Els nins i nines de Son Servera acaben el juliol amb els deures fets - Son Servera\nEn aquesta edició el programa «Deures d'estiu» ha ajudat 40 estudiants.\nPer quart any consecutiu els Serveis Educatius Municipals de l'Ajuntament de Son Servera han duit a terme el programa "Deures d'estiu", una iniciativa completament gratuïta que té la finalitat de proporcionar un espai on els estudiants puguin realitzar les activitats que els hagin encomanat per fer durant l'estiu i repassar les matèries de l'escola de cara al curs vinent.\nEl programa s'ha realitzat durant el mes de juliol tant a Son Servera, a les Escoles Velles, com a Cala Millor, a la Biblioteca municipal, a fi de facilitar així que tothom que vulgui hi pugui participar. Així mateix, els grups s'han organitzat en dos: un de primària i un altre de 1r i 2n d'ESO.\nEnguany hi han participat un total de 40 alumnes de les escoles de Jaume Fornaris i de Na Penyal, i de l'IES Puig de sa Font.\nAquesta iniciativa vol no només potenciar l'estudi i el coneixement, sinó també servir d'alternativa per a molts pares i per a moltes mares que durant l'estiu han de seguir treballant.


Esquerra Unida exigeix un compromís per part del Consell assegurant que el projecte de Port Mediterrani està paralitzat – EUPV\nEsquerra Unida exigeix un compromís per part del Consell assegurant que el projecte de Port Mediterrani està paralitzat\nPàgina inicial/Noticies, Portada/Esquerra Unida exigeix un compromís per part del Consell assegurant que el projecte de Port Mediterrani està paralitzat\nLa formació d’esquerres evidència les notables contradiccions entre el PSPV i Compromís en aquest assumpte\nEl coordinador d’EUPV, David Rodríguez, acompanyat del portaveu d’EUPV en l’Ajuntament de Paterna, Javier Parra, han visitat aquest matí els terrenys de La Mola on està previst des de fa anys que es construïsca el denominat com projecte del Port Mediterrani. Rodríguez ha posat en evidència les constants contradiccions entre el PSPV i Compromís ja que “mentre Ximo Puig anima als inversors a que ho reprenguen, Compromís assegura que està parat”. Per açò, “exigim un compromís ferm per part del Consell assegurant que Port Mediterrani no es va a desenvolupar”, ha demanat el dirigent de la formació d’esquerres.\n“En Esquerra Unida ho hem tingut clar des que es va conèixer la intenció de fer el projecte i ho seguim tenint”, ha aclarit el coordinador d’EUPV, qui ha afegit que en l’àrea metropolitana de València l’oferta comercial de grans centres comercials està coberta. Així mateix, ha insistit que aquest projecte “forma part de l’antiga cultura econòmica que ens va portar al ‘pelotazo’ i la bombolla immobiliària centrada en l’especulació i que nosaltres condemnem perquè no genera riquesa sinó que produeix una crisi en el comerç”.\nCal recordar que EUPV va estar treballant durant la passada legislatura tant des de l’Ajuntament de Paterna com des de Les Corts i el Congrés dels Diputats en aquest tema, defensant que és necessari un canvi productiu.\nPer la seua banda, Javier Parra ha recordat que dimecres passat el PP va portar al Ple de la Corporació una moció demanant que es reprenguera aquest projecte i que finalment va ser aprovada una transaccional recolzada pels populars i els socialistes. “No pot ser que un Ajuntament com el de Paterna se seguisca obstinant a continuar amb un model productiu que s’ha demostrat ja esgotat. Hem de centrar-nos més en la reindustrialització i no en una tercerizació comercial de la qual ja tenim oferta suficient”.\nEl portaveu del grup municipal d’EU en l’Ajuntament de Paterna ha desmentit que un projecte d’aquest tipus vaja a crear ocupació. “El que succeiria és tot el contrari, és a dir, aquests grans centres comercials el que estan fent és buidar les ciutats del xicotet comerç i destruint molt més ocupació del que creen i el que es crea és en unes condicions molt precàries. Necessitem que es creu ocupació de qualitat i riquesa i açò és el que anem a defensar sempre”, ha dit.\nA més, Parra ha lamentat que el PSOE de Paterna estiga recuperant el pitjor del PSOE de Borruey, ex alcalde del municipi, que va basar el seu mandat en la rajola i ja projectava cobrir de ciment l’espai verd sobre el qual es pretén construir Port Mediterrani. “Els plans de Borruey eren molt similars als d’Agustí per a aqueixa zona, i ara Sagredo sembla que vol continuar per aqueixa línia”, ha assenyalat.\n“S’està enganyant al comerç local i se’ls estan venent unes suposades bondats d’un projecte que només els va a portar problemes”, ha indicat el regidor, qui ha afegit que EU seguirà treballant per a informar als veïns de Paterna sobre els grans perills de Port Mediterrani. “Comerciants d’altres pobles s’estan adonant d’açò i han començat a mobilitzar-se i és el que cal fer a Paterna”, ha conclòs.\nBy eupv|2017-03-03T11:55:39+01:00octubre 30th, 2016|Noticies, Portada|0 Comentaris


Nit CASM - SIESTV\n03 juny 2008 Nit CASM\nEl Centre D'Art Santa Mònica obrirà 24 hores per acollir els artistes D'HANGAR\nDes del divendres 6 de juny a les 8 del vespre fins al dissabte 7 de juny a les 8 del vespre els artistes D’ HANGAR ocuparan tot L’edifici del Centre D’Art Santa Mònica per tercer any consecutiu.\nDes del divendres 6 de juny a les 8 del vespre fins al dissabte 7 de juny a les 8 del vespre els artistes D’ HANGAR ocuparan tot L’edifici del Centre D’Art Santa Mònica per tercer any consecutiu.. En aquesta edició, però, L’aterratge D’artistes durarà 24 hores, durant les quals es podran visitar la obra de tots els artistes residents D’ HANGAR i també visionar la secció vídeo ?Fet a HANGAR?, entre D’altres propostes.\nHangar Obert 24 Hores al Centre D’Art Santa MòniCA és una oportunitat incomparable per conèixer de prop la creació D’avui en arts visuals – art que no respecte las fronteres de gènere o matèria – de la mà D’ un centre de producció que recolza durant més de 10 anys la investigació i el desenvolupament de L’art a Barcelona.\nEl programa D’ activitats començarà amb performances en el claustre – dansa, poesia, música, vídeo ? per continuar, després i a la segona planta, amb una sessió de 8 hores de Lives Audiovisuals a càrrec de convidats molt especials.\nDurant el matí de dissabte, després de L’esmorzar, L’activitat tornarà a la planta baixa amb Radio Paca, que presentarà el nou projecte de ràdio a la presó de dones Wad Ras amb la participació de les dones empresonades.\nFinalment tornarem L’atenció cap a la tercera planta, on es presentaran alguns dels projectes que s’han desenvolupat a Hangar o en el barri de Poblenou, mentre que es projecta a la planta baixa les novetats del catàleg D’ HAMACA, distribuïdora de videoart.\nLa cloenda de L’acte es celebrarà amb una performance molt especial dirigida per Ruben Santiago i dedicada als nous artistes per néixer.


