Pesic es queixa - La República Esportiva\n"Al cap i a la fi, ningú bada boca al futbol, tornem a comparar, mentre Messi els faci vèncer, un cop perduda la plàstica que els va fer cèlebres arreu"\nSvetislav Pesic s’ha queixat dels xiulets que una part del Palau Blaugrana, suposadament minoritària, dedica a les prestacions dels seus jugadors. Els recrimina aquesta manera de ser, aquesta desmesurada exigència. Al final, l’aficionat culer rep per sistema. Si colla, li diuen que no recolza prou. I si es lliura sense reserves ni espera de contraprestacions, aviat pot sentir que, amb franquesa, li prenen el pèl. Hi ha impagables tòpics de l’esport que no saps mai com prendre’t, de perillosos com resulten. Es diu que el públic culer és de Liceu, a la defensiva, a l’espera de que els artistes li proporcionin gaudi per reaccionar i mostrar cert entusiasme. Reactiu, d’aquí que la directiva, sempre disposada a pensar per nosaltres, decidís en l’apartat futbolístic l’activació d’una grada d’animació que moltes vegades sembla allò de penjar-li dues pistoles al sant, de poca coherència com mostren les seves accions en relació a la identitat col·lectiva de l’Estadi. I quina és, aquesta personalitat? Ves a saber, fa anys que ens hem desorientat en cabòries, disposats a avaluar comportaments sota altres tòpics de dubtosa solvència. Com, per exemple, que el públic és sobirà i té dret a exclamar-se com desitgi, argument que surt de passeig quan la gent expressa quelcom en línia similar al que pensa la personalitat que proclama aquest hipotètic respecte al veredicte popular.\nPesic es queixa i potser no repara en la trajectòria de la secció, no amplia al focus de perspectiva per obtenir imatge dels tres darrers anys, dignes del pitjor malson, en el que la marxa pel pedregar ha anat acompanyada, detall gens menor coneguda l’ànima culer, d’un esplèndid recorregut del màxim adversari, conduït, de propina, per un tècnic sorgit de la pròpia casa. En fi, a tothom li agrada guanyar, anhel consubstancial a un club d’aquesta grandària que destina respectable pressupost a l’esport de la cistella. Per tant, sense entrar en allò de l’ou i la gallina, normal que la gent xiuli la persistència del despropòsit i hagi perdut la paciència. Si es guanyés, igual entraríem en una altra dialèctica similar, dedicada a la bellesa del joc, protagonitzada la protesta per aquells que prioritzen l’estètica sobre el marcador, però ens semblaria foc d’encenalls. Al cap i a la fi, ningú bada boca al futbol, tornem a comparar, mentre Messi els faci vèncer, un cop perduda la plàstica que els va fer cèlebres arreu. Això d’assenyalar el xiuxiueig, el descontentament, la falta de suport queda lleig en un empleat molt ben pagat al que es contracta, precisament, suposadament, per donar allò que es pretén sense obtenir-ho. Ara bé, en tot cas, queixa’t als teus superiors dient que amb aquest material no es pot construir gaire o que ells no saben comprar la matèria primera que requereix la teva cuina. Si ho fes, Pesic duraria quatre dies, prou ho sap el veterà coach, però acostuma a ser aconsellable el populisme, la demagògia de carregar el neuler sobre qui menys protagonisme, i per tant culpa, aporta en el desori general. Al bàsquet blaugrana s’ha acabat la paciència i prou ha durat. El feligrès del Palau ni es sent ben representat, ni connecta en emocions amb els seus representants, ni, pitjor encara, sap ben bé quan acabarà la comèdia perquè recela d’aquests responsables, incapaços de donar-li continuada satisfacció en tan llarg període de temps. Ni se’ls espera que la donin, tot sigui dit. No deien que Bartomeu era home de bàsquet? Doncs sembla que ja li estigui bé aquest inacabable carrusel en el que Pesic assenyala amb el dit un actor sense gaires frases a dir en el guió d’aquest esperpent.


Un refugiat és una persona que fuig. Fuig perquè està en el bàndol que perd. Perquè pensa, sent i resa d'una forma distinta dels qui l'apunten amb les seves armes. NOBORDERS DOCUMENTAL & ART SOCIAL, a través del cinema documental i de l'art, ens permet connectar amb les històries d'aquestes persones, que tenen dret a una segona oportunitat.\nEls objectius de NOBORDERS són conscienciar més persones per exigir junts que acollim els refugiats i recaptar fons per tal que Benvinguts Refugiats Menorca segueixi treballant a les fronteres de l'Est d'Europa amb els que no poden ni tornar als seus països ni arribar a un nou país. És una acció pels drets de les persones refugiades i per recobrar la nostra dignitat com a societat.\nConscienciar i augmentar la pressió sobre el govern perquè compleixi les seves obligacions i l'exigència que li fem arribar els ciutadans d'acollir els refugiats\nRecaptar fons per als projectes que Benvinguts Refugiats Menorca porta a terme a les fronteres de l'Est d'Europa\nLa nostra contribució és a través del cinema i de l’art perquè és al que ens dediquem i perquè creiem en la cultura com a palanca per al canvi. La cultura permet conèixer l’altre, aquest altre amb què se’ns espanta i que a través del cinema descobrirem que és una persona com nosaltres, amb les mateixes aspiracions i preocupacions. La cultura ens ajuda a veure el que tenim en comú, i així ens ajuda a perdre la por a l’altre, que som nosaltres, que hem estat nosaltres i que podem tornar-ho a ser.\nCreiem, a més, que aquest projecte ajudarà a recuperar una part de la dignitat que el nostre govern inexplicablement arrossega en nom nostre.\nIgual que ells, a Menorca i a Espanya en altres moments ens hem vist obligats a fugir de guerres o de dictadures, i també de la fam i de la falta d’oportunitats. Aquests viatges mai són fàcils, però ara les persones que fugen, lluny de rebre la protecció que mereixen i que els vam prometre, són rebutjades i perseguides en els seus països de destí, no d’acollida.\nEs destinaran íntegrament a projectes de la Plataforma Benvinguts Refugiats Menorca a les fronteres de l’Est d’Europa, on es col·labora amb altres petites organitzacions per donar assistència bàsica (menjar, roba, etc.) a les persones que més ho necessitin, que són els que estan atrapats entre fronteres, sense poder avançar ni retrocedir. La situació en aquests espais, autèntica terra de ningú, és molt fluida, és a dir, que es poden produir canvis sobtats (desallotjaments, detencions en grups, etc.), motiu pel qual la plataforma pot canviar el destí concret de l’ajuda en funció de les circumstàncies.\negueix les xarxes socials o escriu-nos per estar informat en tot moment.\nCobren alguna cosa els directors i els artistes?\nNo. Els directors han cedit les seves obres i el seu temps (seran a Sant Lluís per parlar amb vosaltres sobre els temes de les seves pel·lícules i dels rodatges) de manera altruista.\nEls artistes que cedeixen les seves obres gràfiques perquè s’exposin i es venguin també ho fan de manera altruista.\nTots podem fer alguna cosa i ells ja han començat.\nRebeu alguna subvenció o ajuda de les institucions?\nSí. Sense la complicitat de les institucions menorquines i de les persones que hi treballen això no seria possible.\nPublicarem el pressupost i la recaptació que s’aconsegueixi, però us avancem com va de moment:\nCedeix l’ús de les dues sales de la Sala Polivalent Albert Camus i cobreix les despeses de la dotació tècnica i humana de la sala per a l’esdeveniment.\nConsell Insular de Menorca, Conselleria d’Educació i Cultura\nPaga els bitllets d’avió dels directors, l’allotjament, el lloguer d’un cotxe, les despeses del desenvolupament de la web (mantingut al mínim pel proveïdor) o la impressió de les obres gràfiques per a l’exposició i la venda.\nPaga els bitllets dels ponents de les taules rodones.\nA més, comptem amb la complicitat d’altres empreses i persones:\nEls membres i voluntaris de la Plataforma Benvinguts Refugiats Menorca, Hostal Orsi (Maó), Sa Sínia (Es Castell), De Vins (Maó), DJ Bass, DJ Pollo, el grup MenorKings, els graffiteros Menorkings De S’andergraun, Son Mercer de Baix, les paelleres de la Mascletà… Tots podem fer alguna cosa i ells ja han començat!\nEn primer lloc, la Plataforma Benvinguts Refugiats Menorca i un grup de persones que col·laborem aportant el nostre coneixement sense cobrar:\nN’Ilia, representant de la plataforma, s’encarrega de tot el que té a veure amb la implicació (voluntaris, etc.), la recaptació i el projecte a què es destinaran els diners. En Dani (hombrelópez) s’encarrega del disseny gràfic, la gestió de les cessions de les obres gràfiques i la direcció artística general de NOBORDERS (i ens ha convidat a una paella aquest diumenge a casa seva per seguir treballant). En Joan, director del documental Sinaia, més enllà de l’oceà, coordina la part del cinema documental. En Carlos, que s’ocupa de la coordinació general i logística, dels textos (com aquest) i del que va sortint. En Nico, que porta les xarxes socials i la coordinació de voluntaris. N’Héctor, que porta la web, punxa a la festa del dissabte i ens cuida.\nCreiem que tots podem fer alguna cosa i gràcies a la Plataforma Benvinguts Refugiats Menorca ja hem començat. Vine!\nCONTACTA AMB NOBORDERS\nSiguis periodista a la recerca d’informació amb què documentar-te, bloguer que desitja escriure sobre NOBORDERS o senzillament que vol ajudar perquè simpatitza amb els objectius, pots descarregar-te el nostre kit de premsa, en què trobaràs documents que t’ajudaran a difondre el projecte.\nDESCARREGA'T EL KIT DE PREMSA\nEste sitio web usa cookies para las opciones idiomáticas y las estadísticas de uso. Este aviso desaparecerá cuando navegues por la página.Disculpa las molestias. Saber más


90 alumnes assisteixen a classes de repàs gratuïtes a la Llosa de Ranes - Portal de Xàtiva\n90 alumnes assisteixen a classes de repàs gratuïtes a la Llosa de Ranes\nUn total de set estudiants han accedit al programa formatiu cofinançat per l’Ajuntament i la Diputació de València\nL’Ajuntament de la Llosa de Ranes, a través de la seua Àrea d’Educació i Cultura, ofereix als joves estudiants de la localitat la possibilitat d’assistir, durant els mesos de juliol i agost, a classes de repàs totalment gratuïtes. Les sessions seran impartides pels becaris adscrits al programa formatiu ‘La Dipu et Beca’, impulsat per la Diputació de València amb la col·laboració del Consistori. Aquesta és la tercera ocasió en què es posa en funcionament aquesta iniciativa. Per a la present edició es compta amb un total de 90 alumnes inscrits, que cursen estudis en l’etapa formativa d’Educació Primària i Educació Secundària Obligatòria (ESO).\nAquestes classes tenen per objecte refermar els coneixements estudiats al llarg del curs acadèmic en matèries com llengua i literatura valenciana, llengua i literatura castellana, anglès o matemàtiques, així com el potenciament de la lectura, entre d’altres. Els participants han estat dividits en diferents grups de treball d’acord amb el seu nivell acadèmic i matèries a reforçar. Les sessions tindran lloc de dilluns a divendres a les dependències de la Biblioteca Pública Municipal, en horari de 9.00 a 13.00 hores. En les mateixes també es portaran a terme diferents activitats de caràcter lúdic i participatiu.\nSet becaris inicien les pàctiques\nPer tal de poder desenvolupar aquesta iniciativa educativa es compta amb cinc becaris adscrits al programa ‘La Dipu et Beca’ que disposen de coneixements pedagògics i didàctics, donat que es troben cursant estudis de magisteri. D’aquesta manera els futurs docents, a més de familiaritzar-se en l’entorn professional, són capaços de coordinar i atendre les necessitats formatives dels joves educands receptors d’aquestes classes de repàs.\nLa resta de persones que formen part del programa de pràctiques remunerades ‘La Dipu et Beca’ responen als perfils d’estudiant del cicle formatiu en professional de sanitat; i estudis superiors en disseny d’interiors. Els beneficiaris rebran d’una dotació econòmica bruta de 500 euros al mes, y sobre aquesta quantitat s’aplicarà la corresponent retenció a la cotització de la Seguretat Social.\nL’alcalde de la localitat, Evarist Aznar, aprofità per donar la benvinguda a tots els becaris i els animà a “aprofitar l’oportunitat laboral i formativa” que se’ls presenta “per ampliar els seus coneixements i endinsar-se en el món laboral a través de l’Administració local”, va remarcar.\nPublicado el julio 7, 2015 julio 7, 2015 Autor Portal de XàtivaCategorías Com. Valenciana, Educación, La Costera, Llosa de Ranes, XàtivaEtiquetas alumnos, clases, la dipu te beca, repaso, repàs\nAnterior Entrada anterior: EU Xàtiva realitza esta vesprada un acte per la Construcció de la Unitat Popular\nSiguiente Entrada siguiente: El Departamento de Salud Xàtiva-Ontinyent participa en la iniciativa internacional Desafío 2020


Appartements und Frühstückspension Passler Sankt Jakob In Defereggen Àustria - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n"Comfortable and clean appartement, excellent SPA area, parki..."\nUnterrotte 47, Sankt Jakob In Defereggen, Sankt Jakob In Defereggen, Àustria, 9963 - Veure al mapa\nMés informació sobre Appartements und Frühstückspension Passler\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Appartements und Frühstückspension Passler és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Sankt Jakob In Defereggen. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Appartements und Frühstückspension Passler, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha magatzem d'equipatge, Zones públiques amb Wi-Fi, aparcament de cotxes, habitació familiar, caixa forta.\nL'ambient de Appartements und Frühstückspension Passler es reflexa en cada habitació. calefacció, balcó/terrassa, escriptori, telèfon, TV satèl•lit/cable són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. L'hotel ofereix meravelloses instal.lacions d'oci com esquí, parc infantil, ping pong, jardí que faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Appartements und Frühstückspension Passler no troba competidors en cap categoria.


