”la Caixa” renova el seu suport a un projecte de medicina personalitzada | Notícies | IRBLleida\n”la Caixa” renova el seu suport a un projecte de medicina personalitzada\nUna aliança entre IRBLleida, CIBERES, l’Institut de Recerca Sanitària La Fe i “la Caixa” permetrà l’avenç de la transferència d’aquesta tecnologia a la societat\n"la Caixa" impulsa aquesta iniciativa amb més de 180.000 € per al desenvolupament del projecte d'innovació HIPARCO-score, una eina de medicina personalitzada que permet predir els beneficis del tractament de l'apnea del son en el control de la pressió arterial. El conveni signat entre l'Institut de Recerca Biomèdica de Lleida (IRBLleida) i "la Caixa" permetrà avançar en el desenvolupament del producte que permeti la transferència d'aquesta tecnologia a la societat. HIPARCO-score està actualment protegit sota patent i té com a cotitulars l'IRBLleida, el Centre de Recerca Biomèdica en Xarxa (CIBER) i l'Institut de Recerca Sanitària La Fe.\nLa hipertensió resistent és un tipus d'hipertensió de control difícil i risc cardiovascular elevat. A més, està íntimament relacionada amb l'apnea de son. Actualment, el maneig dels pacients amb hipertensió resistent, caracteritzat per una falta de resposta al tractament farmacològic per al control de la pressió arterial, és una necessitat mèdica no resolta. HIPARCO-score permetrà innovar en l'actual gestió de la hipertensió resistent mitjançant una anàlisi de biomarcadors en una simple mostra de sang, per identificar els pacients que poden beneficiar-se del tractament de l'apnea del son per a la disminució de la seva pressió arterial. És, per tant, una eina única i molt prometedora en la prevenció, predicció i tractament de malalties cardiovasculars.\nAquesta proposta, que està liderada pel sotsdirector de l'IRBLleida i investigador del CIBERES, Manuel Sánchez de la Torre, va partir d'un projecte d'innovació CIBERES sota el suport del Caixaimpulse, un programa impulsat per "la Caixa" i Caixa Capital Risc que té per objecte validar i facilitar la comercialització de tecnologies i teràpies innovadores en biomedicina, així com formar i acompanyar investigadors innovadors en aquest procés.\nLes malalties cardiovasculars són la principal causa de mort a tot el món. Entre tots els factors de risc associats al desenvolupament de malalties cardiovasculars, la hipertensió és el factor modificable més important. Els pacients amb hipertensió resistent, els quals no responen a cap tractament farmacològic, representen un cost per al sistema de salut superior a 9.000 euros per pacient a l'any.\nSuport a projectes d'investigació d'excel·lència\n"la Caixa" impulsa iniciatives capdavanteres en investigació multidisciplinària per incidir en el benestar social. El Pla estratègic 2016-2019 inclou la inversió en investigació com a prioritat, i té previst triplicar el pressupost en aquest camp fins a 90 milions d'euros l'any 2019.\n"la Caixa" dona suport a projectes d'investigació d'excel·lència en l'àmbit de la biomedicina i la salut, al mateix temps que vol apropar la ciència i el procés d'investigació a la ciutadania, fent-la partícip dels avenços i les repercussions de les investigacions desenvolupades al nostre país. En aquest sentit, té la voluntat de contribuir perquè la ciutadania tingui una opinió cada cop més favorable i informada sobre la investigació.\nEl Centre de Recerca Biomèdica en Xarxa en la seva àrea temàtica de malalties respiratòries (CIBERES), dependent de l'Institut de Salut Carlos III (Ministeri de Ciència, Innovació i Universitats) i cofinançat per FEDER, té com a finalitat fomentar i facilitar la recerca de les malalties respiratòries per mitjà de la investigació d'excel·lència i la seva translació ràpida i segura de la pràctica clínica. Creat l'any 2007, el CIBERES reuneix actualment prop de 400 investigadors de 9 comunitats autònomes que treballen conjuntament en 3 programes, que integren les línies de recerca següents: càncer de pulmó, apnees del son, fibrosi pulmonar, asma, lesió pulmonar aguda i tuberculosa, pneumònies, malaltia pulmonar obstructiva crònica (MPOC) i noves dianes terapèutiques.\nInstitut de Recerca Sanitària La Fe\nL'Institut de Recerca Sanitària La Fe (IIS La Fe) és l'àmbit de recerca biomèdica creat entre l'Hospital Universitari i Politècnic La Fe, la Universitat de València, la Universitat Politècnica de València, el Consell Superior de Recerques Científiques i la Fundació per a la Recerca de l'Hospital Universitari La Fe de la Comunitat Valenciana.\nImpulsa, promou i fomenta la recerca d'excel·lència, el coneixement científic i tecnològic i la seva posterior translació al sector productiu, així com la docència i la formació. L'IIS La Fe va ser acreditat per l'Institut de Salut Carlos III com a institut de recerca sanitària l'any 2009, i de nou reacreditat el 2014. Està compost per 44 grups de recerca acreditats, dels quals 9 són unitats mixtes, i per altres grups de recerca. A més, la seva plantilla investigadora s'integra en xarxes i consorcis, concretament, en 6 àrees CIBER, 7 RETIC i 3 plataformes de suport a la recerca.\nL'Institut de Recerca Biomèdica de Lleida Fundació Dr. Pifarré (IRBLleida) es constitueix amb la finalitat de crear sinergies entre la recerca bàsica, la clínica i la epidemiològica, perquè la recerca biomèdica sigui el motor de la millora pràctica clínica diària, en benefici de tota la població. És a dir, abasta una cadena de recerca translacional ―des de la recerca bàsica, orientada a la comprensió dels mecanismes fisiològics i patològics de l'organisme humà, fins a la recerca que estudia el comportament de les malalties en grans grups poblacionals.


Escola del Soleràs | PROJECTE INTERDISCIPLINARI: EL MOTOCRÒS\n« Teatre CI i tercer\nVacances de Setmana Santa »\nPROJECTE INTERDISCIPLINARI: EL MOTOCRÒS\nJa fa una setmana que vam acabar el projecte interdisciplinari. Els nens i nenes d’infantil van gaudir molt fent aquest projecte. Volem agrair a tots els que heu fet possible que haguem pogut descobrir tantes coses sobre aquesta i altres modalitats. Els més petitons us envien una forta abraçada a tots . MOLTES GRÀCIES!!!!\nAquest article va ser publicat per Marta a 10 d'abril de 2014 18:00, i arxivat sota Educació Infantil, Educació Infantil: P3 i P4, Educació Infantil: P5. Segueix els comentaris a RSS 2.0. Podeu deixar una resposta o afegir un retroenllaç al teu bloc.\nIiI (7 anys)\nQue bé que seu van passar amb aquest projecte I. D’aquí un temps tots i totes motoritzats jejejeje\n79 consultes en 0,13 segons (7.01M)


Julia, escort Barcelona amb telèfon 631697315 (631-697-315)\nHola, sóc la Júlia, una jove model espanyola. Com pots veure a les fotografies, no sóc model per casualitat. Compagino la meva feina amb exclusius serveis de companyia destinats a cavallers educats i elegants que sàpiguen apreciar la bellesa. El meu cos, diuen els meus amants, deixa sense alè als homes als quals els agrada gaudir de la companyia d'una dona maca i sexy com jo. Alta i prima, sóc una jove escort que malbarata sensualitat i elegància, una noia dolça i afectuosa que, en les distàncies curtes, deixa escapar tota la seva luxúria i la seva passió. Deixa que et mostri un paradís ple de plaer que no voldràs abandonar mai.\nGirlsBarcelona presenta a Julia, una escort independent a Barcelona amb telèfon 631697315 (631-697-315) i que realitza els següents serveis: Atenció a parelles, Lèsbic, Dúplex, Trios, BDSM, Petons a la boca, Cubana, Disfresses i fetitxisme, Ejaculació corporal, Ejaculació facial, Fantasies, Joguines eròtiques, Sexe oral natural, Massatges, Striptease... Julia és una escort espanyola d'ulls color mel, cabell castany, bonics pits, mesures 90-60-90, pell blanca, alta alçada i una edat de 29 anys. La seva nacionalitat és Espanyola i no ens facilita el correu electrònic de contacte. Atén a: apartament per hores, hotel, domicili client, vetllades... També està disponible per a viatges.


Un Crist de Dalí que va heretar la filla de Gala, a subhasta | Cultura | EL PAÍS Catalunya\nBarcelona 11 MAI 2017 - 08:31\tCEST\nL'escultura 'Crist Hipercúbic' de Dalí que surt a subhasta. Setdart\nLa producció artística de Salvador Dalí (Figueres, 1904) és prolífica: centenars de pintures des de la seva etapa de joventut fins poc abans de morir el 1989. Però també va fer un bon nombre d’escultures de diferents mides i materials. Dalí creava les seves produccions amb cera que després es fonien en metall, sobretot en bronze, que després patinava o pintava. El 1966 va crear Crist Hipercúbic, en el qual la figura de Jesucrist porta sobre l’espatlla una de les famoses creus que tant li agradaven a l’artista, resultat de projectar les sis cares d’un cub regular en les diferents direccions i que havia pintat en obres tan conegudes com el Crist Hipercúbic, de 1954, que es conserva al Metropolitan de Nova York. D’aquesta petita obra de 44 centímetres d’alçada se’n va crear una edició limitada de sis còpies firmades i datades per l’artista, per la qual cosa estaríem dins del que estableix la Fundació Gala Salvador Dalí, que gestiona el llegat del pintor, davant d’una obra original, ja que es va realitzar en vida de l’artista i se’n van crear 12 exemplars com a màxim.\nDetall de la signatura i la data de l'escultura i de la fundació. Setdart\nPerò l’escultura que ha sortit a subhasta a Setdart (per un valor d’entre 50.000 i 60.000 euros) té un valor afegit que la fa única. Forma part del llegat que va heretar Célice Éluard de la seva mare Gala després que morís el 1982, encara que només en va poder disposar després de la mort de Dalí el 1989, després que els advocats dels dos arribessin a un acord.\nTot el que està relacionat amb Dalí és complex. La seva vida personal també. És sabut la mala relació que va tenir amb la seva família: el seu pare els va fer fora de casa el 1929, després de desheretar-lo, i la seva germana va deixar de parlar-li a finals dels anys cinquanta, malgrat que vivien a Cadaqués, a un centenar de metres l’un de l’altra. Però això no és res comparat amb la història de la seva companya Gala: el 1929 va viatjar amb el seu marit, el poeta Paul Éluard, i la seva filla Cécile d’11 anys a Cadaqués. Al cap de poc temps va renunciar al seu marit i a la seva filla per quedar-se amb Dalí per sempre. No va voler tornar a veure la seva filla mai més. Fins i tot el 1982, moribunda, es va negar a rebre-la i a acomiadar-se’n. Abans l’havia repudiat públicament i per escrit.\n'Retrat de Paul Éluard' de Dalí que Cécile, la filla del poeta va heretar.\nPerò després de la seva mort, Cécile va reclamar l’herència de la mare; els objectes del seu pare que Gala havia conservat i, sobretot, l’anomenada “Col·lecció Gala”, formada per 75 obres que la musa escollia de la producció de l’artista al llarg d’una vida junts, entre les quals hi ha El gran masturbador o L’enigma de Hitler, unes obres que estaven emmagatzemades a Ginebra i que l’Estat espanyol estava negociant recuperar i que estaven assegurades en més de 15 milions d’euros de llavors.\nAl final, l’octubre del 1982, es va aconseguir un pacte entre ella, el Govern espanyol i el pintor, pel qual se li lliuraven només dues obres De Chirico, un dibuix a tinta de Picasso i dos olis de Dalí, entre els quals hi ha el famós retrat del seu pare Éluard, que es va vendre en subhasta el 2011 per 16 milions d’euros, rècord de vendes del pintor, a més de 2,3 milions de dòlars i 50 milions de les antigues pessetes en efectiu. Part de l’herència es va lliurar en aquesta data i la resta es va fer efectiva després de morir el pintor, cosa que va passar el 1989. En aquesta segona fase Cécile va rebre mobles, un centenar de llibres i l’escultura del Crist hipercúbic, que ara se subhasta.\nCécile va morir el mes d’agost passat als 98 anys. La Fundació Gala Salvador Dalí assegura que està treballant en la catalogació de l’obra escultòrica de l’artista i que no pot fer una expertització d’aquesta peça. Segons la casa de subhasta, l’escultura que ara es ven ja no estava en mans de la filla de Gala sinó que pertany a una segona persona, per la qual cosa se sobreentén que se’n va desfer en algun moment.


