Retrobarcelona: una fira de videojocs per jugar com abans | Barcelona Cultura\nRetrobarcelona: una fira de videojocs per jugar com abans\n13-11-2015 Els i les nostàlgiques dels videojocs d'altres temps estan d'enhorabona: la fira Retrobarcelona s'instal·la el dissabte, 14, i el diumenge, 15 de novembre, al Museu Marítim i ens porta de viatge als anys 80 i 90.\nI és que potser els videojocs més nous i moderns triomfen arreu del món, però els de tota la vida, aquells que van marcar una o diverses generacions, sempre seguiran tenint els seus adeptes. Ho vam poder veure l'any passat i l'anterior, quan el públic va omplir a vessar les primeres edicions de Retrobarcelona.\nAra, la fira s'instal·la al Museu Marítim de Barcelona, a les Drassanes, que canvia per un cap de setmana els vaixells per les pantalles de l'ordinador i el mar pel món digital. Són 1.700 metres quadrats de naus gòtiques que es convertiran en escenari d'un retorn als anys 80 i 90 en oferir-nos la possibilitat de tornar a jugar als videojocs que van marcar aquells anys.\nLa festa inclou tornejos, zones dedicades al joc, un mercat amb expositors de tota mena, incloent associacions i col·lectius que enguany s'afegeixen a la fira per primer cop... Fins i tot hi haurà programes de ràdio dedicats als videojocs que es faran en directe des d'aquí.\nPerò, a més de la vessant lúdica, Retrobarcelona també té una cara solidària: és Videojocs per Aliments, una campanya que us demana que porteu aliments que no tinguin caducitat i que es lliuraran al Banc d'Aliments de Barcelona. A canvi de les vostres aportacions solidària, us donaran... videojocs!\nLa campanya Videojocs per Aliments ja es va organitzar durant la fira Retrobarcelona de l'any passat i, amb més de 4.000 quilograms d'aliments recollits, va ser tot un èxit.\nDies: dissabte, 14 (de 10 a 20 h), i diumenge, 15 de novembre (de 10 a 19 h)\nEspai: Museu Marítim de Barcelona\nPreu: 3 € un dia / 5 € tot el cap de setmana


Registre d’Animals – Ajuntament de Burjassot\nLa tinença d’animals en habitatges urbans i altres immobles estarà condicionada al fet que les circumstàncies higièniques del seu allotjament siguen òptimes, a l’absència de riscos en l’aspecte sanitari i a la inexistència de perills i molèsties evitables per als veïns o per a altres persones.\nSol·licitud registre d’animals.\nTargeta del registre del RIVIA amb dades del propietari actual i domicili actual (obligatori per a gossos).\nEn cas d’animals potencialment perillosos, si no disposa de la llicència haurà de sol·licitar-se mitjançant instància a aquest efecte i al mateix temps que aquesta.\nLlicencia Tinença d’Animals Potencialment Perillosos\nLa inscripció en el corresponent Registre Municipal es realitza immediatament després de rebre la sol·licitud.\nSol·licitud de registre d’animals


Els Viatges d'en Xavi i la Txell: Monument Valley i Antelope a la Reserva dels Indis Navajos\nMonument Valley i Antelope a la Reserva dels Indis Navajos\nMonument Valley és espectacular. Qui no recorda, al veure’n una foto, la peli de Thelma & Louise?\nHem sortit de Grand Canyon força d’hora al matí, ja que per arribar-hi hem de fer un tros més de ruta, no previst inicialment. Ens desviem unes 2-3h del camí. Però és el que té això de viatjar i voler conèixer…. Possiblement no tornarem mai més aquí, per tant, és millor fer més hores que no pas lamentar-se'n quan estiguem a 15h d’aquí.\nMonument Valley es troba poc després del poble indígena de Kayenta. Alguns records de Mèxic ens ha portat algun racó d’aquesta població.\nÉs una gran depressió situada entre la frontera d’Utah i Arizona. Teníem ganes de poder fer la foto que tantes vegades hem vist de l’"Oeste" i, no ens arrepentim d’haver fet aquests kms de més.\nUna mica més enllà hi ha situat el Mexican Hat i Moab… però aquí si que hem hagut de dir no. El passe pels parcs, del que us hem parlat en el post del Grand Canyon, no serveix per accedir al Monument Valley. Doncs aquest és dels navajos i per tant són ells qui posen les normes, igualment passa amb l’Antelope. Però si que l’entrada a un ja serveix per accedir a l’altra. Hem dinat a Kayenta i hem sortit direcció a Page per fer parada i visita a l’Antelope.\nQui em va parir! Aquests “indius” la saben més llarga...\nResulta que a la guia posa que no es pot visitar per lliure, has de contractar una excursió amb els navajos i té un preu aproximat de 12$ per persona. Ens dirigim a l’entrada del suposat parc i a la guixeta ens diuen que hem de pagar 6$ i ens diuen que fins al cap de 2h ens havíem d’esperar perquè els grups ja havien sortit. Com? 2h? Nosaltres no podíem esperar 2h, doncs anàvem amb el temps justíssim. Ja ens havíem retardat més del compte a Kayenta. Total, després de predicar i tota la pesca, vam aconseguir que ens donés les indicacions per anar a 1km d’allà on érem, es veu que allà hi havia gent esperant per anar a fer aquest tour. Arribem allà i el sr. “indiu” em diu que són 50$ tots 2. En aquell moment em treuen sang i no me’n troben. Ara ja no entenc res. Hem pagat 6$ que a hora d’ara encara no sé perquè els he pagat i me’n fan pagar 50 més??? En fi, ja que som aquí, paguem-los, callem i visitem l'Antelope. Són uns aprofitats.\nVal a dir, però, que la visita és totalment recomanada. Et porten amb els pick up fins a l’Antelope Canyon i, de fet, si no tens un tot terreny no tens nassos d’arribar-hi, és tot desert, a la primera de turno se’t queda el cotxe clavat “fijo”.\nTota l’estona de la visita t’acompanya un natiu que en comptes d’explicar-te a què es deu aquesta cova enmig de la pedra, que com sempre és cosa de l’aigua, doncs es va limitar a donar-nos indicacions de com tirar les fotos, perquè segons de quin angle tires la foto, la forma et recorda a un animal o altre.\nJa en sortint, de camí a Bryce passem per Page. A Page hi ha el llac Powel, alguna foto des de la presa més gran dels Estats Units hem tirat. El llac powel es troba dins el Grand Canyon... però aquí l'aigua tapa la major part del canyó.\nDurant el camí hem vist un canvi de paisatge brutal... és avui que hem passat de trobar-nos en terreny desert a paisatges verds i més de muntanya.


Cardiometabolisme | Ferrer\nLa majoria de les malalties cardiovasculars es poden prevenir actuant sobre els factors de risc\nLes malalties cardiovasculars (MCV) són la principal causa de mortalitat a tot el món. Per això és imprescindible prevenir la seva aparició controlant els principals factors de risc, ja que la majoria de les MCV es poden prevenir actuant sobre ells, com ara el consum de tabac, les dietes malsanes i l’obesitat, la inactivitat física o el consum nociu d’alcohol, utilitzant estratègies que abastin a tota la població.\nTot i modificar aquests hàbits, hi ha persones que poden requerir d’un tractament farmacològic que les ajudi a mantenir sota control els factors de risc cardiovascular. Si es produeix un primer esdeveniment, el maneig apropiat d’aquests factors de risc es torna encara més important, ja que augmenta el risc que tingui lloc un segon esdeveniment.\nS’estima que un 30 % dels pacients post-infartats tenen un segon infart al cap de 5 anys. Per això resulta crucial establir un pla preventiu encaminat a reduir el risc cardiovascular d’aquestes persones.


L'última dona en donar llum, Alba Villatoro, és homenetjada el Dia de la MareOlot Televisió\nÚltima actualització 06 maig 2018\nOlot ha celebrat aquest cap de setmana un seguit d’activitats dedicades a les mares, amb motiu del Dia de la Mare; les quals han estat organitzades pel Centre d’Iniciatives Turístiques d’Olot. El diumenge al matí, s’ha realitzat un homenatge a la darrera mare de la ciutat, i a continuació els actes han continuat a la plaça Clarà, amb la tradicional ofrena floral a l’escultura de La Maternitat.\nAquest diumenge, s’ha celebrat la 51a edició de la Diada de la Mare, un acte que sempre organitza el Centre d’Iniciatives Turístiques d’Olot (CIT), i era la primera vegada que l’acte d’homenatge a les mares es presentava per dones.\nCom és tradició, el matí de diumenge ha començat amb un homenatge a l’última mare de l’Hospital d’Olot, Alba Villatoro, que va tenir un fill, en Xavi. Els actes han continuat a la plaça Clarà, i els hereus i pubilles d’Olot i la Garrotxa, Joan Riera i Nora Murlà, i Gerard Plujà i Laia Colomer, han fet la tradicional ofrena floral a l’escultura de La Maternitat.\nDesprés d’un parlament a càrrec de Sandra Masoliver, directora general de Comercial Masoliver, nens i nenes de diverses escoles de la ciutat han dut a terme un recital de poesies dedicades a les mares, i escrites per ells mateixos.\nMés d’una mare entre el públic s’ha emocionat en escoltar les paraules dels seus fills. I és que al cap i a la fi, i com deia més d’un assistent, el dia de la mare se celebra un cop l’any, però cada dia, és el dia de la mare.


Holiday home Etne *XVI * Borkjenes Noruega - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 2 allotjaments a Borkjenes.\n-, Borkjenes, Borkjenes, Noruega, 5590 - Veure al mapa\nMés informació sobre Holiday home Etne *XVI *\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Holiday home Etne *XVI * és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Borkjenes. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA Holiday home Etne *XVI *, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, aparcament de cotxes.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb calefacció, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable, reproductor de DVD/CD, nevera a cada habitació. L'hotel ofereix meravelloses instal.lacions d'oci com pesca que faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Holiday home Etne *XVI * no troba competidors en cap categoria.\nAllotjaments a Borkjenes