Shopify és una solució convenient però no és una solució definitiva i, si per algun motiu busqueu alternatives de Shopify, heu aterrat al lloc adequat.\nÉs un dels programes de creació de llocs web més populars per als llocs web de comerç electrònic que no només proporciona la forma més senzilla i la combinació d’eines potents, sinó que també requereix una quantitat mínima d’habilitats tècniques..\nShopify admet tones de passarel·les de pagament i extensions per millorar la usabilitat. Però no vol dir que s’adapti millor a les necessitats de tothom.\nA més, si no confieu en Shopify, podeu provar-los registrant-lo Prova gratuïta de 14 dies.\nA causa de la diferent varietat de productes, les necessitats fluctuen de persona a persona. Així que hi ha probabilitats que no rebeu cap funció de Shopify que realment voleu.\nAixí que aquí presentem la millor alternativa a Shopify inclosa una revisió completa sobre cadascun d’ells.\nAlguns dels substituts s’allotgen on es mostren la majoria d’aspectes tècnics gestionats per la mateixa empresa però poden diferir en funció de Shopify.\nTot i que pocs s’allotgen allà on es manté la major part del control i del treball tècnic, com comprar un allotjament, instal·lar programari, implementar SSL i portar actualitzacions, etc..\nSi el preu de Shopify està desactivat, sembla més potencial una solució de hosting propi.\n1 Les millors alternatives i competidors de botigues del 2020 per a llocs web i botigues de comerç electrònic\n1.5 WooCommerce + WordPress.org [Hosted]\n1.7 Magento [allotjament independent]\n1.9 PrestaShop [Allotjament independent]\n1.10 Conclusió: quina és la millor alternativa a Shopify?\nLes millors alternatives i competidors de botigues del 2020 per a llocs web i botigues de comerç electrònic\nBigCommerce és una reputada plataforma de comerç electrònic que ocupa una quota important de mercat. No heu de ser un expert en tecnologia ni contractar un desenvolupador.\nHo és una plataforma allotjada cosa que significa que l’equip tècnic de BigCommerce s’encarrega de l’hostatge web, SSL, els pedaços de seguretat i altres actualitzacions.\nA més, podeu apuntar el vostre domini comprat a un altre registrador de dominis o simplement comprar a BigCommerce per desfer-vos del treball tècnic.\nA partir de dues persones, ja tenen centenars d’empleats. I fins ara ells va facilitar més de 8.000 milions de vendes de comerciants.\nAl igual que Shopify, BigCommerce també té un fàcil ús del tauler d’administració. Si mai utilitzeu el tauler de control de WordPress, crec que no trobareu cap problema per tractar temes i altres paràmetres.\nFrancament, és molt fàcil tant si teniu alguna experiència prèvia com si no.\nBigcommerce té més funcions a la galleda que Shopify. Proporcionen un Període de prova de 15 dies per a una unitat de prova. Hi ha molts temes gratuïts i de pagament amb nombroses opcions personalitzables.\nTot deixant de banda les funcions bàsiques relacionades amb productes, passarel·les de pagaments, temes i aplicacions, etc., podeu accedir a la configuració avançada, com ara la facturació, l’embolcall de regals, el seguiment d’afiliats, l’inventari i la notificació de comanda..\nEndevineu que Shopify cobra una quota del 2% en cada transacció. L’única manera d’escapar d’això és utilitzar el seu mètode de pagament intern. Per l’altre costat, BigCommerce suporta els mètodes de pagament fora de línia, en línia i digital, i podeu utilitzar qualsevol passarel·la de pagament.\nPodeu apropar-vos a més aplicacions de forma gratuïta com MailChimp, mentre que Shopify ofereix un munt d’aplicacions, però la majoria d’ells tenen un cost addicional.\nDes de la perspectiva dels preus, ambdues empreses gairebé cobren taxes similars. Shopify cobra 29 dòlars per al pla bàsic, tot i que permet només un compte de personal.\nD’altra banda, BigCommerce admet compte de personal il·limitat, integració amb Amazon & eBay, productes il·limitats, SSL dedicat gratuït per 29,95 dòlars / mes.\nAmbdues ofereixen suport en xat en viu durant 24 hores per obtenir assistència ràpida. A més, els fòrums, guies i documentació de la comunitat es mostren de gran ajuda per a l’aprenentatge i la resolució de problemes.\nVolusion és un participant amb experiència en la indústria de comerç electrònic que treballa des de 1999 i un dels millors competidors de Shopify. Estan creuant clients de 180K. Volusion ofereix una àmplia gamma de plans per satisfer cada tipus de client.\nÉs una plataforma allotjada que vol dir que rebrà totes les coses per portar-lo a la botiga davant del públic. Podeu començar una gira gratuïta amb Període de prova de 14 dies.\nOfereixen impressionants dissenys gratuïts per a un aparador. Podeu fer molts canvis editant-los encara que no tingueu habilitats tècniques. Tot és visible al seu editor WYSIWYG i estem segurs que mai no us perdreu.\nPer augmentar la vostra xifra de vendes, us permeten fer-ho integra’t amb eBay, Amazon i Facebook, etc. A més, presenten diverses analítiques útils al tauler.\nTot i que no hi ha tantes passarel·les de pagament com Shopify, però tots els sistemes de pagament compatibles amb Volusion són gratuïts, mentre que Shopify cobra una tarifa de transacció del 2% que reduirà els vostres beneficis..\nNo heu d’instal·lar els complements ja que s’exposen amb tot el que necessiteu. Voleu fer un seguiment del ROI, millorar el SEO, crear descomptes o voleu configurar un CRM? Totes són pre-construïdes. Hi ha una llista de funcions incloses amb tots els plans\nLa gamma de plans fa de Volusion una elecció assequible i intel·ligent. Però heu d’anar amb compte mentre trieu el pla, ja que ajusten al nombre de productes que hi ha a la “Mini” planifiqueu que pugueu vendre fins a 100 productes. A més, el pla inclou un ample de banda d’1 GB i una caixa de seguretat segura.\nMentre passeu a plans més grans, podeu vendre més productes i facilitats d’assistència telefònica. Cada pla tenia algunes característiques úniques.\n“Prova” a “Mini” Els usuaris de paquets poden obtenir ajuda enviant un correu electrònic o obrir el xat. Però altres usuaris poden contactar amb ells també per telèfon. A més, es comprometen a proporcionar serveis de suport de nivell prioritari als titulars del pla “pro” i “premium”.\nBen completament podeu obtenir ajuda les 24 hores del dia, sense importar quin tipus d’usuaris siguis. La diversa disponibilitat de plans de Volusion us permet escollir el pla que més us convé. A més, nombrosos temes de comerç, facilitat d’ús i personalització flexible, valen la vostra pena per a cada despesa.\nSquarespace és un programari de creador de llocs web allotjat que ofereix la possibilitat d’arrossegar i deixar anar la botiga en línia, el bloc i els llocs web. Van dissenyar paquets exclusius per als usuaris de comerç electrònic. Igual que Shopify, obtindreu un panell de suport intuïtiu per gestionar totes les perspectives de la vostra botiga.\nTot i que Squarespace no inclou tantes funcions com el Shopify, però inclou totes les funcions bàsiques per aconseguir que el vostre negoci sigui fora del terreny.\nAmb habilitats de codificació zero, podeu crear una botiga atractiva aplicant de la seva varietat de temes gratuïts. T’ajuden a crear un lloc optimitzat per a mòbils que esdevé obligatori a causa d’un ús extensiu de telèfons intel·ligents.\nEl preu del pla per a la web La botiga de comerç electrònic comença a partir de 26 dòlars al mes i amb una subscripció anual, obtindreu un nom de domini gratuït. No hi ha cap límit en el nombre de productes que podeu inscriure al vostre lloc. I el més important és lliure de qualsevol comissió de transacció. Els descomptes, comandes, clients i inventaris, etc. són fàcilment gestionables.\nEn lloc d’instal·lar complements Squarespace inclou funcions integrades com ara pagaments, caixa, compte de client, comptabilitat, enviament i impostos, etc. A més, també hi ha opcions integrades com activar SSL i millorar SEO.\nActualment, només admeten PayPal i Stripe. Així doncs, amb Squarespace, no obtindreu tanta diversitat de funcions com a BigCommerce i LemonStand, sinó que tindreu prou eines per funcionar lliurement. Per això, us recomanem que proveu el període de prova gratuït amb targeta de crèdit.\nTens problemes per afrontar algun problema? Squarespace proporciona suport a la comunitat i una àmplia base de coneixement. Tot i així, si teniu cap problema, envieu un correu electrònic o xateu en directe amb el seu agent tècnic.\nAixí que si voleu una solució senzilla on no calin instal·lar complements o fer maletes amb treballs tècnics, Squarespace estaria bé.\nSi el preu és la preocupació principal que us desactiva de Shopify, LemonStand és un bon competidor de Shopify. Fundada el 2010, Lemonstand ofereix una solució robusta de comerç electrònic per a petites, mitjanes i grans empreses. Si ja teniu botiga Shopify, Magento o BigCommerce, podeu migrar als servidors LemonStand sense problemes.\nL’enorme avantatge que proporciona Lemonstand és la personalització. Podeu fer canvis importants pel que fa a la botiga pel vostre compte (necessita habilitats de codificació) o permetre-vos al desenvolupador i dissenyador.\nPer a una demostració, li lliuren la documentació Compte de prova de 14 dies igual que Shopify. Proporcionen un entorn de tranquil·litat i ofereixen un allotjament tècnic gratuït de plataformes allotjades de forma lliure.\nDesprés d’inscriure’t, descobrirà un editor WYSIWYG ben dissenyat amb una llista de funcions molt evident.\nNo ofereixen tantes integracions com Shopify, però en proporcionen les útils 95+ passarel·les de pagaments.\nFins al moment ofereixen 15 temes al seu inventari. Tots els temes són de codi obert i gratuïts. Per descomptat, un nivell avançat de personalització requereix desenvolupar habilitats, però podeu modificar sense esforç els colors, el logotip i el favicon, etc..\nEls paquets LemonStand comencen a partir de 19 dòlars al mes. Tots els plans inclouen funcions bàsiques com ara productes il·limitats, compte de personal, emmagatzematge i ample de banda.\nA més, no hi ha cap quota de transacció per utilitzar la passarel·la de pagament. Les funcions relatives a SEO, CDN Global, HTTPS, checkout personalitzable i molt més incloses, independentment del pla.\nL’únic que t’importa és el nombre de comandes, ja que el pla d’inici (bàsic) us permet processar 75 comandes al mes. Així que trieu un pla que preveu el vostre creixement futur.\nL’ajuda es proporciona al client mitjançant xat en directe i correus electrònics. Els serveis d’assistència són amables i la seva resposta és sorprenentment ràpida fins i tot als correus electrònics. A més, expliquen la documentació pertinent on podeu trobar les vostres respostes.\nTot i que, el pla més bàsic és bastant assequible amb comandes limitades, però el següent pla us costa molt. Tot plegat, hi ha moltes funcions a l’hora de comprar LemonStand i és per això que és una inversió digna.\nWooCommerce + WordPress.org [Hosted]\nWooCommerce és una plataforma líder en comerç electrònic que potencia més del 30% de botigues (és a dir, cobreix la major part de la quota de mercat que cap altra).\nEn realitat, és un complement que s’instal·la a WordPress CMS i us proporciona un millor control i flexibilitat. A més, és un codi obert perquè pugueu convertir-lo en les vostres necessitats demanant al vostre desenvolupador.\nEs pot anomenar a Alternativa Shopify gratuïta ja que no cobren res pel seu programari o qualsevol comissió de transacció. Només heu de comprar un nom de domini i a WooCommerce fiable allotjament.\nPodeu obtenir els dos d’un sol proveïdor per restringir la vostra tasca tècnica. Us recomanem que proveu SiteGround per obtenir una experiència estable, segura i fàcil d’utilitzar.\nPot sorgir una pregunta, ja que és una solució de servei d’allotjament propi, de manera que pot requerir molts coneixements tècnics i pot confondre els principiants. Personalment, no som nois experimentats en la tecnologia i, segons la nostra experiència, és molt senzill d’utilitzar.\nDecidiu el domini, registreu el vostre pla a SiteGround i doneu temps per preparar-vos per al vostre compte. Després d’això, feu servir un clic amb un instal·lador del seu cPanel donat per instal·lar WordPress.\nAra instal·leu el complement WooCommerce, i tot això. A més, amb un sol clic, podeu activar la funció Encriptem SSL proporcionat de forma gratuïta per SiteGround.\nWooCommerce és molt ric en complements per afegir més funcions. Hi ha disponibles centenars d’extensions relacionades amb els mètodes d’enviament, comercialització, mètodes de pagament i comptabilitat, etc..\nEl complement inclou un tema gratuït i molt sensible, anomenat “Portada de botiga”. També hi ha uns quants nens gratuïts temes. Tot el que podeu gestionar des de la pestanya WooCommerce que es mostra al tauler de control de WordPress.\nEl cost global d’obtenir un domini i paquet d’allotjament és molt menor fins i tot del pla bàsic de Shopify. A més, podeu vendre tants productes i us permetran utilitzar mètodes de pagament fora de línia, en línia i digital.\nLa integració de Facebook fa de la vostra pàgina de Facebook un bon aparador per augmentar eficaçment la taxa de conversió. No proporcionen suport en xat en directe.\nPodeu enviar-los per correu electrònic, veure les seves guies de vídeo pas a pas i llegir els seus tutorials. Per tant, si busqueu una solució econòmica, però completa, WooCommerce és una consideració atractiva.\nWix és una plataforma àmplia i en creixement constant per crear una presència web professional. Fundada el 2006, ara ho són gestionant més de 110 milions d’usuaris.\nLes nombroses plantilles nifty, una gran quantitat d’aplicacions i opcions de temes altament personalitzables la converteixen en una de les alternatives molt properes a Shopify. Conegui els seus serveis, ja sigui mitjançant plans de pagament gratuïts o assequibles.\nWix ofereix dues maneres de configurar el vostre lloc web. ADI és la manera ràpida que us porta a fer una gira després de respondre la sèrie de preguntes sobre la vostra botiga que voleu configurar. Mentre que el segon mètode, anomenat editor de Wix, ofereix una major personalització i control, començar per triar 100 de plantilles.\nA més de les plantilles, Wix va crear una àmplia botiga que conté més de 280 aplicacions relacionades amb cada categoria.\nIncrustant el xat en viu, les integracions de xarxes socials, les passarel·les de pagament o la creació de cupons tot es pot fer només mitjançant la instal·lació de complements senzills..\nA més, podeu incorporar codis HTML, afegir caixes de llum, diferents estils de botons i caixes per adaptar la botiga segons els vostres requisits.\nWix proporciona els seus serveis a preus molt increïbles. I la seva estructura de preus els permet obtenir avantatges sobre Shopify. Els plans comencen a partir de 4,50 dòlars / mes amb funcions molt limitades com l’ample de banda d’1 GB i l’emmagatzematge de 500 MB. Aquest pla us permet connectar també el domini personalitzat. Així doncs, això és com un pla de proves personal o molt personal.\nPer a algunes empreses serioses, heu de triar un pla més gran. Només podeu configurar una botiga en línia “Comerç electrònic” i “VIP” plans. El El pla de comerç electrònic només costava 16,50 dòlars el mes amb ample de banda de 10 GB i emmagatzematge de 20 GB.\nTambé porta alguns regalos, com ara el nom de domini gratuït i algunes aplicacions de pagament. Mentre que són els més alts “VIP” El pla encara us costa menys (24,50 dòlars / mes) que Shopify i permet trànsit il·limitat.\nWix està dissenyat de manera que proporcioni una màxima facilitat d’ús fins i tot als nouvinguts. A més, tenen tutorials i guies de pas per a una millor comprensió.\nEn l’actualitat, no ofereixen xat en directe, però per assistència tècnica, podeu enviar-los un correu electrònic. Així doncs, tant si teniu els coneixements anteriors com si no, Wix no us decebrà amb les seves abundants funcions, disseny únic i assequibilitat..\nMagento [allotjament independent]\nMagento és una altra plataforma líder en comerç electrònic fundada el 2007. Amb totes les funcions útils a bord, la plataforma és una bona elecció mentre es mira l’alternativa Shopify.\nPodeu endevinar l’excel·lència dels seus serveis ja que confien en marques de fama mundial com King Burger, Tom Dixon i Ncare, etc..\nMagento està disponible en versions gratuïtes i de pagament. La seva versió de pagament apareix amb una estructura allotjada en núvol i converteix la selecció de comerç electrònic en una elecció realment extravagant, o fins i tot que pot resultar impossible.\nMentre que Magento de codi obert (també edició comunitària) es pot descarregar gratuïtament. Però necessiteu un domini i un pla d’allotjament per executar la versió de codi obert.\nCom esmentàvem anteriorment, SiteGround és un amfitrió molt amable per a solucions de comerç electrònic. A més, ofereixen allotjament SSD, Servidor optimitzat Magento, i atenció al client 24/7 instantània. Hi ha altres funcions úniques:\nUn cop tractades les situacions tècniques, és fàcil i divertit fer servir el programari Magento. Un bon plafó només necessita la vostra petita corba d’aprenentatge i hi aneu.\nAfegir productes és tan senzill com en altres plataformes de comerç electrònic. Podeu fer moltes coses que el converteixen en una potent eina per crear cupons, enviar llistes de desitjos, estalviar el carro quan un client es queda sense comprar, diferents eines SEO, gestionar productes físics i digitals, gairebé 46 passarel·les de pagament i més del que creieu que pot fer Shopify.\nEl codi obert de Magento és gratuït i tampoc ha cobrat cap comissió de transacció. Però, a diferència del Shopify, Magento no es presenta amb temes gratuïts, sinó només per defecte. Podeu comprar-ne un al mercat de Magento o a desenvolupadors de tercers.\nTot i que, el nostre host recomanat per Magento és “SiteGround” que ofereix algunes plantilles gratuïtes. I, per descomptat, hi trobareu tones d’extensions gratuïtes i premium al seu mercat per afegir més funcions. En cas que necessiteu ajuda per visitar la secció de recursos del seu lloc web, guies d’usuari i documentació tècnica.\nAbans de decidir Magento, volem esmentar que és una solució fiable només per a homes experimentats en tecnologia, si no, perdreu molt de temps. O bé contractaràs un desenvolupador que acabarà augmentant les teves despeses.\nEl que volem dir que si no ets un expert en tecnologia o només comença, vols configurar una botiga en línia ràpidament, has de provar una altra alternativa com Bigcommerce.\nBigCartel també és una bona solució per mirar a la recerca de serveis similars a Shopify. Es converteix en una opció molt potencial quan voleu llançar una botiga de nivell individual, ja que està disponible el pla més alt pot vendre fins a 300 productes. Aquest fantàstic constructor va iniciar el seu viatge el 2005.\nEls diferents complements són una manera fantàstica de sumar més funcions per millorar la usabilitat de les botigues. De forma similar a Shopify, BigCartel també us ofereix per fer integracions d’aplicacions múltiples.\nUn disseny bo i fàcil de navegar és una part crítica de qualsevol botiga en línia. BigCartel ofereix més de 12 temes gratuïts i amb opcions personalitzables. Amb només clics, podeu fer canvis importants en el tema aplicat. A més, un desenvolupador pot fer la personalització del codi complet sobre qualsevol dels plans de pagament.\nSembla que Shopify és només el creador de comerç electrònic que hem experimentat fins ara que cobra comissió de transacció per utilitzar els mètodes de pagaments de tercers. Per altra banda, Actualment, BigCartel admet Apple Pay, PayPal, Square i Strip, encara que cap costa cap comissió de transacció.\nBigCartel adopta un enfocament únic i, en lloc d’oferir el període de prova, proporcionen un compte de tota la vida al costat dels plans de pagament. Però el pla gratuït només es limita a 5 productes i no ofereix cap seguiment d’inventaris ni analítics.\nA més, no teniu permès d’apuntar un domini personalitzat. Els plans de pagament es classifiquen principalment pel nombre de productes que podeu vendre. El preu del pla més bàsic és de 9,99 $ / mes on podeu publicar 25 productes. Per tant, si necessiteu fer alguna empresa seriosa, haureu de comprar un pla premium que us proporcionarà tones d’altres funcions útils.\nEl centre d’ajuda de BigCartel ofereix uns tutorials molt útils que us condueixen a la manera d’operar el programari. Trobareu guies sobre tots els temes bàsics per avançar. A més, tenen opcions de xat i correu electrònic si voleu parlar amb els seus agents tècnics. Així que si creieu que la vostra botiga continua limitada a 300 productes, val la pena provar-la. A més, com que hi ha la disponibilitat d’un pla petit, podeu començar a partir d’un pla més reduït per estalviar costos.\nPrestaShop [Allotjament independent]\nPrestashop és una plataforma gratuïta que permet vendre un nombre il·limitat de productes sense cobrar cap cost de transacció i una alternativa de Shopify propera.\nGeneralment, podem dir que és gratuït, però realment heu de comprar un domini i allotjament web per operar una botiga mitjançant aquest complement com Magento o WooCommerce plugin.\nA l’altra banda, també tenen una versió allotjada que utilitza l’1&1 allotjament (proveïdor d’allotjament de WordPress barat).\nCom que es té allotjament propi, per tant, la configuració pot ser problemàtica per a alguns usuaris novells. Però personalment ho vam provar, i no es pot confondre amb res. Us aconsellem que prengueu decisions d’auto-allotjament subscrivint-vos a un pla amb un proveïdor d’allotjament més valuós que 1&1.\nJa esmentem SiteGround on podeu obtenir paquets d’allotjament i domini, així que enllacen tots dos per minimitzar el vostre treball. Afegireu zero problemes mentre instal·leu i gaudireu molt més.\nPrestashop és una plataforma multilingüe que admet 25 idiomes per tant, ajudant en la venda internacional. Es posen més de 600 funcions a les vostres mans, com ara productes il·limitats, atributs de producte, embalatge de regals, diverses monedes i detalls del carro abandonat, etc. Després d’instal·lar, veieu un compte de demostració útil per mirar com es presenten els detalls presents a PrestaShop.\nLa plataforma només inclou un tema preinstal·lat. Per obtenir més temes, visiteu el seu mercat o podeu sol·licitar-lo a un tercer. PrestaShop ofereix un gran nombre de mòduls per a la millora de la botiga. Però malauradament, només uns quants són gratuïts.\nA causa de la naturalesa de codi obert, un desenvolupador independent us pot ajudar a fer canvis segons el vostre requisit. PrestaShop també suporta un fòrum de la comunitat, guies, formació, documentació i vídeo tutorials. Tenen una línia telefònica per obtenir ajuda general. Per obtenir ajuda tècnica experta, heu de comprar el seu pla d’assistència que us crearà un gran forat a la butxaca.\nConclusió: quina és la millor alternativa a Shopify?\nShopify és una solució sorprenent per als llocs web de compres en línia, però gràcies a la “carrera per l’excel·lència” ja que hi ha alternatives disponibles a la ciutat amb funcions excepcionals i preus especialment assequibles. Esperem que les millors alternatives de Shopify esmentades anteriorment l’ajudaran a trobar la que s’adapti a les vostres necessitats.\nJa que hi ha dos tipus d’alternatives, Allotjat i Allotjament independent. La plataforma Hosted com BigCommerce és una opció ideal per a usuaris novells, mentre que si teniu unes quantes habilitats tècniques, podeu utilitzar fàcilment un Self-Hosted com WooCommerce, que ofereix més control sobre els recursos i molt fàcil d’operar..\nUna lleugera limitació arriba a la majoria de la solució allotjada és l’absència de creació personalitzada de correu electrònic. A gairebé totes les plataformes allotjades els agrada Shopify, BigCommerce, i Volusió, etc., no ofereixen cap compte de correu electrònic personalitzat ni en els plans superiors. Un compte de correu electrònic personalitzat acaba amb el vostre nom / nom de domini de la botiga i sembla més professional.\nPer tant, aquestes són realment les millors alternatives de Shopify amb serveis de confiança. Proveu-ne, ja que la majoria ofereixen un compte de prova i feu-nos saber la vostra elecció a la secció de comentaris que hi ha a continuació.\nEl comerç electrònic B2B als Estats Units arribarà a 1,8 bilions de dòlars el