LA TECA: de gener 2016\nMaleta viatgera de la setmana\nAquesta setmana no tan sols ens han deixat meravellats els petits artistes amb les seves obres d'art inspirades a partir del que llegeixen dins la maleta viatgera, sinó que també ha vingut la Rosa Mateu, la nostra formadora LIC (del projecte impuls a la lectura) i estem practicant la lectura expressiva. Cada cop ho fem millor! Dóna gust sentir-nos!\nPublicat per biblioteca a 4:28 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: 3r, maleta viatgera, MITJÀ\nNovetats!!!! Biblioteca d'aula en procés....\nEp! Amics i amigues!!! Heu vist que s'està coient a les classes de l'escola? La classe de 4t B és la primera que s'ha animat a montar la biblioteca d'aula i avui l'hem estrenat fent lectura lliure en anglès!\nEns encanta. Ens morim de ganes de seguir-hi treballant i anar-vos ensenyant com van quedant aquestes fantàstiques biblioteques. Us mantindrem informats!!!\nPublicat per biblioteca a 4:24 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: 4t, biblioteca, MITJÀ, novetats\nMaleta viatgera i recomanacions\nQuè us semblen aquests dissenys del llibre blanc? I la cara de felicitat que se'ns posa al compartir amb tots els companys els llibres fantàstics que ens han regalat durant aquestes vacances? La maleta viatgera no para!\nLes maletes viatgeres agafen forma! Què us semblen aquests petits artistes???\nRecomanacions de llibres!\nQuè bé que s'ho han preprarat! Aquests no us els podeu perdre!\nPublicat per biblioteca a 4:14 Cap comentari:\nEstimades famílies, amics, companys...\nAvui ens plau informar-vos de la següent notícia.\nDes del Programa biblioteca escolar “puntedu” ens informen que el nostre bloc de biblioteca està inclòs en el Directori de blogs i webs de les biblioteques escolars de Catalunya amb l'ojbectiu de difondre la presència de les biblioteques escolars a la xarxa, promoure’n la dimensió virtual i donar a conèixer les bones pràctiques.\nHa estat seleccionat ja que compleix determinats criteris de contingut, de respecte en el tractament de la informació i d’actualització.\nI per tant, ens presenten aquest segell com a membres del Directori de Blocs i webs de Biblioteques de Catalunya.\nPublicat per biblioteca a 4:30 Cap comentari:\nAquestes vacances han tingut la maleta viatgera... La Laura i el Sam! I han tingut tants dies que han pogut gaudir de gairebé tots els llibres que hi ha dins!! Quina enveja els hi teníem tots!\nLa Laura de tots els que hi ha ens recomana un llibre de misteris i ens proposa descobrir un codi secret! El Sam, amant dels animals, s'ha decantat pel dofí, el rei de les ones i ens llença la següent pregunta:\nDe què s'alimenten els dofins???\nPer saber-ne més.... descobriu la nostra maleta viatgera!!\nAquests reis han estat esplèndids!\nEls nens i nenes ens han estat explicant i presentant els llibres que els han portat els reis, el pare Noel o el cagatió. I tenim unes ganes que els portin i els comparteixin amb tota la classe!\nAixò fa olor a llibres nous!!!! Noves aventures, nous reptes, nous misteris...\nNovetats a la maleta viatgera!\nAquestes són les meravelles que ens presenten els alumnes de tercer i quart!I mireu amb quina il.lusió la reben! Quan et toca a tu????


Un golàs d'Iniesta en l'últim sospir classifica el Barça per a la final de Roma - VilaWeb\nDimecres 06.05.2009 20:00\nUn golàs d'Iniesta en l'últim sospir classifica el Barça per a la final de Roma\nEssien havia avançat el Chelsea al minut vuit i els blaugrana, amb un jugador menys des de mitja segona part, han pogut marcar l'empat quan faltaven dos minuts per acabar el partit\nEl Barça jugarà la final de la Lliga de Campions a Roma contra el Manchester United. Un golàs d'Iniesta (vídeo) quan faltaven tan sols dos minuts perquè s'acabés el partit ha significat l'empat a un al camp del Chelsea i la classificació de l'equip de Guardiola, que ha jugat amb deu jugadors des del minut 66 i amb un gol en contra, marcat per Essien, des del minut vuit. El mur del Chelsea només s'ha trencat quan ja tothom donava per fet que l'equip de Londres es classificaria.\nEl partit ha estat duríssim amb un Chelsea que ha jugat només a destruir i a impedir el joc del Barça. Els anglesos han fet un gran gol al minut vuit en una jugada que ha estat gairebé l'única perillosa que han fet i el Barça s'ha vist obligat des d'aleshores a jugar contra un equip tancat al darrere.\nPer si calia més encara Abidal ha estat expulsat i el Barça ha hagut de jugar la major part de la segona part només amb dos jugadors. Malgrat tot el Barça ha aconseguir aguantar i impedir que el Chelsea matés el partit amb un segon gol. Valdes ha estat fonamental en aquest sentit. A part de l'expulsió d'Abidal Alves també ha rebut una tarja groga i no podrà jugar a Roma la final.\nEL GOL D'INIESTA\nUn Barça heroic jugarà la final de la Champions\nEl poder del futbol anglès a la Champions


TOTA PEDRA FA PARET: DOS PRIMERS FACSÍMILS DE L'OBRA D'AUSIÀS MARCH\nPresenten els dos primers facsímils de l'obra d'Ausiàs March editada abans del segle XX\nLes institucions valencianes tenen previst de produir vuit textos més del poeta valencià en el marc dels actes del 550 aniversari de la seva mort.\nUlt. Act. 30/12/2009 17:41\nLa direcció general del Llibre i la Conselleria de Cultura de la Generalitat Valenciana han presentat aquest dimecres els dos primers facsímils de l'obra del poeta Ausiàs March corresponents a edicions anteriors al segle XX. Es tracta d'una edició en castellà, datada l'any 1539 a València, el primer text que publicava la seva obra i d'una altra en català de l'any 1543, datada a Barcelona. Properament s'editaran vuit facsímils més del poeta valencià fins completar la desena d'edicions de March anteriors al segle XX.\nDes d'aquest dimecres ja es poden llegir els dos primers facsímils que reprodueixen les primeres edicions dels poemes d'Ausiàs March tal com van ser editats al segle XIX. La consellera de Cultura del govern valencià, Trini Miró, i el responsable d'aquestes edicions, Jaume J.Chiner (un dels més grans experts en l'obra del poeta valencià) han presentat aquest dimecres a València aquests dos primers facsímils.\nEs tracta del volum Las obras del famosissimo philosofo y poeta Mossen Osias Marco traduzidas por don Baltasar de Romani ; y divididas en quatro Canticas (editat a València l'any 1528 a càrrec de Joan Navarro) i de Les obres de mossen Ausias March : ab una declaratio en los marges de alguns vocables scurs, edició de l'any 1543 a Barcelona pel mestre Carles Amoros.\nEn el marc de les commemoracions pel 550è aniversari de la mort del poeta Ausiàs March, que es complia aquest 2009, la consellera Trini Miró, ha anunciat que properament veuran la llum nous facsímils de les edicions datades a València l'any 1560 i a Valladolid l'any 1555. Aquestes edicions s'emmarquen en el total del deu volums que es preveuen editar de l'obra del poeta, anterior al segle XX. De tots aquests facsímils els darrers cinc, entre els anys 1545 i 1889, estan editats a Barcelona. Els llibres es comercialitzaran per un preu de 30 euros.\nL'expert en l'obra d'Ausiàs March, comissari de les exposicions dedicades al poeta i supervisor de les edicions d'aquests facsímils, Jaume J. Chiner, ha destacat la importància de poder tenir a les mans les edicions dels llibres del poeta "tal com varen ser editades". "Es tracta de les primeres edicions" a la península, ha dit, "tal com les van llegir Quevedo, Garcilaso o Baltasar Gracián". Chiner ha remarcat la importància del poeta valencià en el marc de la literatura medieval, destacant que en el seu temps "Ausiàs March va ser el poeta més important".\nExposicions sobre el poeta\nAl llarg de tot aquest 2009, la Direcció General del Llibre ha organitzat dues exposicions al voltant de la figura d'Ausiàs March, que encara poden ser visitades. La primer és Ausiàs March en la Biblioteca Valenciana, que permet als visitants conèixer les diferents edicions de l'obra del poeta realitzades des de principis del XVI fins els nostres dies. En aquesta mostra també es poden veure estudis, cartells, gravats, etc que mostren la repercussió de March, tant en la literatura medieval com als nostres dies.\nLa segona de les exposicions, Ausiàs March a l'Arxiu del Regne de València presenta una selecció de documents del segle XIV i XV conservats en aquest arxiu i referents tant a March com a la seua família. El visitant tindrà accés també a la documentació original sobre la família March i la relació que mantenien amb el ducat de Gandia i altres aspectes de la vida pública i privada del poeta.\nPublicat per Departament Llengües a 1/04/2010 09:00:00 p. m.


Revolta de Bernat de Septimània - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nRevolta de Bernat de Septimània\nLa Revolta de Bernat de Septimània fou un conflicte armat entre el duc Bernat de Septimània, aliat de Pipí II d'Aquitània contra Carles el Calb durant el segle IX.\nL'Imperi Carolingi entre el 481 i el 814\nVictòria de Carles el Calb\nRegne de França Occidental Ducat de Septimània\nCarles el Calb Pipí II d'Aquitània\nAcfred de Tolosa\nGuerí de Provença Bernat de Septimània\nL'any 840, a la mort de Lluís I de França, la guerra entre els seus fills va fer que la partició del vast imperi de Carlemany comencés immediatament. Lluís el Germànic es va aliar amb Carles el Calb en contra del fill primogènit, Lotari I i Pipí II d'Aquitània, que foren derrotats a la batalla de Fontenoy-en-Puisaye el 25 de juny de 841 però va poder replegar-se cap al sud amb el seu exèrcit.\nBernat de Septimània, amic de Pipí II d'Aquitània es va estar pels voltants del camp de batalla sense combatre perquè Lotari I havia mort els seus germans Gaucelm i Gerberga. Després de la batalla va enviar el seu fill Guillem a oferir homenatge a Carles, i a prometre-li que el seu pare aconseguiria la submissió de Pipí II d'Aquitània, que continuava la revolta iniciada pel seu pare.\nBernat de Septimània no va complir el que havia promès i el 842, durant una campanya per Aquitània, Carles el Calb decidí castigar Bernat desposseint-lo del comtat de Tolosa, que va entregar juliol del 842 al comte Acfred, però Bernat va refusar acceptar la decisió i aliat amb Pipí II d'Aquitània es va rebel·lar obertament i va expulsar Acfred el 843. Guerí de Provença, que el 842 va dirigir la campanya a Aquitània, va passar a combatre a Septimània però la invasió normanda i la rebel·lió bretona obligaren a parar les lluites civils.\nA l'agost del 843 es va firmar el Tractat de Verdun, que repartia l'Imperi, quedant Septimània i Gòtia al paquet de Carles el Calb, menys el comtat d'Usès, on Bernat tenia béns patrimonials, que va ésser assignat a Lotari I. El comtat d'Autun, reclamat pel seu fill Guillem, fou confiat a Guerí, rival de Bernat.\nEl 844, Carles el Calb va tornar a Aquitània amb l'objectiu de sotmetre Pipí II i conquerir Tolosa. Sembla que en un cop de sort Bernat de Septimània fou capturat per les forces imperials, potser durant l'atac a Tolosa. El maig del 844 Bernat va ser presentat davant Carles. Aquest va ordenar la seva execució i Bernat va ser decapitat. No obstant això, Pipí II i Guillem infligiren una severa derrota a Carles a la batalla d'Angumois, el 14 de juny del 844, i així els seguidors de Bernat no foren totalment eliminats.\n↑ Pierre Andoque manté que Bernat fou capturat avançat l'any 843 per Guerí a Usès\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Revolta_de_Bernat_de_Septimània&oldid=21490557»\nDarrera modificació: 17 jul 2019 a les 13:00