ESPERANTO: d’agost 2013\nL'esperanto a El Punt Avui\nEn la darrera edició del diari, el periodista Raúl Garcia, para atenció al fenòmen de la globalització i com aquesta es fa palesa a través de l'expansió de l'anglès, tant en versió normal com en versió simplificada, fent referència al Globish.\nAl fil d'aquesta questió R. Garcia publica també un article sobre l'esperanto, resumint la seva història i objectius i donant una pinzellada a la seva situació actual.\nPodeu llegir l'article sobre el globish a través de l'enllaç do you speak Globish?\nAixí mateix, el dedicat a l'esperanto a través de L'alternativa de l'esperanto\nVegeu també l'Informe Grin sobre els avantatges econòmics que suposaria l'ús de l'esperanto dins la Unió Europea.\nPublicat per Karulo a 17:21 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: article, avui, diari, esperanto, globish, punt\nVolem copsar la vostra opinió\nEl blog sobre l'esperanto en català ja fa uns anys que es va posar en marxa i, com tota iniciativa que desitja ser un servei a la societat que l'envolta, és important conèixer periòdicament l'opinió dels usuaris. És per això que durant uns dies tindreu l'oportunitat de donar-nos el vostre parer a través de l'enquesta que trobareu a la dreta del blog. També podeu donar opinions més extenses i obertes a través de comentaris en el mateix blog o bé adreçant-vos a k.berga(caragol)gmail.com.\nNo oblideu també que si sentiu que el blog és realment útil, podeu col·laborar i ajudar a la seva continuitat llegint i difonent el contingut que es troba a la subpàgina "Ajuda al manteniment".\nPublicat per Karulo a 20:19 Cap comentari:\nSubirats crea les primeres rutes vitivinícoles en esperanto\nLes primeres rutes del vi i el cava del món en esperanto són a Subirats. Gràcies a la traducció realitzada per l’Associació d’Amics del Museu d’Esperanto de Subirats les informacions divulgatives d’aquest itinerari es poden consultar al web del Museu d’Esperanto de Subirats http://www.museuesperanto.org i també al del Patronat de Turisme de Subirats http://www.turismesubirats.cat. Aquest recurs turístic ja està senyalitzat amb la seva denominació en esperanto com a ‘Vinaj itineroj de Subirats’. Recentment es va realitzar la renovació de les Rutes Vitivinícoles de Subirats, amb nous cartells divulgatius que tenen la capacitat d’informar amb realitat augmentada als visitants. Aquesta novetat a les senyalitzacions, a les qual també es va procedir a una revisió dels seus continguts, permet interactuar mitjançant l’aplicació per a smartphones o telèfons mòbils intel·ligents Layar. D’aquesta manera es pot obtenir més informació sobre el terreny, doncs en temps real es despleguen, a les pantalles dels mòbils que enfoquen a la innovadora placa, uns botons sobre la imatge per reproduir vídeos sobre enoturisme i el municipi de Subirats, conèixer el paisatge amb fotografies de l’indret en altres estacions de l’any i accedir a fonts d’informació web, twitter i facebook, enviar un e-mail o trucar-hi a l’Oficina de Turisme de Subirats amb un sol clic. També consta de codis bidimensional QR per facilitar l’accés a més informació personalitzada al web de Turisme de Subirats http://www.turismesubirats.cat.\nA continuació podeu consultar la traducció en esperanto dels cartells divulgatius de les varietats de raïm i les feines a la vinya.\nInfo de: MES\nPublicat per Karulo a 12:53 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: museu, rutes, subirats, vinyes, vitivinícoles\nTEAM - En kaĉ'\nEls anys 80 el grup TEAM era la banda de rock més popular a Txecoslovàquia. Els anys 1989, 1990 i 1991, varen guanyar el concurs Zlaty Slavic (= Rusinyol d'Or) i el seu vocalista Pavol Habera va vèncer en la categoria de solistes. El 1989 varen editar l'àlbum EN ESPERANTO, del que us portem una mostra, encara que, ho sentim, amb no gaire bona qualitat d'imatge.\nPublicat per Karulo a 18:29 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: 1989, 80, anys, concurs, en, esperanto, rock, team, txecoslovaquia\nSubirats crea les primeres rutes vitivinícoles en ...


Dulcesol ven un 3% més el 2018 i arriba als 2.420 empleats - À Punt\nDulcesol ven un 3% més el 2018 i arriba als 2.420 empleats\nEl grup valencià d’alimentació ha incrementat la facturació en el mercat internacional i en els productes ecològics.\nEl grup Dulcesol, fabricant de productes d’alimentació, augmenta les vendes un 3% respecte a l’exercici anterior | ÀP\n20 de març 2019 - 13:30\nEl grup Dulcesol, fabricant de productes d’alimentació, aconsegueix unes vendes de 335 milions d’euros, un 3% més respecte a l’exercici anterior. Això és el que es desprén de l’informe de resultats de 2018 que també destaca que arriba als 2.420 empleats, la meitat, dones.\nLa producció supera les 150.000 tones en les seues 38 línies de fabricació de pastisseria i pa, alimentació infantil, cremes d’untar, brioixeria congelada i cremes.\nEl creixement s’explica, segons el seu conseller delegat, Rafael Juan, per l’increment de les vendes en el mercat internacional (amb més de 57 milions de facturació, el 17% del total) i la progressió registrada en els aliments amb certificació ecològica, que han augmentat les vendes un 147% en l’últim any.\nDulcesol ha invertit 49 milions, el 76% més, en el desenvolupament de R D i nous productes i en la creació d’un centre d’innovació nutricional dins de la seua aposta per una alimentació més saludable.\nAixí mateix, destina inversions a augmentar la capacitat productiva de la seua planta a Algèria, el desenvolupament de productes amb millor perfil nutricional i altres d’ecològics.\nDulcesol té centres de producció a Espanya (Gandia i Vilallonga, a la Safor), una fàbrica a Algèria, una granja productora d’ous –que proveeix el 85% de les seues necessitats– i una planta d’impressió de bobines i bosses per a envasament.\nEl grup valencià d’alimentació està immers en un pla d’expansió exterior que li ha permés estar present en més de 50 països com ara Algèria, Portugal, França, Itàlia, Regne Unit, el Marroc, Països Baixos, Rússia, Alemanya i els Estats Units.\nLa banca tanca 112 oficines a la Comunitat Valenciana en la primera meitat de 2021 Oltra obri la porta a recuperar el ball en l'oci nocturn la setmana vinent La Xina declara "il·legals" totes les transaccions de criptomonedes Qui compra habitatges a la Comunitat Valenciana en temps de pandèmia? Els actuals ERTO es prorrogaran un mes i el nou model entrarà en vigor al novembre Els treballadors del banc Sabadell es concentren en contra de l'ERO Radiografia del mercat immobiliari: el lloguer es dispara per damunt de les vendes L'ocupació hotelera accelera a l'agost, però es queda per davall de les dades de 2019 L'INE retalla fins a l'1,1% el creixement econòmic previst durant el segon trimestre


AFA LES AIGÜES: 📣Canvis a l'AFA. Reunions obertes\n📣Canvis a l'AFA. Reunions obertes\na la darrera reunió de l'AFA hem decidit fer uns petits canvis de funcionament per a facilitar que sapigueu en tot moment el que estem fent i que us sentiu convidats a participar-hi en la mida que vulgueu.\nHi haurà dos tipus de reunions:\n-S'hi prendran les decisions més importants (per exemple, gestió de pressupostos)\n-Cal que participi el màxim nombre de persones possible.\n-Mínim 2 per curs\n-S'hi debatran els temes que cal portar a l'assemblea\n-S'hi prendran les decisions més rutinàries (per exemple, qui pot venir a torrar castanyes)\n-Estaran obertes igualment a qualsevol persona que vulgui participar.\n-S'efectuaran tantes com sigui nconvenient.\nS'informarà de la data i lloc de les reunions, així com de l'ordre del dia, amb antelació suficient. També s'enviarà un resum després de la reunió.\nPer una altra part, estem fent un esforç per millorar la comunicació i assegurar que us arriba tota la informació necessària a través dels vostres delegats de curs, independentment dels mails que envia l'escola. Recordeu que, per la vostra banda, sempre podeu adreçar-vos a l'AFA via e-mail (afa@afalesaigues.cat) o a través del vostre delegat de curs.\nPrimera reunió oberta aquest divendres❗\nPublicat per Afa Les Aigües a 04 de novembre


Dues esgarrapades salven el Barça davant un Getafe incòmode (2-1) - Esport3 - TV3 i Catalunya Ràdio\nEls de Bordalás han executat amb encert el seu pla, amb una pressió molt exigent per al Barça, i han vist com els anul·laven un gol. Una combinació entre Messi i Griezmann ha capgirat el partit, però a la represa Ángel ha dut la inquietud al Camp Nou.\nJordi Sunyer 15/02/2020 - 18.09 Actualitzat 15/02/2020 - 18.40\nQuique Setién no ha utilitzat, almenys a la sala de premsa, el mot "resiliència", però és un clar adepte al concepte. Si no s'arriba a fitxar ningú, ens adaptarem. Si el xivarri als despatxos es traspassa al vestidor, ens n'aïllarem. Si no podem encarar un partit en els primers minuts, el guanyarem en el minut 80. I aplicant aquesta filosofia, el Barça ha superat (2-1) el molest escull d'un Getafe ben treballat, tan valent com empipador. Pretenia Setién que el seu pla superés el de Bordalás -a qui no ha saludat-, però el punt d'inflexió del partit ha estat quan els blaugranes han pogut fer brillar, ni que fos a espurnes, el talent que el Getafe no té. Triomf dedicat a Dembélé, la samarreta del qual han lluït tots els seus companys en saltar a la gespa.\nMentre el futbol continua engreixant debats absurds en pàgines absurdes segons l'adscripció visceral a un o un altre dogma, el Getafe s'ha presentat al Camp Nou sent dels conjunts que menys remata de la Lliga, el que més faltes comet i a qui més targetes han brandat els àrbitres, però en una sòlida posició de Champions. Els de Bordalás són un equip intel·ligent: tenen interioritzades les seves virtuts i assumides les seves limitacions i ho apliquen sobre el tapís verd, amb solidaritat i sacrifici. Durant els primers deu minuts, els madrilenys han impedit que el Barça, pràcticament, traspassés la divisòria. La pressió dels visitants era implacable: els dos puntes i els teòrics extrems sobre els defensors, i un dels centrals (Etxeita) afegint-se als mitjos centres per garantir la igualtat numèrica a la zona ampla. El 4-4-2 del rival blaugrana era rocós, amb pivots com Etebo com a falsos extrems, apuntalant. Els errors en la sortida de pilota blaugrana han estat constants, i la generació de perill, nul·la, amb una arriscada però sòlida línia defensiva del Getafe.\nEl llenç del partit només es podia esquinçar amb cops de geni com la passada balística que Busquets ha servit per a Messi a l'esquena dels centrals (13'), amb una definició massa tova de l'argentí. El de Badia, però, també ha sucumbit a l'exigència de la pressió visitant en un parell d'oportunitats, una de les quals ha habilitat l'exblaugrana Cucurella. El Barça s'ha mostrat trèmul en defensa, i la inquietud ha crescut quan Jordi Alba ha hagut de plegar per culpa de la tercera lesió muscular que pateix aquesta temporada. Amb llàgrimes als ulls, l'hospitalenc encara ha vist des de la banqueta com el Getafe ha marcat (22') en un córner en què ha disposat de dues opcions de rematada: abans de batre Ter Stegen, però, Nyom havia encastat el colze a la gola d'Umtiti. Prou arguments per iniciar el concert de vent a la graderia del Camp Nou, fins que ha arribat l'habitual i esperat solo del virtuós de l'orquestra. A dos passos de la frontal, Messi ha servit una esfèrica dolça a Griezmann, que el borgonyó ha rematat encara amb més suavitat, picant la pilota per sota amb la cama esquerra i en cursa (33').\nAmb la tercera assistència de gol consecutiva del de Rosario a la Lliga, un Getafe abnegat s'ha abocat a la frustració del que no mereix cap retret però es veu fustigat gairebé a la primera concessió. En la següent acció de perill blaugrana, Arthur ha clissat la incorporació de Júnior Firpo, el substitut d'Alba. La centrada del dominicà l'ha fregat un rival i l'esfèrica ha quedat sense amo dins l'àrea fins que l'ha espigolat Sergi Roberto per, amb l'esquerra, signar el seu primer gol en l'últim any (39'). El gir en la dinàmica del matx ha estat tan brusc que Messi, servit amb precisió per Griezmann, ha estat a un pas de marcar de cap, circumstància que fa gairebé tres anys que no es dona (45').\nÁngel exhibeix la seva rematada\nEn canvi, després de quinze minuts desbocats, el Barça s'ha proposat amagar la pilota a la represa. Amb tot, no ho ha aconseguit del tot, perquè la capacitat física del Getafe és remarcable i, amb les entrades de Kenedy i el suposadament desitjat Ángel Rodríguez, els visitants han reviscolat el seu atac. Ángel no havia marcat mai contra el Barça, però havia centrat, fins avui, set dianes sortint com a suplent. I a l'hora de presentar el currículum al Camp Nou, s'ha recolzat sorollosament en la segona estadística. Primer, ha rematat amb una volea plàstica, acadèmica, incontestable, una centrada de Jaime Mata des de la dreta, davant dels morros d'uns contemplatius Piqué i Sergi Roberto (66'). I, poc després, en una falta colpejada per Arambarri, s'ha trobat la pilota al damunt, però tot i així ha forçat Ter Stegen a realitzar una angoixant triple intervenció per evitar l'empat. El Getafe s'havia injectat confiança i, per contra, a un Barça efectiu en la primera meitat la porteria se li anava encongint. Un inèdit David Soria ha blocat la primera rematada d'Ansu Fati (69'), i Griezmann ha llançat dues rematades en posició franca dins l'àrea (74' i 77'), la primera, amb tota la porteria a disposició.\nUn sector del públic del Camp Nou ha estat inclement en els seus xiulets i la inseguretat de l'equip ha crescut, però el Getafe no ha sabut causar cap més esglai a Ter Stegen. De fet, Messi ha estat a centímetres de trencar la seva sequera amb un tret parabòlic que ha llepat la creueta (90'), mentre Bordalás enfilava el camí dels vestidors abans del xiulet final, evitant així qualsevol contacte amb Setién. El contacte amb el rival ja l'han buscat prou els seus jugadors; trenta faltes que, inevitablement, embruten l'indiscutible treball físic i tàctic d'un equip, ara mateix, de Champions.