Todos los libros de la editorial Editorial Claret\n3060 títulos para "Editorial Claret"\nMalgosa Riera, Francesc\nTota persona humana posseeix un esperit poètic. N'hi ha prou amb acollir les mirades dels seus ulls, escoltar la cadència del seu parlar, i veure el ritme delerós dels seus passos. Com per art de àgia neixen constantment en el bressol del seu viure cordials il·lusions lluminoses, embellint la circ...\nTota persona humana posseeix un esperit poètic. N'hi ha prou amb acollir les mirades dels seus ulls,...\nEditorial Claret / 978-84-9846-690-4\n«Caritats in veritate» La caritat en la veritat és la tercera encíclica del papa Benet XVI. Es tracta dun text de contingut social, la primera encíclica sobre la situació del món en lèpoca de la globalització. Benet XVI parteix de lencíclica Populorum progressio, de Pau VI, i examina els canvi...\n«Caritats in veritate» La caritat en la veritat és la tercera encíclica del papa Benet XVI. Es tra...\nEditorial Claret / 978-84-9846-332-3\nNicolau Pous, Francesc\nEditorial Claret / 978-84-9846-770-3\nGiro Paris, Jordi / Benallal, Ahmed\nEl llibre que presentem és únic en el seu format i contingut. Es tracta d'un conjunt de dotze textos que aborden –des de diferents punts de vista (des del més biogràfic al més institucional i legal)– el fenomen –cada cop més estès– de les parelles mixtes islamocristianes. L'hem concebut com una mena...\nEl llibre que presentem és únic en el seu format i contingut. Es tracta d'un conjunt de dotze textos...\nEditorial Claret / 978-84-9846-993-6\nUn repte per sortir de la indiferència. 1r Congrés de Nova Evangelització\nLa nova evangelització està en el primer lloc de lagenda de la nostra Església. Així ho ha manifestat el papa Benet XVI creant el Pontifici Consell per a la Nova Evangelització i convocant el Sínode del 2012 amb el tema «Nova Evangelització per a la transmissió de la fe cristiana». Els bisbes de V...\nLa nova evangelització està en el primer lloc de lagenda de la nostra Església. Així ho ha manifest...\nEditorial Claret / 978-84-9846-672-0\nAnselm Grün ens mostra com viure la Quaresma amb una mirada de Pasqua.Com podem viure lesperit de la Pasqua? Quins passos hauríem de fer per preparar-nos per a la gran festa dels cristians? Auest llibret és una guia espiritual per al nostre camí cap a la Pasqua; un camí quaresmal per tornar a unir...\nAnselm Grün ens mostra com viure la Quaresma amb una mirada de Pasqua.Com podem viure lesperit de l...\nEditorial Claret / 978-84-8297-752-2\nContemplar els fets de cada dia\nPuig Jofra, Enric\nRecull darticles, de reflexió i pregària, que el jesuïta Enric Puig ha anat publicant al «Full Dominical»\nRecull darticles, de reflexió i pregària, que el jesuïta Enric Puig ha anat publicant al «Full Domi...\nEditorial Claret / 978-84-9846-782-6\n«Alegreu-vos...» Carta als consagrats i consagrades amb motiu de l'Any de la Vida Consagrada (2015)\nCarta que pretén ser una exhortació a la reflexió i la pregària com a preparació de lany 2015, any dedicat a la vida consagrada.\nCarta que pretén ser una exhortació a la reflexió i la pregària com a preparació de lany 2015, any...\nEditorial Claret / 978-84-9846-855-7\nEl llibre recull els comentaris amb Credo que Mn. Josep M. Rovira Belloso va publicar al portal CatalunyaReligió.cat amb motiu de lAny de la Fe\nEl llibre recull els comentaris amb Credo que Mn. Josep M. Rovira Belloso va publicar al portal Cata...\nEditorial Claret / 978-84-9846-872-4


Crítica: 'Winterreise' de Schubert sota la coreografia del Ballet Preljocaj\nAngelin Preljocaj il·lumina el Liceu amb la seva coreografia que materialitza l'obra mestra de Franz Schubert\nAmb una estètica fosca a l’inici i el terra ple del que semblen cendres, s’obre una obra marcada per la presència d’aquest material que ho banya tot, que de vegades sembla neu i a vegades recorda la pols que deixen anar les coses que porten guardades molt de temps. Els dotze ballarins que formen en aquesta ocasió l’elenc s’enfronten de manera impecable a una coreografia molt tècnica i gens senzilla a nivell interpretatiu i de ritme.\nAquest Winterreise va ser creat per al Ballet de la Scala de Milà el 2019 i és molt possible que el procés de creació en el context de la Scala s’imposi i que més enllà de l’estil hípercurat i controlat que caracteritza el treball coreogràfic de Preljocaj, sigui a més una obra on predomina la frontalitat compositiva, el llenguatge altament tècnic, les línies de l’estil clàssic, que els ballarins defensen amb precisió i molta feina d’uníson, de vegades gairebé militar.\nCal remarcar l’escena on les ballarines són arrossegades per l’escenari i es queden com a maniquins sota la neu, i van canviant de posició com imatges vives amb gestos emocionals, torbadors i causals. Un joc d’imatges a contrallum molt bonic i que obre molts interrogants. També excel·lent la manipulació amb ventalls que dues dones fan als seus dos partenaires. I l’elegància amb què la cordovesa Cecilia Torres dona vida, acompanyada de l’elenc femení, a la seqüència «Der Wegweiser », que versa: «Senyals hi ha en el camí, assenyalant cap a la ciutat, i jo estil errant sense mesura, sense pau, i buscant pau.»\nEls ballarins estan acompanyats en tot moment i des de la fossa, pel baríton austríac Thomas Tatz de veu ferma i vellutada, que fa alguna estranya incursió a l’escenari, i el pianista James Vaughan. Tots dos de tal perfecció que gairebé oblides que són allà, en un mà a mà sense treva que va marcant el to i el ritme, i els encamina cap a certa malenconia. Tot i això, no hi ha tristesa en aquestes vint-i-quatre seqüències, fins i tot s’intueix lluminosa, on el negre es va transformant en blanc, grisos, colors tardorals i brillantors, una feina cura de il·luminació d’Eric Soyer que acarona cada escena i magnifiquen el treball de l’escenògrafa Constance Guisse.\nÉs una obra on la música es manté hora i mitja, com un desglossament de poemes, i els canvis en escena són constants, canvi al vestuari, les formacions de ballarins, la pluja de neu, que al principi sorprèn i després va suculentament cobrant nous significats pels canvis a la llum i l’escenografia. Per a cada Lied, Angelin Preljocaj crea diferents composicions de duo, quartets, trios, parts grupals, amb coreografies molt quadrades, que encaixen amb gran precisió i de manera gairebé literal amb la música, ritmes i intencions d’aquest drama romàntic que veu un home camí de la mort i que expressa les diverses facetes de la personalitat i els estats d’ànim d’aquest personatge al límit del món. Una obra que subratlla i amplifica l´emoció d´aquest gran cicle de Schubert i que es podrà gaudir fins al 10 de novembre al Liceu. No us ho perdeu.\nAngelin PreljocajDansaFranz SchubertIrene GarcíaLiceu\nPublicat per\tRedacció\t- nov. 5, 2021\nPublicat per\tRedacció\t- nov. 8, 2021


