Ponentes-2 – 11º Foro de Comisiones de Control – 7 de Noviembre de 2018\n11º Foro de Comisiones de Control – 7 de Noviembre de 2018\nSra. Gemma Nierga\nLlicenciada en Periodisme per la Universitat Autònoma de Barcelona, exerceix aquesta professió des dels 18 anys, edat en la qual ja presentava programes de ràdio en emissores locals.\nEl 1987 entra a treballar a TV3, on presenta el programa Dit i fet.\nA la televisió ha conduït espais com Tres senyores i un senyor a TV3, Hablando con Gemma a Telemadrid o El destino en sus manos i Ya te vale a TVE.\nPel que fa a la ràdio, ha treballat a la Cadena SER des de l’any 1989. Ha creat i dirigit programes com Hablar por hablar, La ventana i Hoy por hoy. Per aquesta feina ha guanyat tres premis Ondas, un premi Antena de Oro i altres reconeixements.\nActualment, presenta el programa Els meus pares de TV3 i fa entrevistes per a la revista Marie Claire.\nSr. Javier Valle\nJavier Valle és director general de VidaCaixa, president de la Comissió Tècnica de Vida i Pensiones d’UNESPA i membre de la Junta Directiva de l’Associació i de la Comissió Permanent del Fons de Pensions d’INVERCO.\nNascut a Barcelona, té un Master of Business Administration d’ESADE Business School de Barcelona i d’HEC París.\nPresident de la Comissió de Control del PPE de CaixaBank\nSra. Rosa Mª Valls\nDirectora Laboratoris Dermatològics Avène a Pierre Fabre\nLlicenciada en Farmàcia per la Universitat de Barcelona, ha cursat també el Programa de Direcció General de l’IESE.\nLa seva trajectòria professional s’ha centrat en el sector de la cosmètica, en àmbits com ara R+D+i, producció, regulació, formació i comunicació, i des del 1995 dirigeix la Business Unit Eau Thermal Avène dels laboratoris farmacèutics Pierre Fabre.\nSempre vinculada al món de la docència, és professora del Màster de Dermofarmàcia i Cosmetologia de la Facultat de Farmàcia de la Universitat de Barcelona i del Màster en Cosmètica y Dermofarmàcia del CESIF, Centre d’Estudis Superiors de la Indústria Farmacèutica. Ha participat com a ponent en diversos congressos de farmàcia i ha publicat articles en l’àmbit de la farmàcia, la dermocosmètica i la bellesa.\nEstà molt implicada en temes relacionats amb el lideratge femení i l’ecosostenibilitat, i també amb el respecte pel medi ambient.\nSra. Lourdes Ripoll\nVP Adjunta al CEO & RC Meliá Hotels International\nVa iniciar la seva etapa professional a Meliá Hotels International com a auditora interna, i posteriorment va assumir la direcció d’aquesta àrea.\nDesprés de diversos anys en diferents llocs relacionats amb l’administració d’hotels, assumeix les funcions de coordinació del pla estratègic i de suport al Comitè Executiu de la companyia.\nLes seves responsabilitats actuals són la planificació estratègica —gestiona i coordina les diverses etapes del procés d’elaboració del pla estratègic— i la responsabilitat corporativa —des de l’any 2012 impulsa una visió global i integral de la RC que aporta valor al negoci i a la reputació de la companyia.\nSubdirector general de Negoci de VidaCaixa\nActualment és el vicepresident de la Fundació Edad&Vida, institut per a la millora, promoció i innovació de la qualitat de vida de la gent gran.\nSr. Jordi Balcells\nCap del Departament de Crèdit – ISR de VidaCaixa\nLlicenciat en Matemàtiques per la UAB i la Universitat Jean Claude Bernard de Lyon, i EMBA per l’IESE. Diplomat en Estudis Avançats (DEA) d’Economia per la UB, Chartered Alternative Investment Analyst per CAIA Association, i amb titulació en Matemàtiques per als Instruments Financers per la UB.\nVinculat professionalment a VidaCaixa des del 1999, abans de la seva responsabilitat actual al capdavant del Departament de Crèdit – Inversió Socialment Responsable (IRS) havia ocupat diverses funcions a l’àrea de la Subdirecció General d’Inversions de la companyia.\nSr. Antonio Santoro\nHead of Southern Europe a PRI\nExpert en temes d’ESG, ha treballat per a diverses organitzacions que busquen una economia més sostenible. Va començar com a Concept Developer a SIF Holanda per renovar el Responsible Supply Chain Benchmark, que es va aplicar després a les 40 empreses holandeses més grans.\nPosteriorment, va dirigir la regió d’Europa del Sud de l’ONG International CDP (Carbon Disclosure Project), on es va relacionar amb el món corporatiu de la regió i va promoure la importància d’informar sobre els impactes mediambientals i controlar-los. Ha fet diverses recerques per a CDP sobre els assoliments i els reptes relacionats amb el canvi climàtic a Itàlia i Europa.\nComença a treballar per al PRI el juliol del 2018, com a Head of Southern Europe.\nSr. Antonio Ruiz\nPresident del Pla de Pensions d’Ocupació de Ferrocarril Metropolità de Barcelona, SA\nAquest enginyer d’obres públiques per la Universitat Politècnica de Catalunya (UPC) es va especialitzar en gestió de plans i fons de pensions per la UNED. També va obtenir el títol universitari en Inversions Socialment Responsables.\nParal·lelament, Antonio Ruiz va fer estudis d’especialització en solvència, economia financera i actuarial a CIFF Business School de la Universitat d’Alcalá.\nTé una trajectòria professional de més de 15 anys en el món de la previsió social complementària.\nSr. Luis de la Torre\nCol•laborador de RobecoSAM\nAquest enginyer superior en Mines i Energia es va doctorar en Enginyeria dels Recursos, Energia i Medi Ambient, i va completar la seva formació acadèmica amb un màster en Negoci Energètic i un MBA en Administració i Direcció d’Empreses.\nDesprés de treballar, entre altres empreses, a Unión Fenosa com a coordinador de projectes energètics i a la Comissió Nacional d’Energia com a regulador del sistema energètic, actualment és consultor de Serveis de Sostenibilitat a RobecoSAM i col·labora en la vicepresidencia de GERRM (grup especialitzat de recursos i reserves), a més d’impartir cursos avançats d’ETSIM.\nSr. Alex Rovira\nEmpresari, escriptor, economista i consultor\nÁlex Rovira és economista i MBA per ESADE. Reconegut internacionalment com a impulsor del Self-Management (autogestió) i un dels majors experts en psicologia del lideratge.\nCol·labora habitualment amb prestigioses institucions acadèmiques, com ara ESADE, impartint seminaris per a l’alta direcció, sobre temes relacionats amb la gestió de les noves organitzacions: gestió del talent, gestió de persones i canvi cultural.\nAutor de nombrosos llibres, entre d’altres La brújula interior i Los siete poderes, tot i que La Buena Suerte ha estat la seva obra de més impacte.\nPonent internacional, imparteix conferències arreu del món i col·labora habitualment amb multitud de mitjans de comunicació nacionals i internacionals.\nSr. Tomás Muniesa\nVicepresident de CaixaBank i conseller delegat de VidaCaixa\nTomás Muniesa Arantegui és vicepresident i director general de CaixaBank per a les àrees d’Assegurances i Gestió d’Actius. També és vicepresident executiu – conseller delegat de VidaCaixa, vicepresident de SegurCaixa Adeslas i vicepresident segon d’UNESPA, la patronal sectorial asseguradora.\nNascut a Barcelona, és llicenciat en Ciències Empresarials i màster en Direcció d’Empreses per ESADE, institució de la qual va ser professor d’Anàlisi Matemàtica I i II.\nLa seva opinió, comentari o suggeriment són importants.


Investigant allò invisible | Sants Mou\nNotícies i articles sobre moviments socials al barri de Sants. Arribem allà on no ho fan els grans mitjans.\nInvestigant allò invisible\n30 marzo 2015 30 marzo 2015 / Sants Mou\nLa llibreria cooperativista del barri de Sants, Ciutat Invisible, prepara per al pròxim 11 d’abril un taller amb l’objectiu de reflexionar sobre la fortalesa de l’acció social per aconseguir que una autèntic projecte social tiri endavant.\nTot i que de vegades no siguem capaços d’adonar-nos de la trascendència del contacte i el cooperativisme amb altres associacions i col·lectius socials, és fonamental restablir aquestes relacions ‘invisibles’ per aconseguir una projecció social més amplia del projecte en ment.\nAmb aquest impuls, Ciutat Invisible vol estabilitzar aquestes conductes i demostrar l’eficàcia que aporten al nucli social.\nL’activitat estarà dirigida per Irene S. Choya, educadora social i pedagoga i durarà des de les 10 del matí fins a les 14 hores del migdia. El número d’entrades és limitat i el preu d’inscripció és de 8 euros.\n← Continua la reconstrucció de Can Vies\n“Participar en moviments socials és construir un barri com a subjecte polític” →\nSants Mou recomana\n#resistenciaminera Can Batlló CanBatlló cinema cooperativa Cooperativisme CSA Canvies documental festival autogestionat La Burxa La Ciutat Invisible Marcos M. Merino Moviment okupa Ojo de Buen Cubero Patxi Eguilaz protestes franquistes ReMine Sóc Vafalungo Zerraut ogia