La locomotora txeca va inspirar l’escriptor francès Jean Echenoz a escriure una novel·la que, entre el relat biogràfic i la ficció, narra la vida d’una llegenda de l’atletisme que corria per fugir de la dictadura soviètica.\nAvui és una empresa de sabates i sabatilles esportives coneguda arreu del món, però els seus inicis són molt modestos. Fundada l’any 1894 a la ciutat de la República Txeca de Zlín per Tomás Bata. Fill d’una família de sabaters, Tomás es va inspirar en el model productiu de Henry Ford per fabricar calçat en cadena.\nAmb l’esclat de la Segona Guerra Mundial, la fàbrica, primer, va ser requisada per l’exèrcit nazi, per, acabada la contesa, ser nacionalitzada pel govern comunista. Cada any, potser per promoure el seu producte, Bata organitzava una cursa, “El Circuit de Zlín” en què, obligatòriament, havien de participar tots els treballadors de la factoria.\nEmil Zátopek va néixer l’any 1922 a Kopřivnice. A 16 anys, va començar a treballar com aprenent a Bata. Mai abans havia practicat l’atletisme, però des de la primera vegada que va participar al “Circuit de Zlín”, sense rival que el pogués fer ombra, va evidenciar que havia nascut per córrer.\nEmil Zátopek va aconseguir la seva primera plusmarca el 1944, sumant des d’aleshores 8 campionats txecoslovacs consecutius en les proves de 5.000 i 10.000 metres. De ritme constant, resistent i sacrificat, el món va descobrir el poder de la Locomotora Txeca en els Jocs Olímpics de 1948, on Zátopek va guanyar la medalla d'or dels 10.000 metres i la de plata en els 5.000. La seva gran proesa, però, arribaria quatre anys més tard a Hèlsinki.\nPoques vegades el món de l’esport ha vist una exhibició tan extraordinària com la que Zátopek va protagonitzar a la cita olímpica de l’estiu de 1952 a la capital de Finlàndia. Guanyant-se el privilegi de ser recordat com un dels millors, sinó el millor, atleta de tots els temps, en només una setmana el corredor txec es va coronar campió dels 5.000 metres, els 10.000 metres i la marató. Una epopeia descomunal que va completar la seva dona, Dana Zátopková, penjant-se la medalla d’or en llançament de javelina.\nDurant la seva carrera esportiva Zátopek va participar a 334 curses de les quals va guanyar 261, a més d’establir 18 rècords mundials en les diferents proves que va practicar. Heroi nacional per als txecoslovacs, en un exercici propagandístic, el govern comunista el va ascendir fins al grau de coronel. El seu destí va canviar amb l’esclat de la Primavera de Praga de 1968. Emil Zátopek es va posicionar obertament a favor d’Alexander Dubček, polític reformador que apostava pel que ell mateix va anomenar un “socialisme de rostre humà”.\nFallida la revolució, Zátopek va ser expulsat del Partit Comunista i de l'Exèrcit. És més, desdenyat per aquells que abans l’havien erigit en símbol, va haver de treballar d'escombriaire per subsistir.\nZátopek va morir el 22 de novembre de 2000 a Praga. Vuit anys més tard, Jean Echenoz va publicar la novel·la Córrer. A mig camí entre el relat biogràfic i la ficció, l’escriptor francès narra la vida de l’esportista txecoslovac, una llegenda de l’atletisme que corria per fugir de la dictadura soviètica alhora que el règim el convertia en símbol i exemple.\nEstiu Carlo Pedersoli, el nedador que bevia Budweiser Oriol Rodríguez\nEstiu Jim Thorpe, el superatleta destronat Oriol Rodríguez


Amb ella, es vol fer un reconeixement a tots els professionals del sector i transmetre un missatge d'optimisme\nurgell restauració Tornem a taula\nTàrrega ha engegat una nova campanya per reactivar el sector de la restauració sota el lema 'Tornem a Taula'.\nLa campanya se centra en un espot audiovisual amb la participació de responsables de locals de restauració de la capital de l'Urgell\nEn el vídeo, els professionals apareixen realitzant diferents tasques a la cuina, preparant els seus plats més característics i l'escena final té lloc al parc de Sant Eloi amb un àpat conjunt de restauradors locals que animen a la població a tornar a taula després d'un any en què el sector ha patit una greu crisi.\nLa campanya ha estat ideada i coordinada per Restaurants Tàrrega, el projecte de servei a domicili que va néixer durant el confinament de l'any passat i que ara es transforma en una plataforma de suport.\nLa producció i l'edició de l'anunci ha anat a càrrec de l'empresa targarina Infocus Studio, que ha realitzat el rodatge en diferents ubicacions durant les darreres setmanes. A més, s'ha comptat amb la veu en off del periodista targarí Jaume Brufau.


Ricard Vilanova (bloc): Creature from the Black Lagoon (1954)\nRealment no sabria si, en el seu moment, la vaig arribar a veure. Sí recordo haver vist escenes concretes de la pel·lícula i imatges del rodatge de la pel·lícula així com la disfresa del monstre.\nJa estic d’acord que els friquis que encara anem a buscar aquestes pel·lícules, en el fons, ho fem per diversió i per seguir les normes no escrites del friquisme. Però aquesta pel·lícula, justament, em sembla una mica sobrevalorada més enllà del propi fet que ha estat realitzada en la dècada daurada de les pel·lícules de terror –monstres concretament– i ciència ficció de sèrie B… (i si ajuntem monstres a l’espai millor…) Caldria recordar que és en aquesta dècada daurada (1950 - 1960) on en aquestes pel·lícules, no és que s’utilitzin tots els tòpics possibles, sinó que realment és el moment en que es creen… ;-)\nI puntualitzat això, també dir que és una pel·lícula que el fan de veritat s’hi queda enganxant des dels primers acords de la banda sonora en el moment que surt el logo d’Universal International. Dit queda…\n“Una estranya bèstia prehistòrica s’amaga en les profunditats de la selva amazònica. Un grup de científics tracten de capturar l’animal i portar-lo a la civilització per estudiar-lo.”


Dos morts en un xoc entre tres vehicles a l'A-2 a Ribera d'Ondara - Teleponent\nInici Succesos Dos morts en un xoc entre tres vehicles a l’A-2 a Ribera...\nDos morts en un xoc entre tres vehicles a l’A-2 a Ribera d’Ondara\nL'accident s'ha produït aquesta matinada al quilòmetre 530,2 en sentit Barcelona\nDues persones han mort aquest dilluns a la matinada en un xoc entre tres vehicles a l’autovia A-2 a Ribera d’Ondara (Segarra), segons ha indicat el Servei Català de Trànsit.\nL’accident s’ha produït poc després de dos quarts de cinc de la matinada a l’alçada del quilòmetre 530,2, a l’alçada de Ribera d’Ondara, en sentit Barcelona on, per causes que es desconeixen, hi ha hagut una col·lisió amb tres vehicles implicats. Poc després de les vuit del matí, els vehicles circulen amb retencions al punt de l’accident.\nLa sagnia de víctimes continua, després del diumenge negre d’ahir, amb quatre persones mortes. Tres joves , dos nois i una noia, van morir ahir a la C-12, a Balaguer, quan pels volts de les 8 del matí, el seu vehicle va soritr de la via. L’altra víctima va ser a la C-14, a l’alçada de la Bassella, quan una topada entre tres vehicles va deixar una vícitma mortal.\nArticle anteriorUn mort i quatre ferits en un xoc entre tres cotxes a la C-14 a Bassella\nArticle següentTrànsit parla d’un cap de setmana “nefast” a les carreteres


IB3N | Marta Díaz dimiteix com a consellera del Partit Socialista d'Eivissa\nIB3 Notícies > política > Marta Díaz dimiteix com a consellera del Partit Socialista d’Eivissa\nMarta Díaz dimiteix com a consellera del Partit Socialista d’Eivissa\nEl Partit Popular ha anunciat que farà una auditoria\nDimiteix Marta Díaz com a consellera del Partit Socialista d’Eivissa. El PSOE no ha justificat els motius de la renúncia. L’exvicepresidenta, ara a l’oposició, reitera que ha abonat i justificat les despeses derivades de la seva targeta de crèdit institucional. Durant els darrers dies, Diario de Ibiza ha publicat que no va justificar més de 1.500 euros. El Partit Popular anuncia que farà una auditoria.\nPoc abans de les tres de la tarda, en un comunicat, la Federació Socialista d’Eivissa feia oficial que Marta Díaz dimitia del seu càrrec i també dels càrrecs orgànics del partit. En la nota, el PSOE assegura que Díaz ha reiterat que totes les despeses econòmiques realitzades mentre formava part de l’equip de govern al Consell d’Eivissa varen ser degudament justificades i autoritzades tot i que no expliquen el motiu de la dimissió.\nLa Federació Socialista d’Eivissa ha acceptat la seva renuncia. Marta Díaz ha estat la responsable i cara visible de la promoció i realització de la passarel·la Adlib els darrers anys. El Partit Popular ha anunciat que farà una auditoria.\nEl PSOE no ha volgut fer declaracions. Diario de Ibiza ha publicat els darrers dies que Marta Diaz havia deixat de justificar despeses de la seva targeta de crèdit institucional valorades en quantitats que superaven els 1.500 euros.