The Lodge Inn Boutique Kfardebian Líban - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nFaraya Main Road, Kfardebian, Kfardebian, Líban, 0 - Veure al mapa\n"Delicious breakfast. Clean and warm (not cold) rooms. Hot wa..."\nDissenyat tant per oci com per negoci, The Lodge Inn Boutique està situat idealment a Kfardebian; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, The Lodge Inn Boutique és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, recepció 24 hores, express check-in/check-out, magatzem d'equipatge, aparcament de cotxes.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. The Lodge Inn Boutique és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Kfardebian.\nTots els tipus de viatgers (43) Parelles (22) Viatgers en solitari (2) Famílies amb infants petits (16) Famílies amb infants grans (1) Grups (3)


Coopsetània i CoopCamp introdueixen l’autoocupació col·lectiva i el cooperativisme a cursos de garantia juvenil - Coop Camp\nabril 3, 2019 per Info Coopcamp en Notícies\nCoopsetània i CoopCamp introdueixen l’autoocupació col·lectiva i el cooperativisme a cursos de garantia juvenil\nEls dos Ateneus Cooperatius col·laboren amb quatre cursos d’ocupació per a joves organitzats per la cooperativa Actua. En la primera edició celebrada a Vilafranca s’han aconseguit formalitzar dues insercions laborals i cinc més estan en procés\nAmb l’objectiu d’apropar el cooperativisme i l’oportunitat que aquest ofereix per a l’autoocupació col·lectiva de les persones, Coopsetània i CoopCamp, ateneus cooperatius de l’Alt Penedès-Garraf i Baix Penedès respectivament, han establert una col·laboració coordinada amb els cursos de manteniment d’edificis, agricultura ecològica i operari de vinya que ACTUA, cooperativa d’inserció social, fa a Vilafranca del Penedès i El Vendrell. Aquests cursos estan subvencionats pel Servei Públic d’Ocupació de Catalunya, el Ministeri de Treball, Migracions i Seguretat Social i el Fons Social Europeu dins el marc de la iniciativa d’Ocupació Juvenil, d’acord amb els Projectes Singulars de Garantia Juvenil.\nAquesta col·laboració permet per una banda introduir les possibilitats que ofereix l’autoocupació col·lectiva davant al model d’emprenedoria individual i per l’altra apropa els serveis que ofereixen els ateneus cooperatius per donar suport a la creació de d’iniciatives empresarials cooperatives. Durant la sessió es treballen dinàmiques de generació d’idees de projectes en col·lectiu i s’introdueixen els pilars bàsics del cooperativisme.\nAlt índex d’inserció laboral\nEn total es preveu fer quatre edicions d’aquests cursos en les quals hi participaran uns 70 joves d’entre 16 i 29 anys. De moment s’ha celebrat ja una primera edició a Vilafranca amb la participació de 15 assistents i a hores d’ara ja s’ha aconseguit formalitzar 2 insercions laborals i hi ha 5 persones més en processos de pràctica. La setmana vinent es farà una segona edició al Vendrell, en la qual s’espera també assolir els alts índex d’inserció de Vilafranca. Finalment, a la tardor es faran dues noves edicions.\nEls Ateneus Cooperatius de Catalunya són un servei públic format per organitzacions públiques i privades que ofereixen diversos serveis per impulsar projectes, amb la voluntat de ser un espai referent d’innovació i suport a la creació de cooperatives i iniciatives d’economia social. Es un programa promogut pel Departament de Treball, Afers Socials i Famílies de la Generalitat de Catalunya amb el finançament del Ministerio de Trabajo, Migraciones y Seguridad Social.\n90 famílies ja formen part del Grup de Consum La Bajoca\nCoopCamp ofereix un itinerari formatiu per a consolidar projectes cooperatius ja existents\nCoopCamp publica la guia “Associació o Cooperativa? Guia per a projectes col·lectius que busquen el seu camí”\nItinerari formatiu per a professionals d’assessories, sobre la gestió específica de les cooperatives\nCampanya #PenedèsCoopera per visibilitzar la xarxa d’iniciatives socials i transformadores que hi ha al Penedès i Garraf\nCampanya de la Xarxa d’Ateneus Cooperatius #MésQueMai, a prop vostre!


Més inversió de les grans empreses industrials a Catalunya - Diari de Girona\nMés inversió de les grans empreses industrials a Catalunya\nLes dificultats d'accés al crèdit castiga especialment les pimes, que preveuen invertir un 4% menys l'any vinent\nLa multinacional Zoetis ha incrementat la seva producció a la planta de la Vall de Bianya. oriol puig\nGIRONA | ORIOL PUIG La inversió industrial a Catalunya va tancar el 2013 en positiu i ens mantindrà en els mateixos termes aquest any. Seran increments molt suaus -de l'1 per cent i de l'1,4 per cent- però que mostren com el sector secundari comença a recuperar dinamisme. Així ho constata la darrera Enquesta d'inversió industrial del departament d'Empresa i Ocupació, que assenyala que l'increment es deu a l'aportació de la gran empresa, ja que la inversió de les pimes segueix caient per les dificultats que troben per a finançar-se.\nSegons l'enquesta, l'any 2013, la inversió augmenta en les empreses grans (250 i més treballadors) un 3,1% respecte de 2012, mentre que en les petites i mitjanes empreses (menys de 250 treballadors), es contrau un 0,3%.\nLa situació financera (-31,1) i l'evolució de la demanda (-24,8) són els principals factors que limiten la inversió. En les petites i mitjanes empreses limita més la situació financera (-22,5) i en les grans empreses, l'evolució de la demanda (-49,5).\nPel que fa a les finalitats de la inversió realitzada, la més important l'any 2013 és l'ampliació de la capacitat (32,9%), seguida de la reposició d'equipament (24,5%).\nDe cara al 2014, es preveu que la inversió a les grans empreses superi el doble de l'augment de 2013 (+7,4% i +3,1%, respectivament), mentre que a les petites i mitjanes empreses, es preveu que la inversió es redueixi amb més intensitat que el 2013 (-4,1% i -0,3%, respectivament).\nSegons l'enquesta, la situació financera continuarà sent, en general, el factor més limitador de la inversió a les indústries de Catalunya.\nPer sectors d'activitat industrial, l'any 2013, la inversió augmenta de forma notable en el sector de l'automòbil (+19,4%), i amb menor intensitat en els sectors dels béns intermedis (+5,4%) i béns d'equipament (+2,9%). A la resta de sectors, la inversió es redueix respecte de 2012. Aquest any, les previsions tornen a situar l'automòbil com a sector més dinàmic (14,5%), seguit dels d'energia i aigua i dels béns de consum durador, que canvien de signe respecte de 2013, amb augments del 10,7% i 2,7%.\nInversions a Girona\nSi a Catalunya la indústria de l'automoció marca la pauta inversora, a les comarques de Girona és l'alimentària i la farmacèutica. L'any passat, Hipra -amb seu a Amer i dedicada a l'elaboració de productes farmacèutics de salut animal- va anunciar una inversió de 50 milions d'euros a completar en cinc anys. En el mateix sector, Zoetis ha potenciat la seva planta de la Vall de Bianya després de comprar la divisió de salut animal de Pfizer. També durant el 2013, Nestlé va anunciar l'inici de les ?obres per renovar la seva fàbrica de Nescafé a la ciutat de Girona, amb una inversió prevista de 44 milions d'euros fins a l'any 2015.\nD'altra banda, moltes companyies del sector alimentari van completar o anunciar inversions a la demarcació, com Càrniques Juià (16,5 milions d'euros entre la central del grup i l'Escorxador de la Garrotxa), Monter, Frigorifics Costa Brava (12 milions d'euros per adapatar la instal·lació per poder exportar als EUA), Frit Ravich (està completant el seu centre logístic on ha invertit 15 milions d'euros), o Espuña (1,5 milions per ampliar una línia de producció).\nFora de l'àmbit alimentari, Comexi va estrenar una planta productiva i un centre tecnològic de referència a Riudellots (la inversió va superar els 7 milions d'euros), Metalquimia va inaugurar un centre de recerca, Nanopack ha impulsat una planta de films biodegradables a Aiguaviva, i LC Paper preveu una ampliació de maquinària i una nova línia de converting a la seva planta garrotxina.\nMentrestant, les administracions segueixen assenyalant que la indústria ha ser un dels sectors clau per sortir de la crisi. El conseller d'Empresa i Ocupació, Felip Puig, ha sostingut aquesta setmana que Catalunya aspira a superar el 20 % del pes industrial en el PIB que la Unió Europea ha fixat com a objectiu per a finals d'aquesta dècada en el programa Horitzó 2020.\nDurant la presentació de les línies estratègiques d'aquest programa europeu, Puig va destacar la capacitat de resistència de la indústria catalana i va animar les empreses catalanes, sobretot les pimes, a aprofitar els instruments de finançament que Europa facilitarà en el marc d'aquest programa per invertir en R+D, guanyar mida i internacionalitzar-se.\nEl conseller va recordar que el 90% de les empreses catalanes compten amb menys de 10 treballadors, mentre que només el 2% de les plantilles superen els 50 empleats.\nEn aquest sentit, va recalcar que la innovació és l'única via per guanyar competitivitat i solucionar en paral·lel alguns dels llastos del mercat laboral actual.\n"La competitivitat del nostre país no pot seguir basant-se en la reducció de sous", va avisar Puig, que va afirmar que l'aposta per l'R+D comporta la creació d'ocupacions estables i de qualitat, cosa que al seu torn contribueix a millorar la qualitat de vida dels ciutadans.\nEn el mateix acte, el secretari d'Universitats i Investigació, Antoni Castellà, i el secretari d'Empresa i Competitivitat, Pere Torres, van avaluar la participació catalana en el setè Programa Marc de la UE, en què Catalunya va captar 865 milions. Els dos responsables van qualificar aquesta xifra d'èxit absolut, ja que suposa un increment del 40% en la participació d'empreses catalanes en programes d'aquesta índole.