Lluís Fernández: “No vam marxar d’Unió i muntar Demòcrates per anar amb el PDECAT” | elCugatenc\nLluís Fernández: “No vam marxar d’Unió i muntar Demòcrates per anar amb el PDECAT”\nVa tenir la seva pròpia etapa com a president de la Fundació Sant Cugat Actiu encara com a membre de l’extinta Unió però el procés ho va canviar tot. CiU es va dividir i Unió també. Amb d’altres companys del partit es va decidir per crear la secció local de Demòcrates, que es va presentar públicament fa dos anys. Llavors Carles Brugarolas va ser l’únic regidor d’Unió que va anar a parar a la nova formació forçant la formalització d’un pacte de govern entre companys que havien compartit llista però ara defensen sigles diferents. Així naixia el grup municipal PDECAT-Demòcrates, hereu del del CiU. Lluís Fernández, esdevingut portaveu de Demòcrates, porta mesos intentant visibilitzar la tasca de la seva formació, que ha fet un cop sobre la taula anunciant que anirà en solitari a les properes municipals. Confia que el discurs de regeneració política podrà esgarrapar vots a les formacions més veteranes i portar-los a un Ple que de ben segur seguirà fragmentat.\n– Aneu sols a les eleccions del 2019. Ha fallat alguna cosa amb el PDECAT?\n– No. Quan vam fer el pacte de govern ja vam dir que era una cosa puntual i que la nostra intenció era anar sols. Igualment, sempre hem demanat unitat per fer República. En el moment que tinguem eleccions en la República, com ara a les municipals, anirem sols per defensar el nostre ideari. Hi ha gent que no ha volgut entendre que aquest era un pacte entre dos partits, com el que es va fer amb el PSC.\n– Sí, però, tot i que amb altres marques, els regidors van anar junts a les eleccions del 2015. El PSC no.\n– No vam marxar d’Unió i muntar Demòcrates per anar amb el PDECAT. A banda de la independència, hi ha moltes coses que volem millorar en quant a estructures. En aquest sentit no veig moltes diferències entre el que era Unió i el que és el PDECAT ara. Tot i així, a Sant Cugat tenim un 25% de voluntaris que venen d’Unió, la resta s’ha apropat perquè els agrada la nostra forma de fer política, impensable al PDECAT.\n– Tenim molta fragmentació. Hi ha prou espai polític per a una altra candidatura?\n– La gent està descontenta amb la política perquè veu que hi ha persones que porten 24 anys de regidores o passant d’una administració a una altra. Això no pot ser! Nosaltres treballem per canviar-ho, que ens vegin com una gent que fa un bé pel país. Hi ha aspectes necessaris: limitació de mandats, llistes obertes, finançament transparent... L’únic partit que actualment representa això és la CUP però a nivell ideològic estem bastant diferenciats.\n– Per què segueix el pacte vigent? Us ho ha recriminat el PSC també.\n– Les crítiques del PSC no tenen cap sentit. Diuen que és una deslleialtat presentar-nos sols però, si ara ells estiguessin al govern, s’haurien de presentar conjuntament amb el PDECAT a les properes eleccions? A Sant Cugat CiU ha pactat amb ERC i amb el PP i després no s’han presentat plegats a les eleccions. Amb la pinta que fa, a més, s’hauran de fer pactes postelectorals.\n– S’haurà de pactar, d’acord. Quines són les línies vermelles? El tema nacional, assumptes locals com l’habitatge, Torre Negra..?\n– Torre Negra, per descomptat. D’àmbit nacional, no podrem pactar amb qui dóna suport a que hi hagi persones innocents a la presó. Per tant, és impossible pactar amb PSC, PP i Ciutadans.\n– Per què es va pactar amb el PSC, llavors?\n– Va ser abans de tenir gent a la presó i, així i tot, ens va costar molt. Per això ara s’ha trencat el pacte i tenim clar que, si els socialistes tornen al govern, Demòcrates i Carles Brugarolas marxarem.\n– Un únic regidor i sense cartera. Quin paper jugueu al govern?\n– El pacte preveu reunions periòdiques per seguir l’acompliment dels acords. Si hi ha alguna cosa nova que ens preocupa, ho podem parlar. Brugarolas no té cartera però participa a les juntes de govern i altres òrgans.\n– No és el mateix tenir una cartera, on tens més capacitat de decisió, que només fer reunions per veure que es compleixen uns compromisos...\n– Correcte i això diu molt de Demòcrates. Aquí hi ha dos senyors [Brugarolas i ell, que era president de la Fundació Sant Cugat Actiu] que van marxar del govern però vam seguir donant estabilitat.\n– Justament la feina que vau fer amb els dos càrrecs va ser posada en dubte pel PP per allò que el seu portaveu va anomenar “el xiringuito de Brugarolas”, és a dir, una Fundació Sant Cugat Actiu utilitzada per col·locar amics.\n– Es va fer bona feina, i el convido a trobar-me amb ell per parlar-ne. No és mèrit exclusiu de Brugarolas ni meu, però Sant Cugat va ser l’única ciutat que va créixer durant la crisi. Es va crear més ocupació de la que es va destruir. La ciutat té 47.000 persones actives sobre un total de 90.000 habitants i 65.000 llocs de feina creats. Tot això s’explicava i Benejam fins i tot em felicitava.\nTot i així, no es compta prou amb la gent, i és una de les crítiques que li fem al PDECAT. S’ha de comptar amb la ciutadania. Si vols fer una cosa per al comerç, ho has de fer de la seva mà. Igual amb el turisme o el sector empresarial. A la Fundació ho vam fer, convidant a les entitats empresarials, comercials i gremis per prendre decisions de manera conjunta. Benejam barreja noms i coses que no tenen res a veure.\n– Parlava en termes d’enxufisme.\n– Es va fer bona feina, està demostrada i felicitada. Per exemple, no ens vam gastar gairebé ni un euro fent vivers d’empreses i en teníem tres: Trade Center, ESADE Creapolis i Vita.\n– Potser Vita no és el millor exemple, s’ha acabat rescindint el contracte.\n– Hi va haver expectatives que no es van acabar de complir. S’hauria de veure què ha fallat, potser la comunicació. De totes maneres, aquí hi ha una persona [el director d’Inbens, empresa que tenia el contracte de gestió de l’espai] que ha estat criticada pel PP però ha sortit perjudicada econòmicament. Mentre el PP fa aeroports que no pot utilitzar la ciutadania però gràcies als quals s’han enriquit unes quantes persones, aquí tenim una persona mig arruïnada però, gràcies a pensar en el bé públic, la ciutadania conserva a un preu irrisori un centre que fa conferències, cursos...\n– Tornem a les eleccions. Us vau presentar amb ERC a les darreres catalanes. Per què no repetiu l’aliança a les municipals?\n– No hi ha cap opció de pacte a no ser que hi hagi una necessitat concreta d’unir les forces independentistes. Posem el país per sobre de tot. Si creiem que cal fer una candidatura conjunta, ho farem.\n– L’Ajuntament té competències limitades. Què hauria de passar perquè ens calgués una llista unitària a Sant Cugat?\n– És el model de Graupera a Barcelona. A més, el món local ha tingut importància en el procés. A Lleida, per exemple, no va ser fàcil votar al referèndum. No ens convé que hi hagi molts ajuntaments on governi Ciutadans, el PSC o el PP. A Sant Cugat no crec que cap d’aquests partits tingui opció de governar.\n– Bé, aneu sols, llavors. Què li dius a qui dubta entre vosaltres i el PDECAT?\n– Ens diferencia la manera de fer política. S’ha de comptar més amb la ciutadania, sobretot per a les decisions importants. Som un partit molt humanista, amb caràcter social, sense dubtes en l’eix nacional... De fet, internament vam mostrar el nostre enuig amb Conesa per les declaracions en què dubtava del procés i la independència. A més, la gent exigeix nova política, amb Demòcrates donem l’opció de canviar-la.\n– Cal més participació però en aquest mandat han començat els pressupostos participatius, s’ha augmentat la quantitat destinada als diners de lliure disposició dels consells de barri... S’estan fent coses.\n– S’està començant i està molt bé però queda molt camí per fet.\n– Què us diferencia d’ERC?\n– Ells són més assemblearis, com nosaltres que hem votat, per posar un exemple, el nostre posicionament sobre la investidura de Torra a través d’una plataforma digital. Si bé, ideològicament som diferents. Nosaltres som hereus de les coses bones de CiU; aquest partit centrat i de seny. Ells, ho diu el seu nom, són d’esquerres.\n– O sigui, sou a la dreta?\n– Al centre. Encara que sembla que l’eix dreta-esquerra cada cop pesa menys. Ens importa, sobretot, la forma de treballar, donar més del que esperem a canvi; som voluntaris i ho tenim clar.\n– Parlem de terminis. Heu d’elegir candidat, llista, programa...\n– Es treballa internament tot i que el debat nacional ens preocupa. Quan això se solucioni, abans d’acabar maig, iniciarem les primàries. No som gens presidencialistes i per això creiem que, a banda d’un bon candidat, ha d’haver una bona llista. Conec molt bé els voluntaris de Sant Cugat i són molts potents.\n– Els eixos programàtics també depenen d’aquest procés?\n– Bé, ja s’hi treballa.\n– Hi ha molts temes de ciutat, hi ha algun que us preocupi especialment?\n– Torre Negra, per descomptat, però hi ha força unitat. Ens preocupa molt la seguretat també. Hi ha temes com les queixes dels veïns de Mas Gener pels sorolls o el debat sobre la millora urbana de Can Cabassa en què s’ha de tenir molt en compte el que digui la ciutadania. Buscarem tenir experts en cada matèria.\n– I del debat nacional, què pot fer l’Ajuntament per desenvolupar la República?\n– Estar al costat. Un únic ajuntament potser no fa res però històricament s’ha demostrat que molts d’units tenen força, ho vam veure l’1 d’octubre. L’Ajuntament és el primer lloc on toca la ciutadania. Ha de quedar clar que mai fallarem a la República per al que necessiti.\nDemòcrates es desmarca de Primàries i treballa per formar part de Junts per Sant Cugat\nL’assemblea local no prohibeix la participació a Primàries però es posiciona com a partit al costat de l’ANC i del PDECAT.\nÁlvaro Benejam es presenta com a alcaldable del PP amb la seguretat i la baixada d’impostos com a propostes principals\nL’acte de presentació, en què també ha participat Alejandro Fernández, president del partit a Catalunya, ha acollit prop d’un centenar de persones.\nERC-MES presenta la llista amb què pretén liderar un nou govern\nMireia Ingla, Fra Duch, Esther Madrona, Alba Gordó i Francesc Carol ocupen els llocs de sortida de la candidatura.


Amb tot el dret del món: esquerra Alcoià-Comtat\nAhir tingué lloc la reunió oberta d'ERPV a la comarca. Després de l'estiu, en passar les vacances i el Congrés d'Esquerra, en farem altra. Perquè, la veritat, no van poder venir ni els militants d'Onil, Camp de Mirra i Castalla, ni alguns d'Alcoi (que veranejen fora) ni simpatitzants del Comtat, ni el President d'Esquerra-País Valencià, Agustí Cerdà, que a hores d'ara està escabussat amb el 26è Congrès d'Esquerra. No som massa els assistents a les reunions, però ahir erem menys que mai.\nLa part positiva és que vingueren dos persones amb un bon currículum d'activisme pel País. D'aquestes que militen en associacions culturals i escriuen ací i allà. La propera reunió oberta intentarem montar-la millor, perquè puguen venir el màxim nombre de militants possible i esperar, també, que vinga més gent compromesa amb el territori.\nAixí les coses, ajornem fins l'octubre la reestructuració d'esquerra a l'Alcoià-Comtat i l'aprovació del full de ruta a seguir per establir-se en diferents municipis de la comarca, de cara a les municipals del 2015, intenció que ha anat madurant des d'abril.\nPublicat per Sell*llés a 18:27\nEtiquetes de comentaris: Alcoià-Comtat, ERPV\nCompañeros de la izquierda\nFeixisme al País Valencià (de nou)\nReig Pla returns\n"Todos contra el fuego" i el PP amb la F1


40 anys de resistència palestina contra l'ocupació militar israeliana...\nAquest any marca el 40è aniversari de l'ocupació de Gaza i Cisjordània (el juny de 1967), així com el 60è aniversari de la resolució de l'ONU referent a l'establiment de dos estats en l'antic mandat de Palestina (el novembre de 1947).\nPartim d'aquestes dues efemèrides per exigir la fi immediata de l'ocupació israeliana, i l'establiment d'una pau justa i duradora entre dos estats, Israel i Palestina.\nEls quaranta anys d'experiència d'ocupació han demostrat que no hi ha una solució militar al conflicte al Pròxim Orient, i que la pau és necessària per a tothom. No obstant això, el govern israelià, amb el suport de l'Administració dels Estats Units, estén els assentaments en els territoris ocupats palestins, intensifica el setge polític i econòmic del poble palestí, hi provoca la fam i practica una política de fets consumats amb l'objectiu d'impedir l'establiment d'un estat palestí independent.\nTrobada-debat amb Sergio Yahni (Alternative Information Center)\nLa qüestió Palestina vista pels moviments socials d’Israel\nTrobada-debat amb Sergio Yahni (Alternative Information Center, Jerusalem) el dijous 19 d’abril de 2007 a les 19,30h, Sodepau, Passatge del Crèdit 7, pral.\nEn Sergio Yahni ens parlarà de com la societat israeliana, i els seus moviments socials en concret, viuen, senten, lluiten, etc... la qüestió palestina.\nAlternative Information Center de Jerusalem:\nManifest - No a la guerra : quatre anys després\nCap el final de 2006, els autors de l’anomenat Informe “Baker-Hamilton” han reconegut i proposat allò que el moviment per la pau diu des de l’any 2003: que la invasió i ocupació de l’Iraq és un desastre i que el que han de fer les forces d’ocupació és tornar cap a casa. No obstant, perquè aquests senyors arribessin a aquesta conclusió ha calgut que es produís la mort de 600.000 persones, el desplaçament de més de dos milions de refugiats i el desballestament de la societat iraquiana.\nEl que els Estats Units i els seus aliats han fet a l’Iraq no és un “error de planificació” ni el resultat d’una relliscada de polítics mal informats o rucs. El que està passant a l’Iraq és un acte de barbàrie de proporcions gegantines. Com també ho són els bombardejos a Somàlia, l’amenaça d’atacar l’Irán i el suport occidental a les polítiques genocides i agressives de l’Estat d’Israel, que poden reobrir la guerra civil al Líban després d’haver patit la salvatge agressió de l’estiu passat.\nCimera contra l'OTAN a Sevilla, 2-4 de febrer '07\nEls ministres de defensa de l'OTAN es reuneixen a Sevilla el proper febrer. La contracimera és els dies 2 a 4 de febrer a Sevilla mateix. S'adjunta el programa i les qüestions pràctiques per si us animeu a venir.\nAgenda contenidos contracumbre.pdf 166.03 KB


