el cartell de "Tot venut", el Festivalot 2021 ha aconseguit alliberar algunes entrades per a alguns dels concerts exhaurits que podeu aconseguir a la seva pàgina web.\nLa sisena edició del Festivalot, Festival de Música en Família de Girona, se celebrarà els dies 28, 29 i 30 de maig i gairebé ha exhaurit les 5.000 entrades que va posar a la venda. Els vuit concerts familiars a la sala Xavier Montsalvatge de l'Auditori de Girona i els quatre concerts a la sala de cambra del mateix equipament van tenir una rebuda excepcional que va fer que s'exhaurissin pràcticament totes en poques setmanes, tot i que ara, amb l'ampliació d'aforaments al 70%, han pogut posar a la venda més entrades dels concerts.\nEl Festivalot 2021 celebrarà una edició adaptada a l'època que vivim. No es podrà veure la foto multitudinària de famílies cantant i ballant a la Devesa, però es vol mantenir l'esperit de festival familiar i l'organització ha preparat diverses sorpreses per al públic assistent.\nEn aquesta edició els organitzadors han ampliat un dia el festival, que normalment era només de cap de setmana i ara s'allarga també amb un concert el divendres al vespre.\nAquesta nova edició del festival familiar presenta una edició concentrada però amb un cartell de luxe. Per l'Auditori de Girona hi passaran Els Amics de les Arts, Els Pets, Suu, El Pot Petit, Xiula, Dr. Prats i Cesk Freixas.\nEls Pets són un dels caps de cartell del festival. Festivalot\nEl Festivalot, nascut l'any 2015, celebrarà la seva sisena edició després d'haver de cancel·lar l'última edició degut a la crisi sanitària del 2020. Els Amics de les Arts, grup de música que està al capdavant de la productora que organitza l'esdeveniment, ha declarat la seva gran satisfacció de poder celebrar una nova edició del festival familiar després d'un any molt complicat per als promotors culturals i els artistes. També han afirmat que les famílies mereixen més que mai aquesta festa de la música. Els tres Amics (Daniel Alegret, Joan Enric Barceló i Ferran Piqué) són pares i dos d'ells viuen a Girona. Els Amics de les Arts expliquen que van crear el festival amb mirada de pares, pensant en el que tenen ganes de fer les famílies amb nens i nenes en edat escolar, amb les seves necessitats i amb el que més els diverteix.\nEl Festivalot és una trobada familiar de referència a casa nostra per viure la música. El festival de música en família de Girona parteix de la idea que la música no té edat, i que tant grans com petits gaudeixen de qualsevol estil musical, sobretot si ho fan junts.\ncultura música família


El bloc d'en Jordi Arderiu: de gener 2020\nConcert de l'Escolania de Montserrat a Cervera · 7 de febrer de 2020\nPublicat per Jordi Arderiu a 1:32 p. m. Cap comentari:\nPublicat al bloc Jocs de cartes\nPublicat per Jordi Arderiu a 5:21 p. m. Cap comentari:\nTot navegant per la xarxa he trobat un vídeo que m'ha cridat l'atenció. El podríem centrar en l'àmbit de les socials, de les ciències socials. Molt curiós i, al mateix temps, didàctic. Parla dels límits de l'Estat Espanyol.\nEstà explicat d'una manera entenedora. I relata allò que jo trobava a faltar quan impartia el tema. Seriositat i complexitat.\nDe fet desconeixia la caratérística de l'Illa dels Faisans, que és un condomini (un domini compartit) entre França i Espanya. Durant mig any administrat per un estat i l'altre mig any per l'altre.\nAques vídeo no només ens serveis per estudiar els límits, sinó també com a model per a poder fer vídeos per part dels alumnes amb una temàtica determinada.\nUn cop valorat positivament el video m'he centrat amb l'autoria. I veure què més havia publicat.\nEn general són vídeos interessants. I força precisos. Només a valorar de forma regular quan hi ha coses que són més interpretatives. No comparteixo del tot el punt de vista. Però és precisament això, un punt de vista. Un tema subjectiu.\nPodeu visitar el canal "Explora tu mundo"\nAfageixo un parell més de YouTubers que fan produccions semblants.\n"El rincón del mundo"\nPublicat al Bloc educatiu del Jordi Arderiu\nPublicat per Jordi Arderiu a 8:59 a. m. Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: educació, youtube