Entrega de les Beques de Rendiment Acadèmic 2015-16 - EUNCET Business School\nAhir, dilluns 18 de juliol, la directora de l’Escola, Dolors Puig, va entregar les beques de rendiment acadèmic del curs 2015-16 a les instal·lacions de l’Euncet Business School.\nEls tres estudiants premiats per aquesta beca en el curs acadèmic finalitzat aquest any van ser els següents:\nVanessa Caballero Cercós, estudiant de 1r del Grau en Màrqueting i Comunicació Digital en modalitat presencial.\nDavid Closa Ortega, estudiant de 1r del Grau en Màrqueting i Comunicació Digital en modalitat presencial.\nSara Salceda Espejo, estudiant de 2n del Grau en Màrqueting i Comunicació Digital en modalitat semipresencial.\nLa Beca Rendiment Acadèmic Excel·lent s’engloba dintre de la borsa d’ajudes als estudis d’EUNCET i s’atorga als 3 estudiants matriculats durant el 2015-16 a un Grau impartit per l’Euncet amb els millors resultats de rendiment acadèmic (RA). Aquest rati RA es calcula tenint en compte el sumatori de les qualificacions de les assignatures i el número d’assignatures matriculades. L’ajuda rebuda és de 750 € de l’import total de la matrícula del curs 2016-17.\nhttps://blog.euncet.es/wp-content/uploads/2020/01/blog_logo-300x66.png 0 0 Patricia https://blog.euncet.es/wp-content/uploads/2020/01/blog_logo-300x66.png Patricia2016-07-19 13:46:252020-05-25 10:43:30Entrega de les Beques de Rendiment Acadèmic 2015-16\nFinalitzen els cursos d’estiu de l’Euncet Cloenda dels postgraus Executive de l’edició 2015-16


Trenta ous i un areng: parlem de sobreviure - Sara Gutiérrez\nTrenta ous i un areng: parlem de sobreviure\nLa plaça de la seu de l'administració de Khàrkiv després que fos bombardejada. AFP\nNo puc explicar el que em suposa entrar cada dia a la sala de la meva amiga a Khàrkiv, perquè no arribo a comprendre el que sento, més enllà de l'alegria quan despenja el telèfon i veig la seva cara, sempre somrient, i la desolació quan pengem i continuo amb les meves tasques del dia a dia, que per frívoles que siguin crec que són les que em fan mantenir l'enteniment en aquests moments. Com tants ucraïnesos i russos expatriats que parlen amb els seus éssers estimats atrapats a l'infern mentre continuen la seva vida d'emigrats; he sentit converses al metro que posen els pèls de punta.\nTruco a Khàrkiv entre les tres i les quatre, hora espanyola, una més a Ucraïna, quan ja estan en toc de queda. Espero a la tarda per no ocupar ni un segon del temps hàbil de la meva amiga.\nJa no parlem, o molt poc, de com és d'absurda i dolorosa aquesta invasió, ja no ens lamentem que un descerebrat ressentit amb ànsies de venjança hagi acumulat tant de poder, ja no intentem debatre sobre com resoldre-ho, ara parlem de sobreviure.\nAmb la meva amiga, que és a Khàrkiv, ja no parlem, o molt poc, de com és d'absurda i dolorosa aquesta invasió, ara parlem de sobreviure\n“Aquest matí he sortit a buscar productes i he tingut sort –em diu–. He tornat amb trenta ous i un areng”. I després d'explicar-me entre rialles la set que li ha fet venir la sopa amb què espera alimentar-se uns quants dies, amb un gest murri em confessa el botí: “Un veí m'ha donat una bossa plena de dolços i bombons. La confiteria de la cantonada ha patit greus danys i l'amo ha decidit regalar tot el que tenia preparat”. Ho celebrem i tornem a la sopa d'areng. “Amb patates s'hauria suavitzat, i el cert és que en podria haver comprat, n'hi havia, però molt lluny i en sacs de 20 quilos. I ara, impossible! Pesen massa. Si hagués sigut aquí a prop, les hauria anat pujant de mica en mica”.\nFaig broma amb les cames que se li posaran de tant pujar i baixar a peu des del setè on viu (com jo). “Ja no baixo al soterrani quan arriba per SMS l'anunci de bombardeig imminent. No hi soc a temps. Per quedar-me entre dos pisos, em quedo estirada al passadís”. Allunyada de les finestres, puntualitzo, com si calgués. “Sí. Que a casa d'una col·lega van rebentar els vidres per l'ona expansiva. Ho han tapat tot amb coixins, però hi entra el fred”.\nLi comento que el món sencer està mobilitzat en suport d'Ucraïna, que anirem a portar llaunes de menjar al punt de recollida\nLi comento que el món sencer està mobilitzat en suport d'Ucraïna, que anirem a portar llaunes de menjar al punt de recollida, que han comunicat que les mantes i la roba ocupen molt i no calen, que millor bolquers. “Pasta de dents! –m'interromp–. No saps com es troba a faltar quan no se'n té. Una veïna assegura que les dents es poden rentar amb bicarbonat. Ho he provat i sembla que funciona. En tinc dos pots. A veure si això s'acaba abans que jo em quedi sense bicarbonat! Ah, i paper higiènic. No se'n troba enlloc”. Com durant el confinament!, riem. I comentem que fins i tot en aquestes circumstàncies ens costa acumular reserves; ja ens havíem acostumat a tenir-ho tot al moment. “Ai, Sarita. Omple el rebost. Tingues a casa una mica d'efectiu. I no t'oblidis de la pasta de dents ni del paper higiènic”.\nLi pregunto pel seu fill, que és a l'altre extrem de Khàrkiv, amb qui es comunica per la mateixa via que amb mi, per WhatsApp. I m'explica que li ha estat explicant com fer sopa amb el tros de pollastre que li va dir que havia trobat després de caminar no sap quants quilòmetres. “És que, si se'l menja fregit o guisat, se l'acabarà d'un cop. I fent-ne sopa pot alimentar-lo dos o tres dies. Té enveja dels meus ous, eren el seu esmorzar. Per la seva zona no n'hi ha”. Aquest fill és la raó de pes que justifica que no hagi fet el més mínim gest per intentar sortir del país malgrat que, de moment, circulen trens que de manera gratuïta i en certa manera segura porten qui ho desitgi a l'oest. “Un alumne m'ha dit que se'n va demà a deixar la dona i la filleta d'un any a la frontera amb Polònia. Ell no pot sortir. No té cap intenció d'agafar les armes, però s'ha de quedar aquí”.\nComencen a fer efecte l'escassetat i les avaries. Un dia no vam poder parlar perquè s'havien quedat sense electricitat i racionava la bateria del mòbil\nSuposo que aquests trens que venen cap a Occident amb desplaçats tornaran amb ajuda per a vosaltres, li dic. “És possible. He sentit que estan donant paquets de menjar. S'acaben de seguida. Em costa posar-me en aquesta cua. He preferit gastar el que tenia. Però d'aquí un parell de dies matinaré i hi aniré. Quin remei”.\nComencen a fer efecte l'escassetat i les avaries. Un dia no vam poder parlar perquè s'havien quedat sense electricitat i racionava la bateria del mòbil, tal com em va avisar el seu fill perquè no m'espantés si no m'agafava el telèfon. I l'endemà només vaig poder veure la cara il·luminada per la pantalla, movent-se en la foscor absoluta. “Ens demanen que tinguem la llum apagada. Mira com està el carrer”. Silenciós, buit, negre. I ens vam posar a parlar de com havia millorat els últims temps la ciutat. “T'envio una foto del nostre últim passeig, diumenge abans de l'atac”. Ella, el seu fill i al darrere un parell de girafes de llargues pestanyes. “L'han destruït, han destruït el Zoopark. Quin mal havien fet els animals? I el Palau dels Nens. Quin mal havien fet els nens i els seus gronxadors? Fins i tot jo hi vaig anar a pintar quan era pionera. I el Teatre de l'Òpera, te'n recordes? Estava posant-se tan guapo Khàrkiv… I ho han destruït. Han destruït tot el centre. Ara sembla que s'ha calmat, que se n'han anat a destruir a una altra banda”.\nElla es va quedar sense electricitat un dia i el seu fill sense aigua un altre. “Estan treballant en reparacions 24 hores. Ara m'he quedat sense internet per cable. Això no crec que ho reparin tan de pressa, no és imprescindible. Però a mi m'ajudava a passar el temps veure aquell patinatge artístic tan preciós per YouTube a la tele, al mòbil no és el mateix. No vull veure més notícies”.\nAvui l'he treta a la meva terrassa i demà li trucaré des del roser del Parque del Retiro de Madrid, per on passejàvem juntes fa tot just tres anys i que tant li va agradar. “Gràcies, Sarita. Només vull veure coses boniques”.\nSara Gutiérrez Torre és autora d''El último verano de la URSS' i de 'Rusia en la encrucijada', va ser metge resident a Khàrkiv i Moscou i col·laboradora de mitjans espanyols des d'allà\ncivils destrucció Guerra a Ucraïna


Detingut a Manresa un advocat per falsificar documents mèdics - Castellvilarenc.info\nby Redacció 15/07/2020 15/07/2020\nEl fet que presentés estudis d’audiometria, sense que els clients mostressin problemes auditius, va aixecar les sospites\nEls Mossos d’Esquadra de la Regió Policial Central han arrestat un advocat que, presumptament, hauria falsificat documents mèdics per aconseguir prestacions econòmiques per invalidesa pels seus clients. L’home, que va passar a disposició judicial el passat 9 de juliol, ha quedat en llibertat sense fiança a l’espera de judici. Se l’acusa d’un presumpte delicte reiterat de falsedat documental, estafa processal i/o frau a la Seguretat Social. A banda dels seus representats, en l’engany s’hi ha vist involucrat també personal mèdic, ja que l’advocat hauria falsificat les seves signatures professionals per certificar els documents sanitaris.\nSegons ha explicat el cos de policia, en un comunicat, la investigació es va iniciar fa més d’un any a petició de la Fiscalia d’Àrea de Manresa i estava en coneixement del Jutjat d’Instrucció número 3 de la capital del Bages. Segons la declaració dels clients als Mossos, van contractar el lletrat per representar-los en els procediments oberts davant la Seguretat Social a fi i efecte d’aconseguir unes prestacions econòmiques per raó de les seves patologies. Segons van manifestar, era l’advocat qui gestionava la documentació mèdica i la presentava al Jutjat en seu.\nEls investigadors van analitzar la documentació que havia gestionat i tramitat davant la Seguretat Social. Els va cridar l’atenció que entre la documentació presentada per l’advocat constava, en tots els casos, un estudi d’audiometria per a cada un dels seus clients que els seus representats no reconeixien, a banda que no presentaven cap signe de problema auditiu. Les investigacions van poder determinar que la signatura del doctor que acreditava aquest estudi d’audiometria també havia estat falsificada i que l’advocat alterava informes del Catsalut per als seus interessos.\nLa Covid -19 ha mutat


El Consell demana més de 12.200 unitats de material de protecció sanitària per Benestar Social i Transports - Consell Insular d'Eivissa\nEl Consell Insular d'Eivissa, a través del Departament de Benestar Social i del de Transport, han elevat al Govern de les Illes Balears i al Govern de l'Estat un total de 12.284 unitats de material de protecció sanitària entre mascaretes, guants, bates, guants, capells, ulleres i peücs.\nD'una banda Benestar Social ha centralitzat la petició de tots els centres sociosanitaris de l'illa d'Eivissa, sigui quina sigui la seva titularitat, en total 13 centres: Sa Residència, Hospital Residència Assistida Cas Serres, Can Blai, Sa Serra, Can Raspalls, Reina Sofia, SAD Domus, SAD Eivissa, SAD Santa Eulària, SAD Sant Antoni, SAD Sant Josep i SAD Sant Joan.\nConcretament s'han demanat 873 mascaretes FPP2/3, 2.326 mascaretes QX, 1.825 bates impermeables, 2.783 parells de guants, 1.485 capells XQ, 217 ulleres protectores i 690 peücs. Aquestes són les necessitats que els professionals estimen per només una setmana de feina.\nTransport demana casi 2.085 mascaretes pels professionals d'Eivissa\nD'altra banda el Departament de Transport ha demanat a la delegació del Govern central i al Govern balear un total de 2.085 mascaretes per permetre als professionals "treballar amb la màxima seguretat front a l'expansió de la pandèmia del COVID-19". Des del Consell Insular s'han mantingut contactes durant tota la setmana amb diferents agents del sector per conèixer el nombre de professionals susceptibles de necessitar una mascareta a l'illa.\n"Estam parlant d'un sector clau per la població dins d'aquesta crisi sanitària i és necessari que treballin amb les màximes garanties", ha explicat el vicepresident segon i conseller insular de Participació, Transparència, Innovació i Transports, Javier Torres, qui també ha matisat que s'ha inclòs al sector del taxi malgrat que les competències són municipals. "El nostre compromís és total amb tots els professionals del sector, inclús amb els taxistes".\nEn aquest sentit, segons xifres facilitades pel sector, l'illa consta amb 1.700 conductors dedicats al transport de mercaderies, 300 taxistes, 65 conductors d'empreses d'autobusos que realitzen transport públic, 50 autoritzacions de VTC i 20 conductors en actiu en temporada baixa.