Telefonia, internet i veu IP – iMolle.com – Solucions a mida\nA iMolle disposem de diferents solucions per a millorar la vostra vida comunicativa. En temps on estar "online" i tenir uns preus ajustats s'està convertint en tota una proesa.\nTenim solucions de telefonia per a tot tipus de client, tant si ets un particular que vol millorar la seva tarifa, incrementar els seus serveis o simplement realitzar un estudi d'estalvi global, a iMolle som la teva solució integral.\nDisposem de diverses companyies per a poder donar depenent de la teva localització i necessitats, la millor opció.\nSi ets empresa, disposem de serveis també professionals, i realitzem configuració i manteniment de centraletes telefòniques amb les que podeu arribar a estalviar de forma continuada.\nPer tant, si sou particulars, autònoms o empreses, tenim una solució per a vosaltres!\nEns fem càrrec de tots els tràmits i només heu de decidir quina tarifa s'ajusta més a les vostres necessitats.\nNota: Disposem de servei amb totes les cobertures, Movistar, Orange i Vodafone. I treballem amb moltes companyies, O2, Digi, Másmóvil, Pepephone, República Móvil, etc.\nMIRAR TARIFES INTERNET I TELEFONIA\nVULL UN ESTUDI DE TELEFONIA!\nProductes i serveis per a particulars i empreses\nDisposem de diversos serveis i tarifes.\nServei Internet i Telefonia\nA iMolle tenim diverses opcions per a poder millorar la teva tarifa telefònica i d'internet.\nSimplement cal que ens diguis les teves necessitats i mirarem la millor opció\nTreballem amb les millors companyies per a poder donar el millor servei.\nTreballem amb diferents companyies d'internet i telefonia, DIGI, O2 (Movistar), Pepephone, Adamo, MásMóvil, República Móvil, Llamaya, etc...\nVeu IP - Centraletes\nLes nostres centraletes virtuals IP s'adapten a les teves necessitats sense importar la mida, tant si es gran, mitjana o petitat o si el teu consum de trucades és molt elevat o no. Les centraletes permeten donar una bona imatge i una millor atenció telefònica.\nCal tenir present que la imatge donada és important i moltes vegades una primera impressió també.\nSi ets empresa, iMolle disposa de tarifes especials per a tu. Amb una cuota sense sorpreses, on sempre pagareu el mateix.\nFem arribar al Fibra òptica fins a la teva empresa. La teva empresa no pot parar, internet no pot fallar.\nSi ets autònom, pime o una gran empresa, segur que disposem d'opcions que poden ser del teu interès. Consulta'ns i mirarem com estalviar en la teva factura telefònica. Tant en telefonia fixa com a la mòbil, tenim multitud d'opcions per adaptar-nos al que necessites.\nDiposem a més a més, de smartphones de tot tipus per a cobrir diferents necessitats i disposem de servei tècnic propi.\nEstalvi gràcies a diverses opcions de tarifes, ens adaptem a les teves necessitats.\nPlans d'accés a internet amb moltes opcions.\nMitjançant radio enllaços punt a punt podem portar internet allà on ho necessitis.\nEnllaços per a particulars i empreses. Podeu crear una xarxa amb un rendiment superior allà on no us arribi internet.\nFes click i mira tot allò que fem. iMolle, solucions a mida.\n>>> Fes click aquí per anar a la pàgina de serveis <<<


Que fem\nAmb el pas dels anys l’empresa es diversifica. Es crea un Departament de Comptabilitat que empeny l’empresa a uns nivells superiors d’ambició, entrant al món de la gestió de comunitats. L’aposta i l’empenta cap al creixement de gestió de patrimonis es desenvolupa en una segona i es crea el Departament de Manteniment.\nLa nova situació exigeix la incorporació d’una direcció general per tal de modular i encaminar el que avui tots veiem com una empresa de serveis immobiliaris.\nAvui els nostres professionals, capitanejats per la direcció general, assoleixen en diversos àmbits els reptes que l’empresa renova constantment. Ens agrada el tracte senzill, la bona feina i sobretot assolir la satisfacció dels nostres clients.\nDoncs en l’esquema actual de la societat trobem tres branques molt definides, la pròpia que es el motiu de la companyia, es a dir, al compra-venda i lloguer, amb tot el que comporta, la part de gestió de Comunitats i la part de Gestió privativa i per donar serveis a les tres branques la empresa disposa del departament del manteniment propi. Al llarg dels temps hem aconseguit cobrir pràcticament totes les necessitats que el nostre entorn canviant exigeix dins el món immobiliari: guanyar la confiança dels nostres clients, garantir beneficis de les seves inversions, mantenir la seva propietat en estat immillorable i gestionar totes les exigències, també legislatives.


Els partits mataronins valoren el debat sobre la consulta celebrat al Congrés dels Diputats | Mataró Ràdio\nEls partits mataronins valoren el debat sobre la consulta celebrat al Congrés dels Diputats\nDc, 09/04/2014 - 14:36\nCiU a Mataró subscriu les paraules que va pronunciar Artur Mas durant la compareixença que va fer des del Palau de la Generalitat ahir a la nit després que el Congrés tombés la petició del Parlament de transferir la competència per convocar el referèndum. El president local de CiU, Joaquim Fernàndez, insisteix que el procés continua malgrat el "no" del Congrés i que ara el Parlament ha de cercar maneres per fer possible la consulta en el marc de la legalitat.\nEsquerra Republicana referma el seu compromís amb Artur Mas i amb la seva voluntat de tirar endavant la Llei de Consultes al Parlament per poder celebrar el referèndum el proper 9 de novembre. El republicà Francesc Teixidó considera que la d’aquest dimarts era “l’última oportunitat” que es donava a Madrid i constata que “no van proposar cap alternativa”. també ha animat el President i la resta de ciutadans a “no arronsar-se” i a seguir endavant amb el procés sobiranista encetat a Catalunya.\nICV-EUiA considera que ahir el poble de Catalunya i el dret a decidir va guanyar legitimitat després del no rotund del Congrés dels Diputats. La presidenta local d’ICV, Noe Ayguasenosa, confessa que el debat li ha deixat “una barreja d’indignació i tristesa”. Tot i això, també mostra la seva confiança que l’Estat recapaciti “o algú de fora el faci recapacitar” i entengui que l’única via per resoldre aquest conflicte “és el diàleg i la democràcia”.\nLa CUP, per la seva banda, confia que aquest 8 d’abril marqui una data històrica perquè signifiqui que els partits “que sempre han anat a Madrid a pidolar” se n’adonin que el full de ruta i les decisions “s’han de prendre únicament a Catalunya”. Xavier Safont-Tria lamenta que Artur Mas segueixi amb la mà estesa a un diàleg amb Madrid “que ens sembla impossible”.\nEl PP considera que el debat del Congrés hauria de marcar un punt d’inflexió per intentar apropar les dues parts. El president local, José Manuel López, també lamenta que els tres diputats catalans “parlessin en nom de tots” perquè al Parlament hi ha més sensibilitats que no representen i també ha acusat Artur Mas de covard per no haver volgut assistir al debat a defensar el dret a decidir.\nEl PSC sentencia que “tots hi hem perdut perquè no hi ha hagut ni un fil d’enteniment”. El primer secretari del PSC de Mataró, Xesco Gomar, considera que Artur Mas “no té cap altre camí que dir que hi haurà consulta”, però posa en dubte que aquesta consulta sigui en forma de referèndum o sigui a través d’unes eleccions plebiscitàries. Gomar assegura estar “cansat” i tenir ganes que tot aquest debat deixi d’ocupar tantes portades.\ncongrés, consulta 9N, debat consulta


Dimecres 29 Juliol, 2020\nEl Cementiri General de Reus ha acollit, el 29 de juliol al vespre, l’acte de ciutat "Adéu Compartit" per retre homenatge a totes aquelles ciutadanes i ciutadans que van ser inhumats o incinerats en aquest equipament funerari durant el període afectat per les mesures de confinament per la COVID-19. Un temps en que les famílies i amics dels difunts no van poder realitzar les cerimònies de comiat que haurien volgut celebrar.\nEn anys anteriors, tot just en aquestes dates, el cementiri acollia el Concert per al Record, dedicat a les persones finades durant aquell període; una iniciativa que, amb un format diferent, aquest any s’ha volgut dedicar expressament als qui han mort durant els mesos de confinament per tal de compartir aquest adéu amb la presència de famílies i amics.\nAl llarg de la cerimònia, conduïda per Rut Enguita i Marc Càmara, l’homenatge s’ha plasmat amb la lectura dels noms de difuntes i difunts, enmig d’una lectura de poemes d’autors com Montserrat Abelló, Josep Carner, Josep M. Arnavat, Maria Dolors Vallverdú, Gabriel Ferrater i Màrius Torres. L’acte ha comptat amb un acompanyament musical, interpretat per la Camerata XXI, amb peces d’Albinoni, Haendel, Mozart, Bach i Pechelbel, i amb el Cant dels Ocells com a comiat.\n"Adéu compartit" acte d'homenatge als reusencs morts durant el confinament


Rècord de participació en la 7-14-21K Agroguadassuar\nEl passat diumenge 8 de març es va celebrar a Guadassuar la carrera 7-14-21K Agroguadassuar, que enguany ha assolit un gran èxit de participació. Al voltant de 800 persones, més del doble que l’any passat, hi van acudir per córrer pels carrers de la localitat riberenca i part del seu terme amb dos recorreguts preparats per a fer tres distàncies diferents: 7, 14 i 21 quilòmetres.\nEnguany, aquesta carrera, que complia la seua tercera edició i que des de l’inici se celebra en el marc de la Fira Agrícola i Industrial Agroguadassuar, estava organitzada pel Club Atletisme Guadassuar Maskokotas i comptava amb la col·laboració de l’Excel·lentíssim Ajuntament de Guadassuar, el Comité organitzador d’Agroguadassuar, i el Club Triatló Guadassuar entre altres entitats del poble.\nBon nivell entre els participants\nCal destacar el fet que entre els corredors i les corredores es va notar un bon nivell pel que fa als temps de classificació en cada distància. Pel que fa a la classificació masculina en les tres proves, els corredors que van rebre els trofeus de la mà de José Ribera, Alcalde de Guadassuar, i de Vicent Estruch, president del Comité d’Agroguadassuar, hi havia els noms de Fouad Benzeroual, primer en la 7 k; Salvador González, primer en la 14 k; i Adil el Hand, en la 21 k, tots tres de l’Atletisme Guadassuar Maskokotas. Pel que fa a les dones, van quedar Miriam Gregori (The Kenyan Urban Way) en el primer lloc de la 7 k; Sandra Díaz (CA Guadassuar Maskokotas), en la 14 k; i Mª José Vidal, en la 21 k. També s’entregaren trofeus als tres primers classificats locals, tant en homes com en dones, entre els quals trobem noms com Ángel Blas (Al Trot Guadassuar) i Pilar Barberà (Guadassuar Maskokotas), en la distància de 7 quilòmetres; Salva Torres i Mª Carmen Pascual (Al Trot Guadassuar), en els 14 k; i, finalment, Miguel Ribes i Rosa Meseguer (Al Trot Guadassuar), en la distància dels 21 quilòmetres.\nUna important participació femenina\nLa participació de les dones també va experimentar un augment notable, atés que es va arribar a un 27% de tots els participants que creuaren la línia de meta. A més, cal dir que pel fet que la carrera coincidia amb la commemoració del 8 de març, Dia de la Dona Treballadora, l’organització de la carrera va voler tindre un parell de detalls al respecte, com va ser el color morat, símbol de la dona, en la camiseta que rebien els assistents per participar-hi i l’obsequi d’una rosa per a les dones, a més de la bossa del corredor que rebien tots els participants en la carrera.\nSens dubte, i segons les declaracions de José Masip, president del CA Guadassuar Maskokotas, “aquesta carrera, ja s’ha fet un lloc entre els esdeveniments esportius anuals a la Ribera del Xúquer i prova d’això és l’èxit creixent que ha anat assolint any rere any des que en 2013 començara a celebrar-se”.\nDarrera modificació elDivendres, 20 Març 2015 17:54\nMés en aquesta categoria: « XXI Volta a Peu a Guadassuar XXII Volta a peu a Guadassuar »


Cerca totes les ofertes d'hotels a Gencay Entrada:\nLe Vieux Château...Habitacions per nit per només74 EUR Més zones a Gencay\nMés de 1.175.000 propietats en tot el móns - cada dia n'afegim més Amb la confiança de més de 31.000.000 clients satisfets Garantia de preus més baixos 12 milions i més resenyes de clients d'Agoda Amb disponibilitat a més de 58.000 ciutats en tot el món Llocs històrics de Gencay Centres i àrees comercials\nGencay és la mescla perfecta de tranquilitat i oci a l'emocionant ciutat de Gencay. Amb un gran nombre d'atraccions per descobrir, aquesta desitjable part de la ciutat no deixarà de meravellar-vos. Amb calor i comfort, Gencay és un lloc per a vacances relaxades després d'una setmana de feina. Trobar una bona oferta és fàcil amb agoda.com, oferint hotels barats a Gencay o qualsevol altra àrea a Gencay. Explori un llistat complet d'allotjaments i trobi el lloc perfecte per a vostè. Vegi les ofertes d'hotels més ben qualificades a Gencay insertant les seves dates de viatge a la pestanya de recerca.\nHotels destacats a Gencay, Gencay\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Gencay, Le Vieux Château és...\nTots els hotels de Gencay\nHotels a Gencay: Le Vieux Château\nLlocs d'interès a Gencay: Christie's