Què veure — Ajuntament de Creixell\nCENTRE D'INTERPRETACIÓ TURÍSTICA CAL CABALER DE CREIXELL - CASA DE CULTURA\nPLÀNOL TURÍSTIC DE CREIXELL\nQuè veure Des del seu mirador privilegiat a 48 metres d’alçada sobre el nivell del mar, Creixell domina tota la Mediterrània mes oriental de la Costa Daurada. Es troba situat a 18 km de Tarragona, a 25 km de Port Aventura i a 81 km de Barcelona. Disposa de gairebé 2km de platja de sorra daurada i fina; a la platja del Gorg conserva encara les tradicionals dunes amb flora i fauna autòctones i està catalogada com Espai d’interès natural. Creixell té un bonic nucli històric amb encant, ben conservat i amb elements del seu patrimoni arquitectònic que són bens culturals d’interès nacional; en destaca el seu Castell, tres torres medievals de guaita i defensa (Cal Cabaler, Cal Jeroni i Ca la Miquelina), l’església de Sant Jaume i el coronament modernista del campanar obra de l’arquitecte Jujol, restaurat fa quatre anys. El Castell és una propietat privada i no és visitable. Cal Cabaler i l'església si que són visitables. https://www.creixell.cat/arees/turisme/que-veure https://www.creixell.cat/@@site-logo/logo.png\nDes del seu mirador privilegiat a 48 metres d’alçada sobre el nivell del mar, Creixell domina tota la Mediterrània mes oriental de la Costa Daurada. Es troba situat a 18 km de Tarragona, a 25 km de Port Aventura i a 81 km de Barcelona. Disposa de gairebé 2km de platja de sorra daurada i fina; a la platja del Gorg conserva encara les tradicionals dunes amb flora i fauna autòctones i està catalogada com Espai d’interès natural. Creixell té un bonic nucli històric amb encant, ben conservat i amb elements del seu patrimoni arquitectònic que són bens culturals d’interès nacional; en destaca el seu Castell, tres torres medievals de guaita i defensa (Cal Cabaler, Cal Jeroni i Ca la Miquelina), l’església de Sant Jaume i el coronament modernista del campanar obra de l’arquitecte Jujol, restaurat fa quatre anys. El Castell és una propietat privada i no és visitable. Cal Cabaler i l'església si que són visitables.\nHISTORIA DE CAL CABALER\nCal Cabaler és una gran casa benestant del S. XVIII. Segons ens diu la inscripció de la dovella clau de la portalada d'entrada fou construïda l'any 1783. L'edifici de Cal Cabaler està format per la casa pairal que li dóna nom i la torre que pràcticament ha quedat integrada dins la casa. Aquesta torre de 9'5 m. d'alçada i planta quadrada és un edifici de caràcter militar del S. XIV que amb el pas dels temps ha perdut els merlets que la coronaven. Juntament amb el castell i les torres de Ca la Miquelina i Cal Jeroni formava part de l'estructura defensiva de la vila. Servia de refugi per la població en moments de perill. Era un lloc segur on els vilatans podien tancar-se i protegir-se darrera uns potents murs dels atacs enemics.\nA la Casa de Cultura hi trobem una Sala d'Exposicions que pretenem sigui referent en la nostra comarca. Les exposicions es van renovant cada tres setmanes aproximadament. A la segona planta de la casa hi trobem una sala de reunions a disposició de totes les entitats del municipi que ho sol·licitin, la Regidoria de Cultura, turisme i festes i una aula equipada amb projector i ordinadors oberta al públic per poder-se connectar a internet. Cal Cabaler també és la seu del projecte MURAL GEGANT DE CATALUNYA.\nEL NOSTRE HORARI : De dilluns a dissabte de 10h a 14 h. , de dimarts a divendres i dissabte també de 16h. a 20h.. i els diumenges de 10h. a 13h.\nTambé es poden concertar visites guiades per grups.\nESGLÉSIA DE SANT JAUME i CAMPANAR DE CREIXELL\nTé els seus orígens en una petita capella romànica del s. XI, de la que no conservem cap vestigi. Segons un document conservat del 1239, sabem que l’església creixellenca està sota l’advocació de Sant Jaume. El 1277 ja depenia de l’Arquebisbat de Tarragona.\nA mitjans del s. XVI, sota el senyoriu del Prior de Casserres, es construeix una nova església més gran.\nA la clau del presbiteri hi veiem la data 1559, any d'inici de les obres. (us adjunto foto).\nAl 1662 es construeix la portalada de pedra picada que tenim a l'actualitat.\nA la primera meitat del s.XVII es col·loca en el nínxol de sobre el portal la imatge en pedra de Sant Jaume, el nostre patró. Procedeix del temple del s.XVI i és una petita escultura de pedra d'estil gòtic popular. Va ser restaurada al 1970. (us adjunto foto)\nAl 1771 es comença a construir un campanar adossat a l'església i s'hi col·loquen dues campanes.\nA finals del s.XVIII es construeixen dues capelles laterals de volta de mig punt al costat de l'evangeli.\nL'any 1917 es fa el coronament del campanar, obra de l'arquitecte Josep M. Jujol, una de les peces més preuades del patrimoni modernista del nostre país.\nAl peu de cada suport de la torre s'hi col·loquen les estàtues de Sant Francesc d'Assís, Sant Domènec de Guzmán, Sant Joan de Malta i Sant Lluis de França.\nAl capdamunt del coronament del campanar s' hi posa un penell, obra també de l'arquitecte Jujol, d'una gran originalitat i simbolisme : la creu, com a símbol del bé i el lleó, símbol del mal que fuig esporuguit.\nEntre l'any 1953 i 1954 aquest penell es despenja del campanar perquè amenaçava caure.\nEl 28 de març de 2012 es torna a col·locar el penell restaurat pel serraller de Creixell Josep Bairaguet ,com a final de les obres de remodelació del campanar, dirigides per l'arquitecte Josep Llinàs, expert en l'arquitectura de Jujol, i realitzades per Jordi i Gerard Carré. El penell modernista torna a formar part de la silueta del campanar de Creixell. L’arquebisbe de Tarragona Mn. Jaume Pujol va pujar al campanar i va beneir el nou penell. (adjunto foto)\nUn element de gran vàlua dins l'església és el Sagrari de ferro forjat de 122 quilos, dissenyat per l'arquitecte Salvador Ripoll i realitzat al 1970 per l'artista forjador Ramon Martí de Cal Biel de l’Espluga de Francolí.\nEl Baldaquí de ferro forjat també és obra del mateix artista i té els símbols de l'eucaristia, un raïm i una espiga de blat.\nLa Cripta, que trobem a un costat de l'església i a la que podem accedir des de la mateixa, data de l'any 1663 i l'any 1972 es remodela tal com ara la coneixem.