Entre els núvols dels Alps\nDilluns, 05 Mai 2008 22:21\nUn petit accident el diumenge abans de sortir direcció Escòcia, va fer anul•lar les nostres desitjades vacances, i encara que el Ramon es va recuperar molt ràpidament vam haver de canviar la nostra destinació. Només comptàvem amb 12 dies i vam decidir anar als Alps.\nSortim de Barcelona pels volts del migdia i enfilem direcció La Jonquera i un cop hem entrat a França com ja es hora de dinar parem a l’àrea del “Village Catalán”. Després continuem per l’autopista que va molt plena de camions fins passat Orange i seguim per carreteres nacionals amb poc trànsit fins arribar a Nyons on tenim previst dormir.\nL’àrea de camping-cars de Nyons està situada al costat del Parc de Loisirs i de la piscina, abans de creuar el pont a la sortida de la població direcció Gap. L’àrea està plena, però hi ha AC que ocupen 2 places amb tendals, taules i cadires al exterior (totes són franceses). Per sort, és permès estacionar i pernoctar en els aparcaments del poliesportiu des de les 18h fins les 10h del matí...\nVolíem visitar el poble i la seva església, però l’haver de marxar abans de les 10 h del matí no ho ha fet possible i després d’esmorzar continuem la nostra ruta. Mica a mica desapareixen les vinyes que ens havien acompanyat tot el camí i comencem a creuar alguns camps de lavanda, que òbviament en aquesta època de l’any no estan florits.\nAmb una suau però continuada pendent enfilem el Col de la Croix Haute y al arribar a dalt, un panorama fantàstic s’ofereix als nostres ulls: a l’esquerra, els contraforts dels Alps i a la dreta grans cims envoltats de núvols. La nostra ruta passa per Vizille, Le Bourg-d’Oisans i finalment Alpe-d’Huez. Pel camí molts ciclistes intenten imitar amb més o menys glòria als participants del Tour de France i quasi tots ells aconsegueixen arribar a la meta. Nosaltres també hi arribem però d’una manera més tranquil•la i assossegada.\nAlpe-d’Huez es una estació d’esquí que a l’estiu es converteix en un centre de vacances amb moltes activitats tant pels grans com per la gent menuda. Donem unes quantes voltes i finalment trobem l’àrea per AC al costat del camp de golf. Aquí també som els únics espanyols i també hi ha un munt d’autos franceses amb taules i cadires a l’exterior ocupant les poques places buides que queden.\nA mig matí, fem la baixada de Alpe-d’Huez i parem sovint per fer fotos dels prats verds i les muntanyes nevades que ens envolten. La carretera continua per el pantà de Chambon i les gorges de Malaval fins arribar al petit poble de La Grave des d’on hi ha una panoràmica excepcional de La Mejie (3809 m) i la seva glacera. Des de el Coll de Lautaret (2058 m) surt una estreta carretera que passant pel Coll de Galibier (2645 m) arriba fins St-Michel-de-Maurienne. A pocs metres del coll, dalt un petit turó, hi ha una taula informativa amb tots els cims que ens envolten, però no podem pujar doncs és ple de turismes i bicicletes i no tenim espai per aparcar l’AC . Fem la foto testimonial i desfem els últims km per anar fins Briançon, Montgenèvre a la frontera italiana, i arribar al llac de Mont Cenis un altre cop a França.\nDes de la carretera veiem moltes autos aparcades al costat de la presa i tot i que el camí de baixada és una mica enrevessat, amb molta prudència aconseguim arribar a pocs metres del aigua...\nAl capvespre es comencen a sentir mols xiulets de marmotes que amagades es criden unes a les altres; amb l’ajuda dels prismàtics comencem a buscar-les entre les roques fins que les localitzem fora dels seus caus !!!.\nDe matinada, quan el Ramon treu la Bel•la a passejar, torna a veure aquests petits mamífers sorollosos i els fa moltes fotos.\nCom que el camí d’accés al llac és molt estret, decidim marxar d’allà abans no comencin a arribar turismes i no puguem sortir; ens acomiadem dels nostres veïns i ens posem en ruta abans d’esmorzar. Passem pel Coll de Mont Cenis (2084 m) i els pobles de Bessans i Bonneval-sur-Arc (dintre el Parc National de la Vanoise) on passegem pels seus carrerons amb balconades i finestres plenes de flors i aprofitem per comprar pa, croissants i fruita.\nLa carretera continua oferint-nos paisatges de vertígen i a mida que anem remuntant el Coll de L’Iseran (2764 m) veiem les magnífiques glaceres de les muntanyes que ens envolten.\nUn suau descens ens acosta a la Val d’Isère que creuem relaxats fins arribar a Tignes a l’hora de dinar.\nTignes és una important estació d’esquí rodejada de cims de més de 3500 m entre els que destaca La Grande Motte amb 3655 mts. i La Grande Casse amb 3852 mts.\nPerò a més de poder practicar aquest esport tot l’any, a l’estiu ofereix moltes altres activitats.\nDinem al costat del llac, en una petita àrea de pic-nic i després de fer algunes fotos continuem uns km més amunt fins arribar a Le Val Claret on hi ha un gran aparcament ple de AC.\nCom el dia és radiant fem un petit passeig fins l’estació del funicular que puja a la glacera, però ja hem fet tard: l’últim ha sortit a les 4’30 i hem de deixar l’excursió per demà.\nMentre estem a l’auto, en veiem arribar una altra amb matrícula espanyola i ens afanyem per sortir per saludar-los; són el Ramon i l’Anna de Legazpi (Gipuzkoa). Petem la xerrada una bona estona i després de sopar compartim cafè i galetes fins ben entrada la matinada.\nEl dia torna a ser assolellat i a mig matí ens dirigim a l’estació del tren supersònic que en 7 minuts ens portarà des de els 2000 m de Tignes fins els 3000 de la glacera. Després d’agafar els tiquets hem d’esperar alguns minuts a que el funicular de forma cilíndrica arribi i faci el seu recorregut totalment soterrat dintre un túnel de més d’un km de llargada. Tot hi que fa una temperatura molt bona, dintre el tren i degut a la seva velocitat corre un aire gèlid que entra a través de les portes que no són hermètiques. Quan arribem a l’estació superior agafem un telefèric que ens porta uns metres més amunt tot passant per sobre la glacera on molts esquiadors aprofiten per fer algunes baixades matinals aprofitant les neus perpètues (cada cop n’hi ha menys) de les muntanyes.\nA la tarda, després de dinar esperem la arribada dels nostres companys de Legazpi per acomiadar-nos d’ells i continuar la nostra ruta direcció Itàlia. Creuem el coll del Petit Sant Bernard ( 2188 m), frontera natural entre Itàlia i França on podem veure les restes de l’antiga hostatgeria que durant molts anys ha servit per protegir els peregrins que passaven per aquestes terres i ens dirigim a Breuil-Cervinia on arribem passades les 9 h de la nit.\nEn comparació a les valls que hem creuat aquests dies, la Vall d’Aosta no ens acaba d’agradar; millor dit, no ens agrada gens: la vegetació ha perdut el color verd brillant que ens ha acompanyat fins ara, la circulació de vehicles s’ha intensificat i restes d’obres i grues omplen mols racons que ens imaginàvem havien de ser idíl•lics.\n... Intentem oblidar per uns moments els tòpics preestablerts que tenim sobre els italians, però ens és impossible; en els pocs km que portem recorreguts per aquest país ens han avançat per carreteres estretes, en obres, plovent, sense mica de visibilitat i saltant-se les línies continues com si fossin endimoniats volent arribar no se pas a on ¡¡¡\nEl Matterhorn es el cim mes conegut dels Alps. Esvelt, solitari i amb les arestes punxegudes apareix a l’horitzó de Zermatt. Provocatiu, seductor i deixant-se acariciar amb la mirada ens el trobem a Breuil-Cervinia.\nEl dia s’aixeca tapat, però malgrat això, la majestuosa silueta del Matterhorn (4478 m ) es deixa entreveure entre els núvols. Quan vam arribar ahir a la nit, ens esperava l’agradable sorpresa de trobar-nos a l’àrea d’AC una parella de Castellar del Vallés, el Jordi Carreras i la seva esposa Margarida que ja coneixíem des de la inauguració de l’àrea de Navarcles i amb qui havíem parlat en nombroses ocasions. Ells han vingut fins aquí per fer muntanya, però com les previsions meteorològiques anuncien pluges durant tot el dia aprofiten per acompanyar-nos a fer una passejada pel poble i compartir amb nosaltres unes hores d’entretinguda tertúlia.\nEl poble de Cervinia (2003 m) està envoltat de cims de més de 4000 m i és centre de activitats muntanyenques a l’estiu amb molts senders accessibles des del funivia i els funiculars i estació d’esquí a l’hivern. Hi ha una àrea d’AC a l’entrada de la població i a primera hora del matí passen a cobrar 6 € per la pernocta.\nAhir a la nit ja ens vam acomiadar d’en Jordi i la Margarida, dons nosaltres volíem sortir a primera hora del matí i ells volien aprofitar per fer alguna petita excursió.\nEns dirigim a la Vall de Cogne ja que ens havien dit que era mol bonica, però realment ens decepciona una mica; potser perquè aquests dies hem voltat per pobles i paisatge sorprenents.\nContinuem fins Courmayeur on volem agafar el “funivia” fins la punta de Helbronner a 3462 m, i des d’aquí amb el “telecabina” arribar fins l’Aiguille de Midi a 3842 m a la vessant francesa. Però la pluja continua i com que dalt de la muntanya no hi ha gens de visibilitat i els aparcaments estan massa inclinats per quedar-nos a dormir, decidim creuar el túnel del Montblanc fins Chamonix.\nDes que fa uns anys hi va haver un terrible accident dintre el túnel, s’han extremat les precaucions per circular-hi i els vehicles només hi poden entrar respectant una distancia de 150 m uns dels altres, el que provoca una mica de cua !!!\nA l’arribar a Chamonix passem per davant l’àrea d’AC que és de pagament (10 €/ 24 h i 0’50 €/ h) però continuem fins el polisportiu on trobem lloc per aparcar al costat d’altres AC.\nChamonix és més que res un gran centre muntanyenc, un lloc de reunió d’excursionistes i motxillers, però també arreplega tota mena de turisme familiar gràcies a les seves infrastructures hoteleres i d’esbarjo.\nNo ha parat de ploure en tota la nit i al matí, tot i la pluja que segueix caient, fem una volta pel poble i ens acostem a l’estació del tren de Montevers d’on surt el cremallera que ja fa uns anys ens va portar fins la glacera de la Mer de Glace i on cada estiu esculpeixen una cova de gel amb figures d’animals i plantes. Continuem fins l’estació de l’Aiguille de Midi; dos telefèrics s’enfilen vertiginosament fins l’estació d’arribada a 3842 m. És un complex turístic amb cafeteria, restaurant i vàries terrasses que permeten contemplar des de ben a prop el cim més alt d’Europa: el Mont Blanc de 4810 m d’alçada. Encara que tenim ganes de pujar, un cartell lluminós indica que a dalt la visibilitat és nul•la, i el pronòstic de temps pels propers dies es de pluja i més pluja...per tant , després de dinar continuem el nostre camí: volem arribar fins el Cirq du Fer a Cheval.\nLa carretera va per una vall vorejant un riu... !!! De sobte, passat Sallanches, un immens salt d’aigua de casi 270 m ens sorprèn: és la Cascade d’Arpenaz que prové del desglaç del Désert de Platé. També passem per petits pobles com Arâches, La Frasse, St-Sigismond i Châtillon, amb cases de fusta plenes de flors i envoltats per prats verds. Encara hi ha paisatges que ens sorprenent !!!\nArribem a Samoens i mentre ens endinsem al fons de la vall els nostres ulls comencen a gaudir d’un espectacle únic...1, 2, 3 salts d’aigua...8, 9, 10,...15, 16,...20, 21 salts..., perdem el compte!!!\nFinalment arribem al Cirq du fer a Cheval: Ens envolten muntanyes negres de quasi 3000 m que des dels seus cims nevats deixen caure infinitat de fils d’aigua entre una vegetació de color verd llampant.\nEl Pàrking va ser destruït per uns forts aiguats l’any 2003 i després d’uns estudis del terreny s’ha començat de nou la seva reconstrucció !!!.\nEl dia comença amb moltes clarianes i aprofitem per fer un passeig d’un parell d’hores fins el Fond de la Combe. Després continuem fins Sixt-fer-à-Cheval d’on surt la carretera que porta a una altra meravella de la natura, la Cascade du Rouget.\nDepenent de l’època de l’any la natura ens fa uns regals o uns altres, i la pluja i la neu d’aquests dies fa que l’aigua dels torrents brolli amb una força espectacular.\nAl capvespre ens espera una altra sorpresa: direcció La Plagne passem per Aime, un poble petit banyat per l’Isère que conserva una petita joia de la història; és la “Basílica romànica de Saint Martin” construïda el segle XI sobre restes d’una antiga església cristiana de l’època romana. Conserva bonics frescos i a la cripta hi ha instal•lat un museu de tombes.\nPer fi tenim un dia radiant que volem dedicar a conèixer Les 3 Vallées: Envoltats per prats verds i cims nevats tenim Courchevel, Méribel i Val-Thorens. Són estacions d’esquí comunicades entre elles per gran quantitat de telefèrics i funiculars que durant l’hivern permetent passar hores lliscant sobre la neu, i l’estiu ens acosten als senders d’alta muntanya. Grans edificis i un munt de cases de fusta formen un laberint de carrers sota l’espectacular Aiguille de Péclet ( 3561 m ).\nParem a l’àrea de AC de Les Menuires; sota nostre un riu i un petit aparcament ple de turismes ens indiquen l’aficionats que són el francesos a les "randonées”.\nAl matí, després d’esmorzar reculem de nou fins Alvertville i emprenem a tornada a casa. Passem per Aiguebelle on hi ha una àrea al costat d’una zona de pic-nic i abans d’arribar a St-Jean-de-Maurienne ens fiquem en una carretera comarcal de gran bellesa que ens duu directament al Col de Glandon a 1924 m. Fins l’any 1860 i juntament amb el Col de la Croix de Fer de 2067 m (a 2’5 km) va delimitar França de Savoia.\nA pocs km, direcció Le Bourg-d’Oisans trobem Le Barrage de Grand Maison, un petit llac envoltat d’herba i que té un fàcil accés fins ran d’aigua. Ens hi quedem a dinar mentre escoltem els xiulets de les marmotes. A mitja tarda uns núvols grisos cobreixen el cel i decidim continuar el nostre camí fins Sisteron.\nHem dormit en una avinguda al costat de l’estació ja que quan ahir al capvespre vam arribar, l’àrea d’AC estava plena de gom a gom de turismes i alguna que altra auto.\nPel matí fem una passejada pels seus carrerons estrets, però del poble florit sobre el Durance que recordàvem del nostre primer viatge ja no en queda gairebé res; s’ha fet gran i la ciutadella on havia estat presoner Napoleó, ara ens sembla tan restaurada que ha perdut el misteri i l’encís que ens havia enamorat anys enrere.\nMentre ens dirigim a Avignon, el paisatge i la temperatura va canviant; hem passat de les altes muntanyes, prats verds i temperatures fresquetes a camps de conreu de lavanda , farigola i romaní i una calor que es fa insuportable.\nArribem a la ciutat al migdia i un sol de justícia cau sobre nostre!!! Hi ha moltes AC aparcades al voltant de les muralles i a prop del pont de St Benèzet, però no queden llocs lliures i hem de donar algunes voltes abans no puguem trobar un forat per estacionar la nostra auto. Finalment descobrim que darrera la “cité”, al costat de la porta “Trieste” hi ha lloc suficient i parem per dinar.\nDesprés d’una passejada pel “Palais dels Papes”, continuem fins Remoulins on hi ha un aparcament al costat del riu que ja hem fet servir en altres ocasions i un “Fleut bleau” a pocs metres d’ell.\nLes mini-vacances ja acaben, però un petit ensurt a prop de Nîmes ens fa perdre el temps i la paciència: en la incorporació en una rotonda, el turisme que va davant nostre, s’atura de cop, i nosaltres que ja havíem iniciat la maniobra d’entrada li donem un cop petit per darrera; cap dels dos vehicles ha sofert mal, però els francesos pretenen que els donem diners, cosa a la que nosaltres ens neguem (per alguna cosa tenim assegurança). Mentre omplim el “part amistós” li demano al Ramon que faci fotos del darrere i laterals del seu Peugeot 207, no sigui que li donin un cop de martell al para-xocs per tal de canviar-lo. La seva cara empal•lideix de cop i hores d’ara encara no hem rebut cap notificació de la seva companyia.\nLa resta del trajecte és tranquil fins arribar a casa a l’hora de dinar.\nLlegir 6522 vegades\nMés en aquesta categoria: « Austria Països alpins »