Aquests texans seran tot un èxit | Desigual\nAmb aquests texans, deixaràs tothom bocabadat aquesta temporada\nper Samara Giménez 22/03/2022 10:40h\nLa primavera s'acosta i el teu armari pot ser que necessiti un nou llogater. A continuació, t'ensenyarem l'última tendència en texans, però també altres opcions, per si els primers no et convencen. Cada persona té el seu propi estil, però en aquesta llista trobaràs uns texans que ressalten molt la figura i pensaràs que han estat dissenyats expressament per a tu.\nEls texans més originals i que són tendència, a Desigual\nDesigual ha demostrat moltes vegades que és una cadena única. És una marca de moda innovadora i sense por a incorporar les tendències més recents, així que prepara't per a delectar els teus sentits més fashionistes.\nTexans 'jogger' amb flors\nDesigual ens presenta uns texans atrevits, però, sobretot, cridaners. Com es pot observar a la imatge, la marca espanyola ha apostat per la comoditat, però també per l'estil. És el resultat de la unió de dues tendències: uns texans que també són 'jogger' (pantalons d'esport) amb doble cinturilla.\nEls preus poden canviar | Desigual\n⬇ Clica a sota per aconseguir els texans abans que s'esgotin ⬇\n✅ VEURE OFERTA PER 99,95 €\nA més, han optat per afegir uns petits brodats florals de forma irregular pels pantalons. És un detall ideal, perquè us permetrà combinar els pantalons de moltes maneres. Si et preocupa el consum responsable, és la peça ideal per a tu: el cotó amb què estan fets és sostenible. Però si aquest model no et convenç, tenim alternatives boníssimes per a tu.\nTexans 'skinny' amb flors\nSeguint la tendència floral tan present aquest 2022, trobem uns texans de tir alt amb brodats de diferents colors. A les turmelleres hi ha un efecte esquinçat que cridarà l'atenció de tothom.\nEl preu pot variar en qualsevol moment | Desigual\n⬇ Punxa a sota per veure més detalls i comprar ⬇\n✅ GRAN OPORTUNITAT PER 62,97 €\nDesigual és una de les marques espanyoles que ofereix més varietat de talles, així que no et preocupis, perquè no tindràs problema a trobar la teva. La marca ha afegit un efecte rentat, és a dir, desgastat, per a qui vulgui afegir un toc més casual al seu look.\nTexans 'straight cropped' japonesos\nSi l'estil esportiu no et convenç, la mateixa marca t'ofereix uns texans que has de tenir sí o sí. És la peça ideal si vols aportar tocs de colors i innovadors al teu estil, però sense fer-ho d'una manera excessiva.\nEls texans poden canviar de preu | Desigual\n⬇ Clica a sota per fer-te amb els texans de moda ⬇\n✅ VEURE EL 'CHOLLO' PER 89,95 €\nSi t'agrada l'art i la representació d'aquest a la moda, t'encantarà saber que els diferents pegats que tenen aquests texans recorden a l'estil pictòric japonès conegut com a 'ukiyo-e'. Hi ha un detall que pot passar desapercebut, però aportarà colors primaverals al teu look: el brodat rosa que té a la cintura.\nLa moda disruptiva de Bershka\nBershka és una de les marques amb més compradors fidels. La cadena és experta en portar al mercat les tendències més destacades de l'actualitat. S'adapta als gustos més juvenils i atrevits, però sempre ofereixen peces o complements que s'acomodaran a les teves necessitats.\n⬇ Això et podria interessar! Clica a sota per veure la bossa de primavera més còmoda ⬇\n😍 CLICA AQUÍ PER VEURE LA BOSSA\nTexans 'mom' amb brodat dels Rolling Stones\nT'agrada el rock? I, més concretament, t'agraden els Rolling Stones? Bershka sap com adaptar-se a tots els gustos dels clients, així que ha posat a la venda uns pantalons molt rebels. Encara que no t'agradi la música d'aquest grup, voldràs tenir aquests texans igualment.\nEl preu pot variar | Bershka\n✅ OFERTA PER NOMÉS 27,99 €\nTenen repartits de manera irregular pegats que són una boca traient la llengua, inspirada en la deessa hindú Kali. El blau desgastat d'aquests texans et permetrà fer combinacions explosives, ja que és un color que combina amb tot.\nTexans 'jogger' amb grafit en tons foscos\nA les últimes passarel·les de moda s'ha vist una tendència que no podem ignorar: l'efecte pintat. Un clar exemple en són els texans de Chanel o Etro. En aquest model que et presentem hi ha diferents dissenys en tonalitats verdes, blanques i negres.\nEl preu dels texans pot canviar en qualsevol moment | Bershka\n✅ GRAN OPORTUNITAT PER 25,19 €\nHi apareixen expressions en anglès i dibuixos relacionats amb l'espai, com un planeta o un plat volador. El tir alt permet que es puguin combinar amb tops de diferents dissenys, i a la part dels turmells té una goma elàstica.\nTexans 'jogger' amb grafit en tons clars\nAquests texans són semblants als anteriors, però els dissenys i la gamma cromàtica que tenen és diversa. Hi trobem dibuixos de flors, animals i cors, i són una mica més bonics.\nEls preus poden patir canvis | Bershka\n✅ VEURE OFERTA PER 35,99 €\nTambé hi són presents el blanc i el negre, però prenen més protagonisme els colors càlids, com el rosa o el taronja. Tot i que la majoria de clients de Bershka són gent jove, aquest disseny també està disponible per a nens i nenes de 10 a 12 anys.\nEls preus i les ofertes que apareixen en aquest article es van actualitzar el dia 22/03/2022. Poden patir modificacions, i 'Catalunya Diari' no es fa responsables dels possibles canvis.


Colau prohibeix obrir noves cases d’apostes a Barcelona | Catalunya | EL PAÍS Catalunya\nColau prohibeix obrir noves cases d’apostes a Barcelona\nHi ha 35 sales de joc, 17 bingos i un casino a la ciutat que continuaran desenvolupant la seva activitat\nCasa d'apostes esportives Luckia a l'avinguda Madrid de Barcelona. ALBERT GARCIA\nBarcelona 22 OCT 2019 - 11:26\tCEST\nL'Ajuntament de Barcelona ha prohibit obrir noves cases d'apostes, jocs d'atzar, bingos i casinos a la ciutat per “preservar la salut de la ciutadania i evitar addiccions”. El Consistori ha pres aquesta decisió després que un estudi encarregat a la regidoria de Salut hagi alertat dels impactes negatius que tenen les addiccions a les apostes en línia i al joc patològic, sobretot entre els més joves. L'alcaldessa de Barcelona, Ada Colau, ha suspès “per un any l'admissió de comunicats de noves activitats de concurrència pública per obrir establiments de jocs”.\nColau pretén aturar la proliferació d'establiments d'apostes per prevenir els trastorns provocats com a conseqüència del joc. La suspensió també afecta l'atorgament de llicències i l'admissió de comunicats per fer obres destinades a l'obertura o ampliació d'aquests locals. Fins ara no hi havia una regulació municipal en aquest àmbit. A Barcelona hi ha 35 sales de joc, 17 bingos i un casino que continuaran desenvolupant la seva activitat.\nEl govern municipal iniciarà ara la redacció d'un pla especial urbanístic que proposarà el decreixement del nombre actual de sales, de manera que quan una tanqui no se'n podrà obrir una altra. Aquests establiments tampoc es podran instal·lar prop de centres docents o sanitaris. A més de la suspensió de llicències, el Consistori ha engegat una sèrie de mesures com són la inhibició de les pàgines web de joc en línia des dels ordinadors municipals.\nL'Ajuntament també exigirà a les empreses que es presentin a les convocatòries de subvencions municipals que inhibeixin la connexió a pàgines de joc en línia. Així mateix, impulsarà diversos programes de salut contra el joc patològic. A més, es prohibiran les campanyes de publicitat d'aquest tipus de negocis tant a la via pública com a Transports Metropolitans de Barcelona (TMB).\nSegons els estudis realitzats, el 60,2% de la població espanyola entre 15 i 64 anys va jugar apostant diners durant el 2017. D'aquests, el 0,4% va desenvolupar problemes d'addicció, una xifra que representa 20.000 persones a Catalunya.


Sis medalles dels atletes locals al campionat territorial de proves combinades disputat a Cambrils - Revista Cambrils\nSis medalles dels atletes locals al campionat territorial de proves combinades disputat a Cambrils\nPublicat el Dijous, 14 d'abril de 2022 10:51h\nImatge d'arxiu de Mia Linkert en la prova de la cursa de tanques | Cedida\nEl passat cap de setmana es va disputar a l’Estadi d’Atletisme de Cambrils el Campionat Territorial de Proves Combinades a l'aire lliure en les categories S-12, S-14, S-16, S-18, S-20 i absolut. Catorze van ser els participants del Club Atletisme Cambrils que van assolir una magnífica estadística:\n6 medalles: 2 d’or, 3 d'argent i 1 de bronze\n14 Marques mínimes per a participar als Campionats de Catalunya respectius\n37 Marques Personals\nLa Mia Linkert guanyava la medalla d’or a la categoria S-18, amb una marca personal de 3.348 punts, que suposa ser marca mínima de participació al Campionat de Catalunya. A més a més, va fer 4 marques personals més. Va ser a les proves de 100 m. tanques, salt d’alçada, 200 m. llisos i llançament de javelina.\nLa Sofia Rubio guanyava la medalla d’or a la categoria S-16 amb una marca personal de 2.801 punts. Amb aquesta puntuació assolia la mínima de participació al Campionat de Catalunya. També va assolir marca personal als 100 m. tanques, al llançament de pes i al llançament de javelina.\nLa Clàudia Nolla guanyava la medalla d’argent a la categoria S-16 amb un total de 2.362 punts. Fent marca personal al llançament de pes.\nLa Noa Anton guanyava la medalla d’argent a la categoria S-14 amb una marca personal de 2.072 punts. També va assolir marca personal als 80 m. tanques, salt d'alçada, llançament de pes i 80 m. llisos. La marca de les dues curses també suposaven marca mínima de participació al Campionat de Catalunya.\nLa Sílvia García guanyava la medalla de bronze a la categoria S-14, amb una marca personal de 1.844 punts. Assolia també marques personals a les proves de 60 m. tanques, llançament de pes, salt de llargada i 80 m. llisos. A les tanques assolia la marca mínima de participació al Campionat de Catalunya.\nL'Enzo Maté guanyava la medalla d’argent a la categoria S-12 amb una marca personal de 797 punts. També va assolir marca personal al llançament de pes i igualava la del salt d'alçada.\nDissortadament l'Aina Ferré, campiona de Catalunya de proves combinades de pista coberta, no va poder participar per lesió.\nTambé cal destacar els 4ts llocs del Lucas Buj i la Nora Barriola. Tots dos al pentatló S-14 i amb 6 marques personals cadascú.\nD'altra banda, dissabte passat es va disputar la Fase Final del Campionat de Catalunya de Relleus de les categories d'iniciació. L'escenari va ser l'Estadi Municipal Natalia Rodríguez de Tarragona. Per aquesta jornada s'havien classificat dos equips femenins, el relleu 4 x 80 a la categoria S-14 i el relleu 4 x 100 a la categoria S-16. Dissortadament l'equip S-14 no va poder participar per lesió d'una de les integrants. Havia quedat 3r a la jornada prèvia i era un ferm candidat a pujar al podi.\nLes integrants de l'equip eren Clàudia Nolla - Irene Bonet - Carla Borràs - Paula Fernández. Van arribar en 8a posició a la 1a semifinal amb un temps de 54"06 que suposava ser un nou Rècord de Cambrils.\nImatge d'arxiu de Sofia Rubio en salt de llargada