Felip Puig: “L’1 d'octubre va ser un exercici de participació encomiable, però també va ser insuficient” - Entrevistes per la República\nFelip Puig: “L’1 d’octubre va ser un exercici de participació encomiable, però també va ser insuficient”\nabr. 2, 2019 | Entrevistes, Entrevistes a exdirigents republicans\nL’equip d’Entrevistes per la República va entrevistar a l’exconseller Felip Puig. Al Govern de Catalunya va ser conseller de Medi Ambient (1999–2001), de Política Territorial i Obres Públiques (2001–2003), d’Interior (2010-2012) i d’Empresa i Ocupació (2012-2016).\nGUILLEM VALLS (@Guillem_Valls_): Vostè ha estat conseller durant molts anys, secretari general de Convergència, però Felip Puig ha sigut sempre independentista?\nFELIP PUIG GODES: El meu punt d’inflexió és molt més pretèrit que no pas el dels nouvinguts independentistes, no la nova fornada generacional que aquesta és lògica, sinó la de gent que ha anat mutant al llarg del temps. Jo per motius familiars, d’escola, per entorn d’amics… tinc els meus records a partir dels 12 o 13 anys quan ja vaig conèixer Jordi Pujol i la seva família, també vaig conèixer gent que estava compromesa en la política abans de la transició democràtica. Vaig ser escolta (Boy Scout) que als anys 70 era un moviment clarament catalanista en la pseudoclandestinitat. A l’escola, Costa i Llobera, ens feien Formación del Espítiu Nacional però ja estudiàvem en català. Recordo que a casa em comprava pòsters de Macià, de Tarradellas, i de tot el que era la tradició política catalana. Tot això em va portar a córrer davant dels grisos, a participar en el primer 11 de setembre a Sant Boi l’any 1976 i l’11 de setembre amb el milió de Segadors del 77 al Passeig de Gràcia i, a partir d’aquí, de tots els 11 de setembre restants. Recordant el meu avi, per part materna era més aviat republicà i es deia Godes Hurtado. Era cosí de Manel Hurtado, un ministre català a les ordres de la República; el meu avi patern, també estava a la Lliga Catalanista i va ser un dels damnificats per tota la revolta esquerranosa dels anys 30 que van patir l’exili. El meu pare, de molt petit, es va passar nou anys a la França ocupada i no va poder tornar fins que va caure el règim de Vichy.\nPer tant, ha estat un posicionament natural. De jove vaig interpretar que Convergència Democràtica era una força, nova en aquell moment, que enllaçava amb les aspiracions d’una generació i me’n vaig fer militant l’any 76 quan encara no havia fet 17 anys. Era una aproximació tranquil·la i pausada al nacionalisme català i a l’independentisme. Convergència es va fundar l’any 74 a Montserrat, d’amagat, fent veure que era una trobada de barcelonistes. Es va fundar un partit polític de diferents aproximacions ideològiques que ja recollia en els propòsits fundacionals fer de Catalunya un país normal del món i, per tant, anar treballant per aconseguir estructures d’estat i una posició de país lliure. Més tard, resulta que dins de Convergència era l’independentista més radical i després, darrerament, em va passar com a en “Bambi”, quan es va declarar l’incendi vaig veure a molts moderats que em passaven corrent i se n’anaven cap a no se sap on… No entenia perquè es posaven a córrer mes del compte, cosa que lamentablement penso que és el que ha passat. No es pot avançar tan de pressa quan no tens una majoria social àmplia per aconseguir els teus propòsits. En definitiva, penso que he sigut independentista sempre i ho segueixo sent malgrat no creure en la manera que, en aquests moments, alguns volen aconseguir la independència.\n“He sigut independentista sempre i ho segueixo sent malgrat no creure en la manera que, en aquests moments, alguns volen aconseguir la independència.”\n“No es pot avançar tan de pressa quan no tens una majoria social àmplia per aconseguir els teus propòsits.”\nALDO FREDIANI (@AldoFrediani): L’any 2010 va fer unes declaracions en què deia que Catalunya podria esdevenir un país si era capaç de construir majories polítiques i socials, de trobar el seu propi espai polític i entendre que cal avançar més cap a Brussel·les i Europa que no pas cap a Madrid i Espanya. Aquell mateix any va assegurar que una consulta per la independència portaria el país a una derrota. En un article al Nacional, molt més recent, va afirmar que no teníem prou soldats i que no es plantegen les batalles quan estàs segur de no guanyar. Per què va servir l’1 d’octubre? S’havia d’haver celebrat o es va calcular malament l’equilibri de forces? Creu que hem perdut?\nFP: L’any 2010, des de Convergència, em va tocar fer el discurs de la vigília del 11 de setembre, al Fossar de les Moreres. Penso que després de Jordi Pujol, sóc el dirigent que he fet més intervencions al Fossar de les Moreres les vigílies de l’11 de setembre. Recordo que aquella nit vaig situar el 2010 en una espècie de dicotomia. Veníem de la manifestació del mes de juliol com a conseqüència de la sentència del Tribunal Constitucional, que ens va escapçar un Estatut que ja venia autolimitat pel debat al Parlament i, finalment, també per l’acord al Congrés. Malgrat tot, hi havia una sentència que deixava sense efecte el modest i tímid avançament que havíem aconseguit amb el nou Estatut. Aquella nit de torxes al Fossar, el titular que van treure va ser que més endavant, tard o d’hora, Catalunya hauria de decidir entre la decadència o la independència. És evident que rima, però en el fons hi havia una perspectiva de dir que ens estaven limitant el nostre marc d’actuació.\nSempre havíem volgut pactar amb l’Estat espanyol. Ara que s’està criticant tant el diàleg polític del “peix al cove” i “la puta i la Ramoneta”, crec que amb la societat espanyola i l’Estat espanyol tal com està configurat des de fa més de 500 anys, i tenint en compte la feblesa de la cohesió interna de Catalunya que no arriba al 60 o 70 per cent de majoria social a favor de la independència, segueixo pensant que no hi havia altre marge de maniobra que l’aconseguit durant 20 o 25 anys actuant primer amb la UCD, amb la LOAPA del PSOE, i també amb el Partit Popular i la dreta espanyola que va accedir per primera vegada en democràcia, ja que l’havíem tingut molts anys en una dictadura.\nPer tant, creia que la manera d’avançar del país era progressiva, tranquil·la, com l’expressió del president Pujol “hem d’avançar abans de que el Bàltic es glaci”. És a dir, aprofitar les conjuntures per anar aconseguint la derogació de la mili a canvi de pactar amb un govern de dretes, assolir la recuperació dels Mossos d’Esquadra, la gestió dels ports… En definitiva, un increment progressiu d’estructures d’estat pròpies però sense aconseguir la independència a curt termini. Penso que avui, altra vegada, molta gent admira que el País Basc tingui independència fiscal i financera i pensa que, si en algun moment l’haguéssim aconseguida, segurament tindríem més pau que no pas l’actual moment d’excitació que encara estem atiant.\n“Penso que avui, altra vegada, molta gent admira que el País Basc tingui independència fiscal i financera i pensa que, si en algun moment l’haguéssim aconseguida, segurament tindríem més pau que no pas l’actual moment d’excitació que encara estem atiant.”\nPer tant, el 2010 es produeix un abans i un després. Convergència arriba al poder coincidint amb una greu crisi econòmica que obliga a practicar, sense entusiasme, retallades i ajustaments necessaris per salvar les finances del país, malgrat que sota el meu punt de vista, alguna vegada, alguns discursos del govern generaven una visió massa liberal. Es produeix una triple confluència: la majoria catalanista del país diu que no hi ha futur a curt termini amb Espanya, és a dir, crisi institucional; hi ha un retorn d’un govern de CiU després de l’etapa del tripartit i, per últim, hi ha l’assumpció d’una crisi econòmica molt important.\nEs comencen a orientar raonablement bé les coses fins que arriba una segona manifestació, la del 2012. Segons el meu modest entendre, és quan es comencen a prendre, algunes decisions que crec que són errònies. A curt termini, i vist amb perspectiva, convocar eleccions a mitja legislatura gestionant una gravíssima crisi va ser un error. Vam perdre diputats. En l’intent de surfejar el moviment independentista d’una manera tan radical, d’una banda ens va portar a l’agenda política de la CUP i, de l’altra, a l’agenda de les entitats socials que són molt respectables però democràticament no tenen la legitimitat de la representativitat política. Crec que això de confiar l’agenda política en una força absolutament radical i diferent de la majoria central del país identificada amb CiU, i el paper del lideratge politico-institucional en mans de les entitats socials, van ser varis dels errors que vàrem cometre en aquell moment, i em sembla que el resultat de les eleccions ho constata.\n“A curt termini, convocar eleccions a mitja legislatura gestionant una crisi va ser un error. Vam perdre diputats. En l’intent de surfejar el moviment independentista d’una manera tan radical, d’una banda ens va portar a l’agenda política de la CUP i, de l’altra, a l’agenda de les entitats socials que són molt respectables però democràticament no tenen la legitimitat de la representativitat política.”\nL’1-O va ser un exercici de participació encomiable, heroic en alguns casos, per la voluntat de repressió d’un Estat nefast que no té futur i no ofereix futur per a Catalunya, però també va ser insuficient. El nivell de participació en el referèndum o el resultat de les forces independentistes en les eleccions del 2015 i de 2017 ho constata. Amb un 47,5 per cent a favor de les forces suposadament independentistes, no es guanya la independència. I no és ciència infosa. Havíem rebut moltes vegades els representants del Quebec. La lliçó que sempre ens havien traslladat, i lamento que alguns dels nostres companys no l’expliquessin bé, era la de no convocar un referèndum si no teníem les garanties de guanyar-lo sobradament. Un empat fa perdre. Un estat com Espanya, que és evident que no és com el canadenc sinó més semblant a Iugoslàvia o a d’altres països més centralistes. Amb un empat trenques el país per la meitat, perds davant d’Espanya i no guanyes legitimitat a Europa. No guanyem en cap de les partides d’escacs que intentem jugar i si, a més a més, resulta que perdem la majoria política i trenquem la confiança d’una part del país en una força central i moderada com CiU o el PdeCat, crec que no hi sortim guanyant en cap dels cinc escenaris.\n“L’1-O va ser un exercici de participació encomiable, heroic en alguns casos, per la voluntat de repressió d’un Estat nefast que no té futur i no ofereix futur per a Catalunya, però també va ser insuficient.”\n“Amb un 47,5 per cent a favor de les forces suposadament independentistes, no es guanya la independència.”\n“Amb un empat trenques el país per la meitat, perds davant d’Espanya i no guanyes legitimitat a Europa.”\nQuan va arribar a ser conseller per primera vegada l’any 1999, pensava que el procés independentista podia accelerar-se tan ràpidament?\nSincerament no. Veia, tant en el president Pujol com en la transició que estàvem començant a construir amb Artur Mas, l’evolució d’un partit que havia identificat l’escenari en què ens havíem de moure per intentar avançar cap a un escenari més federal, confederal, per avançar tranquil·lament cap a uns plantejaments més sobiranistes. No veia que acabéssim abraçant l’independentisme d’una manera tan accelerada. L’any 99, no veia que aquest escenari es precipités tan de pressa, malgrat que com a secretari d’organització em pertocava anar preparant les noves generacions de polítics, alguns dels quals avui estan a la presó o al govern amb fortes conviccions nacionalistes. Però entre el 1999 i el 2010 hi ha deu anys i tot s’ha precipitat molt. No preveia que ens plantegéssim un discurs a favor del dret a decidir i d’un independentisme tan radical.\nQuina opinió té del Consell de la República?\nFP: Crec que és un instrument que pot permetre que mantinguem l’esperança de recuperar els nostres polítics que estan a l’exili o a la presó. Permet construir una plataforma de discurs, tant de projecció interna com internacional, sobre la situació anòmala que viu Catalunya perquè, més enllà que hàgim pogut cometre errors, és evident que Espanya és un país en regressió en termes de qualitat democràtica. No és una idea meva però m’agrada recordar-la: Alemanya és filla de la revolució del protestantisme i del romanticisme; Anglaterra és filla de la Revolució Industrial; França de la Revolució Francesa i de tots els valors cívics i republicans… Tots els grans països europeus tenen un moment de trencament amb el passat i de projecció cap a la modernitat. En canvi, Espanya, enlloc de fer una revolució modernitzadora viurà la Contrareforma i la Inquisició i, finalment, esdevindrà un estat que encara es manifesta avui de baixa qualitat democràtica. I és aquest entorn i aquest escenari el que ha acabat provocant tota aquesta situació.\nEntenc, per tant, que la prioritat ha de ser recuperar els nostres polítics empresonats o a l’exili, intentar establir una certa estabilitat política i institucional que avui no tenim. I després, replantejar totes les peces del tauler perquè serà necessari refer i reconstruir moltes coses. Els errors que ha comès Espanya i les ingenuïtats que aquests darres anys hem comès des del catalanisme polític, requeriran un gran esforç de constricció, d’intentar buscar la pau des d’un punt cívic i democràtic i rebaixar les expectatives. Malauradament, mentre no disposem d’una gran majoria social, aconseguir la independència amb un 47,5 per cent no és possible. I menys amb l’actual entorn europeu, que ens juga a la contra, i amb una política espanyola que mai s’ha basat en la cultura del pacte.\n“Espanya, enlloc de fer una revolució modernitzadora viurà la Contrareforma i la Inquisició i, finalment, esdevindrà un estat que encara es manifesta avui de baixa qualitat democràtica.”\n“La prioritat ha de ser recuperar els nostres polítics empresonats o a l’exili, intentar establir una certa estabilitat política i institucional que avui no tenim. I després, replantejar totes les peces del tauler perquè serà necessari refer i reconstruir moltes coses.”