Raspallar a contrapel - El Temps de les Arts\nMey Rahola, “Jugadora de pilota” (1936), paper al gelatinobromur de plata.\nRaspallar a contrapel\n13 oct. 2020 per Eva Vázquez\nAmb l’exposició Pintar, crear, viure, el Museu de l’Empordà de Figueres s’incorpora a les institucions que, fent examen de consciència, han impulsat en els darrers anys la recerca al voltant del llegat artístic de les dones. Fruit d’una investigació de Cristina Masanés, el projecte ha permès reunir més d’un centenar d’obres d’una trentena d’artistes nascudes o vinculades a l’Alt Empordà entre 1830 i 1939, algunes de les quals, com les fotògrafes Mey Rahola i Paulina Buxó, constitueixen descobertes fenomenals.\nPintar, crear, viure. Dones artistes a l’Alt Empordà (1830-1839)\nComissariat: Cristina Masanés\nL’assagista Cristina Masanés, que ha fet front a aquesta investigació pionera pel que fa a les dones artistes de l’Alt Empordà, obre la seva reflexió amb una pregunta que, cinquanta anys després que la formulés Linda Nochlin, continua sent incòmoda: “Per què no hi ha hagut grans dones artistes?” Llegida en relació amb l’exposició de Figueres, però, el més pertorbador és aquest mur que hi aixeca l’adjectiu “gran” al davant, com si no n’hi hagués prou amb una prospecció així de dificultosa, aquest buscar dones on durant segles no se les ha esperades, sinó que a sobre calgui escalar la muntanya de la grandesa i la notorietat. No, aquesta és una porta que bona part de les dones recuperades aquí no han franquejat, o en tot cas hi han tret el nas de manera fulgurant però fugaç, com Ángeles Santos. Algunes, de fet, no s’han considerat a si mateixes, ja no grans, sinó ni tan sols artistes, i en aquest sentit convé treure a col·lació la concepció bàsicament empresarial que hi havia al darrere de proeses com la de Carme Cervera, una filla de pescadors del Port de la Selva que va crear, a l’Espanya franquista de mitjan anys quaranta, la popular nina ‘Gisela’. La pregunta pertinent aquí, doncs, gairebé seria una altra: per què les dones, algunes dones, tenen una vivència tan poc ostentosa de l’art?, o per què la noció mateixa de “grandesa”, en el sentit de preeminència i poder que hi ha encastat la jerarquia a l’ús, no sempre forma part del seu horitzó d’expectatives?\nÁngeles Santos, “Autoretrat” (1928), oli sobre tela.\nLa resposta pot conduir-nos per viaranys tortuosos, com ara pressuposar-los una ambició disminuïda, aquella modèstia proverbial que ha anat històricament tan bé per rebaixar-les a un paper decoratiu i subsidiari, enfront de la “serietat” de la dedicació masculina a aquests mateixos menesters. Més aviat es tracta d’eixamplar la perspectiva perquè el judici sobre les seves aportacions prengui en consideració altres valors que els de la perfecció o el prestigi, no pas perquè aquests siguin uns dons per a elles inaccessibles, sinó perquè, en vista de les seves trajectòries, i més enllà de les limitacions del sostre de vidre, no sembla que ni la pretensió del sublim ni el reconeixement social hagin estat objectius prioritaris per a la majoria. Ara bé, potser no tenien cap més opció en uns ambients que, fins fa tan poc, els boicotejaven qualsevol projecció pública.\nPilar Nouvilas, sense títol (c. 1875-1885), oli sobre tela.\nLa mateixa Cristina Masanés ho va constatar ben al principi de la seva recerca: si el propòsit inicial havia estat localitzar creadores la qualitat de l’obra de les quals “pogués ser defensable”, a mesura que s’endinsava en els arxius, que entrava als magatzems dels museus i a les cuines de les cases particulars, que obria calaixos i capses oblidats, que pujava a les golfes, fullejava àlbums de records i conversava, quan encara ha estat possible, amb supervivents i descendents, es va anar adonant que “la pregunta per la qualitat havia deixat de tenir importància”, no tant per si la resposta es decantava cap a la minúcia, sinó perquè s’havia revelat com a “mal plantejada”. Ni el mite de l’autoria ni el de la qualitat poden donar respostes adequades quan hi ha crostes d’anonimat tan endurides, sinó que cal excavar-hi vies subterrànies que prestin també atenció a la microhistòria i la “memòria petita”. Cada vida reportada en aquest treball és, en aquest sentit, una operació de rescat i una acta moral.\nEn una exposició panoràmica com aquesta, que fa aflorar trenta-una artistes en bloc tot i la seva diversitat de formació, origen i època, la qüestió de la vàlua com a mesura anivelladora certament aporta tan poc interès com, ben mirat, en una exposició d’homes artistes que posés de costat un pintor de retrats del segle XIX i un fotògraf publicitari de la naixent cultura de masses del XX. El que pren relleu en tot cas és la suma de singularitats ‒algunes de meravelloses, d’altres de més previsibles‒, que ajuden a traçar un mapa de coneixement, una primera prospecció de la qual es puguin inferir unes particularitats que tenen a veure amb el gènere, per descomptat, però també amb les emocions, els afectes, la quotidianitat, més que no pas amb els grans contextos, unes perioditzacions enrigidides per la historiografia acadèmica i uns barems inequívocament masculins. En el mateix catàleg de l’exposició, Assumpta Bassas es refereix a la necessitat de “situar-nos en escenaris hermenèutics que possibilitin posar en relació el temps de la història amb el temps de la vida”. És això, exactament, el que es planteja a Figueres.\nElena Paredes, sense títol ni data, acrílic sobre tela.\nEl treball de recuperació de les artistes de l’Alt Empordà té altres antecedents significatius, tant locals com d’àmbit nacional, i en tots els casos hi ha un idèntic sentiment d’excavació arqueològica, d’avançar a les palpentes per intentar recompondre parracs i esquerdills enmig de papers esgarriats, peces desaparegudes i vides truncades. Hi ha estones en què pot arribar a ser tan desesperant i poc fructífer, que venen ganes d’engegar-ho tot a rodar i deixar aquestes dones al seu confortable racó fosc. Per això aquestes aproximacions de conjunt s’han d’apreciar per la seva vocació obstinada, contra corrent i en certa manera subversiva, perquè són la posada en pràctica de la tesi benjaminina de “raspallar la història a contrapel”.\nCaterina Albert, “Amèlia Albert Paradís pentinant-se” (1898), terracota.\nEn la mostra empordanesa, hi ha pintores, sobretot, i caricaturistes, fotògrafes, escultores, dissenyadores de moda i impulsores de l’art, entre les quals la matriarca dels Pichot, Antònia Gironès, s’erigeix en un model exemplar per primer cop valorat com mereix. N’hi ha de convencionals (diguem-ho sense reticència: el dret a la mediocritat el tenen tant els homes com les dones) i de més agosarades, i algunes (pot sorprendre que siguin la majoria) perpetuen la imatge idíl·lica sobre elles mateixes que ha propagat certa idealitat masculina, mentre que unes poques n’han violentat els fonaments amb visions trencades i ferides, com les poupées d’Elena Paredes. Des d’una porció de l’Empordà, assistim a un repertori formal, uns condicionants i unes contradiccions compartits per les seves contemporànies d’altres regions, moltes de les quals també pintaven el món proper a la casa, a vegades recorrien a la protecció del pseudònim viril o es mantenien a l’ombra d’uns companys, marits o germans que sí que han passat a la posteritat; en general, també, abandonaven tota pràctica artística en el moment de casar-se i, sobretot, amb l’arribada dels fills i l’obligada consagració al “regim de producció que és la família”, com la defineix amb agudesa Cristina Masanés.\nNo ha d’estranyar, per tant, que s’hagi prescindit d’una narració cronològica, que d’altra banda oferiria pocs sobresalts, a favor d’una organització de les obres que posa l’accent en determinats conceptes i metàfores de la historiografia feminista (la cambra pròpia, el sostre de vidre, la modernitat com a atribut d’una feminitat perillosa), en els quals es reconeixen a la perfecció els silencis, la irregularitat de les vocacions i l’arbitrarietat pòstuma que han embolcallat aquestes trenta-una creadores convocades al Museu de l’Empordà pel que tenen de més majestuós i menys reductible a un inventari: les seves vides, per més resistents a la visibilitat que hagin arribat a ser. De fet, exceptuant uns quants noms ja prou coneguts per l’atenció singularitzada que han merescut en altres estudis, com els de Caterina Albert (tot i que no en la seva vessant artística), Ángeles Santos, Esther Boix, Mercè Huerta o Gala Dalí, l’exposició aporta tres sorpreses majúscules: les fotògrafes Mey Rahola i Paulina Buxó, descobertes en el procés d’investigació, i la pintora Pilar Nouvilas, un mite fundacional empordanès de la qual per primer cop ha estat possible localitzar obra.\nRemei Martínez-Marí, “Autoretrat” (1990), acrílic sobre tela.\nLa troballa de Mey Rahola és una notícia tan sensacional, que per fi omple el buit clamorós amb què s’ha omès fins ara el paper de les dones dins la gran efervescència de la fotografia amateur dels anys trenta a Catalunya; potser no representaven sinó un percentatge discret dins les agrupacions del seu temps, però eren, valgui l’obvietat, força més que zero, potser mig centenar llarg que apareixen en lletra petita als butlletins de les societats a les quals estaven adscrites i de les quals, però, hem acabat no sabent ben res. Mey Rahola no és, doncs, l’únic testimoni de la seducció que la càmera va exercir en les dones com a eina creativa i alliberadora, expressió màxima d’una modernitat que s’allotjava en la mirada, però sí el més preciós gràcies a la conservació d’un llegat de cap a un miler de negatius i còpies d’època que revelen una artista feliçment audaç. El seu besnet, el musicòleg Lluís Bertran Xirau, junt amb la fotògrafa Roser Martínez, estan posant ordre a un fons que demana a crits una recerca exhaustiva i una exposició monogràfica que podríem veure aviat en un gran museu.\nL’interès per Paulina Buxó, nascuda el 1835 i que, a més de fotògrafa, va ser compositora, pianista, poeta i monja, és rigorosament historiogràfic pel fet de tractar-se de l’autora de les primeres fotografies documentades a l’Estat espanyol: una sèrie de tretze albúmines, datades el 1857, que reprodueixen pintures del cicle iconogràfic de la verge per a un àlbum devocionari destinat a la reina Isabel II. De Pilar Nouvilas, que amb Hermínia Massot pertany als orígens més reculats de l’art fet per dones a l’Empordà, es desvetlla el misteri d’una obra que no havia sortit mai fins ara de les estances privades, unes pintures molt de l’època, de mirinyacs i levites, que treuen a la llum, però, una artista culta i de formació europea.\nEls vestits d’alta costura dissenyats per Estrella Rivas i la nina ‘Gisela’ creada per Carme Cervera, en una de les sales de l’exposició.\nCada una d’elles reclama un espai propi, i el Museu de l’Empordà ha impulsat per a aquest fi un projecte perquè totes tinguin el seu article a la Viquipèdia arran de l’exposició, però algunes roben el cor més que d’altres. Caterina Albert, per exemple, que no havia vist encara reconeguda la seva faceta artística fora d’aquell llibret testimonial que va dedicar-li Joaquim Folch i Torres el 1955; o Rosa Vilar, que després de vint anys d’inactivitat va reprendre la seva pintura vitalista encara que hagués de ser a “l’habitació del darrere”; o la caricaturista Rosa Soler, incomprensiblement absent de la gran generació de ninotaires dels anys vint; o la dissenyadora de moda Estrella Rivas, que als anys quaranta va arribar a confeccionar la bossa de mà per a les dones de l’exèrcit nord-americà, o la desconeguda i tremenda Carme Escursell, i la intimista Remei Martínez-Marí, que revalora els espais més ordinaris i familiars de la vida quotidiana, des de la pica del lavabo (al mirall del qual roba un autoretrat quasi fortuït) fins a un racó de la botiga de queviures de la cantonada. I les fotògrafes, tantes que n’hi havia i tan poques que ens retornen, com la retocadora Maria Tort, que mai no va signar els retrats que millorava, com la seva mare, Maria Xirau, sempre a l’ombra del gabinet de fotografia del marit. I encara hi ha aquell bé de deu de grans artistes de l’avantguarda europea que va atraure a Cadaqués la presència de Dalí, Duchamp o Hamilton, com la mateixa companya del pintor anglès, Rita Donagh, i Parvine Curie, Mary Callery i Gala, és clar. Aquesta és només la primera pedra d’un projecte que ha de créixer encara molt més, però un cop posada en el paisatge, ja res no hauria de ser el mateix.\nEtiquetes Ángeles Santos, Caterina Albert, Cristina Masanés, Esther Boix, Eva Vázquez, Gala Dalí, Mercè Huerta, Mey Rahola, Museu de l’Empordà, Paulina Buxó Navegació per les entrades