Alícia al país de les meravelles (pel·lícula de 1951) - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nWinston Hibler, William Peed, Joe Rinaldi, Bill Cottrell, Joe Grant, Del Connell, Ted Sears, Erdman Penner, Milt Banta, Dick Kelsey, Dick Huemer, Tom Oreb, John Walbridge i Aldous Huxley\nOliver Wallace, Sammy Fain, Don Raye, Gene de Paul, Mack David, Al Hoffman, Jerry Livingston i Bob Hilliard\nRKO Pictures, Microsoft Store, Netflix i Disney+\ncinema fantàstic, cinema musical, cinema d'aventures, cinema infantil, coming-of-age, animació tradicional i pel·lícula basada en una obra literària\nAlícia al país de les meravelles (títol original en anglès, Alice in Wonderland) és una pel·lícula de dibuixos animats estatunidenca de 1951, produïda per Walt Disney i basada principalment en el llibre de Lewis Carroll titulat Alícia en terra de meravelles juntament amb elements addicionals de l'obra A través de l'espill del mateix autor.\nAlícia arriba a un món imaginari seguint un conill blanc per un forat. En una cambra veu diferent pocions que la fan canviar de mida, de nana a geganta. Després de ser apressada per uns bessons que reciten històries, continua la seva persecució del conill, la qual la condueix a un jardí ple de flors que parlen mentre no deixa de menjar fruits que la fan alternar de mida constantment (i li provoquen problemes per aquest motiu). Seguint les indicacions del Gat de Cheshire troba una taula de personatges estrafolaris, que celebren el seu no-aniversari enmig de l'absurd més total.\nPosteriorment, Alícia arriba a les terres de la Reina de Cors, una tirana embogida que amenaça d'executar-la per decapitació quan interromp la seva jugada de croquet. El rei intercedeix i intentar portar-la a judici, on testifiquen tots els personatges que ha anat trobant en el país de les meravelles. El veredicte és de culpabilitat però pot fugir gràcies a l'espant provocat quan torna a augmentar de mida. Corrent sense descans, torna a la cambra inicial i es veu a ella mateixa adormida a l'altra banda, al món real. Crida per despertar-se i poder escapar del món oníric. Finalment, torna a casa amb la seva germana.\nKathryn Beaumont: Alícia\nEd Wynn: Mad Hatter\nRichard Haydn: Caterpillar\nSterling Holloway: Cheshire Cat\nVerna Felton: Queen of Hearts\nJ. Pat O'Malley: Mother Oyster\nBill Thompson: White Rabbit/Pat the Dodo\nHeather Angel: Mathilda, germana d'Alícia\nJoseph Kearns: Doorknob\nLarry Grey: Bill the Lizard/Card Painter\nQueenie Leonard: A Bird in a Tree/Snooty Flower\nDoris Lloyd: The Rose\nJimmy MacDonald: The Dormouse\nWalt Disney tenia la idea de fer aquesta pel·lícula des del 1923 però problemes econòmics diversos li ho van impedir. Veient l'èxit de produccions anteriors, va idear una versió musical i amb tocs d'humor dels llibres de Carroll. Els personatges de la pel·lícula van esdevenir molt populars en cercles on no havia arribat l'obra original i van passar a formar part de referències pop. La recepció inicial, però, va ser molt freda, tant per les desviacions de l'obra literària com pel caràcter surrealista dels protagonistes. No va ser fins anys més tard en què es va reivindicar com a pel·lícula de culte per la seva estètica, que va recollir Tim Burton en el seu remake del 2010: Alice in Wonderland, influïda per Salvador Dalí.\nRecull els temes més importants dels llibres en què es basa, com són la dificultat de la comunicació (subratllada pels equívocs que suposa prendre literalment el llenguatge), el paper de la imaginació en la infància (i com es rebutja per part dels adults) i la distorsió de versos i cançons familiars per al públic anglosaxó. La baralla de cartes que apareix al croquet de la Reina és un leit-motiv estructurador del primer llibre de Carroll.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Alícia al país de les meravelles\n↑ Títol en català del conte Alícia al país de les meravelles\n↑ «Alice in Wonderland (1951 film)». The New York Times.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Alícia_al_país_de_les_meravelles_(pel·lícula_de_1951)&oldid=29551878»\nPel·lícules basades en Alícia en terra de meravelles\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 26 feb 2022 a les 17:42.


Nom del premiat Artur Blasco\nDescripció Neix a Barcelona el 5 de novembre de 1933 i resideix a Monistrol de Calders (Bages) fins el 1935. Des d'aquest any fins el 1950 resideix a Santpedor (Bages) des d'on es trasllada a Manresa (Bages).\nEstudis: Ensenyança primària al Col·legi de La Salle, de Santpedor. Batxillerat Superior a l'Institut de Manresa i estudis bàsics de música a la mateixa ciutat. És llicenciat en Biologia per la Universitat Central de Barcelona.\nEl 1965 comença a Arsèguel i a la Seu d'Urgell (Alt Urgell) els primers treballs de recerca i recuperació de l'acordió diatònic a Catalunya i els del cançoner de tradició oral al Pirineu, amb un recull de 1.600 cançons de 300 cantants informants de 200 pobles i caserius de l'Alta Ribagorça, Val d'Aran, Ribagorça Oriental, La Noguera, Pallars Jussà, Pallars Sobirà, Alt Urgell, Solsonès, Berguedà, Cerdanya, Ripollès i La Garrotxa. Aquest treball es presenta en forma de 12 volums amb el títol genèric de A peu pels camins del cançoner.\nEl 1976 funda el festival internacional de música tradicional i popular dedicat a l'acordió Trobada amb els acordionistes del Pirineu.\nEl 1994 li són atorgats per la Generalitat de Catalunya, els Premis Nacionals de Música Popular per les seves activitats en la recerca de música tradicional i el de Música a l'intèrpret.\nEl 1998 li és atorgat el Premi Jaume I d'Actuació Cívica Catalana, per part de la Fundació Lluís Carulla, en el marc de l'Ajuntament de Barcelona, pels seus treballs d'etnomusicologia.\nEl 1998 se li concedeix el Premi Altaveu'98 (Ajuntament de Sant Boi de Llobregat) per la seva activitat en el camp de la difusió musical.\nEl 2008 obté el Premi “Joan Coromines” atorgat per la Coordinadora d'Associacions per la Llengua Catalana (CAL).\nL'any 2014 acaba l'edició – concertada amb la Direcció General del Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya – d'una col·lecció de 80 DVD's amb el títol A peu pels camins del cançoner, en imatges, relatius als seus treballs de camp sobre la cançó de tradició oral al Pirineu.\nFotografia: Soinuenea - Herri Musikaren Txokoa. CC BY-SA 2.0


La Cerdanya, natura i cultura – Viatges Planet Live\nLa Cerdanya, natura i cultura\nEsmorzar. Sortida cap a Bolvir on, amb guia local, visitarem l’Espai Ceretània. L’Espai Ceretània és el centre de difusió del patrimoni arqueològic del Castellot de Bolvir, un dels pocs poblats ibèrics localitzat al Pirineu i el més important dels ceretans. A continuació ens dirigirem a Puigcerdà on visitem una explotació agrícola dedicada a l’elaboració de productes làctics. Allà podrem degustar alguns dels seus productes. Dinar. A la tarda visitarem Puigcerdà, capital de la comarca. Es té coneixement de la població des de la seva formació en el segle XII. Com a centre comercial, són importants el mercat setmanal i les fires i mercats artesanals que se celebren sovint. Amb més de 250 botigues i una gran varietat de restaurants, són aparadors de la gastronomia de la comarca. A continuació ens dirigirem a Llívia, poble enclavat en territori francès i que alberga la farmàcia Esteve, una de les més antigues d’Europa (entrada inclosa). Actualment forma part del Museu Municipal de Llívia. Retorn a l’hotel, sopar i animat ball de comiat amb música en viu, tot acompanyat amb coca i moscatell. Allotjament.\nEsmorzar. Sortida cap a Cercs on visitarem les Mines de Carbó. El Museu de les Mines de Cercs, dedicat monogràficament al carbó, és un museu de tècnica i d’història i, al mateix temps, vol ser un centre d’interpretació per explicar i donar a conèixer les múltiples i estretes relacions entre aquest combustible fòssil i l’entorn geològic, paisatgístic, econòmic i humà de l’Alt Berguedà. Dinar a Berga. Després de dinar anirem fins a Santa Maria de Merlès on visitarem el centre de Camadoca, centre on es realitzen tasques de conservació de fauna autòctona dels nostres rius i boscos. L’educació i sensibilització ambiental és un pilar fonamental per a la conservació de moltes espècies de fauna i flora. A l’hora convinguda sortirem cap al lloc d’origen. Breus parades en ruta. Arribada i fi dels nostres serveis.\nGuia oficial panoràmica Cerdanya i Capcir.\nEntrada i visita guiada al Museu. del Bosc, a l'Espai Ceretania, a la Farmàcia de Llívia, a una explotació ramadera i a la Catedral de la Seu.\n35-40 places: 423 € /persona\n41-45 places: 412 €/persona\n+45 places: 406 €/persona\n• Bolvir, Puigcerdà i Llívia: dia sencer.


justo molinero: El nen que somniava coloms, la bèstia i el sobirà | Catalunya | EL PAÍS Catalunya\nEl nen que somniava coloms, la bèstia i el sobirà\nJusto Molinero arrasa amb el seu llibre conversa amb Oriol Junqueras i el Macba incendia les xarxes amb el veto a una polèmica escultura del rei Joan Carles\nBarcelona 21 MAR 2015 - 00:28\tCET\nJusto Molinero a TV3.\nRes com les èpoques de turbulències i crisi per comprovar la versatilitat del llenguatge i el poder de provocació de la paraula i l’obra. El conflicte encoratja les idees i expressions inèdites, de vegades d'una plasticitat que ens retorna al surrealisme, escola de fèrtil tradició a Catalunya. Vegeu, per exemple, el que li va dir Justo Molinero a Josep Cuní al seu magazín vespertí de 8tv, quan el periodista li va preguntar sense circumloquis si s'havia prestat a estendre el credo independentista entre els "altres catalans" de la mà d'Oriol Junqueras a través del seu llibre conjunt . "Nen, tu somnies coloms!", va contestar francament cabrejat el locutor i patró del grup d'emissores TeleTaxi. "Tu creus que la meva relació amb l'Oriol és perquè jo li puc donar 500.000 vots o no sé què que t'has inventat? No has llegit el llibre nen, no en tens ni idea!", va insistir Molinero amb la seva manera de parlar inconfusible i torrencial. "És com si jo fes tripijocs; no, tio, no", insistia en un inusitat cos a cos amb l'amfitrió del programa. "Justo, no et posis aixi, l'última cosa que recordo de tu és que et vas fer militant de Convergència", va replicar Cuní en una nova incisió en cru sobre l'assumpte. "I qui no ha ficat mai la pota? Tu ets impol·lut? ", va contestar Molinero. Junqueras va intervenir i va posar pau amb una llarga homilia marca de la casa.\n"Justo Molinero hauria de saber que els periodistes hi són per preguntar el que vulguin encara que molesti; hauria pogut dir el mateix sense perdre els papers ", opinava Mònica Planas al diari Ara. "Que un president d'un grup de comunicació vulgui negar la seva capacitat d'influència en els receptors i faci creure que les seves relacions amb els polítics són simple curiositat és que es pensa que els que somniem coloms som nosaltres". Més clar, l'aigua.\nRetrat de grup amb polèmica\nL’agra picabaralla dialèctica al programa de Cuní va obrir una nova setmana carregada d'esdeveniments, a prop i lluny. Sempre en el terreny del llenguatge, aquest cop artístic, el Macba va trencar per una vegada el seu anonimat i va servir la polèmica amb la intempestiva suspensió de l'exposició col·lectiva La bèstia i el sobirà per la inclusió d'una espatarrant obra de l'artista austríaca Ines Doujak. "El Macba veta una polèmica escultura del rei Joan Carles", titulava La Vanguardia a la portada del dia. "Censura al Macba", clamava sense embuts El Periódico, en sintonia amb l'enfocament del diari Ara ("El Macba censura una escultura sobre el rei Joan Carles") i El Punt Avui ("Censura al Macba per una escultura del Rei" ).\nAlguns creadors valoren l’esperit crític com una mena de virtut original que justifica qualsevol expressió i la posa fora de perill de tot retret”, escrivia Llàtzer Moix\n"Alguns creadors valoren l'esperit crític com una mena de virtut original que justifica qualsevol expressió i la posa fora de perill de tot retret", escrivia Llàtzer Moix a La Vanguardia. "No té sentit que així sigui; l’excel·lència plàstica, que era la que abans convertia una obra en imperible (i la distingia d'una falla), queda en aquests casos en segon terme, o més enllà", afegia el periodista. "Si no fos perquè aquest succés és penós, implica bons professionals i afecta els diners públics i el prestigi d'un museu, tot l'assumpte és irrisori i esperpèntic", reflexionava per la seva banda Juan Bofill al mateix diari.\nEvocació de les Falles\n"Si no parléssim d'art sinó de les Falles, no dubtaríem a menysprear per la seva lletjor i mal gust l'escultura objecte de polèmica", afirmava Enric Hernández a El Periódico. "Si no hagués estat censurat, el monstre hauria corregut la sort que mereixia: passar sense pena ni glòria, com ja li va passar en ser exhibit al Brasil", afegia el periodista en les seves consideracions sobre la polèmica, l'enèsima del prolífic gènere del debat sobre les tortuoses relacions entre política i creació artística. O no tan artística ni creativa.\n"Mal negoci per a l'art, pitjor per al Macba, que així veu compromesa la seva bona reputació", afegia Hernández, coincidint en aquest sentit amb la majoria dels analistes. Només l'Abc, com és de suposar, donava la seva aprovació a la polèmica suspensió de la mostra. "Encert del Macba: no és censura, és sentit comú", deia el diari conservador madrileny en un petit comentari editorial.\n"Aquesta censura prèvia, encara més indefensable en una mostra sobre les relacions de poder, ha estat molt pitjor perquè l'obra s'ha reproduït ad infinitum a la xarxa", observava per la seva part Catalina Serra a l'Ara. "De rebot, el prestigi del museu se n'ha anat en orris en un moment", afegia la periodista davant l'allau de comentaris a les xarxes socials a compte de l'estrafolari grup escultòric. "Que al final el tema de la llibertat d'expressió o la crítica al poder quedi representada amb la censura d'una caricaturesca figura del rei Joan Carles és trist", concloïa Serra.\nTambé hi ha hagut controvèrsia entorn del ràpid sobreseïment judicial del cas dels sobresous dels alcaldes\nEn l'àmbit de la justícia, on com és ben sabut regna una activitat trepidant, s'ha tornat a demostrar la imprevisible polisèmia de les lleis i la inaprehensible capacitat d'interpretació dels jutges. L'espectacular revocació de la sentència de l'Audiència Nacional sobre el setge al Parlament el 2011 ha merescut titulars gruixuts i anàlisis severes. La inesperada i radical decisió del Tribunal Suprem ha desbordat amb escreix l'impacte provocat en el seu dia pel veredicte i els arguments dels jutges de l'Audiència.\nEl Periódico subratlla al seu editorial "la singularitat que un tribunal sostingui que no hi ha base penal per una condemna individualitzada, mentre que un altre estableix responsabilitats molt clares per a vuit acusats", i expressa la seva sorpresa davant "la contundència del càstig, marcada potser per la gravetat de l'atac a una institució democràtica clau".\nSetge al Parlament l'any 2011. gianluca battista\nTambé El Punt Avui declara el seu estupor davant la sentència: "És difícil de comprendre pel fet que no s'hagi tornat a obrir judici, una possibilitat que, des d'un punt de vista de sentit comú, hauria estat el més indicat, raonable i comprensible", escrivia l'editorialista. "Tampoc és forassenyat l'argument d'una certa desproporció de les condemnes tenint en compte la gravetat real dels fets”, afegia el diari.\nLa premsa de Madrid també s'ocupava del cas, que ha irromput per sorpresa al carregat escenari mediàtic, acaparat, entre moltes altres coses, pel corralito bancari i les seqüeles domèstiques de l'escàndol de la Banca Privada d'Andorra (BPA) i el fulminant tancament de la seva filial espanyola (Banco Madrid). "Quart toc en només un any al tribunal dels jutges estrella", es felicitava obertament el diari Abc. "La reobertura fins a dues vegades del cas Couso, la repetició d'un judici a Arnaldo Otegi o condemnes per enaltiment on l'Audiència veia absolucions, són només alguns exemples de les reprimendes de l'Alt Tribunal", destacava el diari. "Només l'últim any l'Audiència ha tingut tres rebolcades", reiterava l'Abc.\nEn la mateixa línia, El Mundo va acollir la sentència amb aprovació i sense reserva. "Pot semblar molt alt el càstig, però això és perquè ja ens hem acostumat a menysprear els símbols i els valors que ens emparen i que ens expliquen", escriu Victòria Prego sobre el tema. "El dret a la lliure expressió no pot ser mai il·limitat", afegia en una observació d'ofici.\nSobresous i imputats\nTambé hi ha hagut controvèrsia entorn del ràpid sobreseïment judicial del cas dels sobresous dels alcaldes, que al seu dia va abrasar els informatius de matí, tarda i nit. "Un tecnicisme legal –entendre que la Federació de Municipis és una entitat privada encara que rebi fons públics– ha portat l'Audiència de Barcelona a arxivar la causa per les dietes que percebien els alcaldes, que segons la Fiscalia encobrien sobresous il·legals", explicava Josep Ramoneda a l’Ara. "Sembla difícil veure-hi un cas de corrupció", afegia el periodista en la seva anàlisi sobre el fenomen. "Com a màxim podríem entrar al terreny dels dubtes sobre l'oportunitat d'aquests pagaments; però lluny de les condicions doloses d'un delicte penal", concloïa sobre això.\n"L'arxivament del cas torna a posar sobre la taula la sobrevaloració mediàtica a la qual estan exposats els representants polítics en un nivell de les investigacions judicials durant el qual és com a mínim aventurat", deia l'editorial d'El Punt Avui. "El cas hauria d'obligar a restituir l'honorabilitat de les persones que han estat exculpades i alhora recordar que la legalitat i l'ètica no són pas sempre línies paral·leles", afegia el diari en relació amb els 33 alcaldes que en el seu dia van ser imputats a Catalunya.\nLa possible substitució del terme imputat pel menys malsonant d'investigat ve molt al cas i se suma a les consideracions sobre les anades i vingudes del llenguatge en els temps de borrasca. Coincidint amb l'allau d'imputacions de dirigents polítics i la reforma de la legislació impulsada pel PP, Felipe González es va sumar a la polèmica en qualificar d’"error" excloure tots els imputats de les llistes electorals. "El dia que González va dir, cap als anys noranta, que els casos de corrupció només tindrien conseqüències polítiques després de les sentències judicials, va establir un criteri que ha estat nefast en la nostra vida col·lectiva", va sentenciar Lluís Foix a La Vanguardia. En aquests temps de crisi no serà fàcil preservar ni la integritat del diccionari.