L’Ajuntament de Cerdanyola, que no lluita contra el càncer impulsa el projecte “Lluita contra el càncer 2018″ | Cerdanyola Informa\n2 octubre, 2018 | Filed under: Sanitat | Posted by: cerdanyolainforma\nÉs possible arribar a un acord sota el títol “Lluita contra el càncer 2018″ tenint a la ciutat abocadors tòxics descontrolats sense que el govern de Compromís hagi fet res per solucionar-ho? A Cerdanyola, sí. L’Ajuntament i l’Associació Espanyola Contra el Càncer de Cerdanyola acorden impulsar el projecte ‘Lluita contra el càncer 2018′. Curiosament, Cerdanyola té focus importants de càncer, com els abocadors que el Govern municipal NO descontaminarà, o la possible instal·lació del crematori.\nLa regidora de Drets Civils, Elvi Vila, i la presidenta de la Junta Local de l’Associació Espanyola Contra el Càncer, Rocío López, signen un conveni de col·laboració per dur a terme el projecte\nEl conveni de col·laboració signat entre el municipi i l’entitat es destinarà a promoure la prevenció, sensibilització i lluita contra el càncer. Els objectius es concreten en donar a conèixer l’AECC i els serveis i programes que duu a terme, oferir un punt de trobada per persones que es troben en procés de superació de la malaltia, sensibilitzar sobre diferents tipus de càncer i divulgar informació actual sobre els mateixos i conscienciar sobre els beneficis de deixar de fumar i provocar un canvi cultural progressiu respecte a l’addició al tabac.\nL’Ajuntament de Cerdanyola del Vallès contribueix al finançament del projecte esmentat amb una subvenció de mil sis-cents cinquanta euros (1.650 €).\nLa realitat: l’Ajuntament NO lluita contra el càncer\nLa realitat, però, és ben distinta als acords signats. La realitat que taca a tots els partits polítics que han passat – i passen – pel Govern de Cerdanyola té noms i cognoms: Abocadors Tòxics. Lluitar contra el càncer és lluitar per la neteja total de la plana del Castell, una lluita que aquest govern tampoc ha portat a terme i, a més, està impulsant un nou Pla Director Urbanístic a tocar dels abocadors, on viuran i treballaran milers de famílies i treballadores. De fet, el Govern ni tan sols ha portat al Parlament la moció de petició de declarar Can Planas sól contaminat. Deixadesa total de Compromís per Cerdanyola en matèria de prevencio del càncer.\nUn estudi realitzat per investigadors espanyols i publicat a una prestigiosa revista internacional alerta sobre la major incidència de càncer en poblacions properes a incineradores i instal·lacions de tractament de residus perillosos, com és el cas de l’abocador de Can Planas a Cerdanyola.\nUn estudi publicat a la prestigiosa revista Environment International per investigadors de l’Instituto de Salud Carlos III de Madrid (el principal Institut d’Investigació Biomèdica d’Espanya), deixà palés que l’abocador de Can Planas malmet la salut de la ciutadania de Cerdanyola de manera permanent, des que va començar a omplir-se fins a dia d’avui. I la seguirà malmetent mentre no es netegi tal com mana la Llei de sòls contaminats.\nL’estudi, dels primers en analitzar aquesta problemàtica, conclou que estadísticament hi ha un risc elevat, tant per a homes com per a dones, de mort per càncer (estómac, pulmó, pleura, ronyó i ovari) en ciutats situades prop d’incineradores i plantes de tractament de residus perillosos, com és el cas de l’abocador de Can Planas a Cerdanyola. Els abocadors són “plantes de disposició”, és a dir, “dipòsits controlats”, tal com s’empra en el vocabulari oficial. A Cerdanyola en tenim més de 13, i de “controlats” no ho són gaire: Can Fatjó, Elena, Montserrat 1, Montserrat 2, Can Planas, Can Domènec, Avi Nord, Avi Sud, Antònia, El Molí, Miramon, Est AP-7, Oest AP-7, entre d’altres (veure plànol adjunt del Consorci del Centre Direccional). Altres centres de tractament de residus que contaminen el nostre territori són l’Ecoparc 2 de Moncada-Ripollet i la cimentera Lafarge a Montcada, que crema residus.\nTan sols al 2007, les 129 instal·lacions analitzades van alliberar 525.428 tones de substàncies tòxiques a l’aire i 4.984 tones a l’aigua. No cal dir que precisament aquest és un dels principals problemes que presenta Can Planas: la contaminació de l’aire i de les aigües, tal com ho han demostrat tots els estudis publicats fins a data d’avui.\nEl rigor d’aquest estudi es constata no tan sols per la metodologia emprada i l’extensíssima base de dades analitzada, sinó perquè, entre d’altres garanties de rigor científic, no s’han considerat les instal·lacions que havien començat a funcionar recentment perquè la influència en el desenvolupament dels tumors seria discutible si els períodes de latència mínims s’haguessin tingut en compte.\nEs pot trobar l’estudi complet publicat al següent enllaç.


Les dones, "el botí silenciós" de les guerres\n'Ens convertim en una arma d'atac contra l'enemic, ja que res no causarà més dolor al poble, que haver-li agredit les seves dones i nens'\nVirginia Bernal Coach ontològica integral i membre d'ADE Vallès 11 de març de 2022 10:27\nEn molts casos les dones som "el botí silenciós" de moltes guerres sorolloses. En uns dies, on el món viu una guerra amb atacs militars, amb tancs i míssils, no ens hauríem d'oblidar ni uns sols segons de totes aquelles dones que es troben en perill d'agressió.\nParlem, com a totes les guerres de la història, malauradament, en les quals se'ns converteixen en els trofeus dels soldats, objectes contra els quals, aquests, descarreguen específicament la ira, l'odi i la violència. Ens convertim en una arma d'atac contra l'enemic, ja que res no causarà més dolor al poble, que haver-li agredit les seves dones i nens.\nParlem de la dignitat de totes elles, de totes nosaltres, víctimes de la guerra, desprotegides simplement pel fet de ser dones i no soldats. Elles són les guardianes de les famílies i no fan la guerra perquè ja hi viuen dintre d'elles, siguin on siguin. Tenim l'obligació de protegir-les i tenir-ne cura perquè ningú violi els seus drets i acollir-les perquè després de les guerres viscudes puguin optar a tenir als mateixos drets de totes les dones del món.\nQuan la guerra s'acabi, algunes no tindran on tornar, les seves llars hauran estat destruïdes i mancaran de recursos i de família, es convertiran en víctimes de guerra sense futur. Llavors hauran de començar una vida de zero, un viatge fred i dur.


Can Baró: Guerra Civil\nDe la monarquia dictatorial a la dictadura militar passant per la II República.\nEl dia 12 d'abril de 1931 es van celebrar unes eleccions municipals a l'Estat espanyol. Van guanyar les candidatures republicanes. El dia 14, amb els resultats a la mà, es va proclamar la Segona República espanyola. El monarca, Alfons XIII, va abdicar i va fugir de Madrid en direcció a Roma.\nGentilesa de l'AVV de Can Baró\nAmb l'adveniment de la República es van organitzar tots els elements que la defensaven i va ser així com el 16 de juny de 1931 es van legalitzar els estatuts de l'Ateneu Republicà Federal de Can Baró.\nDurant tot el període republicà, el "Casal Català d'Esquerra" del barri de Can Baró havia intervingut o s'havia adherit a totes les causes que es portaven a terme al país. No hi ha constància de cap altre moviment polític catalitzador dels moviments socials al barri. En aquest mateix bloc, a les etiquetes de "crònica" trobareu alguna de les actuacions del Casal.\nEl 18 de juliol de 1936, un grup de militars feixistes espanyols van aixecar-se en armes contra el poder legalment establert i van iniciar una guerra civil.\nUn cop iniciada la guerra, els veïns de can Baró es van mobilitzar per recollir fons amb la finalitat de donar-los al comitè central de les Milícies Antifeixistes que, entre altres funcions, es dedicaven a ajudar a les famílies que havien perdut algun dels seus membres al front. A començaments d'agost de 1936 havien donat 850 pessetes. A mitjan de mes, 425 pessetes, i ja a finals de mes en van fer una altra donació de 225 pessetes. A 5 d'octubre van donar-ne encara 673,80 pessetes més... i així van anar fent durant la guerra.\nMentre va durar la guerra civil, la masia de Can Baró va servir com a hospital de guerra i estava controlat per Casal.\nVeient que la guerra s'allargava, al barri de Can Baró va sorgir un moviment lligat al moviment llibertari. Durant el mes de març de 1937, les joventuts llibertàries de Can Baró van organitzar uns cursos de preparació tècnica militar al camp de futbol de l'Europa.\nL'any 1938 es varen construir dos refugis antiaeris al barri. Un estava situat al carrer de França, on ara hi ha les finques número 9-11, i l'altre a l'avinguda de Can Baró, número 17.\nEn aquest cim del Turó de la Rovira hi va haver un enclavament militar per defensar-se contra els avions feixistes durant la Guerra Civil. Hi havia un destacament d'artillers que custodiaven els canons antiaeris per fer front a l'aviació feixista aliada, principalment italiana, que actuava des de l'illa de Mallorca.\nBarcelona va ser una plaça forta important de la banda republicana durant la Guerra Civil. Així mateix, va ser modèlica pel que fa a la defensa passiva, la defensa dels seus habitants. De fet, és ben coneguda la gran xarxa de refugis subterranis de la ciutat, tant públics -construïts per l'Administració- com també privats. De fet és la primera ciutat bombardejada després de la I Guerra Mundial. A banda d'aquest fet, el govern republicà va fer construir les bateries antiaèries de Sant Pere Màrtir i del turó de la Rovira per defensar la ciutat dels atacs dels avions i vaixells feixistes. Hem de recordar que a Montjuïc ja hi havia la bateria Bonavista, per completar el triangle de defensa.\nAl maig del 1937 es va crear la Defensa Especial contra Aeronaus i l'Arma d'Aviació de la República, organisme responsable de la defensa contra els atacs del insurrectes. Possiblement, els canons que ocupaven les bateries eren d'origen anglès, model de l'any 1923, coneguts amb el nom de Vickers 105.\nActualment, el turó de la Rovira es troba ocupat per set plataformes de tir construïdes a finals de l'any 1937 i inicis del 1938 (es va passar d'un primer projecte de tres a un de quatre, per la qual cosa se n'han conservat les set, més o menys emmascarades per la història posterior), també pels passadissos subterranis que les comunicaven, i que feien les funcions de magatzem i polvorí, i pel lloc de comandament, des d'on es dirigien les operacions, a més del dormitori de la tropa i el dels oficials.\nEl turó de la Rovira, en rehabilitació\nNeteja de les bateries antiaèries\nMemòria d'un búnker