\nPer tant, hem d’arribar al 80 per cent que vol el dret a l’autodeterminació…\nFP: No tot ha de ser igual. És evident que no podem tornar a l’estat autonomista i que Espanya haurà de reconèixer que hem de fer un pas endavant des de diferents perspectives. Per altra banda, ja teníem clar els anys 80 que havíem d’anar preparant el dret a l’autodeterminació per poder-lo exercir en el moment que oportú. Crec que allò que ens ha fallat és l’anàlisi de l’oportunitat. Torno a repetir que la lliçó canadenca o l’escocesa, molt més recent, és que els referèndums s’han de plantejar en el moment en què els puguis guanyar de carrer, perquè per empatar, perdre de cinc, o de mig punt com van perdre els canadencs… Fixeu-vos que avui el Quebec té molt lluny la majoria social o política dels nacionalistes o independentistes. Són propòsits que els guanyes o retrocedeixes. Ara hi ha d’haver un lideratge molt potent per explicar a una part del país que hem retrocedit en comptes d’avançar i que, per tant, cal posar un punt de suport per tornar a reestructurar un projecte que avanci i no continuï basat en la crispació i la confrontació que no ens porta enlloc. I aquest lideratge encara no el veig.\n“Ara hi ha d’haver un lideratge molt potent per explicar a una part del país que hem retrocedit en comptes d’avançar i que, per tant, cal posar un punt de suport per tornar a reestructurar un projecte que avanci i no continuï basat en la crispació i la confrontació que no ens porta enlloc.”\nPer tant, falten líders de referència?\nFP: Penso que un dels problemes que tenen tant Europa com Espanya, i també Catalunya, és que els lideratges estan afeblits. Penso que els hi té, fins i tot, el món occidental. Si un líder, des d’un punt de vista ètic i moral de la primera potència que és els EEUU, està basat en el senyor Trump, ens adonem que alguna cosa està passant en les democràcies representatives. Merkel diu que plega. Personatges d’un i altre cantó, com Thatcher o Blair; Köhl o Smith; Miterrand o Sarkozy; Aznar, González o Pujol… no es veuen en el futur. Per tant, hauríem d’intentar ajudar els actuals dirigents perquè construeixin nous lideratges. És evident que no seran fàcils de construir perquè les coses evolucionen molt més de pressa que fa 10, 15 o 20 anys. Els mitjans de comunicació tenen un paper diferent, les noves tecnologies estan portant a assentar càtedres on no hi ha ni professors ni numeraris… tot ha canviat molt i ja veurem com ho gestionem.\nLa política de l’estirabot està premiada?\nFP: La meva teoria és una mica sorprenent. No parlaré dels polítics actuals. Hi ha opinadors que creuen que això és conjuntural. La meva modesta opinió, més d’enginyer que de filòsof, més de gestió que de reflexió, és que estem vivint la normalitat de les societats democràtiques, no només a Espanya sinó també a Europa. Les societats occidentals, les democràcies representatives, estan en crisi? No, crec que estan en un escenari de mediocritat que és la normalitat. D’on surten els grans valors europeus? Després d’una gran guerra, d’una gran desfeta. D’on surt la transició democràtica i una mica de voluntat de pacte a l’Espanya de sempre? Després de la finalització d’una dictadura franquista. D’on surt un Pujol que se situa al centre després d’una transició democràtica i molta polarització? Després de moments transcendents, normalment de crisi molt forta, apareixen escenaris d’excepcionalitat. Quan aquests, per diferents motius, es van esgotant, tornem a la normalitat que és la crispació, la confrontació i els populismes. De l’Europa del nord, d’extrema dreta, a la del sud, d’extrema esquerra, hi regna la demagògia, la confrontació i la crispació. Malauradament, analitzant la història, penso que aquesta és la situació normal i no pas l’excepcional de grans lideratges, de grans estabilitats que acostumen a situar-se en el centre moderat, centre esquerra o centre dreta, i que grans líders europeus han protagonitzat durant els darrers anys. Però avui tampoc Europa té grans lideratges. La situació d’Itàlia, del Brexit anglès, de la marxa de Merkel… I a Espanya, la dreta està representada per Ciutadans, per Vox i per un Partit Popular que no acaba de trobar un plantejament de centre dreta raonable; d’una esquerra feble i d’una extrema esquerra radical molt populista com la de Podemos. He arribat a la conclusió que la normalitat és això i el que ens passa és que ens costa assumir-la. Per tant, vol dir que haurem d’arribar a un nou punt de catarsi que voldria que fos democràtica. Les catarsis anteriors, en què ens hem basat per construir escenaris d’estabilitat de diferents èpoques, han sigut violentes. M’agradaria pensar que la catarsi que ens ve és social, democràtica, de qualitat i reflexió. Però a dia d’avui la plaça central està buida. Tothom està al sol o a l’ombra. Està a l’extrem dret o a l’esquerre. No hi ha un espai central moderat. I no crec que aquest espai el puguin representar alguns dels actors que encara ara, després d’haver provocat la crisi de fa un any, intenten ser els que aposten pel diàleg i per la moderació, per fer créixer la base de l’independentisme. No poso noms però crec que qui ho llegeixi ja entendrà de qui parlo.\n“No hi ha un espai central moderat. I no crec que aquest espai el puguin representar alguns dels actors que encara ara, després d’haver provocat la crisi de fa un any, intenten ser els que aposten pel diàleg i per la moderació, per fer créixer la base de l’independentisme.”\nFa un temps en unes declaracions a Els Matins, Artur Mas venia a dir que els independentistes ens havíem de preguntar si no aprovar els pressupostos als socialistes podia derivar en una situació pitjor. Ho comparteix?\nFP: Comparteixo la seva tesi però venia d’una hipòtesi diferent a la meva. La seva era preguntar-se com aconseguiríem un escenari menys dolent. És evident i obvi que la resposta és amb un govern de Pedro Sánchez i el PSOE més que no pas amb un de Pablo Casado i el PP. La meva hipòtesi és diferent. Com aconseguirem progressar més, independentment de amb qui sigui? Amb la voluntat de separar la prioritat que surtin els presos i que tornin els nostres polítics de l’exili, ho aconseguirem sense que això es barregi amb l’estratègia i la pràctica política o barrejant-ho tot? Si la lògica de la política passa per la presó i l’exili no trobarem solucions a curt termini, i crec que va ser un error no aprovar uns pressupostos que el país necessitava, malgrat que els interlocutors , uns o altres, seran també els protagonistes de la repressió que estem patint. Pactant recursos i baixant el to de la crispació, més que no pas alimentant-la, arribarem abans a escenaris en què serà més fàcil recuperar els nostres presos i exiliats. És la meva opinió. Segurament si estigués a l’exili o la presó voldria que la gent se’n recordés de mi, i només ho podria fer cridant sobre els murs o reclamant més enllà de la frontera. Però analitzant-ho amb una perspectiva a mig termini, crec que es poden aconseguir més coses bescanviant cartes amb els polítics que avui estan liderant un estat repressor com és l’espanyol, que no pas mantenint o fent créixer més la crispació. L’Estat espanyol posarà totes les seves cartes de repressió amb la fiscalia, la policia… amb tot. Fins i tot amb la crispació que es viu als carrers de fora de Catalunya, si nosaltres ens mantenim en una posició de confrontació. Si ells volen aprovar els pressupostos de l’Estat, nosaltres volem aprovar els de Catalunya. Si volem més diners per evitar que segueixin havent-hi morts als Rodalies potser ho aconseguirem… Això vol dir que hem oblidat els presos i exiliats? No, potser al revés. Si som capaços de pactar, indirectament estarem llançant un missatge en què algunes estructures de l’Estat, des del punt de vista de la seva reflexió i en la intimitat, potser baixaran el seu nivell d’agressivitat. Si en canvi mantenim el to de duresa i de conflicte, el discurs d’unilateralitat i desobediència, més aviat propiciarem perpetuar les situacions de presó i exili. És la meva modesta opinió.\n“Pactant recursos i baixant el to de la crispació, més que no pas alimentant-la, arribarem abans a escenaris en què serà més fàcil recuperar els nostres presos i exiliats.”\nL’Europa de les regions és un club d’estats?\nFP: És una fal·làcia. Catalunya no va poder arribar-hi els segles XVIII-XIX, i ara serà molt difícil. Jo preferiria ser un país amb més poder polític, amb més finançament.\nEl model suís es pot extrapolar a Espanya?\nFP: El model suís no es pot extrapolar a Espanya. És impossible. A Catalunya sí. Nosaltres també tenim algunes comarques amb personalitat política pròpia, potser no quaranta-cinc, però sí realitats com la Vall d’Aran que és molt petita però té la seva personalitat, no només lingüística i cultural, sinó també des d’un punt de vista administratiu. Penso que Catalunya podria avançar cap a una estructura menys centralista, d’acords pluriculturals i pluriterritorials. Tota aquesta fragmentació ja no té cap possibilitat de sostenibilitat financera. El problema és que a Espanya, malgrat que el PSOE i altres partits havien defensat el model federal, la realitat és que no l’han practicat ni se l’han cregut mai. El PSOE va ser també protagonista de la LOAPA amb Alianza Popular els anys 80, i després mai ha fet cap esforç ni per “apoyar el Estatut que salga del Parlamento”.\n“El problema és que a Espanya, malgrat que el PSOE i altres partits havien defensat el model federal, la realitat és que no l’han practicat ni se l’han cregut mai.”\nS’ha d’eixamplar la base de l’independentisme, doncs?\nFP: És més fàcil que eixamplin la base aquells partits que avui no són independentistes que no pas enfortir el discurs en aquells sectors que ja ho són. Hem d’anar a créixer i a pescar a Horta, a Tarragona, a Sant Pere i Sant Pau, a Sant Josep Obrer, a Fontajau, a Germans Sàbat… És on ha de créixer el catalanisme i la convicció que, democràticament i políticament, aquest país pot tenir més instruments i més recursos. Per exemple, crec que Comín hauria fet més bon favor si seguís treballant com altres socialistes a dins del PSC per fer créixer aquesta base.\n“Crec que Comín hauria fet més bon favor si seguís treballant com altres socialistes a dins del PSC per fer créixer aquesta base.”\nCom se sol dir, el paper del conseller d’Interior és el més difícil en un govern?\nFP: És difícil en determinats moments, quan hi ha problemes d’ordre públic. La gestió de les emergències sempre és delicada: inundacions, incendis, nevades… però quan hi ha problemes d’ordre públic molt més. Crec que nosaltres tenim petits estigmes en el nostre ADN col·lectiu, degut a la nostra història i la nostra cultura, perquè som una de les democràcies més antigues d’Europa i, al mateix temps, no hem aconseguit tenir estructures pròpies d’estat, com ara un exèrcit i una policia propis. Som radicalment democràtics però, al mateix temps, quan la policia ha de defensar l’interès general no ens agrada que tregui la porra. Hi ha molts països en què les qüestions d’ordre públic, provocades a vegades per sectors molt petits i molt radicals, s’han d’abordar. No diré sense gaire complexitat, sinó amb estricte compliment a la llei. Hem de recordar que l’estat, en determinats moments, per salvaguardar l’interès general i la seguretat i la llibertat dels ciutadans, ha d’utilitzar, sense voler-ho ni gaudir-ho, mecanismes de força legítima per intentar aturar els violents o els radicals que volen destruir el sistema de convivència. A diferència d’altres democràcies, on s’accepta que els policies vagin amb gossos, a cavall, amb gasos lacrimògens o tancs d’aigua, a Catalunya, quan algú aixeca una porra més del compte, ens produeix en general una certa prevenció. Sabem que la policia, en altres societats democràtiques, ha de defensar l’interès global. Per això, un conseller d’Interior a Catalunya té aquesta debilitat que és social, i després n’hi ha una altra d’estructural que és difícil tant per al conseller com per a la policia. En tots els països democràtics, la policia treballa al mateix cantó que la justícia, la fiscalia i d’altres estructures d’estat. A Catalunya passa més aviat el contrari. Enlloc de tenir els fiscals, els jutges i, fins i tot els mitjans de comunicació raonablement crítics però a favor, a Catalunya els tenim en contra. Això ho fa encara tot més complicat.\n“Som radicalment democràtics però, al mateix temps, quan la policia ha de defensar l’interès general no ens agrada que tregui la porra.”\n“Enlloc de tenir els fiscals, els jutges i, fins i tot els mitjans de comunicació raonablement crítics però a favor, a Catalunya els tenim en contra.”\nLi va semblar proporcionada l’actuació policial en la contramanifestació que hi va haver entre Jusapol i CDR’s?\nFP: Sóc un conseller que va haver d’expedientar alguns policies per no fer bé la seva feina, fins i tot expulsant-los del cos. Per tant, quan les coses no es poden fer bé algú ha d’assumir i executar responsabilitats polítiques. Però dit això, sóc dels que defenso que tenim un cos de policia que tendeix a superar la línia mitjana de la qualitat de les policies europees i vull creure que en aquestes manifestacions es va actuar més que correctament. Les imatges de televisió sempre són dures i crues. Potser s’hagués pogut evitar canviant els itineraris d’alguna d’aquestes manifestacions? Recordo que en alguna ocasió, com a conseller d’Interior, havíem no autoritzat alguna manifestació per la seva casuística. Llavors un jutge venia o no a corregir el poder executiu. Això està a l’estat de dret. Potser s’hagués hagut de fer que determinades manifestacions provocadores, es produïssin a Montjuïc o a la Zona Franca. Sinó, que ho digués un jutge.\n“Sóc dels que defenso que tenim un cos de policia que tendeix a superar la línia mitjana de la qualitat de les policies europees i vull creure que en aquestes manifestacions es va actuar més que correctament.”\nGuillem Valls – Felip Puig – Aldo Frediani