Com s’enfronten a la pandèmia de la COVID-19 les comunitats balineses d’Indonèsia · Global Voices en Català\nTraduït perMaria Cano\nTraducció publicada 9 agost 2020 14:04 GMT\nLlegeix aquesta notícia a Italiano, Deutsch, Español, Ελληνικά, русский, English, Français, Português, English\nUna venedora en un mercat de Bali. Foto de I Komang Arsa Saguna / BASAbali Wiki. Utilitzada amb permís.\nBali, una illa d'Indonèsia i la principal destinació turística del país obrirà les seves fronteres a turistes nacionals el 31 de juliol. El govern espera que l'obertura de l'illa revisqui a poc a poc el sector turístic que ha estat greument afectat per la pandèmia de la COVID-19.\nL’experiència de Bali a l'hora de suavitzar les mesures restrictives guiarà les decisions de les autoritats per quan tornin a rebre turistes estrangers al setembre.\nA 30 de juliol, Indonèsia ha registrat 106.336 casos de COVID-19 i 5.058 morts causades pel virus. Hi ha casos actius de coronavirus en les 34 províncies del país. Els casos de COVID-19 a Bali s'han duplicat des de l'inici de juliol. A 27 de juliol, s'havien registrat 3.219 casos en tota la província.\nL'illa, que depèn en gran mesura del turisme, es va confinar de cop a l'abril. Aquest fet ha alterat l'economia local i ha deixat a l'atur a milers de treballadors. Com han sobreviscut els seus habitants durant els tres últims mesos?\nUna wikithon organitzada per BASAbali Wiki ha instat els participants balinesos a descriure l'impacte de la COVID-19 en les seves comunitats.\nBASAbali Wiki és una plataforma digital que promou la llengua balinesa, una de les 707 llengües d'Indonèsia. Segons el cens de 2011, hi ha gairebé dos milions de persones que parlen balinès a la província de Bali, que té una població d'uns quatre milions.\nUna de les iniciatives de la plataforma és una wikithon que té com a objectiu afegir més paraules i frases al diccionari cultural de BASAbali Wiki. El tema d'aquest any és l'impacte social de la COVID-19:\nLes mini-wikithons proporcionen un espai segur per parlar en balinès sobre els reptes i les estratègies per superar la pandèmia de la COVID-19 en les comunitats balineses.\nEs van seleccionar les tres millors entrades de fotografia i redacció i es van traduir a l'indonesi i a l'anglès.\nLa foto (veure la foto del principi de l'article) i la llegenda presentades per by I Komang Arsa Saguna va ser la guanyadora de la competició “Just Photo It” (“Només fes-ne una foto”). L'entrada ens mostra com els comerciants en mercats locals van ser afectats per la pandèmia. Aquí hi teniu un fragment traduït de la llegenda:\nA Bali, el brot de COVID-19 ens porta assolant des del març. Quan el brot va arribar a Bali, molts sectors econòmics es van veure perjudicats pel virus, tant els més rics com els més pobres. El govern demana que, per evitar aquest virus, la gent treballi des de casa, des d'un recinte o griya (grans edificis residencials que consisteixen de diversos patis). Aquells que treballen al mercat tenent dificultats per vendre.\nEl comerciants que venen al mercat no poden dur a terme la seva feina perquè cada cop menys gent hi va a comprar. De la mateixa manera, aquests tenen por del coronavirus i això fa que molts d'ells no hi venguin, però alguns encara hi van.\nTot i que molts petits comerciants han rebut assistència alimentària per part del govern, l'assistència no ha estat suficient, cosa que ha fet que molts d'ells segueixin venent, i desobeeixin les ordres del govern per evitar el perill del coronavirus.\nUn home gran que porta posada una mascareta treballa les seves terres. Foto by I Wayan Kuntara / BASAbali Wiki. Utilitzada amb permís.\nPer altra banda, la foto de I Wayan Kuntara va guanyar el tercer premi. Ens mostra la vulnerabilitat de la gent gran en zones rurals. Aquí hi teniu un fragment traduït de la llegenda:\nEls més susceptibles a la COVID-19 generalment són la gent gran. Una advertència com aquesta té un impacte en la gent gran que viu en zones rurals on la majoria d'ells es passen gran part del dia treballant al camp. Els resulta molt molest treballar portant una mascareta.\nSota la categoria de “Just Confide It” (“Només confia-ho”) de la wikithon, es demanava als participants que escrivissin articles sobre com havien abordat els problemes causats per la pandèmia.\nEscrivint des de Yogyakarta, l'estudiant universitari I Kadek Surya Jayadi ha documentat algunes de les escenes al mercat de la seva comunitat. Aquí hi teniu un fragment de l'article traduït:\nÉs trist veure que els conductors de bicitaxi no porten passatgers; m'entristeix veure que l'home que ven diaris no té clients; l'arròs kencur tampoc s'ha venut. Us en puc dir molts més, d'exemples. A diferència de la majoria de negocis, els venedors de remeis naturals que venen gingebre, cúrcuma i altres herbes seques tenen clients a cabassos. Des que el món s'ha vist amenaçat per una pandèmia, els venedors de remeis naturals estan molt enfeinats. Jo mateix també vaig anar a comprar herbes medicinals al mercat des que el brot de coronavirus va començar.\nUna família ha optat per l'agricultura per tal de sobreviure a la pandèmia. Foto de Made Sinar / BASABali Wiki. Utilitzada amb permís.\nEl millor article el va escriure Made Sinar que va donar un testimoni emotiu sobre la decisió de la seva família de dedicar-se a l'agricultura per sobreviure a la pandèmia. Aquí hi teniu un fragment del seu l'article traduït:\nEl meu home també és molt treballador. El blat de moro i els moniatos que vam estar plantant cada dia han madurat i ja els podem collir. La meva família menja cada dia blat de moro i moniato. De vegades mengem arròs amb moniato, de tant en tant el fem al vapor, altres vegades el fregim, cosa que és molt important perquè no ens faci soroll la panxa. També tenim verdures i això vol dir que guanyem diners. Venc moniato fregit. El preparo jo mateixa. El meu fill gran també és molt treballador a l'hora d'ajudar-nos, i el meu marit s'encarrega de dur-lo a les paradetes de menjar. Déu encara es recorda de nosaltres, tot i que només venem moniato fregit, i de vegades blat de moro i verdures, la meva família no passa mai gana.


Moviment Azimut: Assemblea General Ordinària\nBenvolguts membres d'Azimut\nUs deixem la convocatòria per a l'Assemblea General ordinària del 2014. Aquest any es celebrarà el dissabte dia 8 de febrer a la seu del Centre Excursionista de Castellar del Vallès. Podeu descarregar la Carta de la convocatòria oficial on hi trobareu tota la informació, ordre del dia i lloc exacte.\nPer aquest any i seguint amb la línia dels últims anys, rebaixarem les quotes de socis. A més a més també s'ha canviat l'assegurança de Responsabilitat Civil per a unificar les dues en una sola companyia.\nDestaquem que al llarg del 2013 s’han realitzat nombrosos canvis, millores i projectes que es materialitzaran durant el 2014, per tant la nostra entitat necessitarà de més persones que col·laborin en la seva gestió, en els diferents projectes i en els grups de treball. Per tant és important que els representants de les Seccions Infantils / Juvenils / Iniciació / Familiars assistiu a l’assemblea, n’informeu els vostres monitors i feu difusió de l’oferiment de col·laborar en el funcionament de l’Azimut, perquè tots tinguem una associació d’entitats de lleure excursionista molt millor.


Un nou món, una nova professió | Col·legi de Periodistes de Catalunya\nEl 9 novembre de 1989, els berlinesos posaven un punt i a part a la història d’Europa. En unes hores, queia el mur de Berlín, primer pas per a la reunificació alemanya i avantsala de la desfeta comunista. Vint-i-cinc anys després, no només ha canviat el món, també el periodisme.\nEl càmera que gravava Vicent Partal, enviat especial de Televisión Española-Catalunya a Alemanya, va donar-li pas per entrar en directe i explicar al món què estava passant a Berlín. Però el periodista no va poder reaccionar durant uns segons. "Era tan fort –recorda vint-i-cinc anys després. Estava superat. Pensava que aquell espai, feia vint-i-quatre hores era el lloc on podia començar un conflicte global”. Un bloqueig, una alegria continguda i una impressió que recorden tots els professionals que cobrien l’esdeveniment que marcaria el final del segle XX. “Senties verdaderament que estaves canviant el curs de la història”, detalla la periodista Rosa Montero, també present aquells dies a la capital alemanya. L’Alexanderplatz, l’espai públic que millor representava la modernitat de l’Alemanya oriental, es convertiria en un dels punts clau d’aquella setmana històrica. N’hi hauria altres, com ara el Checkpoint Charlie, la porta de Brandenburg o la desèrtica PotsdamerPlatz, emplaçaments testimoni d’aquells dies de centenars de retrobaments, abraçades i anècdotes úniques.\nPer transmetre-les de la millor manera possible, Partal va decidir convertir l’emoció que es respirava en el fil conductor del seu reportatge per al programa Panorama. El resultat es materialitzaria després de dues nits de feina esgotadora, quan ell i el seu càmera txec, Jan Kerhart, van poder enviar a Sant Cugat un reportatge d’uns vint minuts en el qual es prescindia de les paraules per donar pas a imatges, sensacions, veus originals i algun apunt, i que acabava amb el Let It Be dels Beatles. El reportatge posava de manifest un canvi que es consolidaria amb els anys: el de la transmissió d’emocions i històries personals que, sense caure en el sensacionalisme, aniria guanyant pes sobretot en la televisió, encara que també en la resta de mitjans periodístics. Llibert Ferri,enviat especial i corresponsal de tv3 a l’Europa de l’Est durant els anys de la desfeta de l’URSS, recorda com, durant la guerra freda, el llenguatge i l’estil periodístic eren “d’un encarcarament terrible”. “El final del bloc soviètic es també el final d’un imperi, d’un somni, –afegeix– i es concreta en coses del dia a dia. La gent es queda sense calefacció o sense pensió, i explicar això també és molt interessant”. Aquesta nova fórmula més lleugera, abans reservada als grans reportatges i no a petites cròniques, començaria a despuntar aquells dies a Berlín i permetria una cobertura més amplia de la vida quotidiana i les experiències més personals.\nEscenari d’algunes d’aquestes històries úniques van ser els diferents punts de control, com el Bornholmer Strasse, que ha passat a la història per ser el primer a obrir-se, aquella nit del 9 de novembre, i posar de manifest també la confusió que regnava entre els vopos , els policies dels passos de la part oriental. Un milió de persones va creuar a l’oest per algun d’aquests punts aquell mateix dissabte. Un milió d’històries que periodistes d’arreu del món recollirien de manera quasi involuntària, tal com recorda des de Brussel·les Cristina Gallach, aleshores enviada especial per a El Periódico : “Havia de tornar a Barcelona, i en pujar al taxi a l’RDA i demanar per l’aeroport de Berlín oest, el taxista em va dir que no hi havia anat mai. Recordo haver fet un reportatge sobre aquell home, que amb el seu Trabant em va anar explicant com era fer la carrera per primera vegada a la vida. En moments així, t’interessa la part humana, i t’adones realment de l’impacte que tenen els règims en aquests països”. Uns règims que van decidir, les primeres hores, blindar la informació referent al que estava passant, fet que tan sols va potenciar la cerca d’històries per elaborar les cròniques que s’havien de despatxar. Eduard Sanjuan, enviat especial per a tv3, detalla com l’empatia amb la gent era el més bonic del moment: “Hi havia escenes impressionants. Més que periodista, eres espectador privilegiat d’aquell esdeveniment, i ho explicaves amb molta emoció”.\nNingú va anticipar el que passaria. Tot apuntava cap a un gran esclat social o polític. Però ningú s’imaginava que el que haurien de cobrir serien esdeveniments tan crucials com la caiguda del mur, la posterior desfeta de l’URSS o el final de la guerra freda. La bipolaritat entre Washington i Moscou semblava condemnada a perdurar eternament, per això la sorpresa va marcar professionalment molts dels presents, fent-los replantejar la visió que tenien del món i del que estaven informant. “Es una de les coses que no penses mai que pot passar”, assegura Gallach. Partal va més enllà: “ No estàvem preparats per entendre-ho . Era com si mentalment ho tinguéssim prohibit. Tots nosaltres estarem marcats per això”.\nEls esdeveniments d’aquella freda i plujosa tardor no van representar només la fi d’una frontera geogràfica, sinó també la fi d’un sistema global i un equilibri mundial. Començava una nova era. Els berlinesos només tardarien unes hores a enderrocar el mur. Ara bé, tot i que la presència de milers de ciutadans va ser clau, no es commemorarien els vint-i-cinc anys d’aquell dia històric si no fos per la pregunta que el periodista Ricardo Ehrmann va formular a Günter Schabowski, alt membre del politburó, durant la roda de premsa que aquest va oferir la tarda del 9 de novembre. José Maria Siles, corresponsal per a TVE que era present a la conferència de premsa, escriu en els diaris que Schabowski va contestar nerviós i llegint d’uns apunts que no semblaven massa clars. Amb un punt d’improvisació, el funcionari va assegurar que la mesura per creuar sense passaport ni visat era d’aplicació immediata quan, en realitat, estava pensat per a l’endemà. Cristina Gallach, juntament amb Josep Maria Martí Font, corresponsal d’ El País , era també a la roda de premsa celebrada a la seu del partit. “Feia molt fred –recorda– i el meu alemany era regular. Quan Schabowski va explicar que els ciutadans podrien passar a l’oest sense traves, em vaig aixecar i vaig córrer cap al primer telèfon fix que vaig trobar. El meu cap, Mateo Madridejos em va dir, ‘no pot ser, no ha sortit per agències’. I li vaig contestar ‘clar que no, tinc a Reuters i a France Press darrera meu, esperant que pengi!’ A partir d’aquí ja es va començar a saber”. Un anunci operatiu que es va retransmetre en directe i que no pretenia tenir la magnitud política que va adquirir, però que va fer que el mur tingués els dies comptats.\nDetinguts, morts o lliures\nUn clam que va trencar per sempre el formigó que alçava el mur de Berlín. Erigit l’agost de 1961, pretenia evitar la fuga de ciutadans cap a l’oest, i ho va aconseguir durant quasi trenta anys. En aquest temps, 75.000 persones van ser arrestades per intentar escapar, 40.000 van aconseguir-ho i 136, segons dades oficials, van morir en l’intent. Però el més extraordinari és que, com tots els murs que separen pobles a la força, va ser inútil. Vicent Partal relata a Llibreta a Berlín com els alemanys de l’est tornaven a casa per sopar després d’haver creuat a la part occidental aquell primer cap de setmana de llibertat. Josep Maria Martí Font escriu a les cròniques d’aquells dies: “La gran paradoxa del mur és que acaba com va començar. (...) No ha servit de res, només per a la crueltat i la infàmia”.\nAra bé, el més important és que la destrucció del mur va fer veure al món que tot era viable. "Si cau el mur, tot és possible”,assegura Partal mentre ensenya un visat per passar a l’Alemanya de l’est datat per al 1990. No el va haver de fer servir mai. El mur va caure en una tarda i Alemanya va aconseguir la reunificació en poc més d’un any. El que semblava impossible va resultar ser així de senzill. I és que la normalitat, la naturalitat i la convicció calmada són, de ben segur, la millor resposta que els pobles poden donar als totalitarismes, els murs i les imposicions.