Barberà amb la Sardana ha celebrat el dia del soci – L'independent\nBarberà amb la Sardana ha celebrat el dia del soci\nBarberà amb la Sardana ha celebrat aquest passat cap de setmana, la tradicional festa del soci, una jornada que organitza l’entitat amb l’objectiu d’agrair a totes les persones sòcies la seva fidelització així com passar una estona de germanor amb totes elles. La Diada que es va dur a terme el passat dissabte, 5 de març, a la plaça Cooperativa, va reunir a desenes de barberencs i barberenques que van gaudir d’una tarda plena de sardanes. La Cobla Ciutat de Terrassa, dirigida per Jordi Núñez, va ser l’encarregada de dinamitzar les peces que la colla sardanista va ballar.\nL’entitat, a més va oferir a totes les persones participants en la diada, un aperitiu format per productes tradicionals catalans com bunyols i vi.\nBarberà amb la Sardana és una associació cultural que va néixer l’any 1997 amb l’objectiu d’introduir, ensenyar i fomentar la sardana a la ciutat. Amb diferents activitats al llarg de l’any, l’entitat promou valors com el respecte, la integració, i la cohesió social a través del ball, i fa que les sardanes siguin cada cop més presents a Barberà del Vallès. Amb aquest tipus d’acte, Barberà amb la Sardana mostra el dinamisme i el seguiment que té aquest ball a la nostra ciutat.\nLa propera activitat en la que participaran Barberà amb la Sardana serà l’Aplec del Pa que se celebra el 28 de març. En aquesta ocasió l’entitat estarà acompanyada per la Cobla Jovenívola de Sabadell.\nSi vols formar part de l’entitat o vols aprendre a ballar sardanes, posa’t en contacte amb l’entitat a través de: http://barberasardana.entitats.bdv.cat/\n← La educación, herramienta para lograr la igualdad entre géneros\nDia Internacional de les Dones – →\nEl consistori barberenc presenta al·legacions a la Generalitat de Catalunya per no incloure Barberà del Vallès al Fons de Cooperació Local


Les finals de la NBA, segona oportunitat per a Serge Ibaka\nEl pivot dels Toronto Raptors ja va competir pel títol l'any 2012\nSerge Ibaka, pivot dels Toronto Raptors. WARREN TODA / EFE\nBarcelonaSerge Ibaka disputarà les finals de la NBA per segona vegada en la seva carrera. El pivot, que comparteix joc interior amb Marc Gasol als Toronto Raptors, ja va competir per l’anell l’any 2012, quan els Oklahoma City Thunder van perdre contra els Miami Heat. “El Serge Ibaka d’avui té més experiència. Sap llegir millor el joc. I el Serge d’avui sap que és difícil guanyar. I d’arribar a la final. El Serge d’avui vol guanyar l’anell”, assegura el jugador d’origen congolès. El seu rival és un os dur de rosegar, els Golden State Warriors, que han guanyat tres dels últims quatre campionats. Els vigents campions no podran comptar amb Kevin Durant en el primer partit (3 hores, #Vamos i Movistar Deportes) i tenen el dubte de DeMarcus Cousins, però són els grans favorits.\n“Un dels nostres arguments és que tenim molt bons defensors. És una de les claus del nostre equip. Tenim jugadors que poden defensar en diferents posicions i això ens ajuda molt”, diu Ibaka, que destaca la feina de Marc Gasol, Kawhi Leonard, Danny Green, Pascal Siakam i Kyle Lowry. El pivot dels Raptors va passar en tan sols tres anys de jugar a l’Hospitalet a ser titular a la NBA. “Tot va anar molt de pressa i gairebé no vaig tenir temps ni de pensar en l’evolució. Va ser molt bèstia”, recorda el jugador, que no es va deixar impressionar pel glamur de la NBA. “Intento que tot això no em canviï gaire, miro de no oblidar d’on vinc. Quan era petit el meu pare em deia que intentés les coses. Se’m va posar al cap i vaig treballar molt per fer realitat el meu somni. No he tingut les coses fàcils, però m’hi he esforçat tant com he pogut. Ara veig que tot ha servit d’alguna cosa”, resumeix Ibaka, que prové d’una família de 17 germans. “No els conec tots. Amb alguns hi parlo molt, però n’hi ha que no sé ni qui són”, reconeix.\nIbaka no oblida la seva etapa a Manresa. “Vaig rebre un tracte especial, una manera de fer les coses... M’hi vaig sentir molt còmode. Amb Jaume Ponsarnau vaig aprendre moltes coses. Sempre tenia un detall a corregir, una manera diferent de fer les coses per treure’n més profit”, assegura el jugadors dels Raptors.\nSerge Ibaka 8 de març