Comunicat de les Famílies a l’Escola – AFA de CEIP Dolors Monserdà-Santapau (antiga AMPA)\n4 Juny, 2020 Junta de l'AFAby Redacció3 Comments\nDonada la situació que hem viscut aquests darrer mesos i, tal com es presenta el curs escolar següent, L’AFA ha fet arribar a l’escola aquest comunicat que volem compartir amb les famílies.\nA prop del DMS, el 27 de maig de 2020.\nComunicat de les famílies a l’Escola Dolors Monserdà-Santapau\nEstimats/des mestres i tots/es aquells/es que feu possible l’Escola Dolors Monsedà-Santapau,\nPATIM UNA CRISI, SÍ. PERÒ LA XARXA ÉS BEN FERMA PERQUÈ FA ANYS QUE LA TEIXIM\nEns ha tocat viure un moment molt difícil. La crisi sòcio-sanitària de la COVID19 ens ha dut, entre d’altres, a una EMERGÈNCIA EDUCATIVA (com diu el Departament d’Educació).\nI és perquè vivim aquest moment, passats ja més de dos mesos i mig de confinament, tancament d’escoles i excepcionalitat, que som ben conscients del valor d’allò que teníem, tenim i, cap dubte, seguirem tenint: una escola extraordinària! Feta de mestres, direcció i altres molts professionals extraordinaris. I, per un cop de sort més atzarosa, unes instal·lacions i ubicació privilegiades. Quina sort tenim. Que en són d’afortunats, els nostres fills i filles!\nConeixem l’esforç col·lectiu del conjunt de mestres de l’Escola durant aquests darrers anys. Sabem que els i les professionals de l’educació sempre heu treballat en la millora contínua de les propostes pedagògiques a les escoles. Però també és cert que, els i les qui treballeu al Dolors Monserdà-Santapau, heu redoblat esforços els darrers 4-5 anys. Heu anat incorporant millores que estan consolidant un projecte fantàstic!\nGràcies per no afluixar, gràcies per no conformar-vos, gràcies per seguir empenyent i treballant fort (any a any, curs a curs) per oferir, a cada un/a dels nostres fills/es els millors aprenentatges possibles que els ajudaran a ser feliços/es.\nGràcies mestres i gràcies a tots/es els i les professionals de l’escola!\nA la vegada, també volem posar en valor la participació de les famílies com un eix vertebrador de l’escola pública. I, en particular, la comunitat educativa de la nostra escola ha treballat perquè fos així des de fa molt de temps, i encara més en els últims anys, on a través de comissions mixtes i plataformes específiques de participació s’ha pogut concretar encara més el recolzament que les famílies podíem oferir i que, creiem, ha contribuït a fer del Dolors Monserdà-Santapau l’escola que avui és.\n2. PERQUÈ PATIM, CAL QUE TINGUEM CURA DE TOTES I TOTS. CAL COMPRENSIÓ I SOLIDARITAT.\nSabem que ara tota aquesta feina ha quedat interrompuda. I no està resultant fàcil per ningú. Som ben conscients de les dificultats amb què us heu trobat. Per suposat, l’escola presencial no es pot substituir. Aquests darrers dos mesos, els i les mestres heu hagut de pensar i organitzar la vostra tasca docent adaptada a la nova situació. És gairebé un canvi de paradigma. De l’escola presencial a una escola a “distància”? I en dos dies? Hom podria dir que, de cop i volta, les famílies hem hagut d’entrar a les aules per ajudar-vos en la tasca docent. I, vosaltres, sense poder posar en pràctica la millor de les vostres aptituds i recursos, la de saber escoltar (amb tots els sentits) i acompanyar en l’aprenentatge al vostre alumnat. Perquè, des de casa, no podeu. Quin greu! És com si al als/les jugadors/es d’un equip (de bàsquet, futbol, handbol,…) els digueren que en la represa de la competició no podran jugar. Que podran fer recomanacions a uns quants socis/es o seguidors/es del seu club de com jugar cada partit. Els hi procuraran alguns materials i idees. Però, sense poder jugar-los, com se sentiran? I a la tornada de “vacances” d’estiu, podran començar la nova temporada jugant? No podran fer-ho fins que hi hagi vacuna? A alguns/es ja els hi toca plegar dels terrenys de joc per jubilacions o altres raons…\nVolem compartir, amb totes i tots vosaltres, que ens sap greu el què us toca viure i que prenem consciència d’aquesta immensa dificultat i frustració! Ens heu donat una lliçó especialment valuosa de coratge, per aprendre a conviure, amb tan escasses eines, amb la vostra feina, probablement la feina més bonica i més difícil, que ara ha esdevingut menys bonica i més difícil.\nEl nostre reconeixement i admiració. De cor.\nI les famílies? Ostres! Cal reconèixer que ho estem patint de valent. Us enyorem molt i estem vivint unes setmanes molt i molt exigents i amb una càrrega emocional ben intensa (una muntanya russa!), cercant equilibris insostenibles i tan fràgils, que moltes ja hem caigut (i tornat a aixecar) diverses vegades. Ens està afectant però seguim i seguirem endavant!\n3. I ARA QUÈ? CELEBREM-NOS VALENTES, CAPAÇES I ENGINYOSES PER AFRONTAR AQUEST REPTE I SABEM-NOS PREDISPOSADES A TREBALLAR CONJUNTAMENT\nConscients que el repte que tenim al davant és enorme i que els recursos sempre són escassos, voldríem acabar aquest text oferint-vos la nostra col·laboració com a famílies. Ja hi ha una manera de fer a l’escola de comptar amb la participació de tots els agents de la comunitat educativa en la construcció i funcionament del centre. Però ara més que mai, davant d’aquest gran repte de fer escola en un context tan complex, pensem que aquesta col·laboració ha de ser encara més intensa, propera i, fins i tot, “professionalitzada” (professionalitzada en relació a les aportacions qualitatives i quantitatives de les famílies). Ens posem a la vostra disposició per dur a terme les directrius que el Departament us vagi donant. Per fer “taules” de treball i estudi d’iniciatives i/o execució de les mateixes en aquells fronts en els que considereu adient i oportuna la nostra participació. Creiem que com a famílies podem organitzar-nos i oferir recolzament en temes específics, com puguin ser qüestions de:\nlogística de l’organització dels espais de l’escola,\nla comunicació més efectiva en temes de salut i seguretat al centre o\nla gestió i cobertura a les tasques que es facin necessàries des de plataformes on-line, així com, en la mesura possible,\nconcentrar o ampliar partides pressupostàries de l’aportació de les famílies, per abordar de la millor manera aquesta excepcionalitat.\nSón aquests els principals eixos que se’ns apareixen, però els expressem amb tota la humilitat possible, perquè sabem que sou vosaltres, Equip Directiu i Claustre, qui els identificareu amb més precisió i, a la vegada, qui heu d’establir les bases de la col·laboració.\nSom una comunitat educativa que té eines, enginy, creativitat i força suficients per fer front a aquest gran repte. Plegades, trobarem la manera de fer escola i fer-la molt ben feta. Tan ben feta, que ben segur que n’estarem tant o més orgulloses que ara. I a la vegada, perquè no, podem arribar a ser font d’inspiració (d’aprenentatges i d’esperit) per d’altres.\nPerquè totes i tots som escola. Perquè cal que ens cuidem mútuament. Perquè, juntes, tenim el què fa falta. Si us plau, compteu amb nosaltres!\nLa Junta de l’AFA i les delegades i delegats.\nAnna Sirvent Balsells\t 4 Juny, 2020 / Respon\nMoltes gràcies Escola, gràcies Junta de l’Afa i delegades per aquest escrit i endavant que la vida continua!!\nFamília Falgàs Pla\t 4 Juny, 2020 / Respon\nMoltes gràcies a tots i totes: al personal de l’escola, docent i no docent, a la Junta de l’AFA, a les comissions, a les famílies i sobre tot a les nenes i nens que tanta adaptabilitat han tingut a aquesta situació que estem patint.\nSeguim aprenent dels notres fills i filles cada dia.\nAnonymous\t 13 Juny, 2020 / Respon\nSituacions extraordinaries requereixen mesures extraordinaries.\nPero el comunicat te un error de base.\nHi ha dos punts claus;\n1- no es fa cap reflexio sobre el neguit actual de les families.\nNo es tracta de agafar demandes concretes, sino de reflexionar sobre el tema.\n2- no es planteja cap proposta de millora vers al futur.\nQue pasará al setembre?\nEs pensaran formes de millorar el funcionament?\nI per aixo crec que aquest manifest deixa fora families critiques amb el funcionament actual i families que demanden millores en la forma de fer o noves propostes de futur.\nI tot aixo no es una crítica a l’escola, a la que s’agraeix el esforç adaptatiu que ha realizar devant una situacio excepcional.\nSino que es una critica al comunicat que no ha reflexat els diferents neguits, les esperançes i les pors de la pluralitat de les families.\nI devant de la falta de reflexio, aquest comunicat queda com a paper mullat.\nPotser es podría haber enviat com a “Junta del AFA”, pero no com a ” Families del DMS”\nLeave a Reply to Família Falgàs Pla


El Coll 2.0 _ La revista del barri: ANTÒNIA BROTO VILLACAMPA\nComunicadores del Coll. L’Antònia Broto Villacampa, Antonieta per a les amigues, és una dona tranquil.la i amb una memòria d’elefant. Va néixer a Barcelona el 25 de setembre del 1946, en plena postguerra, en una família treballadora. Eren quatre de família: el pare i la mare, ella i un germà. Més tard en formar la seva pròpia família es repetí el mateix esquema: ella i el seu marit, una filla i un fill. Va fer estudis primaris a l’Escola Farigola i treballà en una empresa de confecció infantil.\nSempre ha viscut al barri, en la casa que va edificar el seu avi al carrer Ceuta, número 30. Abans era el número 25, però es va canviar la numeració del carrer.\nCom era el barri quan eres petita i jove?\nEn aquells temps el barri era totalment diferent. Era un barri de casetes amb hortet o jardí. En moltes d’elles hi havia un pou. Quan no hi havia aigua s’anava a cercar-la a una de les nombroses fonts que hi havia pertot. Moltes de les casetes eren de gent de Barcelona que hi venien a passar el cap de setmana i les vacances, de fet tot el carrer Santuaris eren casetes d’estiueig, quan venia el bon temps es veia arribar les minyones i els jardiners per netejar i preparar-les per a l’estiu.\nEls carrers estaven sense asfaltar, eren de terra. No hi havia cap mitjà de comunicació que hi arribés. Havies d’anar a La Farigola a agafar el tramvia 25, que acabava allà; o bé, cap a l’altra costat, anar fins al Carmel a agafar l’autobús 24. Anàvem al cinema, al Mahon i, de tant en tant, al Roxi. Jo jugava molt amb la Cristina Vidal, de Can Mora, al jardí del davant de casa seva. Llavors tots els voltants eren ple de garrofers.\nHi havia dues cases pairals al barri: Can Mora i Can Xirot, que era a la part de dalt, a la carretera del Carmel, darrera d’aquesta finca hi havia unes mines de carbó.\nRelativament bé, en el sentit que no és com ara, no hi havia tantes coses. Llavors tot ho tenies a mà. Vaig viure una infantesa feliç, jugant al carrer, per allà no hi passava cap cotxe. Vaig anar a l’escola al barri i després als catorze anys vaig entrar a treballar a un taller de costura que estava al carrer Príncep d’Astúries, al costat del cinema Bosque. Hi vaig treballar fins al 1973, quan em vaig casar.\nQuines botigues hi havia?\nRecordo Can Pagès, que era on ara està el Centre Cívic del Carmel a la Plaça Salvador Allende, era una botiga de queviures i la carnisseria Juanita era una casa petiteta situada al seu costat. La merceria de Ca la Lina i, al costat del Fausto, la botiga de queviures del senyor Gaspar, abans Cal Remigio.\nUna altra carnisseria al carrer Sant Eudald: Can Policay. A Mora d’Ebre hi havia moltes botigues pujant des de la Farigola; la cansaladeria de la senyora Paulina, hi havia també un sabater, una botiga de queviures, la filla de la qual anava amb mi a l’escola; la merceria del senyor Tomàs, on es collien punts de mitges i també venien llaminadures. La dona del senyor Tomàs era professora de l’Escola Farigola.\nHi havia una espardenyeria a Santuaris cantonada Mora d’Ebre, on compràvem les espardenyes típiques catalanes de betes. Podies triar-hi el color de les betes: vermelles, negres, blanques...\nTambé hi havia un metge de família, cosa normal de l’època, que atenia tot el barri, primer el pare i després pare i fill, els Benavent.\nCom era la vida familiar?\nLa vida familiar era una bona vida, diferent de la d’ara. Llavors es feia vida de família de veritat, ara és diferent, els fills marxen cadascú pel seu costat...\nI la relació entre veïns, la vida comunitària? Hi havia molt bona relació entre els veïns, érem com una gran família. Tothom es coneixia del Pont de Vallcarca en amunt. Per Sant Joan es feien fogueres i allà on el Fausto es feia Festa Major, amb ball de fanalets.\nCom es va viure la postguerra?\nNosaltres no vam passar necessitats, però no podíem tenir cap caprici. Al barri es deia que alguns van fer estraperlo i es van fer rics a costa dels altres.\nLes cuines eren de carbó i tothom tenia a les cases una caixa per al carbó. Hi havia un carboner al Passeig de Nostra senyora del Coll, on també es venien materials per a la construcció.\nTambé s’encenien brasers per escalfar-se, es passava fred a les cases, moltes persones tenien penellons. Els brasers es posaven a sota d’una taula camilla i tothom seia al voltant. S’encenien amb el que dèiem “orujo”, de fet era el que escombrava el carboner de les restes del carbó, era una mica perillós, s’hi respirava malament amb el fum que deixava i calia anar molt en compte, hi va morir gent per haver respirat aquest fum molta estona.\nDesprés es passà al petroli, que es venia en garrafes a una carboneria que hi havia davant de l’Escola Montseny i que deixava molta olor per tota la casa. Més endavant va arribar el “butano”.\nLa que ara diem la Muntanya pelada, diuen que havia estat plena de pins, però quan la guerra la gent els va anar tallant per escalfar-se.\nArriba el Virolai i això us afecta especialment?\nDoncs sí, nosaltres vivíem al carrer Ceuta, cantonada amb el carrer Mare de Déu del Pilar, en la casa que va construir el meu avi, després de comprar un terreny. També hi havia d’altres carrers. El carrer Ceuta arribava fins al Mirador del Güell.\nLlavors l’any 69 o 70 arriba l’escola privada Virolai, que van comprar tot de terrenys que pertanyien a Can Mora. Llavors ens van voler fer fora de casa, però en ésser legals no ho van poder aconseguir, fins al dia d’avui. Vam guanyar dos judicis. Però ningú sap per què els van deixar tancar el carrer Ceuta, però ho van fer i casa meva va quedar dintre de la tanca. Ens van posar una porta i un intèrfon i tenim la clau per entrar i sortir nosaltres i el cotxe.\nCom veus l’evolució del barri?\nBé, en general, però abans hi havia més botigues i més vida de germanor entre els veïns. El barri es va enfonsar molt, la banda aquesta de dalt i, després va influir molt també el tancament de La Bruguera, sobretot a la resta del barri.\nVam passar una bona estona tot parlant i recordant vells temps amb l'Antonieta, algunes de nosaltres hi havien jugat pels carrers, havien gaudit d'una companyonia de barri, que encara mantenen.\nEtiquetes: Antònia Broto Villacampa, dONES DEL cOLL, Memòria històrica del Coll


Les Nostres Coses » Informàtica\nEl dia a dia i Informàtica16 Aug 2006 11:44 pm\nDe compres Informatikes …\nFa uns dies se’m va cremar el ventilador de la gràfica, i vaig estar mirant nous disipadors per poder-li posar. Vaig deixar el tema una mica aparcat, ja que com saveu vam anar a salou …. però avui finalment he anat a comprar el disipador en questió a: APPInformatica.\nEl disipador és de la marca Zalman i el model en concret es el VF700-Cu.\nDesprés he anat a buscar a la meva nena que sortia de repàs, i hem fet cap al PCBox a comprar uns Auriculars amb Micro, ja que vol que la senti la Irene !! Pro de moment … no els ha sapigut instalar jejeje demà aveure si ho arreglem 😉\nI ara a dormir aviat … encara hem queda arreglar alguna cosa del Blog … pero demà serà un altre dia .. que hem toca matinar per anar a treballar a les 6 AM !!!\nCanviar el sistema de mostrar l’autor dels posts.\nReduir Tamany de les fotografies per a que carregui més ràpid la pàgina


La música tradicional mediterrània, amb Milo ke Mandarini i Efrén López Quartet en Serenates - Fundacio General - FGUV\nEstàs a: Inici > Arxiu de notícies > La música tradicional mediterrània, amb Milo ke Mandarini i Efrén López Quartet en Serenates\nLa música tradicional mediterrània, amb Milo ke Mandarini i Efrén López Quartet en Serenates\nMembres del grup Efrén López Quartet.\nEl Festival Serenates, organitzat per la Universitat de València i l’Institut Valencià de Cultura, arriba a la recta final amb música tradicional de l’àrea mediterrània. Aquests últims concerts s’organitzen juntament amb la Trobada Polirítmia en el marc de la Gran Fira de Juliol. Dilluns 2 i dimarts 3, s’oferiren dos concerts al Claustre del Centre Cultural La Nau, a les 22:30 hores.\nMilo ke Mandarini (Poma i Mandarina en grec) actuà dilluns 2. Aquest duo naix el 2008 fruit de l’interés de dos joves toledans per les músiques tradicionals de la Mediterrània. Carlos Ramírez i Isabel Martín han viatjat en diverses ocasions a Grècia, Bulgària o Turquia per a investigar aquestes músiques i estudiar les tradicions amb grans mestres reconeguts internacionalment.\nEls directes de Milo ke Mandarini acosten el públic a aquestes músiques amb una gran sensibilitat. El resultat és una sonoritat acústica i minimalista. Els sons ibèrics i cants sefardites es troben amb melismes otomans i ritmes balcànics.\nD’altra banda, dimarts, dia 3, actuà el multiinstrumentista i compositor valencià Efrén López, especialitzat en músiques antigues i populars de la Mediterrània oriental i l’Orient Mitjà. En aquest concert proposava una trobada juntament amb tres de les seues col·laboradores habituals: la compositora grega i virtuosa de la lira de Creta, Kelly Thoma; la polifacètica Míriam Encinas, multiinstrumentista i companya d’Efrén des de fa 15 anys; i la israeliana Meira Segal, versàtil intèrpret d’instruments de vent tradicionals.\nEn un recorregut per formes i maneres de la Mediterrània i de l’Àsia Central, Efrén López Quartet crea textures sonores ben diverses, gràcies a les infinites combinacions dels seus variats instruments i influències: des de passatges íntims i atmosfèrics fins a denses muralles de so, tot amb un format completament acústic.\nEfrén López ha actuat en reconeguts festivals de tot Europa, nord d’Àfrica, Xina, Índia i Amèrica, i ha participat en la gravació de més de 60 CD. A més ha treballat com arranjador i productor, i ha impartit cursos sobre composició en música modal en diferents països, així com seminaris dedicats a l’aprenentatge específic de determinats instruments o diversos tallers d’enginyeria de so.\nSerenates compta amb la col·laboració de l’Ajuntament de València, la Diputació de València, la Fundació Banc Sabadell, el Palau de la Música de València, l’EASD (Escola d’Art i Superior de Disseny) i el Palau de les Arts de València.\nSerenates, a la plaça del Patriarca\nEls dies 6, 7 i 8 de juliol, els concerts tindran lloc a la plaça del Patriarca, són gratuïts i començaran a les 21:30 hores. Divendres 6 de juliol, el grup de percussió Kontakte + Mara Aranda presenten l’espectacle poeticomusical ‘Dotze treballs d’Hèrcules’. Aquest espectacle proposa un viatge musical pels escenaris on es du a terme l’acció de l’heroi Hèrcules, des de la península del Peloponés fins a l’inframón, on destaquen els ritmes i les melodies de cadascuna de les diferents regions. Els textos, tant de les parts recitades com de les cantades, es basen en l’obra dels clàssics de la literatura llatina (Eurípides, Higini, Virgili, Boeci, Ovidi i Sèneca).\nDissabte 7 de juliol, el grup Teixint Terres presenta l’espectacle ‘Corrrrpus...’, que uneix dos mons aparentment distants: les danses del Corpus Christi a València i les músiques populars afrollatines. Una forma d’escoltar les melodies de les danses del Corpus Christi que fa evident com la tradició es reinventa contínuament.\nData d'actualització: 4 de Juliol de 2018