Jardí Terapèutic Bernat Jaume – Vitaller\nObra nova: 250 m²\nPromotor: Funcació Salut Empordà\nEl jardí terapèutic és un espai exterior dissenyat per a que les necessitats físiques, psicològiques, socials i espirituals de les persones ingressades en una estructura sanitària els ajudi a mantenir el contacte amb la realitat i proporcioni benestar psicofísic als usuaris (pacients, familiars i professionals sanitaris).\nA finals del segle XX, l’increment de l’esperança de vida de les persones fins a edats molt avançades, l’augment de la complexitat per la presència de malalties cròniques sense tractament etiològic però amb gran impacte sobre el pacient i el seu entorn constitueixen un nou repte per als professionals de la salut. El concepte multidimensional de salut entès com a benestar físic, mental i social (OMS 1946) és més actual que mai. L’atenció centrada en la persona on es prioritza necessitats, valors i preferències es una exigència per a les institucions i els professionals, especialment per aquells que abordem situacions de complexitat crònica i de final de vida.\nEls estudis iniciats per Roger Ulrich, continuats per Clare Cooper Marcus (1995) i per Adrian Burton publicats a “The Lancet Neurology” (2014) aboquen resultats de més de 30 anys sobre els efectes i beneficis dels jardins terapèutics.\nEl jardí va adreçat a més de 1000 persones l’any entre els pacients ingressats a les unitats d’internament i els usuaris d’hospital de dia a banda de les famílies i professionals: Pacients afectats de malaltia d’Alzheimer, malalties cròniques d’elevada complexitat, Convalescència, pal·liatius, oncològics, rehabilitació funcional i/o psicoestimulació geriatrica.\nLa naturalesa en relació amb les persones // La naturalesa té un efecte rehabilitador en tots nosaltres. És per això que s’ofereix als pacients un jardí amb accés directe des del centre, de manera que hi puguin sortir sempre que vulguin, sense que necessitin una atenció especial o assistència dels treballadors.\nUn pati multiplica les oportunitats de moviment. La possibilitat de moure’s, sentir l’espai, respirar una mica d’aire fresc o fumar incrementa la possibilitat de realitzar activitat física. El canvi de les hores i les estacions es fan més perceptibles. El fred de l’hivern a la pell, la sensació d’escalfor amb els raigs de sol a la primavera. Sentir les gotes de pluja en les tempestes d’estiu.\nEl projecte// A ningú se li escapa que, en determinades situacions vitals –les que envolten una bona part dels pacients que es troben al Centre- disposar de referents que facilitin la pròpia relació amb l’entorn que ens envolta faciliten aquesta relació, la sensació de seguretat i, en definitiva, la tranquil·litat de tots. Aquesta és la causa principal d’haver proposat un jardí on l’eix el constituirà un ambient perfectament conegut per tots perquè és el que ens ha envoltat tota la vida: la Mediterrània.\nLa Mediterrània, afortunadament, pot estar representada per un conjunt de plantes extremadament riques a l’hora d’interactuar-hi: plantes aromàtiques, plantes medicinals, plantes de temporada… totes elles confegint un conjunt que no ens és estrany. Possiblement sigui un dels referents més arrelats entre nosaltres. És per tot això que aquest és l’essència del jardí que hem proposat: un balcó al món exterior.\nL’estructura del jardí// El jardí que plantegem no és una estructura monolítica, sinó que es composa de diferents ambients i espais que el fan especialment dinàmic: espais per estar-hi i parlar, espais per experimentar amb les plantes, espais per contemplar (i deixar passar l’estona), camins per on passejar… Tot acompanyat d’una gran varietat d’espècies de plantes que no només ens permeten gaudir-ne des del propi jardí sinó que alhora constitueixen una nova visió des de les habitacions que l’envolten i, en conseqüència, una millora objectiva també per aquells que no en poden gaudir directament i que ho han de fer des del llit.\nEn aquest sentit, també s’ha tingut en compte la necessitat de garantir la seva intimitat, de forma que l’espai general ha estat dissenyat i ha estat proveït d’elements que ajudin a distreure la visió de les cambres per part dels usuaris del jardí (elements de jardineria alçada). A fi de que la utilització del jardí no es limiti a les èpoques de bon temps, s’hi instal·laran pèrgoles que ens permetran protegir-nos quan convingui i que, de fet, seran les que garantiran la creació d’espais diversos on estar, a banda dels diversos punts d’experimentació directa.\nArquitectura i jardí terapèutic// L’arquitectura en el jardí terapèutic té una importància fonamental, gràcies a la creació de diferents espais on els usuaris poden dur a terme activitats molt diverses. Aquests ambients de qualitat s’aconsegueixen en el moment en que el jardí s’introdueix en l’interior de l’edifici amb la col·locació dels testos amb vegetació i els bancs de fusta. La construcció d’un espai espai porxat a la sortida del jardí permet que hi hagi aquesta transició suau entre interior i exterior i evitar així una sortida directe que no sigui agradable per les persones, ja que permet als usuaris gaudir d’un espai previ amb ombra i cobert de la pluja.\nEl jardí incorpora recorreguts que generen espais corbs en el qual els pacients mentre avancen poden observar i tocar la naturalesa que es crea com són les flors acolorides i aromàtiques, les harmonioses fonts d’aigua i els ocells cantaires. Al voltant d’aquests camins també s’hi troben mantes de gespa sobre les quals s’hi pot caminar i les graves que proporcionen diferents sensacions que s’experimenten al ser trepitjades.\nEls testos s’incorporen durant tot el recorregut del jardí i estan dissenyats amb formes orgàniques pensats per una integració amb l’entorn i adaptats per a les persones en cadira de rodes. Per ajudar a fer d’aquest recorregut una passejada agradable, en tot el camí es creen atmosferes amb diferents mobiliaris com són els bancs, cadires o tumbones que tenen una gran importància ja que proporcionen i ajuden als pacients a tenir llocs en els que socialitzar amb els familiars o els mateixos usuaris, o en els que simplement seure i restaurar el seu propi equilibri.\nEn tot l’àmbit del jardí també hi apareix mobiliari no fixe com ara la il·luminació solar portàtil, la caseta d’ocells o les campanes eòliques, que propicia que les persones usuàries puguin moure al seu gust els objectes i crear els seus ambients. Gràcies a les formes orgàniques del camí afavoreix a l’aparició d’espais oberts on es poden realitzar activitats més dinàmiques.\nPer un altre costat hi han les zones porxades en les quals es formen espais que poden ser coberts o no. Amb aquesta diferenciació d’ambients els pacients poden gaudir del jardí en qualsevol època de l’any, ja que disposen de les pèrgoles tapades pels dies de pluja o les que són descobertes, i així els usuaris poden ser conscients dels canvis en el cicle de vida, les estacions o el curs de l’aigua. La privacitat dels usuaris és molt important i per això gràcies a les formes corbes dels camins s’aconsegueix la creació d’espais diferents els uns dels altres on les persones poden gaudir del jardí sols o acompanyats. El creixement vertical de les plantes és un altre factor que ajuda a que les persones usuàries puguin trobar refugi. Aquests espais de porxos disposen de testos amb vegetació on les plantes enfiladisses creen ambients de transició entre la naturalesa i l’arquitectura, a més dels estímuls positius que es transmeten amb la combinació d’olors de les plantes aromàtiques.\nBeneficis objectius// Un jardí terapèutic ofereix uns avantatges que el fan especialment interessant per a tots els agents que hi intervenen, ja siguin els pacients, els seus cuidadors, els visitants del Centre, el propi Centre o l’entorn on aquest desenvolupa la seva activitat.\nAmb ells principals en podem fer una relació prou interessant com per aconsellar un projecte com el que ens ocupa:\nMillora de la qualitat de vida dels pacients.\nAjuda a la disminució del consum de medicaments.\nMillora de l’ànim general de les persones que el visiten.\nAjuda a la interacció entre el pacient i el/s seu/s cuidador/s, així com a la millora de la seva relació.\nProposa noves activitats desvinculades del món sanitari que envolta el dia a dia de les persones al Centre.\nProporciona nous espais dels que gaudir o aprofitament d’altres que fins ara podien haver estat infrautilitzats.\nMillora la percepció general del Centre (no només en termes formals, sinó també en termes assistencials).\nEl situa (al Centre) en una posició diferent i destacada en l’entorn urbà on es troba.


1 min. Barcelona 07/02/2014 17:59\nL'abanderat espanyol en els XXII Jocs Olímpics d'Hivern, Javier Fernández, s'ha disculpat a través de la xarxa social Twitter per les declaracions que va fer en una entrevista, en la qual va recomanar als homosexuals que " es tallin una mica" durant la competició.\nDesprés de les declaracions, el col·lectiu gai ha expressat el seu rotund rebuig i el patinador no ha trigat a respondre a través del seu compte de Twitter, on ha demanat perdó a qui s'hagi sentit ofès i ha lamentat que "s'hagin malinterpretat les seves paraules".\nLes declaracions de l'esportista –en una entrevista amb el diari 'El Mundo'– han tingut repercussió a la xarxa social, on molts usuaris han criticat les seves paraules i li han demanat que es retracti. Les afirmacions de l'abanderat espanyol han causat especial enrenou a causa del rebuig internacional a la dura legislació del primer ministre rus, Vladímir Putin, contra el col·lectiu homosexual, que fins i tot va cridar a boicotejar els Jocs Olímpics d'Hivern a Sotxi.\nL'abanderat espanyol als Jocs de Sotxi demana als gais que "es tallin" i no s'exposin en públic


La combinació d’aquests factors afecta el creixement de nous arbres que substitueixin els exemplars envellits i n’impedeix un relleu generacional\nUn bosc d'alzines a la Serra de Tramuntana K. O.\nPalmaLa supervivència dels alzinars de la serra de Tramuntana perilla per tres factors: les plagues d’insectes, la sobrepoblació de cabres i les sequeres extremes, agreujades per la crisi climàtica. La combinació d’aquests elements afecta el creixement de nous arbres que substitueixin els exemplars envellits i impedeix un relleu generacional del bosc, expliquen diversos experts. Així i tot, cal dir que hi ha opinions diferents respecte del pes que tenen les cabres en el deteriorament dels alzinars, i no se sap si és aquest factor o algun dels altres dos el que causa més impacte.\n“La Serra és un sistema complex, i pot haver-hi punts en què una d’aquestes amenaces afecti més que les altres”, explica Elena Baraza, professora titular de la Universitat de les Illes Balears (UIB) adscrita a l’àrea d’Ecologia. L’efecte que causen les cabres, devorant les llavors d’alzina que germinen, “és un problema important en punts concrets de Tramuntana, però, si no hi fossin, no tindríem boscos més frondosos”, aclareix. En aquest sentit, insisteix que és als alzinars més envellits on hi ha més problemes perquè hi creixin nous arbres. Les arrels d’aquesta espècie vegetal ocupen tres vegades la dimensió de la copa de l’arbre, diu Baraza, que afegeix que la competència entre exemplars és molt alta, especialment per a un arbre jove. La professora posa com a exemple els tancats que s’han fet a la finca pública de Son Moragues, a Valldemossa, on moltes alzines joves protegides de l’impacte de les cabres “no han arribat a créixer el que s’esperava pels anys que fa que són allà”, afirma.\nUna cabra, en un alzinar K. O.\nEn la mateixa línia, l’enginyer forestal Oriol Domènech explica que l’efecte de la cabra “és intens i persistent”, però no a tot arreu. “Hi ha punts molt castigats, com l’alzinar del pla de Sobremunt (Esporles), i d’altres on la presència de cabres és menor”, afirma. Per l’enginyer, cal una cartografia per saber on s’ubiquen aquests punts i fer una acció prioritària de control, especialment si es tracta de terrenys que han patit un incendi, estan erosionats i alberguen endemismes. “Les decisions que prenem avui determinaran els boscos del futur”, adverteix Domènech. D’altra banda, recorda que les sequeres fan més vulnerables les alzines davant les plagues i, fins i tot, les poden matar.\n“La condemna dels alzinars no és la seva desaparició física immediata”, explica Joan Mayol, que ha estat responsable de Conservació de Fauna i Flora Silvestres a la Conselleria de Medi Ambient i té més de tres dècades d’experiència en aquesta tasca. Però adverteix que l’efecte de les cabres, sumat a les plagues de banyarriquer –un escarabat perforador– i les fortes sequeres, és un “còctel” que a la llarga porta el bosc cap al col·lapse. Per la doctora en biologia i responsable de la Conservació d’Espècies de la Conselleria, Eva Moragues, “el paisatge que tenim és el que ens deixen veure les cabres”. La biòloga recorda que és un animal molt resistent i que pot viure amb pocs recursos.“Poden parir una vegada cada any durant 10 anys i una femella pot arribar a tenir 20 cabrits al llarg de la seva vida”, apunta. “La solució –conclou– és reduir la densitat de cabres, i a les zones més vulnerables eliminar-ne la presència”.\nL’eruga peluda i el banyarriquer\nD’acord amb dades de la Conselleria de Medi Ambient, la plaga de l’eruga peluda va afectar 4.530 hectàrees d’alzinar l’any passat. D’aquestes, 622 es consideren al nivell de màxima afectació perquè les alzines han quedat sense fulles. Aquest insecte, quan és una larva, s’alimenta de les fulles i els brots d’alzina, però també d’altres vegetals. Les epidèmies d’eruga peluda són cícliques i poden durar entre tres i cinc anys. Si es repetissin any rere any i s’hi sumassin altres factors, com un clima extrem, podrien condemnar la supervivència dels alzinars. Per altra banda, el banyarriquer causa danys rellevants. En els darrers anys, ha fet un mal considerable en alguns alzinars, sobretot a causa de la sequera. Per tot això, l’Administració ha fumigat les zones més afectades per l’eruga i també ha instal·lat trampes per als banyarriquers.\nCabres: entre el problema i l’oportunitat\nMedi Ambient boscos Alzina plaga cabres canvi climàtic mallorca\n: Pablo Hasél: "Hauran de venir a segrestar-me, no penso anar a la presó voluntàriament"\nEl Tribunal Constitucional estudiarà el recurs del PP contra la llei de regulació dels lloguers\nEl ministeri de Sanitat planteja castigar qui es coli en el pla de vacunació\nEl festival Evolution! fa deu anys i prepara la seva edició més especial


Els combois russos amb ajuda humanitària entraran avui a Ucraïna - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nEls combois russos amb ajuda humanitària entraran avui a Ucraïna\nefekiev 22.08.2014 | 00:00\nLa Creu Roja espera que el comboi amb l'ajuda humanitària russa que es troba a la frontera russo-ucraïnesa des de fa dies entri a territori ucraïnès avui. "Els procediments duaners ja han començat i esperem que el comboi pugui ser enviat demà [avui]", va explicar el cap de la Creu Roja a Europa i Àsia Central, Lorán Korba. Els serveis duaners ucraïnesos, desplaçats al pas fronterer rus Donetsk, a la regió russa de Rostov, van confirmar haver començat la formalització de la càrrega russa. "A un quart de tres de la tarda la part ucraïnesa va iniciar els procediments de formalització de l'ajuda humanitària russa", va assenyalar un portaveu de la duana ucraïnesa.\nD'altra banda, les autoritats ucraïneses van informar de la captura de dos blindats de les forces aerotransportades russes que van ser abandonats pels seus tripulants enmig d'un combat als afores de l'assetjada ciutat de Lugansk, a l'est d'Ucraïna. "En un dels blindats es va trobar tota la documentació, des del carnet de conduir d'un oficial rus fins als documents militars", va assegurar el portaveu del Consell de Seguretat Nacional i Defensa d'Ucraïna, Andrei Lisenko.\nLugansk ha estat gairebé destruïda pels combats i dos terços de la seva població, més de 400.000 habitants abans de l'inici del conflicte, han abandonat aquesta ciutat de l'est d'Ucraïna, va informar el comandament de les milícies separatistes prorusses.\n"De la ciutat pràcticament no en queda res: la meitat dels edificis han estat destruïts o danyats, no hi ha ni llum ni aigua potable", va explicar un portaveu de l'estat major de les milícies prorusses. La ciutat, capital de la regió ucraïnesa homònima, és el segon bastió més important de les milícies separatistes.