Article ARA-2 (Març 2018) : "El segrest de la plurinacionalitat" > Ferran Requejo - Web personal\nArticle ARA-2 (Març 2018) : "El segrest de la plurinacionalitat"\nferranrequejo - 30-de març-2018 17:57\nTots els estats son nacionalistes. No hi ha cap excepció al món (salvant alguns microestats). En democràcies plurinacionals com el Regne Unit, Bèlgica, Canadà o Espanya es dona una tensió inherent entre el nacionalisme que sempre impulsen les institucions, organitzacions i actors polítics de l’estat, i els projectes nacionals impulsats per les institucions (quan existeixen), organitzacions i bona part dels ciutadans de les nacions minoritàries.\nA la pràctica, una síntesis harmònica entre aquestes dues lògiques esdevé una missió quasi impossible malgrat es comparteixin valors cívics, democràtics i socials. Els ciutadans d’ambdues realitats viuen en universos mentals massa diferents (reconstruccions històriques, valors col·lectius, autoimatge i autoestima, projectes de futur, etc). Les solucions, quan son possibles, son de caràcter pragmàtic. I son establertes a través de la negociació.\nEl reconeixement del pluralisme nacional constitueix un aspecte clau de la concreció dels valors de llibertat i d’igualtat política, una concreció que resulta irrenunciable per les col·lectivitats nacionals que no disposen d’un estat propi. En absència de reconeixement nacional, els discursos sobre la “llibertat” i la “igualtat de ciutadania” esdevenen formulacions retòriques que actuen en favor dels particularismes nacionals, culturals i lingüístics de les majories. En aquests contexts esdevé encara més important la qüestió de com evitar la “tirania de la majoria”.\nEn termes de teoria política: en les democràcies plurinacionals els enfocaments individualistes de Kant o Rawls son necessaris, però resulten insuficients. Cal complementar-los amb les perspectives analítiques sobre el reconeixement individual i col·lectiu obertes per Hegel, Berlin i Taylor.\nLa Constitució espanyola no estableix un reconeixement efectiu del pluralisme nacional. A més, totes les matèries de govern tenen el seu centre real de decisió en les institucions de l’estat. Però per molt que s’augmentés la gestió de la despesa de competències d’autogovern es mantindria sense resoldre el punt clau de la capacitat de Catalunya de decidir polítiques diferenciades i sense ingerències de l’estat en els àmbits simbòlic, institucional, competencial, econòmic, fiscal, de política europea i de política internacional. El problema no és Espanya. El problema és l’estat espanyol. Un estat que segresta la plurinacionalitat.\nL’estat de les autonomies arrossega “aluminosis” tant en el seu disseny com sobretot en el seu desenvolupament pràctic. Ha esdevingut obsolet. Com he dit en altres ocasions, la política comparada mostra solucions institucionals de caràcter pragmàtic en el moment d’acomodar una societat plurinacional en termes liberal-democràtics: models confederals, federals plurinacionals (amb asimetries constitucionals) i models consociacionals.\nÉs alguna d’aquestes solucions aplicable al cas espanyol?. En termes realistes crec que no, a no ser que intervinguessin actors europeus o internacionals. Son solucions que els hi venen massa grans als molt limitats plantejaments dels dirigents del PP, del PSOE i de C’s, uns partits híper-nacionalistes als qui els molesta el pluralisme nacional i que reflecteixen cultures polítiques antiquades tant en termes liberals com democràtics. Es tracta de partits que, juntament amb institucions com el Tribunal Constitucional, el Tribunal Suprem i el Govern central, no dubten en degradar l’estat de dret i la democràcia amb pràctiques pròpies d’estats autoritaris.\nHem assistit a magistrats del TC que s’extralimiten i actuen en termes inconstitucionals sobre els candidats a la investidura i a magistrats del TS que prevariquen i que jutgen idees més que fets. L’estat espanyol és cada dia menys un estat de dret i més un fet autoritari amb regust a franquisme.\nI aquí, el paper del PSOE resulta lamentable –dic lamentable i no decebedor perquè aquest partit avui ni tan sols té la capacitat de decebre. ¿Se’n recorden dels temps en que es presentava ampul·losament com “el partido de las libertades”?. A la inoperància generalitzada de la socialdemocràcia europea aquest partit hi ha afegit la connivència amb un nacionalisme espanyol, en bona part de caràcter preliberal, que comparteix amb PP i C’s. De progressistes a reaccionaris en una generació. Un rècord negatiu difícil de superar.\nDues conclusions i una nota final: 1) tot hi haver solucions tècniques en la política comparada de les democràcies plurinacionals, una reforma constitucional profunda que solucionés la qüestió nacional-territorial de l’estat espanyol resulta impossible en termes pràctics; 2) si la independència de Catalunya tampoc no és possible sense intervenció d’actors europeus o internacionals seguirem vivim durant molt temps en el conflicte, amb tots els costos de temps, energia i recursos que això comporta.\nNaturalment, m’agradaria poder deixar entreveure que el tema nacional-territorial de l’estat ofereix vies raonables de solució per vies de reforma. Però, francament, no las veig. Fa anys que les terceres vies estan mortes. Cap partit estatal està oferint solucions que puguin semblar justes i estables, és a dir, solucions que mereixin aquest nom. Sobra retòrica i manquen projectes concrets que no defugin el tema de fons: el reconeixement i acomodació política d’una societat plurinacional. I segurament també manquen coneixements de teoria política i de política comparada en la majoria dels integrants de la classe política. Mai és massa tard per aprendre.\nNota final. En política el més important acostuma a ser la pràctica. Crec que cal constituir un Govern efectiu de la Generalitat que eviti unes noves eleccions. Un objectiu que hauria de ser prioritari per JxCat i ERC. També crec que els Comuns i la CUP haurien de facilitar-lo. Per responsabilitat, defensa i projecció de futur del país. Caldria establir una investidura factible, tot i mantenint les accions entorn els presos polítics, el President Puigdemont i els consellers de l’exili. Francament, no crec que posar-se d’acord i combinar aquests objectius sigui tant difícil de fer !.


Atenen més de 60 tortugues marines capturades accidentalment per pescadors al delta de l’Ebre | Ajuntament d'Amposta\nInici NotÃcies Atenen més de 60 tortugues marines capturades accidentalment per pescadors al delta de l’Ebre\nAtenen mÃ©s de 60 tortugues marines capturades accidentalment per pescadors al delta de l’Ebre\n24 embarcacions de la zona participen d’un projecte per garantir la recuperaciÃ³ dels exemplars atrapats\n- La FundaciÃ³ CRAM per a la ConservaciÃ³ i RecuperaciÃ³ d’Animals Marins ha fet 62 assistÃ¨ncies a tortugues marines de l’espÃ¨cie â€˜Caretta Caretta’ al delta de l’Ebre en el darrer any, en el marc d’un projecte de recuperaciÃ³ i reintroducciÃ³ en el medi natural de tortugues capturades de forma accidental en xarxes d’arrossegament. AixÃ² ha estat possible grÃ cies a la campanya de sensibilitzaciÃ³ del sector pesquer que s’ha fet a la zona, amb 24 embarcacions implicades. El projecte ha tingut el suport de la Generalitat i la colÂ·laboraciÃ³ del Ministeri per a la TransiciÃ³ EcolÃ²gica, a travÃ©s del Programa Pleamar, cofinanÃ§at amb fons europeus.\nL’objectiu de la iniciativa ha estat sensibilitzar i implicar al sector pesquer d’arrossegament de la zona del delta de l’Ebre per minimitzar l’impacte que tÃ© la pesca accidental sobre les tortugues marines. AixÃ, s’han fet reunions amb les confraries implicades, s’ha establert relaciÃ³ amb els mateixos pescadors i s’han fet jornades formatives als ports de l’Ampolla, les Cases d’Alcanar i Sant Carles de la RÃ pita. Tot aixÃ² s’ha traduÃ¯t en 24 embarcacions implicades en la recuperaciÃ³ de tortugues marines durant aquest any.\nD’altra banda, el projecte ha permÃ¨s recuperar el 97% de les tortugues marines capturades incidentalment per les embarcacions participants en aquesta iniciativa i tornar-les al seu medi natural el mÃ©s aviat possible, de la mÃ dels pescadors colÂ·laboradors i les seves famÃlies.\nAmb aquesta lÃnia d’actuaciÃ³, s’han atÃ¨s 61 exemplars de tortuga babaua, un d’ells capturat accidentalment en dues ocasions. D’aquests, s’han recuperat i alliberat al medi natural 38 tortugues, 22 es mantenen en recuperaciÃ³ amb un pronÃ²stic favorable i dues van ingressar mortes al centre de recuperaciÃ³.\nEl CRAM recorda que la principal amenaÃ§a de les tortugues marines Ã©s la pesca accidental i subratlla que el projecte ha estat molt ben acollit pels pescadors de les Terres de l’Ebre. De fet, aquest colÂ·lectiu Ã©s clau perquÃ¨ Ã©s el primer en detectar la captura accidental i en activar el protocol de rescat.\nEl projecte, que va comenÃ§ar el 2017, va seleccionar els pescadors ebrencs per ser una zona litoral que presenta una concentraciÃ³ elevada de tortugues babaues i per ser la zona on es capturen accidentalment mÃ©s animals.