De tornada d'enlloc\n22 de març de 2011 Articles\nVaig publicar aquest article al número de març de la Revista de Badalona.\nQuan no tens cotxe, són les mil de la matinada, se’t cauen els ulls i fa fred, el millor que et pot passar és veure aquella barraqueta a ran de calçada on t’asseuràs a esperar l’autobús. Tan se val que vinguis o que vagis, que entris d’hora o que tornis tard: de nit, més encara que de dia, la parada del bus és sempre una bona notícia.\nEl rellotge de la Plaça de Catalunya clava les seves agulles a un quart de quatre i s’obren les portes de l’N2 que m’ha de dur cap a Bufalà. Fa molts anys que no agafo el bus, però avui les circumstàncies m’hi obliguen. Pago l’euro amb quaranta cèntims que ara val el bitllet senzill i m’assec en una cadira a prop del conductor; molt més còmoda, per cert, que les que hi havia anys enrere. Em vénen al cap l’anunci que he sentit milions de vegades a Ràdio Ciutat, en les transmissions del Badalona -“agafa l’autobús groc…”- i un poema de Salvat Papasseit que en Serrat va cantar fa molts anys -“oh bella inconeguda, passatgera del tram…”-.\nLa crua realitat em mostra que no hi ha belles inconegudes que pugin a l’autobús groc un dia qualsevol a quarts de quatre de la matinada. La fauna que s’hi belluga és ben diversa, però de bellesa n’hi ha ben poca. Dos nois de pell morena, i d’edat indeterminable, riuen repenjats en un dels agafadors. Una dona a qui se li veu un tros de bata blava a sota de la jaqueta -fa tota la pinta de sortir de fer la neteja en alguna oficina de la zona- badalla i tanca els ulls buscant un avançament del son que li espera. Una parella d’adolescents s’enrosca en un petó, ella asseguda damunt d’ell, a la filera del fons.\nA la parada del Passeig de Gràcia puja un guarda de seguretat, amb el seu uniforme marró, i saluda el conductor amb la familiaritat dels que es veuen cada dia (o cada nit). Em crida l’atenció que tots dos portin corbata. Darrera, clica el seu abonament mensual un noi despentinat, amb ulls ullerosos i vermells i una guitarra penjada a l’espatlla, mentre a l’iPhone, que acabo de connectar a les meves orelles, sento la veu rovellada de Bob Dylan -“…Sing a little bit of these workingman’s blues”- que arriba en el moment més oportú. No se m’acut una banda sonora millor que les cançons del trobador de Minnesota per a aquestes hores confuses, on coincideixen els més matiners, els que pleguen més tard i els que no tenen ganes de passar la nit dormint.\nQuatre cançons i vint minuts més tard som a Badalona. Els nois morenos, diria que són equatorians, baixen a la Ronda Sant Antoni de Llefià i no puc evitar que em vingui al cap la cara de’n Xavier Garcia Albiol. Quan aconsegueixo esvair definitivament la imatge del polític ultraconservador hem passat per La Salut, Sistrells, Lloreda i Sant Crist i darrera la finestra veig la cruïlla entre l’Avinguda de Bufalà i el carrer Molí de la Torre. El conductor m’obre les portes de l’autobús i Dylan segueix cantant: “Beyond the horizon, the sky is so blue…”.\n© 2017 Albert Fibla


Mitjançant l’accés i ús del web, acceptes que mestrejoantomas.cat pot utilitzar les cookies pròpies i de tercers, de sessió i permanents, amb finalitats diferents.\nNom de la cookie Qui les utilitza (pròpies/tercers) Finalitats Durada Descripció\ncookielawinfo-checkbox-non-necessary Tercers (GDPR Cookie Consent) Personalització Persistent fins a 1 any Utilitzada per a l’acceptació de cookies NO necessàries.\ncookielawinfo-checkbox-necessary Tercers (GDPR Cookie Consent) Personalització Persistent fins a 1 any Utilitzada per a l’acceptació de cookies necessàries.\nwp-settings-time-9 Tercers (WordPress) Tècnica Persistent fins a 1 any Guarda les configuraciones de la zona d’administració, fins i tot el frontend. UID es la ID d’usuari en WordPress\nwordpress_sec_ Tercers (WordPress) Tècnica La durada de la sessió o 14 dies Comprova si el visitant actual és un usuari de WordPress que ha iniciat la sessió. El període de caducitat d’aquesta cookie és de 14 dies si l’usuari ha consentit que el lloc recordi les credencials d’inici de sessió. Altrament, actua com a cookie de sessió.\nwordpress_test_cookie Tercers (WordPress) Tècnica La durada de la sessió Comprova si les galetes estan habilitades al navegador per proporcionar una experiència d’usuari adequada als usuaris. Aquesta cookie s’utilitza a la portada, fins i tot si no heu iniciat la sessió.\nEn cas que desitgis rebutjar la utilització de cookies, pots tenir limitat l’ús d’algunes prestacions del web. Si continues navegant pel web sense denegar la teva autorització, implica que acceptes el seu ús per part de www.mestrejoantomas.cat.\nEn aquesta web no es realitzen perfils dels usaris que la visiten.\nPer a qualsevol qüestió addicional relacionada amb l’ús de cookies, pots enviar la teva petició mitjançant un correu electrònic a


PRIMAVERA 2020, Les vivències d'un poble confinat | Ajuntament de Sant Pol de Mar\nPRIMAVERA 2020, Les vivències d'un poble confinat\nDS, 19/06/2021 - 19:00\nLLOC: Centre Cultural i d'Esbarjo\nCom ha afectat el confinament als santpolencs? Quines sensacions han experimentat els habitants de Sant Pol en sortir al carrer després de tres mesos tancats? I com veuen en el futur incert que ens està tocant viure?\nUn any després del final del confinament, Mercè Pinar (Mercèfilms) i Andreu Tresserras us presenten “Primavera 2020. Les veus d’un poble confinat”, un documental on parlem amb els santpolencs sobre com s’ha viscut aquest any i mig de pandèmia.\nEn acabar la projecció es farà un debat on es convidarà el públic a explicar-nos les seves experiències, els seus pensaments, les seves pors i inquietuds. Serà un moment on obrir la ment i el cor. En aquest debat comptarem amb la presència de la directora i el productor del documental, la Mercè Pinar i l’Andreu Tresserras, així com amb l’Eduard Boet i la Xon Belmonte, que conduiran l’acte.


Els programes Mirador Usera i Mirador Arganzuela llancen la segona convocatòria oberta a projectes per a treballar en els districtes. Es busquen projectes que responguin a la filosofia del programa i més concretament a la seva línia de desenvolupament de pràctiques col·laboratives i projectes culturals de proximitat. Aquesta línia de treball promou la interculturalitat i l’enfortiment del teixit social, fomentant el treball cooperatiu i l’aprenentatge i superant la barrera entre creador/a i públic.\nPer això, es busquen persones o col·lectius amb experiència en treball en xarxa i interessos transversals. Així mateix, és fonamental que els projectes siguin plantejats sobre la base del coneixement i les necessitats dels diferents espais i que es mostrin oberts a construir-se amb l’empara i l’escolta dels barris, tenint una visió a llarg termini i amb la intenció de crear inèrcies que romanguin una vegada finalitzat el projecte.\nEls districtes posen a la disposició dels projectes totes les seves instal·lacions, especialment els Centres Culturals (sis en Usera i dos en Arganzuela), amb instal·lacions com a sales per a tallers i sessions de treball, sales d’exposicions, auditoris, etc. De la mateixa manera es facilita el treball en Associacions de Veïns/es, espai públic o altres espais culturals amb arrelament en els districtes.\nDates: Des del 20 de desembre de 2018 fins el 4 de febrer de 2019\nOrganitza: Junta Municipal d’Usera i Junta Municipal d’Arganzuela