Els edificis de consum d'energia gairebé nul proliferen a EspanyaSolvia Magazine | Solvia Magazine\nEl mes de juny passat es va celebrar a Madrid el III Congrés d’Edificis d’Energia Gairebé Nul·la (EEGN) organitzat pel Ministeri de Foment i el Grup Tecma Red, un esdeveniment que es posiciona com la principal trobada professional entorn dels edificis d’alta eficiència energètica a Espanya. Solvia, un dels impulsors d’aquest tipus de construccions, ha participat en el fòrum i ha aportat la seva visió des de la perspectiva del promotor. L’esdeveniment a què van assistir representants de diferents àmbits ha permès constatar la proliferació d’edificacions altament eficients gràcies a la conscienciació dels sectors implicats en la seva promoció i construcció.\nLa tercera edició del Congrés d’EECN ha reunit més de 330 participants procedents de diferents sectors com són l’arquitectura, la promoció i la construcció, el sector immobiliari, l’administració de finques i l’administració pública, entre altres. Durant dues jornades, s’han presentat projectes que ja estan en marxa i exemples pràctics que s’estan desenvolupant entorn dels edificis de baix consum energètic. També s’hi han exposat les oportunitats de mercat i els aspectes normatius que afecten directament aquests edificis.\nAmb l’objectiu de promoure ciutats més sostenibles, la Unió Europea va elaborar fa sis anys la Directiva d’Eficiència Energètica en Edificis, que entrarà en vigor el 2020. Aquesta mesura estableix que d’aquí a quatre anys tots els edificis d’obra nova s’hauran de construir seguint una sèrie de directrius que permetran la regulació de l’energia emprada per a la calefacció, la ventilació, la refrigeració, la il·luminació i l’escalfament de l’aigua.\nA Espanya s’han començat a promoure diverses iniciatives que s’adapten a aquesta normativa. És el cas de Madrid 0,0, un projecte de 104 habitatges de Consum Energètic Gairebé Nul, pioner al nostre país, que va impulsar fa dos anys Solvia juntament amb el Col·legi d’Arquitectes de Madrid (COAM).\nIntervenció d’Anna Guanter, directora d’Innovació Immobiliària de Solvia.\nAnna Guanter, directora d’Innovació Immobiliària de Solvia, va participar al costat de Madrid Think Tank-COAM i el despatx Ruiz Larrea & Associats –guanyador del concurs d’idees del projecte-, en una de les tres sessions magistrals del congrés presentant aquest projecte. En la seva intervenció, Guanter va recalcar la importància a l’hora de transmetre al client els avantatges econòmics i de confort d’aquest tipus d’edificis, així com la necessitat d’alinear els beneficis de les constructores amb els resultats energètics.\nGuanter també va subratllar que els edificis representen una de les modalitats de consum energètic més important a les nostres ciutats i, per això, és necessari establir estratègies que n’ajudin a reduir el consum.\nUna de les principals conclusions que es van exposar al Congrés va ser la necessitat de promoure aquestes estratègies a través de les administracions, juntament amb la urgència de fixar una normativa consolidada, que garanteixi l’equilibri entre les inversions per implementar aquestes mesures i els estalvis que s’aconsegueix gràcies a això.\nSeguint aquesta línia, a partir de 2017, l’Administració aplicarà una nova reglamentació per consolidar els EECN. Aquesta iniciativa definirà un sistema d’indicadors que ajudaran a quantificar la relació entre el cost d’aquests i la seva eficiència. Alguns d’aquests indicadors són les fonts d’energia renovables i no renovables, el total de consum d’energia d’un edifici o el balanç net d’aquest consum.\nEl Congrés d’EECN s’ha postulat com una de les principals veus de conscienciació i formació en l’àmbit dels edificis d’alta eficiència. Amb un programa molt enfocat a professionals, aquesta trobada permet a tots els sectors que intervenen al mercat residencial conèixer de primera mà les implicacions derivades de l’adopció de la normativa europea. També permet compartir la necessitat de fer de les nostres ciutats espais més sostenibles i energèticament més eficients.\nETIQUETES: congrés, Edificis d'Energia Gairebé Nul·la, tendències


Actes de Sant Jordi 2016 - Col·legi Sant Bonaventura\nActes de Sant Jordi 2016\nper\tEditor GeneralSB\t/ Divendres, 22 abril 2016\t/ Publicat a Bloc General\nEl Col·legi ha preparat l’arribada de la Diada de Sant Jordi, amb tota una sèrie d’activitats artístiques, musicals i literàries que han omplert la setmana de moments únics que hem compartit docents i alumnat amb una il·lusió inspiradora.\nL’alumnat de 4t d’ESO de la matèria optativa de Llatí va preparar la seva particular versió de la llegenda de Sant Jordi per a l’alumnat d’EI i cicle inicial d’Ed. Primària. El teatre del col·legi va acollir per primera vegada aquesta representació, que va fer gaudir els més petits amb la història del cavaller, la princesa i el drac.\nEl teatre fou el lloc ideal per acollir les representacions en anglès de l’Ed. Primària: de 1r a 3r van gaudir de l’obra The little mermaid, mentre que els més grans de l’etapa van gaudir d’Alice.\nNovament, el teatre fou l’espai ideal per a l’audició de cançons i de peces musicals de part d’alumnat d’EP i ESO. El grup d’Oh Happy Day d’extraescolars del centre va obrir i va tancar l’acte. Entremig, l’alumnat de tota l’etapa d’Ed. Primària va poder gaudir de l’audició d’alumnes del centre que toquen instruments musicals en la seva formació musical extraescolar.\nL’alumnat de 6è d’EP va vendre roses i les manualitats fetes amb ajut de la nova mestra d’Ed. Visual i Plàstica a les entrades i sortides del centre.\nL’alumnat d’EI va rebre la visita dels seus padrins de l’ESO, els quals els van llegir un conte i els van acompanyar en el seu esmorzar.\nL’alumnat d’EP va participar en l’intercanvi de llibres i va poder fer-se una fotografia simpàtica en el plafó de Sant Jordi preparat per a l’ocasió per les mestres responsables de la biblioteca escolar.\nEl plat fort de totes les activitats fou el certamen literari dels Jocs Florals, on es varen atorgar els premis dels millors dibuixos i escrits publicats a la revista Artilletres 2016.\nL’alumnat de 3r d’ESO fou l’encarregat de preparar l’acte i ens va oferir tres actuacions. En la primera ens van regalar una gran sorpresa amb la representació musical de la llegenda de Sant Jordi, un gran exercici de creativitat i gust escènic molt aplaudit pel públic assistent.\nCom a segona actuació, Sara Tomé i Sara Hernàndez van oferir al públic dues cançons. El número final fou una exhibició de patinatge realitzada per alumnes de 3r i 4t d’ESO molt vistós.\nDins del certamen literari, l’AMPA també hi va tenir un lloc per fer lliurament dels premis del concurs de punts de llibre, obert a l’alumnat de tota l’Ed. Primària.\nL’alumnat va tenir també l’oportunitat de fullejar físicament o de veure en pantalla digital la revista escolar Artilletres 2016.\nLes activitats manuals foren també una ocupació ben engrescadora per als més petits, que varen endur-se amb orgull cap a casa les seves creacions de Sant Jordi.\nUn any més, el col·legi s’ha bolcat en la celebració d’una de les festivitats més significatives per al foment de la cultura dins del calendari escolar i ha aprofitat l’ocasió per demostrar que és compartint com es creix en els valors franciscans de Pau i Bé.\nTagged under: Jocs Florals, Revista de Sant Jordi, sant jordi 2016, teatre\nSegona setmana d’activitats de maig


La festa estrena una pàgina web que recull tota la informació de la festivitat i esdevé un altre clau per al reconeixement com a Festa Patrimonial d’Interès Nacional.\nLa festivitat donarà el tret de sortida amb el Pregó del Clavell a càrrec de Josep Milán. El Consorci del Patrimoni de Sitges serà l’encarregat de confeccionar la catifa del Cap de la vila amb motiu del centenari del Palau Maricel. Una altra de les novetats que presenta la nova comissió, encapçalada per Angelina Salesas, és el primer concurs de pintura i el Concert de Corpus.\nSitges s’engalanarà de flors del 2 al 10 de juny per celebrar la festivitat del Corpus, una de les celebracions més tradicionals i populars del calendari. Enguany, la celebració estrena nova Comissió de Corpus que encapçalada per Angelina Salesas.\nLa regidora de Cultura, Tradicions i Festes, Rosa Tubau, ha destacat que el Corpus reuneix “tres aspectes rellevants: Tradició, participació i innovació. Tradició, per ser la més antiga; innovació per haver incorporat nous elements que cal promoure i difondre com la sensibilització mediambiental i el reciclatge, i enguany la web de la Festa de Corpus que la Regidoria hem impulsat i coordinat destinant-hi molts recursos i la participació perquè és la festa que més convida a participar, ja sigui amb la confecció de catifes o l’ornamentació de façanes i balcons amb flors”.\nLa nova pàgina web www.sitgescorpus.cat ofereix tot el material gràfic i històric del Corpus. El contingut digitalitzat és un dels elements requerits juntament amb la documentació que s’ha presentat per aconseguir la catalogació del Corpus com a Festa Patrimonial d’Interès Nacional. Eduard Tomàs i Edgar Comas, han explicat com el públic pot accedir a tota la informació del Corpus actual, amb programa, cartell i activitats, però també la documentació històrica, els trams dels carrers on es fa la catifa, exposició de clavells, bibliografia i galeria d’imatges, entre altres elements.\nEnguany es guarniran 34 trams de carrer i per complementar la festivitat s’incorporaran activitats culturals. Per primer cop hi haurà el Concurs d’Art Corpus i les obres seleccionades s’exposaran a la Galeria Àgora 3, del 8 al 30 de juny amb l’objectiu de fomentar la creativitat artística. Una altra novetat serà el primer Concert de Corpus protagonitzat per la Coral Sitges Canta, que tindrà lloc diumenge 3 de juny al Teatre Prado.\nLa regidora de Cultura, Tradicions i Festes, Rosa Tubau, ha descrit el cartell de Corpus, obra de l’artista Florència Coll, “destacant que és una imatge que transmet molta tendresa i simbolisme que no defuig la situació que pateix el país, alhora que ret reconeixement als cultivadors i expositors de clavells, imprescindbles per a la Festa”.\nEls actes oficials de la festivitat arrencaran dissabte 2 de juny amb la tradicional lectura del pregó i la inauguració oficial de la 79ª edició de l’Exposició Nacional de Clavells i la 28a Mostra de Bonsais i Suiseki. Enguany el pregoner del Corpus anirà a càrrec de Josep Milán, estudiós de la història i les tradicions de Sitges i també amant del teatre i la cultura. El sitgetà pronunciarà el Pregó del Clavell dissabte 2 de juny als Jardins d’El Retiro. Vinyet Caballé, que confecciona la catifa del carrer Santiago Rusiñol des de finals dels anys 70, serà la Pendonista del Penó de la Minerva.\nLa nit del 2 al 3 de juny, es viurà un dels moments culminants de la celebració quan veïns i veïnes de Sitges treballaran per confeccionar catifes de flors naturals als principals carrers de la vila. Les obres es podran visitar diumenge 3 de juny des de primera hora del matí. Un dels elements principals del Corpus, és la Catifa del Cap de la Vila que aquest any farà el Consorci del Patrimoni de Sitges amb motiu del centenari del Palau de Maricel. El Pati Blau, un altre dels espais emblemàtics, estarà decorat pel Cercle Artístic de Sitges.\nPrimeres activitats del Corpus\nEls actes principals de la celebració tindran lloc el cap de setmana del 2 i 3 de juny, però prèviament s’escalfarà motors amb la inauguració del el Festival Sitges ReciclArt 2018 i l’exposició col•lectiva aquest divendres, a les set de la tarda al Centre Cultural Miramar.\nDissabte, a les set de la tarda, a l’Espai Cultural Pere Stämpfli se celebrarà la Conferència ‘Els 100 anys de la primera Exposició de Clavells’. Una conversa moderada pel periodista Jordi Castañeda, amb Pere Cabot, enginyer agrònom i els historiadors Roland Sierra i Eduard Tomàs.


per Eduard Voltas 18 de novembre de 2018 09:36\nSi realment volia propiciar una única candidatura independentista a Europa, Carles Puigdemont va triar la pitjor manera possible de proposar-ho: en un programa de ràdio i sense coneixement previ dels destinataris de la proposta. S'ha dit que va ser una improvisació, però periodistes solvents i ben informats sobre el puigdemontisme com Pere Martí han publicat que estava planificat. Fos el que fos, és un missatge coherent amb el del moviment polític que impulsa el President a l'exili, la Crida Nacional per la República, que es va presentar en públic amb la proposta explícita que totes les forces independentistes es presentin juntes a totes les eleccions sine die, fins que s'aconsegueixi la República.\nEl de la unitat orgànica/electoral independentista és un debat ple de trampes per part de tothom. La primera i més gran de totes, és que es fa passar per debat sobre la unitat de tots allò que és un debat sobre la unitat només del carril central de l'independentisme: ERC i el món postconvergent. La CUP ja es dóna per descomptat que va i anirà a la seva i no és objecte de pressió. Ni tan sols és objecte de desig: ningú dels que proposen unitat vol haver-se de fer càrrec, per exemple, de les accions d'Arran.\nUn servidor, que va participar activament en el pressing a ERC perquè acceptés fer Junts pel Sí pensant honestament que era el millor, ha de reconèixer que els números disponibles avui no reforcen la tesi de la conveniència d'una unitat orgànica o electoral del carril central. Des de que va començar el procés hi ha hagut tres eleccions al Parlament, i el pitjor resultat del carril central ha estat anant junts. Al 2012, primeres eleccions del procés, CiU i ERC per separat van sumar 71 diputats i un 44,4% del vot. Al 2015, anant plegats amb Junts pel Sí, la suma va caure fins als 62 diputats i el 39,59% del vot. I al 2017, en plena aplicació del 155 i anant per separat, la suma va tornar a pujar fins als 66 diputats i el 43,04% del vot. La sèrie estadística és curta, però sembla indicar que el carril central s'aprima si es presenta en coalició, i que la gran beneficada és la CUP.\nSembla, doncs, que l'esquema més eficient seria la competència col·laborativa: competència a les urnes i col·laboració posterior. Això que se'n diu unitat d'acció o unitat estratègica, vaja. És simptomàtic que quan es produeix aquesta unitat d'acció, el debat sobre la unitat orgànica o electoral desapareix o perd dramatisme, perquè la gent el que vol no és forçosament veure els polítics independentistes sota una mateixa marca sinó treballant coordinament per uns mateixos objectius i a través d'eines consensuades, que és precisament el que no s'ha vist des del 21D ençà. Mentre la base social de l'independentisme no vegi col·laboració de debò amb objectius clars, el crit a les concentracions continuarà essent "unitat, unitat", i no només és normal sinó que és bo.\nÉs incompatible la competència col·laborativa amb anar junts en determinades eleccions? No. Les europees, per exemple, reuneixen una sèrie de condicions que val la pena considerar. Carod Rovira i Arnaldo Otegi ho han explicat molt millor que no ho pugui fer jo. I el fet que aquell dia hi hagi dues urnes fins i tot pot ser pedagògic sobre el propi concepte de competència col·laborativa: competir en una urna (municipals) i col·laborar en l'altra (europees) podria ser una bona manera d'escenificar que el moviment continua unit, malgrat tot. Amb el que sí que és incompatible la competència col·laborativa és amb l'assetjament continuat i el segrest del concepte unitat amb finalitats particulars. Seria un acte de responsabilitat deixar de fer-ho.


El grup HD Covalco incrementa la seva xarxa de supermercatsComerco Cash & Carry El grup HD Covalco incrementa la seva xarxa de supermercats\nComerco Cash & Carry > Blog > Notícies internes > El grup HD Covalco incrementa la seva xarxa de supermercats\n← Compra saludable\nGrup HD Covalco inverteix més d’un milió d’euros en un nou Comerco →\nEl grup HD Covalco incrementa la seva xarxa de supermercats\nPublicat el 21 novembre, 2017 per cashcomerco\nEl Grup HD Covalco capdavanter en l’àmbit nacional quant a qualitat i servei, prossegueix el seu pla de creixement aperturant 11 nous centres. Coaliment, Tradys i Comarket són els supermercats de proximitat aperturats. “Volem estar prop del nostre consumidor, amb varietat de productes, amb un bon assortiment local i amb una bona ubicació de la tenda” afirma el Director d’Expansió de la companyia, Hugo Ochoa.\nAndalusia, Catalunya, Comunitat Valenciana i País Basc són les comunitats on s’han obert més supermercats de proximitat en aquests últims mesos. Aquestes 11 obertures sumen un total de 4.860 metres quadrats i situen a Grup HD Covalco amb més d’1.000 establiments en tota Espanya.\nEl creixement de Grup HD Covalco ha mantingut un ritme constant, sempre fidels als principis bàsics del Grup. L’any passat, la companyia va superar les 80 obertures. Aquest creixement ha estat possible gràcies a la confiança dels clients, fruit de l’excel·lent nivell de servei i compromís amb ells. En l’actualitat l’empresa compta amb 10 plataformes logístiques distribuïdes per tot el territori que permeten donar un servei àgil en gairebé totes les províncies espanyoles. Pel 2017 s’espera poder començar a contribuir a l’èxit de més de 100 noves botigues.\nPublicat en Notícies internes


Detingut per robar la caixa d'un restaurant de Lleida després de trencar el vidre de l'aparador - Teleponent\nInici Succesos Detingut per robar la caixa d’un restaurant de Lleida després de trencar...\nDetingut per robar la caixa d’un restaurant de Lleida després de trencar el vidre de l’aparador\nEstà acusat d'un robatori amb força i també de furt per endur-se un patinet de dins d'un altre local al febrer\nEls Mossos d’Esquadra van detenir dimecres un home de 33 anys acusat d’haver robat la caixa registradora d’un restaurant del carrer Múrcia de Lleida, després de colar-s’hi trencant el vidre de l’aparador.\nSegons un vídeo fet públic pels Mossos, l’home va arrancar la caixa del seu lloc i va tirar a terra la pantalla.\nPer aquests fets se l’acusa d’un delicte de robatori amb força tot i que també està acusat d’un delicte de furt ja que se’l considera autor d’haver-se endut el patinet d’un treballador de dins el magatzem d’un altre restaurant, en aquest cas a Ricard Vinyes, el mes de febrer.\nDe fet, els investigadors van aconseguir relacionar-lo amb el robatori perquè una patrulla l’havia identificat per un altre incident unes hores abans.\nEl detingut, amb nombrosos antecedents, va passar divendres a disposició judicial davant del jutjat d’instrucció en funcions de guàrdia de Lleida, i va quedar en llibertat amb càrrecs.\nArticle anteriorTrenquen els vidres de desenes de cotxes aparcats a la ronda Sant Martí de Lleida\nArticle següentA un pas de judici el policia espanyol que va donar una puntada de peu a Enric Sirvent l’1-O a Lleida


El Col·legi de l’Advocacia de Barcelona (ICAB) posarà en marxa una enquesta entre els advocats i les advocades del Torn d’Ofici i Assistència al Detingut/da amb l’objectiu de conèixer quin seria l’horari de guàrdia que considerarien més favorable per la feina a realitzar.\nCom a conseqüència del canvi legislatiu realitzat ja a l’any 2015 de la Llei d’Enjudiciament Criminal i, en particular, del seu article 520, la Comissió del Torn ha rebut una gran quantitat de suggeriments i comentaris per part vostra sobre l’actual durada efectiva de la guàrdia, que en moltes ocasions s’allarga fins a tres dies.\nPer indicació de la Diputada de la Junta de Govern de l’ICAB responsable del Torn d’Ofici, vam realitzar un estudi sobre totes les assistències comunicades al Torn d’Assistència al Detingut, comprovant que a partir del canvi de guardia de les Comissaries de Mossos a las 22h s'incrementen les notificacions de las detencions, per la qual cosa fent una valoració estadística, concloem que amb un horari de guàrdia uniformitzat des de les 22h del dia previ al convocat fins a les 22h del dia convocat, la possibilitat que un/a detingut/da passi a disposició judicial amb posterioritat al dia següent de la guàrdia es reduiria de manera considerable (encara que no garanteix que en casos excepcionals pugui produir-se aquesta situació).\nEn aquest sentit, i com ja us vàrem informar en la reunió informativa celebrada el passat mes de maig de 2018, ens agradaria conèixer de primera mà la vostra opinió sobre una possible modificació de l’horari de les guàrdies.\nParticipar en l’enquesta és molt ràpid, només heu de fer clic sobre el següent enllaç, introduint el vostre e-mail de l’ICAB i la vostra contrasenya:\nL’enquesta romandrà oberta fins al 10 de febrer de 2019 al web col·legial.\nUs animem a participar-hi! Feu ús del vostre poder de decisió!


Amb el nostre petit telescopi hem obtingut algunes imatges precàries de Júpiter i les seves llunes que serveixen per a comprovar la rapidesa del seu moviment. La immensa gravetat joviana accelera els seus satèl·lits, de manera que Io orbita en 1'7 dies, Europa en 3'5, Ganímedes en 7'1 i Calisto en 16'6.\nEl 26 de desembre la disposició era aquesta:\nA l'esquerra de la imatge hi ha Europa. A l'altra banda de Júpiter veiem Calisto (gairebé eclipsada pel planeta), Io i Ganímedes.\nTres dies després:\nD'esquerra a dreta: Ganímedes, Europa, Io, Júpiter i Calisto, sola, a l'altra banda.\nPublicat per Josep-Miquel Serra a 21:37 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Júpiter, Llunes, Sistema Solar