IniciCorpus DoctrinaePraxis illustrataEvaluatio discipulusMagister demostratio\nCom a mestres xarcuters des de 1940, és un honor donar-vos la benvinguda a la meca del coneixement sobre el noble art de la xarcuteria.\nEsperem que adquiriu les competències per representar amb dignitat el nostre venerable ofici.\nIniciCorpus DoctrinaePraxis illustrataEvaluatio discipulusMagister demostratio es\n//Mòdul núm. 1\nUna aproximació als principia mechanica de l'embotit.\n//Mòdul núm. 2\nEl regi codi de la xarcuteria i la seva litúrgia\n//Mòdul núm. 3\nDinàmiques d'autarquia i xarcutocràcia\n//Mòdul núm 4\nLa precisa aritmètica del xarcuter\n//Mòdul núm 5\nUsos i normes del xarcuterès\nPaté de pernil serrà\n150 g de pernil serrà en talls\n75 g de formatge crema\nOli d’oliva i pebre\nTalleu el pernil a trossos petits, poseu tots els ingredients a la batedora i tritureu-ho fins a obtenir una crema untable. Afegiu-hi una mica més de nata si cal, fins a obtenir la textura al vostre gust.\nPodeu afegir-hi al final nous picades per tenir una consistència cruixent. Serviu-ho untat en una llesca de pa cruixent amb uns germinats per donar-hi frescor.\nPastissets de patata, verdures i pernil cuit\nTemps de preparació: 30 minuts + cocció de la patata\n500 g de patates cuites i pelades\n60 g de farina de blat sarraí (sense gluten)\n1/2 carbassó o 1 de petit\n100 g de xampinyó\n1 cullerada de mozzarella ratllada\n50 g de pernil cuit\nFeu puré les patates i incorporeu-hi les espècies i la farina a poc a poc, segons admeti, fins a tenir una massa manejable. Piqueu les verdures i el pernil. Salteu la ceba i la pastanaga en una paella amb oli, afegiu-hi el carbassó i el xampinyó i cuineu-los fins que perdin humitat. Aboqueu-hi el pernil cuit i, després d’apagar el foc, afegiu-hi el tomàquet i el formatge i salpebreu.\nPreneu una cullerada generosa de puré, feu-ne una bola i aixafeu-la amb les mans. Poseu-hi una culleradeta del farciment al centre, tanqueu-ne les vores i doneu-li forma d’hamburguesa. Cuineu-ho en una paella calenta amb una mica d’oli d’oliva, per ambdues parts, movent la paella perquè no s’enganxi, un parell de minuts per cada costat, i serviu-ho.\nLasanya de pernil cuit i ricotta\nPasta per a lasanya\n200 g d’espinacs baby\n250 g de formatge ricotta\nPreescalfeu el forn a 180 graus. Escaldeu 1 minut els espinacs en aigua bullint i escorreu-los bé. Barregeu la ricotta amb el mascarpone i salpebreu-ho. Coeu la pasta de lasanya seguint les indicacions del fabricant.\nGreixeu una font de forn, col·loqueu-hi una base de pasta, pinzelleu-ho amb una mica de pesto i poseu-hi al damunt una cullerada de ricotta, uns espinacs i una capa de pernil. Repetiu-ho tantes vegades com capes vulgueu fer. Acabeu-ho amb una capa de ricotta amb formatge ratllat per sobre. Poseu-ho al forn durant 15/20 minuts i doneu-hi un cop de gratinat final perquè s’enrosseixi. Serviu-ho calent.\nRisotto de pernil serrà i espàrrecs de marge\n1/2 tassa de ceps deshidratats\n350 g d’arròs arbori o carnaroli\nPoseu a coure el brou, aboqueu-hi els bolets deshidratats picats, tapeu-ho i cuineu-ho un parell de minuts. Després d’apagar el foc, deixeu-ho infusionar fins que es refredi i coleu-ho. Podeu utilitzar els bolets rehidratats per al risotto o reservar-los per a una altra elaboració.\nPoseu 2 cullerades d’oli a la cassola, afegiu-hi els alls tendres o els espàrrecs de marge picats (reserveu-ne les puntes) i cuineu-ho un parell de minuts. Afegiu-hi l’arròs, nacreu-lo, regueu-lo amb el vi blanc i deixeu que es consumeixi. Un cop s’ha consumit, comenceu a regar amb el brou (calent). Cobriu l’arròs i aneu-hi afegint brou a mesura que es vagi consumint. Remeneu-ho de tant en tant perquè l’arròs deixi anar el midó. Continueu fins que estigui fet i, en l’últim moment, afegiu-hi les puntes d’espàrrec i el formatge manxego ratllat al gust i barregeu-ho bé. Serviu-ho amb unes llenques de formatge i un tall de pernil a cada plat.\nCroquetes integrals de gall dindi, porro i civada\nTemps de preparació: 40 minuts més repòs de la beixamel\n60 g de farina de civada integral\n325 ml de beguda de civada\n75 ml de brou de pernil\n70 g de gall dindi cuit\nFarina, ou i pa ratllat per a l’arrebossat\nPiqueu el porro i escalfeu-lo en una paella amb oli fins que estigui tendre. Afegiu-hi el gall dindi i daureu-lo durant 30 segons. Incorporeu-hi la farina i cuineu-la perquè no tingui gust de farina crua. Afegiu-hi la beguda de civada i el brou, tots dos calents perquè no faci grumolls, remeneu-ho bé i cuineu-ho 20 minuts o fins que tingui el punt desitjat. Abans d’acabar, poseu-ho a punt de sal, pebre i nou moscada. Poseu-ho en un tàper, cobriu-lo amb film de cuina, que toqui la superfície, i deixeu-ho refredar, millor d’un dia per l’altre.\nL’endemà, doneu forma a les croquetes, passeu-les per farina, ou batut i pa ratllat. Fregiu-les en una paella amb oli d’oliva abundant, escorreu-les amb una mica de paper de cuina i serviu-les.\nAmanida tèbia de peres caramel·litzades, pit de gall dindi i feta\n4/6 talls de gall dindi cuit\n1 tros de formatge feta\nFulles de ruca i créixens\nMel, oli d’oliva verge extra\nPeleu i talleu les peres en grills, poseu una culleradeta d’oli d’oliva a la paella i poseu-les a daurar. Quan comencin a posar-se tendres afegiu-hi dues cullerades de mel, cuineu-les dos minuts més, salpebreu-les i traieu-les del foc.\nEmplateu col·locant de base les peres caramel·litzades, a sobre les fulles verdes, el gall dindi cuit i finalment unes nous trossejades i uns trossets de feta esmicolat. Regueu-ho amb una mica de vinagreta de mel i mostassa o amb una vinagreta senzilla si ho preferiu i serviu-ho temperat.\nCreps de sarraí, pernil cuit i ou\nTemps de preparació: 20 minuts + temps de repòs massa 1/2 hora\n75 g de farina de blat sarraí\n4 ous + 1 de batut\nFulles verdes per a guarnició\nBarregeu l’ou batut, la llet, la farina, una cullerada d’oli i una mica de sal i pebre. Bateu-ho i deixeu-ho reposar 1/2 hora a la nevera. Mentrestant, salteu la ceba tallada en juliana i quan estigui tendra afegiu-hi els espinacs i el pernil. Cuineu-ho un minut i reserveu-ho.\nEscalfeu una paella antiadherent i poseu-hi una mica de la massa, que quedi fina; quan comenci a bombollejar feu-li la volta, ompliu-la amb el farcit de pernil, trenqueu-hi un ou al damunt i tapeu-ho perquè es faci amb el vapor. Quan estigui llesta la crep plegueu-ne una mica les vores i serviu-la amb unes fulles verdes.\nPúding de croissant amb pernil i formatge\n6 talls de pernil cuit\n150 g de gruyère o emmental ratllat\nPreescalfeu el forn a 180 graus. Talleu per la meitat els croissants, unteu-hi una mica de mostassa a cadascun i farciu-los amb el pernil i el formatge. Barregeu bé els ous, la llet i la nata. Greixeu amb una mica d’oli d’oliva una font apta per a forn, col·loqueu-hi els croissants, aboqueu-hi la barreja d’ous i lactis per damunt i escampeu-hi una mica més de formatge ratllat per sobre. Poseu-ho al forn durant 20/25 minuts. Serviu-ho calent.\nDemostreu la vostra erudició en xarcuteria


El festival Panoràmic de Granollers explora les revoltes del ‘68 La República\nEl festival Panoràmic de Granollers explora les revoltes del ‘68\nGranollers ha estrenat aquest dijous la segona edició del festival Panoramic, dedicat a la intersecció entre la fotografia i el cinema. Fins diumenge 30 de setembre s’hi exhibiran exposicions fotogràfiques, […]\nGranollers ha estrenat aquest dijous la segona edició del festival Panoramic, dedicat a la intersecció entre la fotografia i el cinema. Fins diumenge 30 de setembre s’hi exhibiran exposicions fotogràfiques, instal·lacions artístiques, espais de debat i projeccions cinematogràfiques. La Roca Umbert Fàbrica de les Arts és l’espai que acull l’esdeveniment de la capital del Vallès Oriental. Aquesta segona edició s’articula al voltant del cinquantè aniversari del 1968 i dels esdeveniments que es van esdevenir en aquell any revolucionari, el punt d’inflexió de la guerra de Vietnam i la lluita pels drets civils, el maig francès, la primavera de Praga, la repressió a Mèxic o els assassinats de Martin Luther King i Robert Kennedy.\nEl lema del festival, The whole world is watching (el món ens mira) rescata un dels eslògans cridats l’any 1968, durant les protestes de la convenció demòcrata de Chicago.\nEn aquesta segona edició del festival granollerí sobresurt la presència de personalitats destacades. És el cas de l’artista alemany Simon Menner que presentarà l’exposició Surveillance Complex. En els seus projectes intervé sobre els arxius de cossos policials que van ser molt repressius durant algunes èpoques, com per exemple l’Stasi de l’antiga RDA.\nUna part del treball de Menner que es podrà veure a Granollers es mostra per primera vegada. L’exposició El carrer i la revolta posarà en contacte el treball del prestigiós fotògraf argentí Marcelo Brodsky i del fotoperiodista català Jordi Borràs, especialitzat en els moviments d’extrema dreta.\nTots dos professionals tenen estils molt diferents però estan emparentats pel seu interès per retratar les manifestacions i les protestes urbanes. També és argentina la fotògrafa Verónica Fieiras, fundadora de l’editorial independent CHACO, especialitzada en fotollibres. Fieiras proposarà una mirada sobre la realitat sociopolítica de Colòmbia, Mèxic i Argentina.\nEl vessant teòric del festival es desplegarà de forma generosa durant tota una jornada de matí, estructurada en tres sessions. Aquesta trobada estarà presentada per dues grans personalitats: el fotògraf i assagista Joan Fontcuberta, membre de l’equip directiu del festival, i Juan Barja, escriptor, traductor, editor i director del Círculo de Bellas Artes de Madrid.\nHi prendran part veus molt destacades, com l’esmentat Simon Menner, l’antropòleg i professor Manuel Delgado, el fotoperiodista Jordi Borràs, el realitzador audiovisual, assagista, pintor i comissari d’exposicions Andrés Hispano, l’arquitecta Lucía Jalón, l’historiador i crític d’art Jorge Luis Marzo, la historiadora i crítica de l’art i de cinema Joana Hurtado, el realitzador, guionista i editor Félix Pérez-Hita o la fotògrafa i editora argentina Verónica Fieiras.\nCom a novetat, el festival estrena un nou espai, el Centre d’Arts en Moviments, seu de la secció oficial de cinema. Aquí es projectaran títols realitzats l’any 1968 i signats per directors com Chris Marker, Jan Svankmajer, Lindsay Anderson, Saul Bass o Pere Portabella. El festival també comptarà amb la presència del director de cinema Ventura Pons, que presentarà una de les seves pel·lícules més icòniques, Ocaña, retrato intermitente.\nEl festival ha enriquit el seu programa amb diverses propostes i activitats realitzades en col·laboració amb diverses institucions. Entre aquestes, cal fer esment de tres exposicions col·lectives: El Gran Río, una col·laboració amb el Círculo de Bellas Artes de Madrid; Anivdelarev, una mostra de cartellisme comissariada pel Taller d’Infografia Popular i Félix Pérez-Hita i Biblioteca de la revolta, també una col·laboració amb el col·lectiu madrileny Fiebre, organitzadors de la fira Photobool, la primera dedicada al fotollibre.\nEl Panoràmic Granollers també vol ser una experiència lúdica que propiciï la descoberta. En aquest sentit, el festival presentarà Sous les violons, la plage, una potent instal·lació del grup de música experimental Cabo San Roque, amb la qual el públic podrà interactuar. Finalment, el músic i DJ Miqui Puig proposarà una selecció musical centrada exclusivament en temes de l’any 1968.