Procònsol de la Tarraconensis? | El Fil de les Clàssiques\n← Visitant virtualment el Colosseu Tu quoque, F… →\n19 thoughts on “Procònsol de la Tarraconensis?”\nColoma Jofre Bonet 24 maig 2009 at 18:03\nNo ha estat mai fàcil la sàtira política i a l’antiguitat ja ho sabien prou bé… es juga amb la insinuació, el suggeriment, la intuició… no és explícita, això és el que passa… a mi em sap greu la crítica sistemàtica i sense matisos a la classe política perquè no és veritat que totes les persones que es dediquen a la política siguin iguals, de tota manera n’hi ha que ho fan molt malament, que només van a aparentar i aleshores “vestits de romans” és una manera de fer veure la disfressa i la manca d’autenticitat del que diuen i fan i… la línia de Forges és la de la denúncia dels abusos que van sorgint desgraciadament massa sovint…\nPer tant cal vigilar molt bé a l’hora d’anar a votar a les eleccions europees… i sempre …\nMargalida Capellà Soler Post author 24 maig 2009 at 18:14\nMoltes gràcies, Coloma i Mercè! Vigilarem aquest polítics entabanadors. Ens faran falta, tanmateix, molts ulls! Existia, però, aquest càrrec en temps dels romans o també és una bola humorística?\nMarc 25 maig 2009 at 10:16\nForges ens deleita amb aquesta vinyeta perqué creu que ningú fa cas als candidats que es presentan, per això surt aquest candidat tan estrafolari.\nCarlos Rocamora 25 maig 2009 at 12:52\nTots els politics son iguals perque encara que vulguin fer veure que tenen uns ideals l’unic que busquen es la fama i els diners que els hi pot portar la politica.\nCrec que aixo es el que es vol fer veure amb aquest dibuix, hypocrisis que dirien per roma fa un quants segles.\nRosó 26 maig 2009 at 12:12\nNo hi entenc gaire de política,\npero el que si que sé esque encara qe tingin els seus bons ideals qe pot tenir qualsevol persona,pesen molt menys que el que guanyen poc a poc, el poder, els diners..\nEl carlos te molta raó, putser ha torbat la idea qe ens volia transmetre l’autor del divuix.\nerica 26 maig 2009 at 12:20\ndons amb aqesta vinyeta, volen demostrar que els polítics són uns graans hipòcrites.\nMarta Gijón 26 maig 2009 at 12:26\nJo crec que el que representa la caricatura és la hipocresia dels politic, que nomes volen diners i poder.\nAlba!! 26 maig 2009 at 12:32\nJo crec que no sabem convençer amb la paraula, i estan buscan per tot arreu solucions d’una altra mena.\nEl que estaria bé es que diguesin el que realment puguin fer i no dir coses que mai faràn.\nhaja 26 maig 2009 at 12:36\nla vritat es que tots son iguals son uns mantiders a l’unic que fan es utilitzar a les personas, no tenen vergonya de vritat son uns ipocrites en fan molta rabia.\nI amb aquet dibuix s’ha pogut demostrar.\nMarina Caimel 26 maig 2009 at 12:38\nAmi em costa molt entendre l’humor de les vinyetes i encara més si són de política tot i aixó sé que costa molt i per aixo felicito a Forges.\nOriol García 26 maig 2009 at 12:38\nEls polítics diuen i intenten vendre a la gent una cosa, per despré fer una altre. Compran al public i a la gent per mitjá de mentires, que molta gent es creu, i així es com funcionen la majoría.\nAguus 26 maig 2009 at 12:40\nRelament no entenc gens aquesta vinyeta i molt menys tractan-se de política que no en tinc molta idea…\nJa preguntaré havera qui m’hu pot esplicar. Un petoo!\nlaiia 26 maig 2009 at 12:52\nForges en aquesta vinyeta fa referencia a que ningú fa cas als que es presenten, als candidats i per això es presenta aquest candidat tant extrany i que crida l’atenció per veure si algú li fa cas i fa cas a la seva candidatura.\nEl dibuix és sencill però està molt bé ehh jaja 😀\nIrena 27 maig 2009 at 13:18\nno entenc el que posa,però tots els polítics intenten reflexionar a altres emepradors de l’època romana, en aquest cas amb Forges.\nEstà molt bé, però pels que sàpigan de llatí.\nCoty 28 maig 2009 at 12:30\nGuau, m’ha agradat molt el primer comentari! La veritat és que m’ha ajudat a entendre la vinyeta que no entenia molt bé.\nEl nom de la colònia (Colonia Iulia Vrbs Triumphalis Tarraco) em fa recordar a quan vem fer a Cultura Clàssica una colònia romana l’any passat i vam haver de triar un nom! jaja.\naGos 28 maig 2009 at 12:33\nSuposo que el que representa es una queixa contra els polítics i la seva manera de governar, molta hipocresia de la seva banda!\nMarta Peña 28 maig 2009 at 12:36\njo no entenc res, però esta clar que tots els polítics són tots igual, i si no ho són, ho són semblants, però no s’escapa cap. el video està molt bé, però jo com no entenc llatí, doncs no puc opinar, encara que qui sapiga llatí, doncs li agardà molt\nCamila 1 juny 2009 at 13:41\nCom ja han dit en els anteriors comentaris, crec que amb aquesta vinyeta el que l’autor vol representar és la hipocrecia i la fasetat dels polítics. Jo en canvi penso que a vegades hem de donar una mica de marge i un vot de confiança als polítics perquè sino no crec que els resultats puguin ser gaire bons…\nRaquel 3 juny 2009 at 10:28\nA mi no m’agrada gens la política, i a la vinyeta és això, intenta ridiculitzar als polítics!


per què hauríeu de dir 't'estimo' a més gent, més sovint - Cites\nPer què hauríeu de dir 't'estimo' a més gent, més sovint\nPer Emily Brookshire, 12 de maig de 2016\nVint-i-dos exemples estan obsessionats amb aquest terme. Quedem cegats amb una paraula de quatre lletres i consumim pel que vol dir.\nEn parlem sense fi. Discutim sobre com dir-ho, com dir-ho i si era massa aviat per dir-ho. Si som incòmodes, pretenem que no ho hàgim dit en absolut.\nFem regles per a aquella frase que dicti les nostres relacions, com esperar cinc dates com a mínim abans de dir-ho i no dir-ho mai. Però, quan volem dir-ho, se'ns impedeix decidir immediatament si estem 'enamorats' de l ''amor de la nostra vida'.\nEstem revisant aquests articles de la nostra llista d’amor, un per un. Estem obsessionats amb les expectatives de la societat sobre l’amor, en lloc d’estimar en realitat a les persones perquè se sent bé. Sincerament, això és bullsh * t.\nVint-i-cents dies viuen la seva vida a la recerca de 'la mateixa'. Però la vida no és una pel·lícula de Nicholas Sparks.\nEndevina què? Està bé. No cal que estigueu “enamorats” per sentir-ho.\ncom aconseguir acabar amb algú\nL’amor no només s’assigna a un altre humà. El teu amor no és només per a la peça que li falta al trencaclosques.\nAquesta és una idea increïble. Vull dir, ho vull tan malament com ho fa la següent persona. Al final, només és una idea.\nMentre esperem el senyor i la senyora Right, ens falten els milions de moments en els quals realment podem estimar de tot cor, i potser fins i tot ser estimats a canvi.\nPer tant, deixa d’esperar i ho diu. Si dius aquestes tres paraules més d'una vegada, o a més d'una persona, això no vol dir que els seus sentiments no siguin genuïns.\nL’amor arriba de diferents formes, en diferents moments, per a totes les persones diferents. Si vols, diferents traços per a persones diferents.\nSentir amor aporta tanta alegria a la vida. Per tant, per què no us envolteu? Per què no compartir les vostres emocions quan l'estat d'ànim es colpeja o quan se sent correcte? Per què no estimes fort i sovint?\nPronuncia les paraules. Digues 't'estimo' al company d'habitació que escolta plorar, que realment es riu de les vostres bromes asinines i que instintivament sap quan emboliqueu els braços al vostre voltant només escoltant el to de la vostra veu.\nquè són les targetes de loteria\nDigues 't'estimo' al teu millor amic. Perquè, sincerament, ningú més et posa amb la teva psicosi millor que ell.\nDigues 't'estimo' als amics, mentors i familiars que tens a la teva vida. Digueu-ho perquè simplement se sent bé dir aquestes paraules.\nHi ha un tipus de calma, alegria i comoditat que prové d’explicar a algú que compon el teixit de la vostra vida que és valorat, estimat i estimat.\n'T'estimo' és un sol verbal. Et fa somriure, profund al cor i fins als peus dels peus. Mireu, Tyra Banks ho va dir millor: 'No heu de tenir un anell al dit per dir' t'estimo ''.\nNo heu d'esperar per la 'única'. En canvi, pots estimar molta gent. Podeu tenir diversos moments i records que duraran tota la vida, malgrat el clic que pugui semblar.\nPerquè al final, l'amor no desapareix. És la forma més veritable de cola.\nPer tant, aneu a compartir el vostre amor. Doneu-ne més cada dia i tot el dia. Només dir-ho.\nA més, quan ho digueu, assegureu-vos de cridar-lo en veu alta amb zel. Aprofiteu tot aquest amor. Per a què serveixen els vostres 20 anys?\nAra, vés a celebrar la vostra gent. Quant a tots els meus? 'T'estimo.'


Els Mossos sospiten que els terroristes de Ripoll tenien una discoteca de Lloret i l'estadi de Montilivi com a objectius - Diari de Girona\nEls Mossos sospiten que els terroristes de Ripoll tenien una discoteca de Lloret i l'estadi de Montilivi com a objectius\nUn informe policial que analitza possibles objectius de la cel·lula gihadista creu que la discoteca Colossos era "un objectiu vàlid contra el qual atacar"\nredacció / efe 07.08.2018 | 18:17\nEls terroristes de la cèl·lula de Ripoll, autors de l'atemptat de Barcelona i Cambrils, van fer recerques a Internet sobre l'estadi de Montilivi, a Girona, i també de la discoteca Colossos de Lloret. En el cas de la sala de Lloret, la policia la considera "un objectiu vàlid contra el qual atacar", i recorden que els terroristes s'haurien inspirat en els atemptats a la sala Bataclan de París, de capacitat similar.\nAixí es destalla en un informe dels Mossos d'Esquadra que es troba al sumari dels atemptats, i en el qual els investigadors arriben a la conclusió que la Sagrada Família i el Camp Nou eren objectius "imminents" dels terroristes.\nL'explosió del xalet d'Alcanar (Montsià), on van preparar l'atac i van morir dos terroristes, va frustrar els seus plans i va precipitar una acció a la desesperada.\nLa Sagrada Família, objectiu principal\nA l'informe, en el qual s'analitza el contingut d'un mòbil trobat en les ruïnes del xalet i que previsiblement pertany a Mohammad Hychami -abatut a Cambrils-, es desprèn que els terroristes tenien un "clar interès" per atemptar a la Sagrada Família. Quaranta-tres vegades en tan sols 25 minuts van buscar el monument a Internet, unides a les trenta recerques que van realitzar del metro de la Sagrada Família en un lapse de 12 minuts.\nLes recerques sobre el model arquitectònic, afegit al testimoni d'un dels detinguts que es troba a la presó, Mohammad Houli, que va confessar que van fabricar prop de 100 quilograms de triperòxid de triacetona (explosiu conegut com a "la mare de Satan"), evidencien que els terroristes pretenien "col·locar els explosius en punts crítics de l'estructura" per demolir-la o "causar-li els màxims danys estructurals possibles".\nUn altre objectiu "molt probable" d'atemptat va ser el camp del F.C. Barcelona per les "diverses combinacions" de recerca que van realitzar sobre ell. "Tot sobre el betis vs. barcelona" (4 vegades), "els pròxims partits que es jugaran al Camp Nou (4 vegades)" o "el Camp Nou les seves entrades i sortides" (43 vegades), van ser algunes de les recerques, que demostren que tenien "un interès molt clar" per saber els punts d'accés al camp i els pròxims partits que s'havien de disputar, principalment el que enfrontava el Barça amb el Betis el 20 d'agost.\nConsulta sobre l'estadi de Montilivi\nDes d'aquest mòbil també es van realitzar consultes sobre altres estadis de futbol com el Girona i l'Espanyol i fins i tot van arribar a consultar "tots els partits de la lliga BBVA" de la jornada 2017-2018.\nUnes recerques que es van realitzar des del 14 d'agost fins al 16, la vigília de l'atemptat. Pocs dies abans van mostrar un gran interès per locals d'oci i importants discoteques\nLa discoteca Colossos de Lloret, objectiu dels terroristes\nEls terroristes del 17A van prendre com a inspiració l'atemptat del 2015 a la sala Bataclan, a París, i van fixar com a possibles objectius discoteques i festivals de Girona, Barcelona i Benicàssim (Castelló) per ser exemple de la manera de viure occidental que distreu els musulmans de les seves "verdaderes preocupacions"\nEn concret, van buscar l'aforament de la discoteca Colossos de Lloret de Mar, de 1.800 persones, semblant a la sala Bataclan, objectiu de l'atemptat de Daesh el 13 de gener del 2015 a París i que comptava amb uns 1.500 assistents, fet que porta a pensar als investigadors que aquest atac va poder "inspirar els terroristes a buscar objectius del mateix calibre".\nSegons el parer dels Mossos, l'esmentada discoteca seria "un objectiu vàlid contra el qual atacar" com a crítica a la manera de viure occidental, "que mitjançant la música i els espectacles distreuen els musulmans de les seves verdaderes preocupacions com a musulmans".\nAltres discoteques famoses de Barcelona van ser objecte de recerca dels terroristes, com Razzmataz, Pachá i Badgad. Aquesta última és una sala d'espectacles pornogràfics que, segons l'informe, suposa un "exemple de lloc contrari a la virtut i a la moral segons l'ideari gihadista".\n"Les discoteques gai de Sitges (Garraf)" i "Les discoteques gai Sitges, la més gran" van ser les seves següents consultes a la xarxa, "objectius que estarien plenament en la línia de les directrius" del Daesh, com evidencia l'atac a la sala Polsi a Orlando (EUA), molt popular a la comunitat LGTB de l' esmentada població, el juny del 2016.\nConsultes sobre explosius\nTambé van buscar informació sobre mesquites xiïtes a Madrid i Barcelona (també objectiu del Daesh), sobre líders gihadistes i sobre el procés de fabricació i de conservació d'explosius, que van realitzar des del 15 de juliol.\nAquestes últimes recerques anaven orientades a la fabricació de "la mare de Satan" i al seu manteniment de la forma més estable possible plastificant-la i afegint cloroform per augmentar el seu poder destructiu.\n"Petroli gas Alcanar", "Quin és el líquid més inflamable", "cotxe bomba", "inflamables de primera categoria" o "armilla bomba" van ser altres de les consultes que van realitzar i que se'n van anar intensificant al llarg dels dies.\nEn definitiva, assenyala l'informe, de l'estudi de les recerques a Internet s'obtenen "indicis clars" sobre la selecció tant d'objectius com de mètodes per atemptar, així com una "recerca activa de contingut de naturalesa gihadista" o del lloguer de vehicles de diferents tipus: general, autocaravanes i vehicles de tracció a 4 rodes.\nAtemptats de Barcelona i Camrils