Política de privacitat – Escola de dansa Miriam Beltrán\nPolítica de privacitatJosé Luís Beltrán2018-11-09T12:43:21+01:00\nLa direcció de la nostra web és: http://dansambeltran.com.\nRecollim les dades que sol·licitem que són: el nom, email, telèfon i el missatge que vulguis deixar-nos, així com l’adreça IP i la cadena d’agents d’usuari del navegador per ajudar a la detecció d’spam.\nRecollim aquestes dades per poder posar-nos en contacte amb tu i poder respondre a les preguntes que ens facis arribar ja sigui a través de correu electrònic o pel canal telefònic.\nSi et connectes a aquest lloc, instal·larem una cookie temporal per determinar si el teu navegador accepta cookies i per guardar l’idioma de navegació. Aquesta cookie no conté dades personals i s’elimina en tancar el navegador.\nSi envies un dubte a través del formulari, aquestes dades es conserven indefinidament en una bústia de correu.\nEn tot moment pots demanar que eliminem la informació que guardem sobre el teu contacte a través del formulari, enviant-nos un correu electrònic a info@dansambeltran.com.


Las golondrinas (16 de Juny de 2018)\nFotos (3)Comentaris (0)\nNarcís , David Miquel Angel i jesús\nITINERARI, ACOSTAMENT i RECORREGUT\n1- El primer dia vàrem arribar el poble de Urzainki a l'alberg d'Amaia que es troba al mateix poble que són els que donen la documentació de la Ruta de las Golondrinas. La mateixa tarda vàrem anar a Isaba a comprar el formatge per l'excursió, buscàvem formatges de la zona del Roncal. Després seguirem visitant el poble donant un tomb pel casc antic , com que el poble és petit de seguida el tinguérem vist i ens aturarem en un bar on la gent estava bevent cerveses a fora assentats en una placeta. Després tornarem al poble d’Urzainki al bar de les Golondrinas on varem sopar.\nLa ruta comença a la vall de Belagua, en una zona que en diuen Mata de Haya on hi ha una zona de pàrquing. En un primer moment el recorregut és suau però quan trobem el camí que ve del càmping, la ruta es posa difícil per la pendent que cal superar. Al arribar a la carena es torna més senzilla i en arribar al cim de Txamantxoia (1945 m) contemplem una vista de l’entorn de muntanyes i valls.\nEl recorregut fins al refugi de Linza baixa per una pedrera que voreja el cim amb una forta pendent.\nEl segon dia varem decidir, per les recomanacions dels guardes del refugi que en comptes de fer la Mesa de Los Tres Reyes, faríem el Petrechema (2371 m). Demanem als del refugi poder esmorzar a les 6 i ens diuen que no pot ser, que fins les 7:30 no ens poden servir l'esmorzar. Sortim del refugi de Linza seguint l’itinerari A i passat el coll de Linza trenquem a la dreta per un corriol que ens porta al cim del Petrechema, en una pujada continua seguint una carena fins el cim, la llàstima és que feia vent i també hi havia boira. Per baixar del cim seguim unes fites que ens porten fins el coll del Petrechema, on es coincideix amb la ruta B i altres corriols dels cims dels voltants. A partir d'aquí iniciem el descens fins les cabanes d'Ansabere, on varem poder entaular-nos i preparar el dinar. per continuar fins el refugi Laberouat (Lescun ). El recorregut, passava d'una pista forestal a una carretera i al final de tot després de moltes hores caminant teníem que fer un ascens al refugi. Tinguérem que creuar un riu amb les sabates d'aigua ja que no hi havia cap indicador que informes que més amunt i havia un pont.. Després de superar un camí ple de fang i cagarades de vaca, varem arribar esmorteïts i molt cansats al refugi.\nEl tercer dia sortim del refugi de Laberouat, volíem fer el cim del pic d'Anie, però primer voliem veure les condicions de la neu abans de pujar el cim. Al sortir vam agafar la GR10 fins on hi ha una cabana on la ruta es divideix en dos; agafarem l’itinerari A per anar al pic d'Anie (2499 m), pujarem per la pista marcada fins trobar el coll des Anies. però ens confonguèrem seguint unes fites fins trobar el corriol que puja al pic d' Anie.. allí veirem que la pendent que s’havia de passar era per neu, per tant necessitàvem portar els grampons i el piolet i com que no en disposavem vam decidir retornar i agafar el camí original..Ens adonarem de que el recorregut semblava que continuava per un altre GR per anar cap al refugi Jeandel. Era el migdia, feia molta calor, varem poder trobar refugi sota l’ombra d’una roca allí dinarem; després de dinar seguirem unes marques vermelles i blanques fins quedar aturats perquè no continuaven, no veient les marques seguirem unes fites tantejant i buscant la manera d'arribar fins al final el camí marcat de la ruta. Retrobarem la ruta per sota del Portillo de Pescamo i arribarem sense més contratemps al refugi.\nEl quart dia sortíem del refugi de Jeandel, anàrem al pic d'Arlas, començàrem a pujar fins el coll d’Arles que vam vorejar per la banda esquerra pujant fins el cim. Aquest dia va ser fantàstic, estava molt clar i poguèrem veure diferents cims com el Pic d'Anie, el Txamantxoia, però no el Petrachema, després de moltes fotos i videos, baixarem seguint la carena fins al Portillo de Bescanó d'aquí seguírem una ruta amb pintura groga per arribar on teníem el cotxe a la vall de Belagua, no ho teníem molt clar, però vam començar a trobar senyals grogues fins que es van perdre, estarem donant voltes fins tornar a visualitzar-les. El final dels senyals era en unes pistes d'esquí de muntanya i en un costat de la vall es veia un edifici prop de la carretera. Dinarem sota uns pins fent la migdiada. Vam continuar a camp a través en paral·lel de la carretera fins al refugi del Belagua, el qual està abandonat; prop de allí van omplir les cantimplores per portar aigua fresca. Després vam continuar anant pel GR 12 fins arribar a baix de tot, a la Mata de Haya, on hi havia el cotxe . Vam anar a comprar formatge en una casa que en veníen de cabra; la curiositat és que els que portaven la granja era una parella catalana.\nDURADA i RECOMANACIONS\n• La ruta no està senyalitzat en absolut.\nInicialment el atribuïm al fet que potser la ruta era molt nova, però com en cada etapa ens donaven una data d'inici diferent (ens han arribat a dir que és el segon any, el quart i el sisè) tampoc podem disculpar per aquí ..\nAltres vegades ens han al·legat que no es podia perquè era un parc natural. Totes les altres rutes circulars que hem fet eren en parcs naturals i totes estaven senyalitzades.\nCal reconèixer que a la web ho dieu (que no hi ha senyalització cap) però és una cosa a plantejar-se. Sobretot després de llegir el següent punt.\n• Els tracks\nAi els tracks ... ha estat un dels temes més negligents que hem observado..Cuando contesteu a la reserva es diu que se'ns enviessin els tracks per correu. L'aire de misteri i privacitat ens va portar a pensar que eren tracks impecables realitzats i actualitzats per l'organització i no els chequeamos un a un abans de sortir confiant en el producte. Doncs bé, aquesta trackeada una ruta que no coincideix en la major part del recorregut amb l'opció A (en el cas del Track A), ni amb la B (en el cas del track B) ni amb el Mapa. I això com a organització diu molt (o molt poc)\nEn l'etapa de Linza a Lamberaut vam arribar a mitja sopar (després comentem tema horaris ..) i ens van dir que si, que els constava una reserva de 4, però que a la tarda havia vingut una família amb nens (dificil d'confondre amb un grup de 4 adults amb motxilla) i que es pensavan que ells eren el grup de 4. En consequencia, que no ens esperaven. Aquí hem de dir que teniu molta sort amb el guia de muntanya espanyol que va intentar el millor que va poder suavitzar la situació i mitjançar perquè ens donessin de sopar i ens s'allotjaran. Es va esforçar molt i va aconseguir apaivagar la nostra indignació. Un 10 per a ell.\nSent una ruta d'etapes llargues i dormint en refugis, el normal és que puguis esmorzar bastant d'hora per aprofitar les primeres hores del dia en què el sol no apreta tant. Però els refugis donaven l'esmorzar el més d'hora a les 7:30, i sense possibilitat d'avançar-ni demanant-ho. El cas més flagrant és el de l'etapa Linza-Laberaut, en què per molt que corris, esmorzant a les 7:30 no surts abans de les 8:15, en una etapa en què fàcilment et vas a les 10-12h si tot va bé, i el sopar a Laberaut la donen a les 19: 30h.\n• Temes diversos\nEn cap refugi se'ns ha ofert calçat còmode decent. En el primer tens el cotxe, per la qual cosa no cal. Però en els francesos la cosa ja era insultant.


Sara García: “Els recursos no són suficients per atendre la demanda per autisme” | Ràdio Capital. La ràdio de l'Empordà\nNotíciesCastell - Platja d'AroSupermatíEntrevistes SupermatíSant Feliu de Guíxols\nSara García: “Els recursos no són suficients per atendre la demanda per autisme”\nL'associació Viu Autisme ha organitzat aquest cap de setmana el seu primer esdeveniment solidari\nL’associació Viu Autisme ha organitzat aquest cap de setmana el seu primer esdeveniment solidari. Va ser un sopar organitzat pel xef Paco Pérez a l’Hotel Alàbriga. Els beneficis aniran destinats a projectes d’inclusió social i a la creació d’un centre tutelat. Aquest cap de setmana s’organitzarà el torneig de pàdel que no es va poder celebrar per causes meteorològiques.\nLa presidenta de l’associació, Sara García, ha demanat a Ràdio Capital augmentar els recursos destinats a l’autisme.\nHa explicat que les persones autistes veuen el món d’una manera diferent perquè no tenen les eines per relacionar-se. “La resta de societat ha d’aprendre a relacionar-se i millorar el tracte”, ha assegurat. Per això, Sara García afirma que també cal millorar la informació pels professionals i les famílies.\nViu Autisme està formada per 80 famílies de persones amb Trastorn d’Espectre Autista o TEA. Amb aquesta jornada benèfica, han aconseguit recaptar fons per l’associació, però també volen conscienciar a la societat.\nArticle següentEls càmpings gironins instal·len expositors amb vins DO Empordà


Activitats – Pàgina 2\nPosts in category Activitats\nTROBADA INFANTIL 29-05-2016\n23 maig 2016 Written by Cori\nSi t’agraden els Nans ara pots jugar amb la Blanca i el Fort, veure una peli i berenar. Tenim jocs com: parxís, oca, cartes, dominó, pintura i jocs de fusta, t’ hi esperem! Trobaràs nens i nenes per divertir-te!\nactivitats, blancafort, cinema, jocs, NANS\nLa nostra AV col·labora amb la campanaya de l’ELA\n23 octubre 2014 Written by bpluma\nL’Alcalde de Reus, Sr. Carles Pellicer va anomenar a tots/totes els presidents/tes de les AV de la ciutat per fer l’Ice Bucket Challenge i fer una donació per la malaltia de l’ELA. El dissabte 20 de setembre al CC Ponent, vam fer l’acció i després vam fer l’ingrés del donatiu de 50,00€. DonatiuIBC\ndonatiu, ice bucket\nFesta IX Aniversari Associació\n13 octubre 2014 Written by Cori\nDiumenge dia 26 d’octubre del 2014 A la una TALLER DE PINS ART Abans de tastar l’estupenda paella, els nens i nenes podran fer el taller de Pins Art que tan d’èxit està tenint als barris de Reus. A dos quarts de dues ELS NENS AMB ELS NANS Els nenes i nenes que vulguin podran […]\naniversari, blancafort, festes\n2 juliol 2014 Written by bpluma\n4, 5 i 6 de juliol de 2014 Divendres 4 de juliol NIT Aperitiu amb cava 21.30 h, pregó d’inici de les festes a càrrec de Salvador Palomar, etnòleg, membre de Carrutxa i estudiós de les festes populars. Les nostres festes sota la visió d’un reusenc que estima la nostres tradicions i la nostre […]\nAdjutem notícia publicada al Diari Més el passat 14 de mai de 2014 on s’informa que el servei de “Bus a la carta” arribarà en un futur proper a la nostra urbanització. El dia 30 de maig, li vam preguntar a la regidora resposable de Reus Transport Sra. Alícia Alegret sobre el temai ens va […]\n7 març 2014 Written by bpluma\nDiumenge 23 de març de 2014 Horaris: 13:00 Activitats per a nens/nenes amb inflable, jocs i bogeria sobre rodes 14:00 Calçotada Tiquet 1 – Calçotada Completa – Aperitiu – Calçots – Carn (corder, llonganissa, cansalada) – Postres – Cafè Preu tiquet: 15 €/Persona (NO Socis: 18 €) Tiquet 2 – Sense calçots – Aperitiu – […]\nblancafort, CALÇOTADA, SALSA