La volta al mon en 80 vides: La vida a Les Bernous VII, o com matar un xai\nVan esmolar els ganivets amb una màquina d'esmolar per deixar-los perfectes i després d'esmorzar van baixar a buscar els xais.\nL'Steve va atrapar el primer facilment per les banyes i el va estirar a terra recolzant-s'hi amb un genoll per tenir-lo quiet amb el seu pes, pero sense deixar-li anar una de les banyes.\nLi va explicar a en Peter com es feia i li va ensenyar.\nPalpant amb la mà el coll de l'animal va buscar-li la tràquia, doncs amb el ganivet havia de travessar per darrere i després tallar amb força estirant cap enfora. Ho va fer sense més preambuls, i un cop degollat, l'animal va moure's una bona estona amb brusquedat fins morir dessagnat tacant de sang la neu del cami.\nDesprés li va tallar els collons, ja que si no ho fas de seguida la carn xaieja, aafa un gust molt fort. En Peter tenia els seus dubtes, pero si en el futur ho havia de fer, tard o d'hora hauria d'aprendre com i no hi havia cap motiu per deixar passar aquella oportunitat. L'animal era gros, i fort, i no sabia si podria sostenir-lo i tallar-li el coll al mateix temps, pero ho intentaria.\nL'Steven va atrapar-lo i li va donar estirat a terra. En Peter li va posar un genoll a sobre la panxa, li va agafar el cap per una banya i li va buscar la tràquia amb la mà. Va respirar fondo i va enfonsar el ganivet i va estirar fort cap enfora. Un raig de sang va sortir disparat fent un soroll sord, pero alguna cosa no havia anat bé i no sortia tanta sang com hauria i l'animal es dessagnava lentament, agonitzant, mentre movia les cames frenèticament i en Peter el seguia aguantant sota el seu pes.\nL'Steve es va apropar i va dir-li que malgrat el tall era bo i el moviment també, probablement no havia enfonsat prou el ganivet, i va tornar a degollar-lo per escurçar-li el patiment.\nTot seguit van traslladar els dos xais a la casa gran, sota un cobert, i van penjar-los per les potes del darrere. Amb un ganivet ben esmolat cada un van treure-li la pell, començant per un tall a les potes de darrere i cuidadosament, mirant de no tallar la carn, estirant la pell i tallant suaument amb el ganivet van anar treient tota la llana. La tasca era relativament senzilla i agradable, ja que en Peter tenia les mans gelades, i el contacte amb el cos encara calent que fumejava vapor de l'animal va escalfar-li les mans.\nUn cop treta tota la pell, la de la cara és opcional si es vol aprofitar o no alguna cosa del cap, van posar sal sobre la part interior i les van enrotllar; al cap d'un temps s'hauria assecat sense podrir-se i podrien fer-la servir per cobrir una cadira, per tapar-se a les nits, o alguna cosa per l'estil.\nDesprés van obrir la panxa, amb molt de compte de no foradar els estomacs, perquè vessaria l'herba que encara hi tenen i el tuf que fot és considerable. Aixi que, començant entre les dues potes del darrere, més o menys on hi hauria els collons, i després posant els dits per dins per estirar la pell i separar-la dels organs, van obrir un bon forat, fins a les costelles, per treure'ls.\nEls estomacs i els budells pràcticament cauen sols, son la part que ocupa més espai; el fetge, el cor i els ronyons es guarden per cuinar-los si a un li agraden; els pulmons, la tràquia i el pancrees es tiren. Quan s'ha acabat, es deixa reposar la carn 6 dies, després s'esquarteren i es congela la carn.\nUn cop acabat tot plegat, van estar-s'hi tot el mati, van dinar, fetge de xai a la planxa acabat de collir com aquell qui diu. La carn és forta de gust, solia rebutjar-la abans, pero volia provar el que acabava de fer, i se la va menjar de gust.\nQuan van haver acabat van donar les gràcies a la mare naturalesa.\n"No és per plaer que ho he fet, si no per necessitat, pero si que hi trobaré plaer en la carn que em donaràs, i m'encarregaré de tornar a la terra allo que tu m'has donat. Gràcies mare naturalesa pels teus regals."\nPublicado por Arnaud en 15:34