Dilluns, 11 abril 2022 08:02\nLa peça central de l’exposició és una bomba per apagar incendis comprada per l’Ajuntament l’any 1875, i restaurada recentment per l’equip de voluntaris que col·labora amb el Centre d’Interpretació de Can Caciques. Diumenge va tenir lloc la inauguració on hi ha participat Francesc Pujadas, Cap del Parc de Bombers de Cassà de la Selva, que ha facilitat informació sobre l’equipament d’extinció d’incendis, des de les primeres bombes fins els camions d’última generació.\nDurant la presentació s’ha fet sonar l’antiga sirena del campanar que marcava l’entrada i sortida dels treballadors a les fàbriques i que també s’utilitzava per avisar en situacions d’alerta com ara els incendis.\nDiumenge, 25 abril 2021 08:48\nEls llagosterencs Eduard Comas, Alba Barceló, Josep Maria Codina i Paula Pozo han presentat aquest dissabte el seu projecte poètic realitzat gràcies al micromecenatge de la plataforma Verkami.\nA la presentació hi ha participat Germán Bartolomé, editor d’El punt volat, i els músics Artur Comas i Ester Turon. L’acte ha tingut lloc a la Plaça Catalunya, en el marc de la programació de les activitats de Sant Jordi organitzades per l’Àrea de Cultura de l’Ajuntament de Llagostera. Es tracta d’un treball que consta de 15 poemes de l'Eduard Comas, il·lustrats per l'Alba Barceló; i 15 d'en Josep Maria Codina, il·lustrats per la Paula Pozo. Els poemaris es diuen, respectivament, Cova i guaret i La boca de la ferida.\nL’objectiu inicial que s’havien proposat els impulsors era fer un tiratge de 150 exemplars, però la bona rebuda els ha permès doblar la tirada del llibre. En poc més de 14 hores van aconseguir el finançament per fer realitat el projecte. El llibre es pot adquirir a les llibreries al preu de 15 €.


Pel·lícula adhesiva de fusió en calent de la Xina per a fabricants i proveïdors de plantilles H&H\nAmb o sense paper sense\nGruix / mm 0,015 / 0,02 / 0,025 / 0,035 / 0,04 / 0,06 / 0,08 / 0,1\nAmplada / m / 1,2 m-1,52 m segons la seva personalització\nZona de fusió 40-60 ℃\nNau operativa màquina de premsat per calor: 100-140 ℃ 5-12s 0.4mpa\nÉs una pel·lícula adhesiva de fusió en calent de TPU que és adequada per a la unió de PVC, cuir artificial, tela, fibra i altres materials que requereixen una temperatura inferior. Normalment s’utilitza per fabricar plantilla d’escuma de PU que sigui respectuosa amb el medi ambient i no tòxica.\nEn comparació amb l’enganxament de cola líquida, aquest producte es comporta bé en molts aspectes, com ara la relació ambiental, el procés d’aplicació i l’estalvi bàsic de costos. Només es pot realitzar la laminació mitjançant el processament de premsa tèrmica.\nPodem fabricar aquest producte amb o sense substrat, segons les necessitats del client. Normalment, s’utilitzen màquines laminadores de rodets grans per enganxar el suport del teixit. La majoria dels clients no utilitzen cap substrat o alguns clients necessiten una pel·lícula amb un substrat de pel·lícula de pe quan utilitzen una màquina laminadora de llit pla. També ho podem proporcionar. La pel·lícula feta de TPU és suau i rentable, cosa que explica per què aquest producte és tan popular. A més, el gruix d’aquest model és de 500 m de rotlle, l’amplada normal és de 152 cm o 144 cm, també es poden personalitzar altres amplades.\n1. Sensació suau de la mà: quan s'aplica a la plantilla, el producte tindrà un aire suau i còmode.\n2. Resistent al rentat d'aigua: pot resistir almenys 10 vegades el rentat d'aigua.\n5. Punt de fusió baix: s'adapta a casos de laminació com teixits amb resistència a baixa temperatura.\nPlantilla d'escuma PU\nLa pel·lícula adhesiva de fusió en calent s'utilitza àmpliament en la laminació de la plantilla, que és molt ben rebuda pels clients a causa de la seva sensació d'ús suau i còmoda. A més, substituint la pel·lícula adhesiva de fusió en calent tradicional que s’ha enganxat s’ha convertit en l’ofici principal al qual s’han aplicat milers de fabricants de sabates durant molts anys.\nLa pel·lícula adhesiva de fusió en calent L341B també es pot utilitzar en catifes, bosses i maletes del cotxe, laminació de teixits. Sempre que es tracta de la unió de productes d’escuma de PU, tenim solucions relacionades. Especialment en la unió de productes de taulers escumosos, les solucions d’aplicació de la nostra empresa en aquesta àrea han estat força madures. Fins ara, hem arribat a una cooperació estratègica amb més de 20 empreses d’equipatge nacionals i internacionals, i l’aplicació de pel·lícules adhesives de fusió en calent en el camp de la composició d’equipatges i bosses ha aconseguit molt bones respostes.\nAnterior: Factory For Thermal Fusion Label Patch - Pel·lícula CPE per a davantal CPE - HH\nPròxim: Full de cola en calent de TPU per plantilla\nFull de cola Hot Melt Pa\nFull de cola de fusió en calent de Tpu\nCinta de segellat de costures PEVA per a protecció d’un sol ús ...


Viure a Soldeu Andorra cases i pisos en venda\nComprar un pis a Soldeu, Andorra\nInici > Viure a Andorra > Canillo > Soldeu\nImmobiliària Andorra Sotheby's compta amb un total d' 1 propietat per comprar a Soldeu, dins de la parròquia de Canillo. Som la immobiliària de Soldeu capaç d'oferir-li el servei que necessita per trobar la casa o pis que busca amb la màxima satisfacció.\nExquisit pis per comprar al bell poble de Soldeu, a 5 minuts caminant d...\nViure a Soldeu, bressol de l'esquí andorrà\nAmb una població estimada segons el departament d'estadística d'Andorra de 636 persones a finals de 2017, Soldeu és un petit nucli de població del Principat d'Andorra, situat al km. 19 de la carretera CG 2 i a tan sols set quilòmetres de la població de Canillo, 14 km del Pas de la Casa i a 6,5 km de Grau Roig.\nHistòricament, el municipi de Soldeu ha estat considerat el bressol de l'esquí andorrà. Un reconeixement que no és intranscendent, ja que va ser en aquest idíl·lic poble d'alta muntanya on es va iniciar, el 1924, la història de l'esquí a Andorra. Tot va passar just en el moment en què un habitant de Soldeu va decidir substituir les raquetes que utilitzava per realitzar les seves rutes per dues taules de fusta. A partir d'aquest moment la vinculació de Soldeu amb el món de la neu va seguir el seu camí, fins al punt de consolidar-se plenament el 1963, any en què les famílies Baró, Salvans i Torrallardona van crear les pistes d'esquí de Soldeu, que posteriorment van ser renombradas com Soldeu - El Tarter. Gràcies a l'esforç d'aquestes famílies, Soldeu gaudeix actualment d'una situació estratègica, sent el seu sector, amb la mítica pista Avet, on es disputen Campionats del món i d'Europa FIS, un lloc emblemàtic de Grandvalira.\nEn relació amb l'entorn, Soldeu combina, de manera genuïna, un paisatge de bellesa aclaparadora amb increïbles vistes cap als boscos que envolten la vall; amb l'arquitectura tradicional pirinenca que encara es pot apreciar als llocs més recòndits del Principat.\nA l'estiu aquest entorn incomparable de Soldeu acull el camp de golf més alt d'Europa, situat a 2250 metres d'altitud i amb una extensió de 16 hectàrees. El circuit ha estat harmoniosament integrat al seu entorn natural, aprofitant la topografia i els elements naturals del lloc, sent l'espai més 'green' del domini.\nIndrets destacats de Soldeu\nSituat al centre del nucli urbà i amb una capacitat de transport de 2000 persones l'hora, el telecabina de Soldeu és la millor opció per a accedir, de forma ràpida i còmoda, fins al Pla d'Espiolets, punt de referència del sector, a 2.250 metres d'altitud. A més, per a aquells qui decideixen baixar esquiant, també poden utilitzar el nou telecadira de 6 places, equipament que transcorre de forma paral·lela al telecabina i que es va tornar a posar en funcionament l'any 2006.\nLa pista Avet és, sense cap mena de dubte, l'emblema del sector esquiable de Soldeu. Escollida en l'any 2012 com a seu de les proves de la Copa del Món Femenina d'Esquí Alpí, aquesta pista ofereix un traçat clàssic amb orientació nord-oest, ideal per a la pràctica de l'eslàlom. A més, des de l'any 2007, tot el seu recorregut està homologat per la Federació Internacional d'Esquí (FIS). Per accedir a la pista es pot fer mitjançant el telecabina de Soldeu i també amb el telecadira desembragable de sis places.\nA 1 km de La Vall d'Incles, punt de partida de les emblemàtiques excursions cap al llac i refugi de Cabana Sorda, a l'estany i refugi guardat del Juclar i l'estany de Siscaró.\nEl Camp de Golf de Soldeu ha estat dissenyat per a adequar-se a tots els nivells. Compta amb un total de 9 forats par 33 i una acadèmia de golf on perfeccionar la tècnica.\nSituat al centre de Soldeu, l'Sport Hotel Hermitage & Spa és l'únic hotel d'Andorra amb 5 estrelles a peu de pistes de Grandvalira. Es tracta d'un nou concepte d'hotel d'alt standing, que no només destaca per la seva envejable localització, en plena natura i en un enclavament privilegiat per a la pràctica de tot tipus d'esports d'alta muntanya; sinó també pel luxe i la qualitat presents a totes les instal·lacions de l'hotel. Tres dels sis restaurants gastronòmics de l'Hotel estan dirigits pels prestigiosos xefs estrella Michelin Nandu Jubany i Hideki Matsuhisa. A més, l'Hotel Hermitage compta amb el Sport Wellness Mountain Spa, un dels centres termals més exclusius de tot el Principat.\nSoldeu també és un municipi de referència per als amants de l'snow i el freestyle, sent el Sunset Park Peretol de Grandvalira, recentment rebatejat com Sunset Park Henrik Harlaut, un dels principals reclams per a milers de riders. Aquest snowpark, situat la zona de Grau Roig i fàcilment accessible per carretera, és l'únic que permet practicar snow de forma nocturna. Aquesta singular característica fa del Sunset Park Peretol un lloc de pelegrinatge per a alguns dels millors riders del panorama internacional, els quals s'apropen fins a aquesta instal·lació disposats a realitzar els seus millors trucs i salts.\nCulturalment, el principal atractiu de Soldeu és l'Església de Sant Bartomeu, una capella d'estil romànic construïda al segle XVII i dedicada a Sant Bartomeu. Situada a l'extrem est de Soldeu, aquesta capella, declarada com a bé d'interès cultural, va ser l'antiga capella privada de la Casa Molines i, posteriorment, fins el 1915, de la família Calbó. D'entre tota la seva decoració, cal destacar la presència d'un baldaquí del segle XV, l'únic que es conserva actualment al Principat, amb elements ornamentals gòtics, així com una pintura de la glorificació de Jesucrist.\nViure a Soldeu és sinònim de fer-ho en una de les zones més exclusives i tranquil·les d'Andorra. La seva ubicació, allunyada del centre del Principat, així com les seves excepcionals zones residencials, fan de Soldeu una destinació ideal per establir-hi una residència a Andorra. Tant és així, que són molts els esportistes d'elit i celebritats de tota mena que opten per aquesta localitat per instal·lar-hi la seva segona residència, o bé per gaudir d'uns dies de vacances, allunyats de les massificacions i envoltats del millor luxe i confort.\nLa seva immobiliària de Soldeu\nAndorra Sotheby's International Realty és la seva immobiliària a Soldeu, Canillo. No dubti a contactar amb nosaltres per informar-se sobre les característiques de les nostres propietats i els llocson es troben ubicades. A més, si vostè és un inversor immobiliari estranger, comptem amb un departament especialitzat que podrà informar-lo de tots els avantatges fiscals i requeriments legals per invertir en la compra d'una casa o propietat a Soldeu.\nSi està interessat a viure a altres pobles de Canillo i busca un pis o una casa per comprar a aquesta parròquia, Andorra Sotheby's Realty és la seva immobiliària.


Casino Sieger - Bonificació de benvinguda 400 €! Casino en línia i Sportsbook\nBonus de benvinguda 400 €! Casino en línia i Sportsbook\nUna bonificació% 100 200 € addicional amb el vostre primer dipòsit\nJocs desenvolupats per NetEnt, BetSoft, Microgaming i altres\nUn 100% de bonificació fins 200 € amb el vostre primer dipòsit.\nJocs desenvolupats per NetEnt, BetSoft, Microgaming i més proveïdors a CasinoSieger.com. Juga jocs de casino a la teva pàgina PC, Smartphone o Tablet.\nQuan el jugador compra xips per primera vegada a Casino Sieger, el nou membre rebrà un extra gegant de 100% fins 200 €.\nProgramari: NetEnt, BetSoft, Microgaming, Play n GO, TAIN, QuickSpin, iSoftBet, Old Skool i Genii\nCasino Sieger | Bonificacions i promocions\nJuga Blackjack, Ruleta en viu, Punto Banco, 3D Videoslots i tots els jocs de casinos populars a Casino Sieger.\nAmb suport directe en diversos idiomes, experimentareu un entorn de confiança 100% i un tractament de primera classe a CasinoSieger.com.\nCasino Sieger ofereix als seus membres bonificacions definitives cada vegada!\n100% de bonificació fins a 200 € Gratuït en el primer dipòsit,\n50% de bonificació fins a 200 € Gratuït a la segona compra,\nDes 20% fins al 40% de bonificació gràcies al Bonificació de diumenge gran programat cada setmana 2,\n30% de bonificació fins a 200 € en els seus dos primers dipòsits amb el "Week Breaker Wednesday",\nBonificacions de cap de setmana,\nMoneda Monday Bonus i molts, molts més.\nEls jugadors de Alemanya, Àustria, Suïssa, Liechtenstein i Luxemburg També rebrà un 5 € Bonificació de benvinguda amb No es requereix dipòsit per provar els jocs. *\n* Nota: el 5 Euro No hi ha bonificació de dipòsit només disponible per a jugadors nous d'Àustria, Alemanya, Liechtenstein, Luxemburg i Suïssa. Per qualificar per a la bonificació gratuïta de 5, heu de registrar un compte i contactar-vos amb el suport de CasinoSiegers per correu electrònic.\nCasino Sieger Bo de benvinguda\nEl 5 € gratis La bonificació només està disponible per a jugadors nous d'Àustria, Alemanya, Liechtenstein, Luxemburg i Suïssa.\nCasino Sieger revisió per Casino Bonus Center\nCasino Sieger va ser revisat per nosaltres per primera vegada a 2013. Aquesta revisió s'ha actualitzat fa 3 anys, d'abril 1, 2017.\nDivulgació dels anunciants: Aquesta revisió de Casino Sieger és una característica promocional: una revisió no la proporciona un consumidor independent.\nCasino Sieger ofereix jocs de casino desenvolupats per NetEnt, BetSoft, Microgaming, Play n GO, TAIN, QuickSpin, iSoftBet, Old Skool i Genii, donant més opcions als seus jugadors. Casino Sieger ofereix jocs de casino per jugar en línia sense una descàrrega i jocs per a mòbils que es reproduirà en telèfons intel·ligents i tauletes\nEl nostre equip ha demostrat els aspectes més importants que s'han de considerar per jugar amb diners reals en un casino en línia, com pagaments, suport, programari acreditat, fiabilitat, qualitat dels jocs i normes reguladores, i podem afirmar que Casino Sieger compleix amb les millors pràctiques de la indústria.\n200 € El bo en el primer dipòsit és una gran manera de gaudir dels jocs Casino Sieger\nCasino SiegerEl seu objectiu va fer que els jugadors en un entorn de joc de confiança i ètic proporcionés la màxima diversió als jocs. Això s'aconsegueix mitjançant una àmplia gamma de jocs de casino exclusius, que es veuran enriquits amb l'última tecnologia. Casino Sieger col·labora amb els millors proveïdors de jocs que han demostrat la seva experiència a la indústria del casino durant molts anys.\nProcés de pagament ràpid i fàcil\nPots jugar amb diners reals a Casino Sieger. Aquí trobareu un mètode precís que us permetrà dipositar diners al vostre compte de casino:\nPodeu retirar els guanys en qualsevol moment. Casino Sieger És conegut pel seu procés de pagament ràpid i fàcil: 24 hores després d'haver fet una retirada, l'import es transferirà al vostre compte bancari.\nCasinoSieger.com està gestionat per Condor Gaming, una empresa llicenciada i regulada per la Malta Gaming Authority sota número de llicència: MGA/CL1/1244/2016 emès el mes de febrer de 2017.\nCasino Sieger no accepta registres de jugadors des de les ubicacions següents:\nAfganistan, Aland Islands, Algèria, Samoa Americana, Andorra, Antàrtida, Armènia, Aruba, Bahames, Bahrain, Bielorússia, Bhután, Bonaire, Cambodja, Cap Verd, Costa Rica, Costa d'Ivori, Cuba, Curaçao, Etiòpia, Illes Fèroe, França, Geòrgia, Gibraltar, Grenada, Guam, Guernsey, Santa Seu (Hondures), Hondures, Hong Kong, Iran, Iraq, Illa de Man, Israel, Jordània, Kahnawake, Kazakhstan, Kenya, Kirguizistan, Kuwait, Lesotho, Liechtenstein, Maldives, Mali, Illes Marshall, Mauritània, Mèxic, Moldàvia, Mònaco, Mongòlia, Moçambic, Myanmar, Namíbia, Nicaragua, Illa Norfolk, Illes Mariannes del Nord, Palau, Qatar, Sri Lanka, Sri Lanka, Surinam, Síria, Swazilàndia, Tanzània, Turquia, Turquia i Turquia, Samoa, Rwanda, Saint Helena, Rwanda, Saint Helena, Ucraïna, Estats Units d'Amèrica, Uruguai, Uzbekistan, Illes Verges Britàniques h, Illes Verges, EUA, Zimbabwe


Qui som, SomEsqueix\nSomEsqueix Social està format per un equip de professionals amb empenta per impulsar un projecte amb una clara finalitat de transformació social.\nSomEsqueix són totes les persones que ens han donat suport per impulsar aquest projecte, les persones amigues i les voluntàries.\nL’equip del projecte té experiència com a educadors i educadores socials en l’àmbit de la formació laboral, l’acompanyament de persones en situació de vulnerabilitat social i l’explotació agrària i la pagesia.\nEl Juanma és el president de l’Associació, educador social i tècnic superior en Paisatgisme i Medi Rural\nEl Miguel és el tresorer de l’Associació i educador social\nL’Arantxa és secretària de l’associació, educadora social i tècnica en intervencions assistides amb animals.\nL’Albert és pagès amb una llarga experiència a camp.\nEl Rafa és tècnic superior en Paisatgisme i Medi Rural\nLa Lucía és tècnica superior en Administració i Finances\nSomEsqueix Social és una associació sense ànim de lucre que neix amb l’intenció de crear un espai de formació i inserció laboral en l’àmbit de l’agricultura ecològica.\nCreiem en la justícia social i d’igualtat, treballem amb valors d’ètica empresarial, tenint en compte àmbits laborals, d’acció social, mediambientals, de competència, de bon govern i transparència, consolidant així una empresa solidària.\nEls estatuts de l’associació SomEsqueix Social actualment vigents els vam aprovar en Assemblea General de socis i sòcies l’abril de l’any 2018.\nL ‘associació SomEsqueix Social està inscrita al Registre d’Associacions de la Generalitat de Catalunya.\nConsulta els estatuts des d’aquí.


El Racó del Caragol-Espai Fecoll, obert\nDes del passat 23 d'agost, el servei de restauració de la Fecoll torna a oferir esmorzars i el seu menú de migdia setmanal a 11 euros.\nEl servei de restauració de la Fecoll, Racó del Caragol-Espai Fecoll, va tornar de vacances el 23 d'agost de la mà de la Mar Garcia amb energia renovada i una oferta setmanal de menú de migdia de dilluns a divendres per 11 euros (IVA inclòs), amb primer i segon plat a escollir entre 5 o 6 opcions -sempre amb caragols cuinats de diferents maneres; més les postres, també amb diverses possibilitats. Un menú que es completa amb el servei de pa, vi i aigua.\nAquesta setmana el menú inclou Amanida amb feta, cruixent de ceba i vinagreta de mel; Ensaladilla de Surimi, Salmorejo, Caragols amb allioli, Cuixetes de pollastre al forn, Llom a la planxa i salsa de formatge, croquetes de bacallà i llobarro al forn.\nReserves al telèfon 973 28 14 73\nFotografies ©Mar Garcia Casals