El bloc d'Assumpció Vila: L'arxiu d'Imatges de Sarrià de Ter\nSovint quant hom parla d’un arxiu, i en particular d’un arxiu públic, es fa referència a textos, documentació, sobretot administrativa, custodiada per organismes públics, els quals estan obligats a posar-la a disposició dels ciutadans.\nAquest concepte, diguem-ne tradicional, ha evolucionat amb el temps. A més de lligalls, farcits de decrets, llicències, cartes i altra documentació, les institucions també emmagatzemen plànols, cartells i, en menor quantitat, fotografies. Molt rarament gravacions de veu i films.\nCadascun dels arxius sol tenir una especialitat. Per posar un exemple d’arxius gironins, el del Col·legi d’Arquitectes de Catalunya conté còpia dels projectes visats, arxius personals que amb el temps han dipositat alguns arquitectes i una notable biblioteca i hemeroteca especialitzada en urbanisme. L’Arxiu Diocesà conté documentació relativa als temes de l’Església des de l’any 817 i l’Arxiu Històric de Girona custodia fons notarials que s’inicien al segle XI.\nLa funció d’un arxiu municipal abasta un àmbit més reduït, circumscrit al terme geogràfic del municipi, però el seu contingut pot arribar a ser tan complex i tan divers com algun dels que hem esmentat. En alguns pobles d’origen medieval, es conserven cartes reials i pergamins de dates molt reculades. En el cas de Sarrià de Ter, l’Arxiu Documental no va gaire més enllà del segle XVIII, però només fa referència a documentació administrativa de l’Ajuntament. Des de l’any 2004 l’Arxiu Històric de Sarrià de Ter, des de l’inici fins a l’any 1983, està en dipòsit a l’Arxiu Històric de Girona, que fa les funcions d’Arxiu Comarcal, i està degudament inventariat.\nDe resultes d’aquest dipòsit s’ha facilitat la tasca dels historiadors, en particular de Javier Anton Pelayo, autor del llibre sobre Sarrià de Ter que en breu editarà la Diputació de Girona, i de Josep Brugada, coordinador del llibre, Sarrià de Ter, el paper de la història. També Ramon Riera va consultar aquest arxiu per fer l’article sobre la República a Sarrià de Ter, publicat en aquesta revista i que ha estat el tema de la seva conferència aquest onze de setembre. Els fruits d’una bona catalogació i d’un arxiu a disposició dels investigadors són, doncs, evidents.\nI la resta, on és? I el que és més important, què més s’ha de custodiar?\nEl gruix de la documentació administrativa contemporània, és a dir, des de 1983, es troba en diverses dependències municipals, tant a l’edifici de l’Ajuntament com a l’edifici de les antigues escoles. Ara per ara, no existeix un local específic per servar la documentació, la qual cosa provoca que s’arxivi només el que és formalment obligatori.\nQuè cal arxivar? Doncs tota la documentació que genera el mateix Ajuntament: actes, decrets, llicències, cartes, cartells, fullets... i tota la que fa referència al municipi, la que generen les entitats i també les notícies publicades en mitjans de comunicació.\nDe la documentació purament administrativa, se’n fa càrrec la Rosa Dachs, i la de les entitats i mitjans de comunicació, l’Anna M. Fornells des de la Biblioteca, tot i que sense ser exhaustiva i també amb una evident manca d’espai. Per altra banda, cada departament sol tenir cura i guardar la seva pròpia documentació, però, com que no existeix un espai físic on dipositar-la amb un cert ordre, segurament existeixen llacunes.\nSi avancen els projectes iniciats en l’anterior legislatura, es podrà comptar en el futur amb dos arxius: el pròpiament administratiu, en fase activa i semiactiva, dins les dependències municipals, allà on havia estat l’antic escenari del Patronat, i l’Arxiu Històric, que estarà al nou Centre Cultural Emília Xargay.\nLa llei 10/2001 de la Generalitat de Catalunya per la qual es regula el sistema d’arxius de Catalunya obliga els ajuntaments de més de 10.000 habitants a tenir arxiu propi i a contractar un arxiver municipal, amb formació específica. Per als municipis més petits recomana la creació de l’arxiu propi o bé gestionar la documentació en fase semiactiva o inactiva conjuntament amb l’Arxiu Comarcal.\nQueden encara altres documents, no menys importants que els de text, però que mereixen ser degudament arxivats i, per la seva vulnerabilitat física, guardats en llocs adients: les imatges i els films, el que s’anomena el patrimoni audiovisual.\nUn dels darrers convenis que va signar Nicolàs Pichardo com a alcalde fou el d’assessorament per a l’Arxiu d’Imatges amb la Diputació de Girona. La Diputació vol posar a disposició dels ajuntaments un programa específic d’emmagatzematge d’imatges de manera que tots els ajuntaments les tractin de manera homogènia, i així, en el futur, tots aquests arxius es puguin compartir a Internet. Ara per ara, l’assessorament només consisteix a dir les condicions en què s’ha de guardar el fons fotogràfic, la dimensió en què s’han d’escanejar les imatges, la capacitat de l’ordinador, quina documentació s’ha d’emetre quan es reben fons de particulars i el tipus de contracte que s’ha de formalitzar amb els fotògrafs per als encàrrecs. Falta definir el model comú de fitxer, la qual cosa realment facilitarà la tasca dels ajuntaments.\nL’Àrea de Cultura de l’Ajuntament de Sarrià de Ter ha adquirit el material informàtic adequat i el mobiliari i ha començat a recuperar tot el fons fotogràfic dispers dins del mateix Ajuntament, a catalogar-lo, escanejar-lo i guardar-lo en un arxiu informàtic.\nPerò l’objectiu d’un arxiu d’imatges és molt més ambiciós. Es tracta de recuperar la memòria visual del poble, la vida social, els fets que han tingut rellevància en el darrer segle XX. Per això, a més del material del mateix Ajuntament, l’arxiu ha d’estar en disposició de rebre fons de particulars, és a dir, de tots aquells que vulguin cedir fotos familiars o bé d’actes que tinguin a veure amb el poble. I anant més enllà, també s’ha de pensar a recollir tot el material audiovisual que es tingui constància que existeix: films casolans o de professionals que també estiguin relacionats amb l’activitat social i esportiva del poble. On és, per exemple, tot el material que l’Artur Mutos ha filmat al llarg dels anys?\nEn una reunió del Consell de Cultura, Raimunda Coll va esmentar que, una vegada aquest fons s’hagi catalogat, es tindrà un material excepcional per fer-ne exposicions, o un llibre específic de fotografies. Només cal veure l’exemple del CRDI (Centre de Recerca de Difusió de la Imatge) de l’Ajuntament de Girona, que ha publicat diversos llibres per donar publicitat a aquest patrimoni. Una vegada inventariat, els fons també han d’estar en disposició de ser consultats per part dels ciutadans.\nPer fer el llibre Sarrià, el paper de la història, es varen buidar tots els fons fotogràfics coneguts per trobar fotos de Sarrià amb poca fortuna, per la qual cosa és important recuperar els fons de particulars, ja que els oficials tenen poc material relatiu al nostre poble.\nTot plegat sembla una feina feixuga, de llarg abast. El més important, però, és que s’ha iniciat, que es té clar com s’ha de fer i quins són els objectius. El més fàcil és que tingui continuïtat, però és necessari el concurs de tots els que ara tenen la responsabilitat en la gestió de l’Àrea de Cultura de Sarrià de Ter per tal que, amb el temps, disposem d’un bon arxiu d’imatges.\nRegidora pel PSC a l’Ajuntament de Sarrià de Ter\narticle publicat a la revista Parlem de Sarrià n.62 (juliol-setembre 2007)\nPublicat per Assumpcio Vila a 20:18


Junts per Banyoles: d’abril 2012\nNou butlletí d'informació municipal de Junts per Banyoles\nAquest matí s’ha presentat el tercer butlletí d’aquesta legislatura en que hi podem trobar temes que han estat d’actualitat el primer trimestre del 2012 com ara la compra de la barca Anna per part de l’Ajuntament, l’estat de projecte d’urbanístic de “Sota Monestir” o el descontrol pressupostari de l’equip de govern.\nAquest nou butlletí segueix en la línea dels anteriors i pretén arribar a totes les llars de la ciutat amb una tirada de 6.500 exemplars que es repartiran en els propers dies. L’objectiu d’aquests butlletins és poder fer arribar a la gent de Banyoles el punt de vista de Junts per Banyoles sobre els temes d’interès de la ciutat.\nEn aquest número es tracten temes com: La compara de la barca de passeig a l’estany per part de l’equip de govern, la necessitat d’un nou Pla General per tal d’afrontar el Sota Monestir, el descontrol pressupostari de l’equip de govern o la poca activitat que està generant la Factoria d’Arts Escèniques.\nAmb aquesta publicació Junts per Banyoles segueix amb el compromís de transparència i informació a la ciutadania. L’edició ha estat finançada amb les aportacions dels regidors i simpatitzants del grup.


Xiaomi recorda el final de la prevenda del model Mi 11 Lite 5G\nMi 11 Lite 5G és un nou mitjà de l’estable de Xiaomi. Aviat arribarà al mercat i actualment es pre-venda en paquet amb Mi Band 6. Xiaomi no disminueix la velocitat i recorda la promoció de la promoció de ...\nXiaomi prepara un successor per a Mi Note 10\nnota mitjana 10, Xiaomi\nXiaomi Mi Note 11, un altre mitjà d’aquesta companyia, debutarà aviat al mercat xinès. El telèfon intel·ligent ja està certificat i el mercat substituirà l’èxit Mi Note 10. El debut del nou Xiaomi s’acosta, la informació ...\nMonitor de temperatura i humitat Mi 2: revisió d’un petit sensor de Xiaomi\nsensor de temperatura i humitat, jo a casa, Xiaomi\nLa meva casa intel·ligent creix lentament. Una de les següents coses que vaig decidir afegir a la meva habitació va ser un sensor, Mi Monitor de temperatura i humitat 2, que vaig obtenir en promocions a Aliexpress. Com són...\nMi Band 6 els dies a Polònia. Xiaomi escalfa l’atmosfera\nla meva banda 6, Xiaomi, Xiaomi meu band 6\nXiaomi Mi Band 6 debutarà a Polònia. Tot i això, la companyia va decidir escalfar l’ambient abans de l’estrena. El preu de la nova polsera serà molt atractiu. Xiaomi escalfa l'atmosfera. El fabricant ha planejat l'estrena de Mi Band 6 el 29 d'abril. Tots ...\nNotícies, promocions especials, smart Home\nPromocions setmanals del 19 al 25 d'abril de 2021\nCom cada setmana, recollim les millors promocions per a vosaltres a AliExpress, Geekbuying.pl i molt més. Busqueu una bona oferta? La vas trobar Si no ho sabeu o voleu recordar-vos com fer compres encara més barates a ...\nXiaomi Mi Band 6: ja el tenim, ja ho estem provant\nbanda intel·ligent, la meva banda 6, Xiaomi\nXiaomi va presentar l’última versió de la seva banda intel·ligent el 29 de març d’aquest any. Tot i que encara falta un temps fins a l'estrena polonesa de Xiaomi Mi Band 6, he tingut el plaer de provar aquest dispositiu durant diversos dies ...\nLa màgia del cinema a la pràctica: Xiaomi produeix pel·lícules\nsom 11, Xiaomi\nEn una època de tancament de pel·lícules i la transició cap a la transmissió en línia, el rodatge mòbil pot ser una evolució i un homenatge a l’art de fer cinema. Xiaomi Studios, fundada per Xiaomi, va llançar una campanya de pel·lícules per a mòbils titulada "Nit i dia". La campanya ...\nXiaomi us convida a l’estrena de nous productes\nXiaomi us convida a l’estrena dels productes tan esperats, com ara Mi 11 Ultra i Mi Band 6. L’estrena està prevista per a l’abril. Hem esperat molt de temps, i finalment Xiaomi presentarà nous productes. Mi 11 Ultra i el Mi ...\nXiaomi escalfa l'atmosfera abans de l'estrena de Mi Band 6\nla meva banda 6, Xiaomi, xiaomi mi\nXiaomi Mi Band 6 és una nova banda produïda per una empresa xinesa. El debut a Polònia s’acosta i veurem la banda al nostre mercat aquest trimestre. La banda ja està disponible per a la compra a ...\nMireu les millors fotos preses amb els telèfons intel·ligents Xiaomi.\nXiaomi organitza la 3a edició del ShotByMi Photography Challenge, els aficionats poden aconseguir creativitat i guanyar premis valuosos alhora :) ShotByMi Photography Challenge és un concurs anual de fotografia mòbil que té com a objectiu promoure la creativitat i la tecnologia. De moment ...\nMi Watch Lite: un rellotge intel·ligent semblant a SmartBand\nbanda intel·ligent, rellotge intel·ligent, la meva banda 5, mira’m, mi watch lite, banda intel·ligent, SmartWatch, Xiaomi\nMi Watch Lite ens va arribar fa un temps. Va ser, i segueix sent, el primer rellotge intel·ligent amb el logotip de Xiaomi a la nostra família. Va substituir la Mi Band 5, l’última banda de Xiaomi. Com ...