Joan F. Mira | El Temps, núm. 1538 | 03/12/2013\nEn la història de les ciències socials, la paraula cultura, més com a terme de referència que com a entitat separada i específica, ha estat emprada per denotar qualsevol complex de produccions humanes, individuals però sobretot col·lectives, d’àrea o contingut restringit o d’aplicació global i universal. Parlem de cultura neolítica o de cultura barroca, de cultura tradicional, cultura contemporània, cultura valenciana, cultura empresarial o cultura popular. O afirmem que la cultura és el tret distintiu de l’espècie: ser humans és ser animals amb cultura. I llavors, entre cultura com a distintiu de l’espècie, cultura clàssica, cultura catalana i cultura agrària, què hi ha en comú? Deixem ací la introducció al problema, només per subratllar l’ambiguïtat inevitable en què ens mourem: el mot “cultura” és escassament útil, però no en tenim un altre.\nHem de parlar, per força, de ministeris o conselleries de cultura, de cultura moderna, de cultura europea o de cases de cultura, i cada vegada caldria aclarir a què ens estem referint. Tampoc no sempre sabem què vol dir “societat” o què vol dir “nació”, i ens en servim contínuament per a usos ben diversos. Així, en moments successius de la seua història, gran part d’Europa ha compartit una sola cultura (una religió formal, un estil d’arquitectura, un tipus de música o de literatura, uns rituals socials, etc.), però només o sobretot com a cultura urbana o cultura de les elits: la cultura de la xarxa urbana de l’Imperi romà, la cultura aristocràtica medieval, la cultura del Barroc o de la Il·lustració, posem per cas. Si hi una cultura europea, doncs, és la continuïtat o el resultat històric d’aquella suma d’elements comuns que han produït i compartit, al llarg dels segles, l’aristocràcia i les elits urbanes: modes, literatures, codis, filosofies, arquitectures, músiques o formes de fer comerç. Els europeus, en aquest sentit, tenim en comú les catedrals gòtiques, Dante, la música de Mozart i el teatre de Shakespeare, les casaques i perruques del segle XVIII, l’invent de les universitats, la idea de ciutadania, o certes institucions jurídiques d’origen romà o medieval.\nLa llista no inclouria, però, com és obvi, allò que és diferent i específic. I és diferent allò que s’ha desenvolupat històricament en espais relativament homogenis, d’àmbit restringit i de contactes a distància lents o poc intensos. És a dir, aquells elements que ha desenvolupat el “poble”, o “els pobles”, de manera autònoma (sempre relativament, i per comparació amb les elits urbanes) i per tant específica o distintiva. Per posar un sol exemple entenedor: la gran arquitectura gòtica, renaixentista o barroca és distintivament europea (europea occidental, sobretot), però les arquitectures rurals i populars poden ser distintivament catalanes, andaluses o alpines. I així de tantes altres coses: en les pràctiques comercials, en la història política, en la música i la dansa, en la vida religiosa i en tot. I com més “rural” i “popular” siga un element o expressió de cultura, més nacional, regional, local i distintiu serà: en l’activitat agrícola, en les festes i jocs, en els hàbits alimentaris o en la pràctica religiosa. D’una cosa i de l’altra, doncs, estan compostes les cultures nacionals que s’han desenrotllat a Europa: del fons comú –d’origen clàssic o cristià, aristocràtic o burgès, urbà– i de la combinació de petits fons particulars que han evolucionat al marge i en interacció dinàmica amb aquell.\nAra bé, no tots els elements d’un “fons particular” tenen la mateixa capacitat de cohesió i d’expansió, ni tots serveixen per a crear lligams més amplis que el regional, local o comarcal. En primer lloc, cal diferenciar entre producció cultural “amb llengua” i “sense llengua”, perquè les llengües marquen, segurament més que cap altra cosa, els espais de comunicació i els espais de distinció. De tal manera que, quan una llengua és compartida per una xarxa urbana, quan circula en un territori a través de l’escriptura i dels usos públics i formals, defineix inevitablement un espai privilegiat de difusió de tot un conjunt de productes culturals (administració, pràctiques legals, ensenyament, literatura, escrits utilitaris o religiosos, etc.) que al seu torn van donant una cohesió nova i superior al mateix espai dins del qual circulen. Amb rares excepcions, l’espai original de circulació d’una llengua escrita ha estat l’espai de construcció d’una cultura nacional, o definida i promoguda com a tal. I per això, entre altres coses, és tan important l’idioma propi, per això el seu ús regular com a llengua formal i de cultura és condició de l’existència d’un país o nació, per això una “llei d’ús i ensenyament” que no s’aplica amb convicció i amb rigor, encara que tinga trenta anys de vida en realitat és una llei de mort d’una cultura.


El Llevant respira de nou - À Punt\nEl Llevant respira de nou\nEls granotes sumen davant del Leganés els primers tres punts de 2020 i frenen la mala ratxa\nEl davanter del Llevant, Roger Martí, celebra el gol que el converteix en ‘pichichi’ nacional de la Lliga. EFE / Kai Försterling\n08 de febrer 2020 - 16:32\nDuel de necessitats el que s’ha disputat al Ciutat de València entre el Llevant i el Leganés. Els granotes venien d’una ratxa negativa, en què arrossegaven quatre partits sense guanyar en Lliga, cinc si comptem la derrota de la Copa del Rei davant del Sevilla. D’altra banda, els madrilenys eren conscients que una victòria els trauria de les places de descens. Amb eixes consignes, els primers compassos del partit han sigut dubtosos. Ni els uns ni els altres volien perdre el control del baló. La primera oportunitat clara ha arribat des del córner. Rochina, engallardit, ha intentat el gol olímpic que ha bloquejat Juan Soriano. Dos minuts més tard, el mateix Rochina en materialitzava el primer amb un colp de peu en passar-li el baló Bardhi. Després del gol, el Leganés ha augmentat la pressió, però una bona combinació entre Toño i Roger ha fet pujar el segon gol per als granotes (28 min). El pistoler ha anotat el dècim del seu compte particular, i es converteix en pichichi nacional.\nA la represa, el Leganés ha eixit un poc més ofensiu i s’ha acostat més a la porteria d’Aitor Fernández, cosa que no havien aconseguit fins a aquest moment, però sense generar verdaderes oportunitats de perill. El xoc entre Omeruo i Aitor Ruibal, del Leganés, ha gelat un partit que anava augmentant en tensió. Al contracolp, Mayoral podria haver sentenciat a passada de Bardhi, era la primera ocasió clara del Llevant en la segona part. També Morales, al cap de pocs minuts de saltar al camp, ha pogut fer el tercer, però el mitja punta no mostra confiança i ha dubtat en el llançament i n’ha desaprofitat l’ocasió. El Leganés podria haver acurtat les distàncies en la recta final del partit, però Aitor Fernández, una vegada més, ha demostrat el bon estat de forma que té.\nEl Llevant signa la sisena victòria de la temporada com a locals, la primera de 2020.


Una imatge de l'autobús gestionat per la companyia. A.S.\nAndorra la VellaDesprés que aquest dijous, des de Coopalsa anunciessin que la societat té risc d'entrar en fallida a curt termini si el Govern no abona els 260.000 euros com a compensació pel nou abonament del transport públic, des de l'executiu remarquen que volen pagar la compensació, però sota els criteris de l'oferta que la companyia va fer en el moment del concurs per a l'adjudicació. El ministre de Presidència, Economia i Empresa, Jordi Gallardo, ha assegurat que el Govern té l'obligació de fer aquesta compensació, el problema actual és que "el criteri que es voldria que es tingués en compte des de la companyia difereix del criteri que va presentar en el seu dia al concurs". Per tant, ha afegit que l'executiu no pot aplicar aquest canvi de criteri per dues raons. "Primer perquè la llei de contractació pública no ho permet" i segon "perquè un canvi respecte a l'oferta, podria donar peu a què altres companyies poguessin impugnar l'adjudicació", ja que els criteris que van presentar en l'oferta, van ser els quins els van permetre guanyar el concurs, ha manifestat Gallardo. D'aquesta manera, ha afegit que esperen que la companyia passi la factura amb els criteris de l'oferta per poder efectuar el pagament i, si no és el cas, "el Govern dipositarà els diners a la Batllia".\n"Hi va haver un concurs, es va fer una oferta, la companyia va guanyar i d'acord amb aquesta oferta el Govern vol fer la compensació", ha reiterat Gallardo, reconeixent que l'executiu té l'obligació de compensar aquest menyscapte que tenen les companyies per l'entrada en funcionament de les noves tarifes que volen beneficiar a l'usuari i potenciar l'ús del transport públic. A més, el ministre ha confessat que amb l'altra companyia no hi ha hagut aquesta divergència i que el Govern no ha tingut cap problema per fer la compensació.\nPer tant, si Coopalsa no presenta la factura, després que el Govern l'hagi demandada, els diners de l'executiu es dipositaran a la Batllia "perquè no s'utilitzi aquest argument de cara els treballadors", ha manifestat el titular de la cartera d'Economia i Empresa. A més, ha recordat que pel que fa a l'equilibri financer, també hi havia una discrepància a l'hora d'interpretar el càlcul. En aquest cas es va demanar un informe extern, que va acabar donant la raó a la companyia, i es va fer el pagament, ha remarcat, deixant clar que el Govern no ha tingut mai la intenció de perjudicar a cap de les companyies.\nFinalment, Gallardo ha emfasitzat que estan complint amb el que els hi pertoca segons la llei de contractació pública. "El que no podem fer és canviar les regles del joc o canviar l'oferta que en el seu dia es va presentar", ha incidit.\nContinuen les converses per l'esquí escolar\nD'altra banda, el ministre també ha assegurat que hi haurà esquí escolar per a tots els nens del país. "Ens agradaria que fos el de sempre" però si finalment no hi hagués aquesta possibilitat, "no es deixarà els nens d'aquest país sense poder esquiar", ha indicat. Cal recordar que aquest divendres era la data per desbloquejar la situació de l'esquí escolar, i Gallardo ha confessat que encara continuen les converses al voltant de la situació.\nDe fet, tant des del Govern, com des dels comuns, Ski Andorra i les estacions s'està intentant trobar vies de solució. Tot i així, el ministre ha declarat que la situació no depèn 100% de l'executiu. "Posarem totes les energies i els esforços" per solucionar-ho com més aviat millor i "estic convençut que una situació és factible", ha expressat, demanant paciència.\ntransport autocar bus Andorra


Ordino disposarà a l’estiu dels nous recorreguts turístics sota la marca ‘Riberamunt’ - Altaveu el diari digital d'Andorra\nOrdino disposarà a l’estiu dels nous recorreguts turístics sota la marca ‘Riberamunt’\nSe senyalitzaran fins a onze punts d’interès i es crearà una App que funcionarà com a autoguia en quatre idiomes i amb llenguatge de signes\n20/03/2021 (17:41 CET)\nUn dels punts que es vol potenciar turísticament és el camí ral a partir d'Ordino.\nEl comú d’Ordino avança en el pla que ha de servir per dinamitzar turísticament la parròquia. Un dels punts claus del programa d’actuació és la creació de la marca ‘Riberamunt’, que servirà per definir tota una sèrie d’itineraris perquè els visitants coneguin el territori. Des de la corporació s’han impulsat ja els treballs per a la seva senyalització amb la idea que estiguin enllestits a mitjans d’estiu.\nDes del comú s’avança en el pla de dinamització. Aquest té diferents eixos. Un d’ells és l’aposta per la declaració com a reserva de la biosfera. Un altre és, justament, el projecte ‘Riberamunt’, que persegueix l’objectiu de potenciar els atractius turístics de la parròquia i, en especial, tots aquells vinculats al recorregut del Valira del Nord pel territori ordinenc.\nLa idea és crear i donar a conèixer la marca ‘Riberamunt’, que serviria per englobar tota una sèrie d’itineraris així com rutes per a excursions. Aquestes es volen impulsar ja aquest any, de cara a l’estiu.\n“L’objectiu és potenciar i dinamitzar els pobles i els punts d’interès que tenim d’Ordino en amunt i seguint el camí ral”, han desgranat a Altaveu fonts de la corporació. Per això, s’han encarregat els treballs tant del desplegament de la senyalització d’onze punts d’interès turístic com de la creació d’una aplicació per a telèfons mòbils. Aquesta seria una autoguia que es podrà seguir en quatre idiomes i en llenguatge de signes.\nLes tasques han estat adjudicades a l’empresa PARLAPP per un total d’11.111 euros. Des del comú es vol que estiguin enllestits a finals de juny. D’aquesta forma, el projecte ja podria estar en marxa per a la temporada d’estiu.


28 de febrer de 2014 Cinema, Cultura\nDe vegades sembla un petit miracle que es puguin fer encara pel·lícules valuoses, petites joies amb poc pressupost, bons actors, un guió ben estructurat i una història que dissecciona la realitat sense artificis. Aquest és el cas del film serbi “Al nacer el día” (Kad Svane Dan), que explica la veritable història dels camps d’extermini nazis que es van crear al mateix Belgrad.El mèrit de la pel·lícula és que no es queda només amb reviure la història, sinó crear una autèntica paràbola amb la situació actual, sobretot als països de l’antic Pacte de Varsòvia. Sembla que el règim soviètic hagués parat realment el rellotge del temps, i en caure aquest, haguessin reprès totes les ideologies, tots els odis i els sentiments racistes que l’estalinisme havia contingut i tapat durant 45 anys, com si només hagués estat un parèntesi.\nAmb una sòbria i excel·lent actuació dels actors revivim la tragèdia dels jueus, però també l’antisemitisme actual i sobretot el reviscolament de la persecució als gitanos eslaus, doncs les comunitats jueves actuals en aquests països són molt petites i discretes. Paradigmàtic és el diàleg entre el protagonista i el rabí, quan li diu que de tot allò ningú se’n vol recordar, torna a passar i ningú reacciona, com si el món “no hagués après res”.\nMolts dels joves actuals no volen saber res d’aquell passat, per no assumir-lo com a propi, i per tant, amb el perill de tornar-lo a repetir. Les comunitats gitanes a tots els països eslaus se’ls margina, no s’intenta integrar-los de veritat, reforçat amb els\nprejudicis que els tracten a tots com si fossin delinqüents. A l’Europa occidental la situació no és gaire millor, ja que la desqualificació i la discriminació s’estén a tots els emigrants que procedeixen dels països de l’est. Potser és pitjor, perquè al damunt no es fa cap diferència entre romanesos, polonesos o hongaresos, i no diguem entre gitanos o zíngars magiars o romanesos, siguin aquests nòmades o no, i la resta dels eslaus empesos a emigrar a la recerca de treball per poder viure.\nAquest rebuig el tenim aquí, però també a Itàlia, a França (pàtria dels drets humans) o a les molt civilitzades Gran Bretanya i Suïssa. Hauria de ser motiu de profunda reflexió que no podem permetre que es torni a repetir la trista història de l’exclusió i la por al foraster, com a boc expiatori dels mals que patim, dels quals els veritables causants són el sistema capitalista neo-liberal i l’especulació financera, i no les pobres víctimes dels emigrants i els nostres aturats estructurals.\nEls delinqüents no són els que venen amb pasteres, els que regiren els contenidors d’escombraries, els que dormen al ras o als caixers automàtics. Els veritables causants de la catàstrofe viuen protegits pels sistemes legals dels Estats democràtics, per les fortunes que paguen advocats per no pagar impostos i escapar a la justícia, i pels paradisos fiscals que aixopluguen els diners que roben a tots els\nciutadans. Aquesta és la crua i trista realitat. Quan passa tot això, encara podem dir que vivim en societats civilitzades?


Ernest Maragall confirma que l'economista Miquel Puig serà el seu número 3\nErnest Maragall confirma que l’economista Miquel Puig serà el seu número 3\nL'alcaldable d'ERC anuncia la posició que ocuparà l'acadèmic i articulista, pocs dies després de presentar a Elisenda Alamany com a segona de la llista\nL'economista Miquel Puig serà el tercer d'Ernest Maragall a les eleccions del 26-M / ACN - ERC\nMeritxell M. Pauné 25/03/2019 2:54 pm\nL’alcaldable d’ERC a Barcelona, Ernest Maragall, ha anunciat aquest dilluns que l’economista Miquel Puig serà el número 3 de la seva llista. Pocs dies després de presentar a l’ex parlamentària dels ‘comuns’ Elisenda Alamany com a segona, el candidat ha donat a conèixer la posició que ocuparà l’acadèmic i articulista fitxat pels republicans. “La nostra candidatura a més de tenir la marca de fons ERC, serà potent i diversa, integrada per homes i dones de professionalitat reconeguda més enllà dels partits”, ha defensat en la seva intervenció al dinar-col·loqui Barcelona Tribuna.\nMaragall ha defensat que “avui Barcelona només es defineix en termes de complicitat” i ha reivindicat el fitxatge d’independents per ocupar la meitat dels llocs de la candidatura republicana. Ha citat com a principals eixos del seu programa una “aliança entre educació i cultura”, els drets socials, “l’urbanisme posat al servei de la transformació urbana” per tal de “conquerir els límits” de la ciutat amb els municipis veïns i apostar fort per l’escala regional amb un alcalde metropolità i un ‘consell de cent’ metropolità.\nMiquel Roca ha presentat a Ernest Maragall al dinar-col·loqui ‘Barcelona Tribuna’ / ERC Barcelona\nPel que fa als pactes postelectorals, ha esquivat pronunciar-se en pro d’unes deliberacions polítiques reals: “No podem fer acords de conjuntura o per pur interès de governabilitat immediata, dedicarem tota la nostra energia [als pactes] i posarem en primer pla el progressisme i els valors republicans”. “Si ens estalviéssim el debat previ estaríem atacant el dret democràtic dels ciutadans de Barcelona, que tenen dret a triar”, ha argumentat.\nMainat, Passola, Puig i Wagensberg, entre els independents d’Ernest Maragall\nColau qualifica la incorporació d’Alamany a ERC de “transfuguisme clàssic”\nErnest Maragall promet 15.000 habitatges de lloguer social en dos mandats


Infosalut - Salut reuneix la Comissió Negociadora per elaborar el I Pla d’Igualtat del Servei de Salut\nArticle anterior S'autoritza la contractació de la implantació del sistema d'història clínica única\nArticle següent La presidenta Armengol i la consellera Gómez assisteixen a la presentació de la renovació de l’Hospital de la Creu Roja de Palma\nSalut ha convocat la Comissió Negociadora per elaborar el I Pla d’Igualtat del Servei de Salut, formada per representants de l’Administració i de la part social. En la reunió s’han tractat les tasques que fins ara ha duit a terme el grup de treball format per elaborar el Pla, en el qual estan representades totes les gerències del Servei de Salut.\nL’objectiu del Pla és integrar la perspectiva de gènere en la salut pública prenent en consideració les diferents necessitats de dones i homes en totes les fases del desenvolupament de polítiques i programes. La preparació del Pla passarà per diferents fases: la primera, recollir dades estadístiques i fer una anàlisi quantitativa i qualitativa de la situació del Servei; la segona, diagnosticar la situació pel que fa a la igualtat de gènere, i la tercera, extraure’n conclusions i redactar els eixos, les línies d’actuació i les mesures que cal prendre. A partir d’aquí es podrà emprendre la darrera fase: elaborar el Pla. Es preveu que tot el procés durarà aproximada set mesos.\nSegons estableix la normativa, un pla d’igualtat és un conjunt de mesures adoptades després de fer un diagnòstic de situació amb l’objectiu d’assolir la igualtat de tracte i d’oportunitats entre dones i homes i eliminar la discriminació per raó del sexe.


El rellotge climàtic | Barcelona Regional, Agència Desenvolupament Urbà\nPer Miquel Domingo\nPer no oblidar l’altra gran pandèmia que ens vindrà a sobre si no actuem ràpidament, el canvi climàtic, hem volgut acabar l’any amb un regal per conscienciar-nos tots i ens hem afegit a la campanya internacional del “rellotge climàtic” (climateclock.world).\nAquest projecte vol fer visible el poc temps que tenim per no arribar al fatídic grau i mig d’escalfament global. En el rellotge veurem un compte enrere amb el temps que ens queda per arribar a aquest moment i (alerta espòiler), no queda gaire!\nLa manera que hem tingut d’afegir-nos a la campanya ha estat construint el nostre rellotge climàtic que com indiquen els promotors del projecte, és una de les maneres de participar-hi.\nEn el rellotge climàtic hi ha dos valors:\n1. En groc el temps que falta perquè, si seguim amb el ritme de pol·lució actual, s’arribi al grau i mig d’escalfament global…\n2. En lila les tones de CO2 que “encara” podem llançar a l’atmosfera.\nPer calcular-ho es segueix la metodologia creada pel Mercator Research Institute on Global Commons and Climate Change (MCC).\nLa creació del rellotge s’engloba dins del moviment DIY (Do It Yourself) on amb una llista de material i unes instruccions et conviden a construir el que calgui. A nivell de hardware hem necessitat:\n• Una matriu de leds RGB 64 x 32\n• Un controlador per la matriu de leds (HAT)\nI per la part del software:\n• Raspbian (SO), Linux apte per Raspberry Pi\n• Drivers pel controlador de la matriu\n• Python per fer-ho funcionar tot.\nEl projecte complet el trobem a Github i la part de les manualitats en aquest enllaç.\nEn Miquel soldant el controlador de la matriu de leds\n“Muntar el rellotge climàtic és un projecte divertit. Remenar trastos és una cosa que al departament d’informàtica sempre ens agrada i crear alguna cosa nova ens motiva”\nQuan en Marc Montlleó ens parlava de l’existència d’aquest projecte i de si ho veuríem factible, vàrem veure que no només ho seria sinó que seria divertit tirar-ho endavant. Remenar trastos és una cosa que al departament d’informàtica sempre ens agrada i crear alguna cosa nova ens motiva.\nLa Raspberry Pi és, amb totes les lletres, un ordinador com els que coneixem i té tot allò que necessitem: Connexió a xarxa, wifi, Bluetooth, doble sortida de vídeo, quatre ports USB, etc. S’hi pot instal·lar diferents versions de Linux i fins i tot hi ha una versió de Windows per Raspberry. Entre les seves peculiaritats és que té connexions especialment preparades per gestionar un ventall de dispositius, des de sensors de tota mena, pantalles tàctils, motors o matrius de leds com en el cas que ens ocupa.\nEl projecte es basa en un programa desenvolupat amb Python que es connecta a Internet per recollir la data, l’hora i les tones de CO2. Amb aquestes dades calcula el temps que ens queda per exhaurir-les i ho presenta a la matriu de leds.\nAquesta andròmina la trobareu instal·lada d’una manera molt improvisada a l’entrada de BR, però a la tornada de vacances està previst estendre-ho a més panells i instal·lar-ho com es mereix.


Muntanya i meteo: Masella: inici de temporada històric\n8 de nov. 2018\nMasella: inici de temporada històric\nUna Masella de rècords\nLes nevades d'aquesta tardor han permès un fet insòlit i apassionant: que Masella obri les seves portes un 1 de novembre, situació que no s'havia donat cap altra vegada, i que ha fet que més de 16.000 esquiadors s'hagin desplaçat durant el pont fins a les seves pistes.\nEl 100% del domini esquiable, gruixos de 20 a 105cm i 37 pistes obertes, han fet que aquesta obertura no hagi estat amb la boca petita, al contrari, ha resultat un gran èxit que augura una temporada de rècord, en la que es podrà esquiar durant mig any arribant a la il·lusionant xifra dels 6 mesos esquiables.\nCom ens l'hem trobat?\nVam pujar dilluns, i per llavors no havia tornat a nevar i les temperatures havien remuntat, no obstant això, si bé és cert que en algun tram d'Enamorats i sobretot a l'Aparador hi hem trobat algunes clapes, el domini estava obert fins a la seva cota màxima, i la Tossa i Coma Orriola presentaven uns gruixos i una neu excel·lents, i més tenint en compte que era 5 de novembre.\nMasella no només bat rècords aquest any, sinó que ve amb una sèrie de novetats sota el braç: ha optimitzat la xarxa de neu, amb nous canons amb un consum energètic menor, i una producció major fins i tot en condicions realment negatives. També ofereixen un nou ventall de possibilitats en els seus abonaments, posant èmfasi en els forfets familiars i pel jovent. I per últim, l'arranjament de la pista negre del Tub, que s'ha preparat perquè pugui ser fressada per les màquines, i s'hi ha fet una preinstal·lació, per a poder-la innivar en un futur, i així poder-la obrir molts més dies del que ara ho està.\nLes xifres de l'obertura pel pont:\n-De 20 a 105cm de neu pols.\n-100% del desnivell esquiable obert\n-37 pistes obertes.\n-Més de 16.000 esquiadors.\n-5 remuntadors oberts\nPublicat per Enric a 22:40\nLa Trona, Cingles de Bertí


Després del ‘burquini’, ara les autoescoles amb una estança especial per a les dones – LaSageta.net\nDesprés del ‘burquini’, ara les autoescoles amb una estança especial per a les dones\nEl missatge del batlle sobre la polèmica\nDate: 20 d'Agost de 2016Author: AraDiari.net 0 Comentaris\tRedacció / París\nAmb la polèmica del burquini encara ben viva, un altre escàndol ha esclatat a l’Estat francès relacionat amb l’islam aquest mes d’agost. A la comuna arpitana de Velafranche dilluns obrirà una autoescola amb una característica ben peculiar: les dones rebran les classes en una estança exclusiva per a elles i, evidentment, les classes les farà sempre una professora. La gerent de l’autoescola, Sarah Bakar, de religió musulmana, ha volgut treure ferro a la polèmica i ha al·legat que era una demanda de les joves, no totes musulmanes, perquè els nois “fan massa fressa”. El batlle del municipi ha mostrat la seva sorpresa perquè en una autoescola se separin homes i dones en dues sales diferents i ha deixat clar que s’hi oposa.\nAnterior Previous post: Una altra escletxa en la llengua catalanaSegüent Next post: “Parleu-me en castellà, no tinc cap obligació de parlar en valencià”


Benvinguts/des al BAR L'ESTACIÓ! | Bar L'Estació | Notícies\nBenvinguts/des al BAR L'ESTACIÓ!\nLlegit 885 vegades\nBENVINGUTS a la nostra nova PAGINA WEB!!\nA partit d’ara els clients del BAR L’ESTACIÓ podran realitzar qualsevol tasca còmodament des de casa o allí on desitgin, ja que l’era de les noves tecnologies ens brinda l’oportunitat de realitzar totes aquestes tasques en només un clic.\nMitjançant aquesta plataforma digital, podreu reservar taula per sopar, demanar menjar per emportar i fins hi tot reservar taula per la celebració de festes amb menús especials i totalment personalitzats.\nI això no és tot, dins la nostra pàgina també trobareu tota la nostra carta totalment actualitzada, podreu mirar els menús diaris amb antelació , veure el nostre taulell de noticies, i per als més manetes de la casa, també podreu consultar i imprimir les receptes que compartirem amb tots vosaltres.\nEsperem que aquesta noticia us agradi tant com a nosaltres i us desitgem des de el BAR L’ESTACIÓ unes BONES FESTES i FELIÇ ANY NOU!!\nSubscribiu-vos al canal RSS de notícies de Bar L'Estació i esteu al corrent de les novetats.\nIntroduïu les paraules per cercar, separades per espais.\nIndex de les notícies\n©2014 Montsec Acció, S.L.


Desxifrat al complet, ara sí, el genoma humà\nCiència i medi ambient 31/03/2022\nLa seqüenciació completa de l'ADN obre la porta a conèixer millor l'evolució de l'espècie i entendre les malalties genètiques\nUna il·lustració d'una seqüència d'ADN. Getty Images\nBarcelonaFa 21 anys la comunitat científica va aconseguir dibuixar un primer mapa del genoma humà, però fins ara aquest atles era només un esborrany. Prometedor, però encara incomplet. Com si al mapa de Nova York hi faltés Manhattan. Alguns dels traços quedaven despenjats, inidentificables o duplicats i, tot i la revolució que ha suposat la troballa per als camps de la biologia i la medicina personalitzada –per exemple, la tecnologia genètica ha permès desenvolupar les vacunes contra el coronavirus en temps rècord–, fins ara els científics no eren capaços d'entendre del tot el llibre d'instruccions del nostre cos. El genoma indica a les cèl·lules quines funcions han de complir i malgrat que el 2003 es va poder desxifrar el 92% de l'ADN de cada cèl·lula de la nostra espècie, justament el 8% del material emmascarat amagava regions importants per a l'evolució, la reproducció i la diversitat humana. Les malalties d'origen genètic, per exemple, que es donen per errors o mutacions en les instruccions. Ara, però, un equip internacional de científics ha aconseguit escodrinyar-lo sencer, amb totes i cadascuna de les més de 3.000 milions de lletres que el componen, i els seus esforços paguen la pena: la seqüència completa s'ha publicat aquest dijous a la prestigiosa revista científica Science.\n"Acabar de debò la seqüència del genoma humà ha sigut com posar-se unes ulleres noves. L'avantatge és que podem veure el genoma com un sistema complet i això ens posa en disposició de desentranyar com funciona", resumeix l'investigador de l'Institut Nacional d'Investigació del Genoma Humà (NHGRI, en anglès) Adam Phillippy. Seqüenciar és determinar-ne l'ordre exacte en un segment d'ADN i la tecnologia actual, capaç de llegir centenars de milers de lletres alhora, ha permès arribar a aquesta fita. Al darrere hi ha el Consorci T2T (Telòmer a Telòmer), amb més de cent investigadors liderats per Phillippy i Karen Miga, de la Universitat de Califòrnia - Santa Cruz, i que rep el nom de les estructures que, a manera de caputxons, protegeixen la integritat dels cromosomes, els telòmers.\nLa descripció de totes les peces del genoma es va publicar primer el maig del 2021 al repositori BioRxiv –sense la revisió d'altres investigadors–, però és ara quan es recull en sis articles a Science, a més d'una dotzena d'escrits complementaris en altres publicacions científiques. "En el futur, quan se seqüenciï el genoma d'una persona, podrem identificar totes les variants del seu ADN i utilitzar aquesta informació per orientar millor la seva atenció mèdica", diu Phillippy. I afegeix: "Ara que ho podem veure tot amb claredat estem un pas més a prop d'entendre què significa tot". Segons els investigadors, sense les regions ocultes fins ara es perdien una gran quantitat de la varietat genètica de la població.\nEl genoma és un llibre escrit amb combinacions de només quatre unitats químiques designades amb les lletres A, T, C i G (adenina, timina, citosina i guanina, respectivament). Aquestes es denominen bases nucleòtides. Per als humans, el nou genoma de referència conté 3.055 milions de parells de bases nucleòtides i 19.969 gens codificants –productors– de proteïnes, els pilars fonamentals de tots els components de l'organisme i que es troben als 23 parells de cromosomes dins del nucli de totes les cèl·lules. L'equip ha aconseguit trobar 200 milions de gens codificants de proteïnes nous, la majoria desactivats, encara que un centenar poden continuar produint proteïnes. A més, es van descobrir més de 2 milions de variants genètiques fins ara desconegudes en aquestes regions fosques, 622 de les quals es produeixen en gens d'importància mèdica, i també corregeix milers d'errors estructurals en l'esborrany.\nAquesta primera seqüència completa que cobreix cada cromosoma de cap a cap, sense buits i amb una precisió sense precedents, és accessible a tota la comunitat científica. El T2T s'ha unit ara al Consorci de Referència del Pangenoma Humà, l'objectiu del qual és crear una nova referència del pangenoma –tots els gens– humà basada en les seqüències genòmiques completes de 350 individus, que representi molt més la diversitat humana.\nEls investigadors van generar la seqüència completa del genoma utilitzant una línia cel·lular especial que té dues còpies idèntiques de cada cromosoma, a diferència de la majoria de les cèl·lules humanes, que porten dues còpies lleugerament diferents. Entre altres coses, les noves seqüències d'ADN afegides revelen detalls que no s'havien vist mai al voltant dels centròmers, seccions al mig dels cromosomes que tenen un paper fonamental en la seva estructura i en la seva correcta segregació durant la divisió cel·lular. Des de fa temps se sap que els centròmers estan mal regulats en tota mena de malalties i ara “per primera vegada podem estudiar base per base les seqüències que defineixen aquestes estructures i començar a entendre com funcionen”, detalla Miga.\nPer al catedràtic de biologia molecular de la Universidad Complutense de Madrid José Manuel Bautista, aquest treball –en què no participa– permet conèixer una part dels cromosomes important per a la seva funció. "És com si descobríssim després de 20 anys que els cotxes que veiem circular tenen embragatge i que hi ha canvis de marxes", ha explicat en declaracions a Efe. "Conèixer les peces que fan funcionar una maquinària biològica que té a veure amb la transmissió de l'herència permet comprendre elements de la història biològica humana i descobrir alguns mecanismes que poden tenir rellevància en la reproducció", destaca el científic.\nciència genoma humanitat


rebaixes: 119 -- FIANÇA, CONFIANÇA, DESCONFIANÇA..\n119 -- FIANÇA, CONFIANÇA, DESCONFIANÇA..\nF I A N Ç A\nD E S C O N F I A N Ç A\n30 – 9 – 08\nNo és té confiança amb els polítics,\nNo és té confiança a les religions,\nNo és té confiança amb els jutges,\nNo és té confiança en caixes i bancs.\nLa FIANÇA porta a coll la CONFIANÇA\nI pot substituir-la, fer-la forta\nsi abans no s’esmicola,\nMes quan va per endurrials perillosos\nEs pot fàcilment perdre la CONFIANÇA.\nI en ves de retallar la paraula\nLi col·loquem a coll i be la DES\nI ja tenim davant nostre : DESCONFIANÇA\nQuè llarga, que complerta la paraula...!!!\nCom serp, ella mateixa, s’empaita\nI la veuen arreu com fibló de verí\nQue surt de boca enfebrada\nPer picar a innocent que començà\nA crear el mot, la veu, la paraula.\nI tothom se’n aparta.\nQuin llarg camí, pesat, cru, polsós\nPer retornar a la FIANÇA !\nQuin dilema tenim\nArrapant-se a nosaltres.\nPublicat per rebaixes a 19:06\nEtiquetes de comentaris: POLITICA, rebaixes\nerns hem convertit en una societat malfiada. Jo no em trobo a gust amb aquesta actitud\n14 d’octubre de 2008 a les 20:37\nPerò l'hem de viure. No queda altre remei.L'engany l'hem de descobrir... i si ens afecta poc, rai. Anton\n18 d’octubre de 2008 a les 8:32


La Banda i la Coral de Cerdanyola del Vallès ofereixen un concert de Cap d'Any amb bandes sonores i clàssics nadalencs - Federació Catalana de Societats Musicals\nHome/Notícies/La Banda i la Coral de Cerdanyola del Vallès ofereixen un concert de Cap d’Any amb bandes sonores i clàssics nadalencs\nestacarà l'estrena de All I want for Christmas is you, de Mariah Carey, un tema que es va fer especialment famós després de ser inclòs a la banda sonora original de Love Actually, de Richard Curtis\nL’Agrupació Musical de Cerdanyola del Vallès celebrarà el seu tradicional Concert de Cap d’Any el proper dissabte 29 de desembre de 2018 a les 19:00 hores al Teatre Ateneu de Cerdanyola del Vallès (Carrer de la Indústria 38-40). És la temporada del 20è aniversari de l’entitat. L’espectacle reunirà nadales actuals i de tota la vida, pinzellades del repertori clàssic vienès i música de pel·lícules amb sonoritat nadalenca.\nEl concert estarà dividit en dues parts. A la primera, la Coral de l’AMCV, dirigida per Manel Cubeles, cantarà temes molt apropiats per aquestes dates, un repertori nadalenc molt consolidat amb el pas dels anys.\nA la segona part, la Banda de l’AMCV oferirà, sota la direcció de Gerard Pastor, un programa clàssic animat, amb vis còmica, i barrejat amb la banda sonora de la pel·lícula d’animació Up, una banda sonora de Michael Giacchino, que destaca per ser tendra i colpidora, i que si bé és adient per a qualsevol dia de l’any, la unió amb el repertori nadalenc, serà una bona oportunitat per gaudir-la.\nAl final de tot, les dues formacions posaran la cirereta amb nadales catalanes i nord-americanes. Destacarà l’estrena de All I want for Christmas is you, de Mariah Carey, un tema que es va fer especialment famós després de ser inclòs a la banda sonora original de Love Actually, de Richard Curtis.\nLes entrades (numerades i limitades) del concert ja es poden adquirir de forma gratuïta al web (agrupaciomusicalcerdanyola.cat) de l’AMCV fins a acabar-les. I si en sobren, es podran recollir el mateix dia 29 de desembre a la taquilla de l’Ateneu dues hores abans del concert.\nKabel Quartet, quatre saxos que sorprendran Potries


El col·lectiu de discapacitats és víctima de la discriminació sense fonament per accedir al mercat laboral i se sent desatès per les administracions, una situació que ha de canviar quan entri en vigor la nova llei adaptada al conveni de l’ONU\nActualitzada 11/11/2016 a les 20:44\nEl col·lectiu de discapacitats considera que està discriminat. Amb raó. A més d’haver de fer front a la seva minusvalidesa –consideració que caldria revisar aviat– és víctima d’un seguit de prejudicis sense fonament i se sent desatès per les administracions. Prejudicis que es posen de manifest de manera transversal en tota la societat però que adquireixen una significació especial entre els empresaris, des del moment que l’accés al mercat laboral és un element clau per a la plena integració social i econòmica del col·lectiu. La presidenta de la Federació d’Associacions de Discapacitats i d’Amida, Agustina Grandvallet, explica en una entrevista que publica avui el Diari les reticències amb les quals es troben quan volen accedir a un lloc de treball que s’adeqüi a les seves capacitats, encara que aquest no tingui limitacions pel que fa a la condició física necessària. El sol fet d’anar amb cadira de rodes anul·la per a determinats empresaris la preparació que pugui tenir la persona afectada. I més enllà de les iniciatives que pugui impulsar la societat civil, el paper de les administracions és clau per posar fi a la discriminació, començant per campanyes de sensibilització i continuant per polítiques actives des de diferents àmbits per avançar de manera decidida cap a la plena normalització. Pel que fa estrictament al món laboral, tot i que el Servei d’Ocupació ja treballa per la reinserció del col·lectiu, cal estudiar i aplicar mesures estimuladores, com poden ser els incentius fiscals a les empreses que contractin discapacitats, que com apunta Grandvallet funcionen molt bé als països veïns. De la mateixa manera, és imprescindible millorar elements relatius a l’accessibilitat, ja que tot i que és innegable que s’han fet passos significatius els últims anys encara hi ha molt camí per recórrer. Amb la denúncia de Grandvallet pel que fa al servei d’autobusos (han d’esperar tres vehicles fins que en passa un d’adaptat) n’hi ha més que suficient per corroborar-ho. Una situació similar es reprodueix pel que fa a les barreres arquitectòniques. L’actual normativa està completament obsoleta, si bé és cert que el Govern s’ha compromès a tenir la nova llei per a l’any vinent. Un text adaptat al conveni sobre discapacitats de l’ONU que ha signat Andorra i que ha de posar fi a situacions inacceptables, per injustes i insolidàries.