Pàgina web\thttps://www.rosessub.com/\nTrucar972 25 52 69\nRoses, es troba a la Costa Brava, a una de les 10 badies més belles del món.\nOferim sortides en vaixell al Parc Natural del Cap de Creus i a les Illes Medes.\nSom especialistes en formació de bussejadors i organització de viatges de busseig. Per això oferim:\nCentre Padi homologat 5 estrelles\nVaixell ampli i confortant\nEquip professional i amable\nUn equip jove i dinàmic. Alegre i divertit!!!\nPerò sobretot conscient de les necessitats de cada persona i amb un respecte molt rigorós en normes i sistemes de seguretat.\nLa nostra embarcació Pepita, és un gran vaixell de 14m. d'eslora, preparat únicament per al busseig. La seva gran amplitud i capacitat, us permetrà equipar-a bord confortablement.\nInterior a resguard del fred i estufa a l'hivern\n2 ampolles per a subministrament d'oxigen d'emergència\nZodiac semirrígida- embarcacion de suport\nRàdio, vhf, Radar\nD Ucha fixa i mobil\nMusica a bord\nBateig - Dsd\nRuta monumental pel centre històric… (a 9 km)\nRuta de les cultures a la Costa Brava (a 9 km)\nEl monestir de Sant Pere de Rodes (a 9.1 km)\nUn circuit per a golfistes a Catalunya (a 15.3 km)


Lactalis retira a Espanya 37 referències d'alimentació infantil per complet\nActualitzada 18/01/2018 a les 10:25\nSota les marques Sanutri, Damira i Puleva Bebé, després de l’aparició de diversos casos de salmonel·la\n© La planta de Lactalis a França.\nEl grup Lactalis ha anunciat aquest dijous que retirarà del mercat espanyol tots els productes de 37 de les seues referències sota les marques d’alimentació infantil Sanutri, Damira i Puleva Bebé, després de l’aparició de diversos casos de salmonel·la.\nLa companyia ja va procedir el desembre a treure dels punts de venda els lots que havien estat produïts a la seua fàbrica de Craon (França) abans del 15 de febrer, i ara amplia aquesta mesura també als que van sortir posteriorment de l’esmentada fàbrica.\nEn un comunicat, la companyia ha confirmat que el cas d’un lactant afectat per salmonel·la a Espanya i que va ser atès a l’hospital basc de Cruces -ja va rebre l’alta- estava "relacionat amb el mateix tipus de soca dels casos apareguts a França" vinculats al consum de la seua llet infantil, per la qual cosa la firma ha ofert les seues disculpes.\nDes de l’empresa han insistit que ha optat per aquesta retirada "de forma voluntària" i "en coordinació amb les autoritats franceses i espanyoles" com a "mesura de precaució màxima". Segons ha afirmat, la iniciativa pretén "facilitar el procés global de retirada a causa del gran nombre de lots involucrats" i que es trobaven a la venda en farmàcies i parafarmàcies.\nFins avui ja s’han "bloquejat i recollit més de 550.000 unitats de producte", d’acord amb Lactalis Iberia.\nLa campanya de retirada afectarà referències de llet en pols de Damira, Sanutri i Puleva Bebé, així com farinetes de l’ensenya Puleva Bebé, llet en pols per a metabolopatías de Taranis Nophenyl i a un mòdul de nutrició de Matodextridine.\nLa companyia d’origen francès ha demanat als consumidors dels seus productes a què "revisin" aquestes referències i, en cas de tenir-ne algun, procedir a la seua devolució; per facilitar el procés, la firma ha obert el telèfon d’informació 900 102 336.\n"El consum de la resta de productes de Sanutri, Damira i Puleva és totalment segur. Això inclou tant els cereals i galetes de Sanutri i Damira, com les fórmules de soja de Sanutri Velactin i la llet líquida de la marca Puleva Peques, ja que tots ells són produïts a Espanya", han garantit des de l’empresa.\nA França, la polèmica va créixer la setmana passada després que es detectés que alguns dels productes que havien de ser retirats van seguir a la venda en desenes de supermercats i farmàcies, així com en grans superfícies.\nLactalis ha recordat avui que va donar "instruccions" directament o indirectament a tots els punts de venda per retirar i bloquejar els lots afectats i va informar els consumidors a través dels mitjans de comunicació.\nL’empresa, fundada el 1933, va passar a ser un dels gegants mundials del sector lacti des que va llançar una opa hostil el 2011 a la italiana Parmalat; actualment, compta amb 246 fàbriques a 47 països, entre ells Espanya, Mèxic, Brasil, Argentina, Colòmbia, Veneçuela i Xile.\nLactalis no descarta que nadons hagin consumit llet contaminada des del 2005\nAlerta per baixada de temperatures i fort vent aquest dijous\nEls neuròlegs descarten que l'acusat pel crim d'Aspa pateixi epilèpsia\nVÍDEO. Un taxista denuncia agressions i càrregues de la Policia\nIMATGES i VÍDEOS de la nevada al Pirineu\n1.Tres autocars escolars amb 100 menors es...\n2.Una vintena de vies afectades per les nevades\n3.IMATGES i VÍDEOS de la nevada al Pirineu\n4.Alerta per baixada de temperatures i fort vent...\n5.Cauen les temperatures fins a mínims rècord a...\n6.Els neuròlegs descarten que l'acusat pel crim ...\n7.Cs denuncia brutícia i xeringues en un parc de ...\n8.Una única empresa opta a reobrir el Mercat del ...\n9.Un error de càlcul obliga a excavar de nou el ...\n10.El caçador va rematar els rurals a terra a ...\n1.Mor una jove d'Alfarràs en un altre sinistre a ...\n2.Accident múltiple sense ferits a l'A-2 a ...\n3.Sis comarques de Lleida, en alerta de nevades...\n4.Mor el conductor d'un turisme en un xoc...\n5.Agramunt avisa de possibles lladres d'aquesta...\n6.Demanen retirar el distintiu de qualitat a una...\n7.Expectació a Tàrrega al buscar una 'càpsula de...\n8.Un xòfer ebri i sense carnet atropella una ...\n9.Filtració massiva de 773 milions de comptes de ...\n10.Festa 'rave' il·legal de tres dies en un ...\n1.Dos ferits lleus per una explosió en un bar de ...\n2.Mor una dona de 79 anys en un accident a...\n3.Mor una jove d'Alfarràs en un altre sinistre a ...\n4.Detingut un home que acabava d'atracar un banc...\n5.Hospitalitzada pel primer accident greu d'un...\n6.VÍDEO. Avançament temerari d'un camioner al P...\n7.Denuncia 'mala praxi' de l'Arnau en la mort de...\n8.La Paeria dóna llicència a Bricomart per a una ...\n9.Una jove advocada de Cervera mor a Sri Lanka\n10.L'oferta d'oci nocturn per als joves\n1.Repinten el mural independentista més gran de ...\n5.ENQUESTA. Què s'hauria de fer amb el mural ...\n6.Un pub de la Zona Alta veta l'entrada a joves...\n9.Mor Bernabé Hernández, exregidor de la Paeria, ...\n10.Pancarta contra el ministre Borrell a la...\n1. Alerta per baixada de temperatures i fort vent...\n2. VÍDEO. Un taxista denuncia agressions i ...\n3. Com serà el nou etiquetatge de la llet?\n4. Cabify estudia llançar abans de juny una ...\n5. Tres autocars escolars amb 100 menors es...\n6. Els neuròlegs descarten que l'acusat pel crim ...\n7. IMATGES i VÍDEOS de la nevada al Pirineu\n8. Una vintena de vies afectades per les nevades\n9. El trasplantament dels dos arbres davant...\n10. Traspassats 38 comerços gràcies al programa R...


Els becaris de “La Dipu et beca” finalitzen les seues pràctiques en Torrent\nEls becaris de “La Dipu et beca” finalitzen les seues pràctiques en l'Ajuntament de Torrent\nDesprés de dos mesos de treball en les diferents àrees de l’Ajuntament de Torrent, els becaris del programa “La Dipu et Beca” han finalitzat les seues pràctiques formatives. Un total de 38 estudiants universitaris i de formació professional d’àmbit local han sigut els beneficiaris d’aquestes pràctiques remunerades que els han permés aplicar els seus coneixements acadèmics en una de les seues primeres preses de contacte amb el món laboral.\nS’ha fet un acte de comiat en el Saló de Plens de l’Ajuntament de Torrent on se’ls ha atorgat un diploma acreditatiu de les pràctiques formatives en el consistori i en el qual han estat present representant de l’equip de govern i de la resta de forces polítiques i alguns dels funcionaris que han exercit de tutors durant aquest període de formació. Patricia Sáez, regidora d’Educació i alcaldessa accidental, els ha dirigit unes paraules d’agraïment i ha assenyalat que desitja que “conéixer el funcionament de la institució i l’administració des de dins haja sigut una bona experiència que segur que els servirà per a un futur professional”.\nLa labor dels estudiants dins de l’Ajuntament ha sigut essencial en el suport de moltes àrees, per la qual cosa aquesta iniciativa és un intercanvi positiu de coneixements i experiència per a treballadors i becaris.


Taller de massatge infantil a La Canyada - Amamanta\nEl contacte i calor que ofereixen el cos de la mare i del pare amb el bebé són essencials en la creació i enfortiment del vincle amb el xicotet ésser. Les mans són una extensió del pit i tors protector que transmeten seguretat, afecte i confiança. Per això el massatge és una eina fonamental per a estrényer vincles entre pares i fills, però també per a multitud de beneficis com calmar el plor, alleujar el dolor, facilitar l’expulsió de gasos, estimula l’aparell digestiu, afavoreix la coordinació muscular…\nEs recomana portar roba còmoda, una estoreta per al bebé i oli suau com el de calèndula o ametlla, o en defecte d’això, crema hidratant suau de bebé.\nEl taller es realitzarà de manera presencial el dimarts 22 de març a les 11h, en el Centre Social de la Canyada (Paterna), en la sala d’actes del primer pis.\nPer a controlar l’aforament és necessari reservar per whatsapp al 670040930\nTé l’AEP conflictes d’interés a l’hora de fer complir el Codi de Succedanis?\nXarrada ‘Alimentació Respectuosa (BLW)’ en el Taller de Torrent I


SEMPRE POTS FER-HO MILLOR: 2013\nII Fasttriatlon Canal Olímpic\nEl diumenge passat es va celebrar al Canal olímpic de Catalunya el II Fasttriatlon, i el meu primer triatló d’aquesta temporada en la modalitat Sprint.\nAquest triatló era especial perquè l’organitzava el club i ens retrobaríem, després de dies, tots i totes els/les components de l’equip Fasttriatlon.\nDe bon matí ja m’aixecava i agafava el cotxe per arribar a Castelldefels. Feia calor i bon temps, i semblava que el vent tampoc ens molestaria. Mentre deixava la bici ens trobàrem totes les noies de l’equip, la Sara Loehr, la Núria Pubill, l’Anna Flaquer, l’Aida Pintó, l’Alba Pardo,... Poc a poc arribava l’hora de sortir, i ens havíem de posar el neoprè i intentar escalfar una mica. No ens en vam adonar i ja donaven la sortida. En el tram de natació l’Anna Flaquer ja ens va treure una mica de distància a la Núria i a mi i just darrere nostre l’Aida i la Sara. En sortir de boxes a la primera transició anàvem la Sara, la Núria i jo. Al cap de pocs metres de la sortida del tram de bici vam atrapar l’Anna. A partir d’aquí aniríem totes juntes fent relleus fins al final d’aquest tram. Cinc noies, quatre de les quals del mateix equip, del Fasttriatlon. Després tocava la cursa a peu on totes ens hi jugàvem les posicions del podi. Les més ràpides fent la transició vam ser la Sara i jo cosa que ens va permetre agafar el cap de cursa. Fins al quilòmetre 2,5 vam anar juntes, allí la Sara es va distanciar una mica i això em va ajudar a aconseguir la victòria. Just darrere meu va entrar la Sara, després L’Anna, la Núria i L’Aida. I així completàvem el podi top5 on totes érem components de l’equip Fasttriatlon.\nAquesta victòria va ser com un regal per a mi ja que dissabte va ser el meu aniversari. Estic molt contenta d’aquest principi de temporada. Ara toca continuar entrenant amb els ulls posats a l’Extreme-man de Salou, però abans faré una parada al Duatló de la Segarra.\nPublicat per Dolça Ollé Gatell a 12:15 Cap comentari:\nJa porto unes quantes setmanes de temporada, i actualitzo el bloc per explicar-vos una mica com van les hores de bici, córrer i piscina. Poc a poc he augmentat els volums d’entrenaments i les intensitats, i les bones sensacions estan arribant. També vull dir que les sessions amb el Jordi van molt bé, els primers dies agulletes i cansament per tot arreu, però de mica en mica la cosa va millorant.\nAquest dies de Nadal he aprofitat per fer algun entrenament especial. El dia 25 de desembre ens ajuntem un grupet de bons atletes de Valls i anem a córrer pels voltants de Miramar. El 26 també faig una bona sortida amb bici, aquest any al costat de les màquines ciclistes Genís i Llibert que m’estan portant tota la temporada amb la llengua fora.\nI ja per acabar l’any vaig anar a fer la Sant Silvestre de Tarragona amb el Quim, que em va fer de llebre. Realment em vaig sentir molt bé i va sortir una molt bona cursa.\nAra ja som al 2013 i toca agafar el calendari de curses, decidir quines fer i preparar-nos per una temporada que esperem que vagi molt bé, i poder aconseguir tots els objectius que ens proposem.\nUs deixo amb el vídeo que ha fet el Fasttriatlon del dia de la presentació.\nPublicat per Dolça Ollé Gatell a 6:42 1 comentari: