Presentació de la jornada “Àfrica vista des de Catalunya” – CARLES LLORENS\nPresentació de la jornada “Àfrica vista des de Catalunya”\nOctubre 7, 2009 Octubre 8, 2009 carlesllorens Deixa un comentari\nBon dia a tothom i en primer lloc, gràcies. Moltes gràcies a tots els presents per haver acceptat la invitació de Convergència, de participar en aquest seminari que organitzem conjuntament amb el ELDR Party. Moltes gràcies, sobretot, però, els que heu acceptat de participar-hi com a ponents. Estem molts contents d’aquest programa de luxe.\nObrim i tanquem amb dues personalitats que han escrit sobre Àfrica amb una gran lucidesa. L’obra de Gustau Nerín ha estat comparada amb la de Nigel Barley o la de Marvin Harris. No em sembla gens exagerat. El seu “Antropòleg a l’olla” és un llibre increïble. Presentat pel president Pujol, tanca qui ha estat comissari europeu Louis Michel que a “Africa-Europa: la indispensable aliança” ens diu que no és ja un continent que hem de mirar amb paternalisme, sinó un aliat estratègic de cara al futur. Un llibre lluny de tòpics, però molt ple de sentit comú.\nEntre l’obertura i la cloenda, parlarem de cooperació i d’immigració. D’entre tots els que participaran a aquestes dues taules, permeteu-me que destaqui a Yayi Bayam Diouf, presidenta de l’Associació de Dones contra la Immigració Il·legal, coneguda com “Mare Coratge. La seva història, però sobretot la seva feina, resulten un referent de tot el continent. Ens omple d’orgull tenir-la entre nosaltres.\nAmb la Mare Coratge\nDit això, em pertoca no presentar, sinó donar-li la paraula l’Artur Mas. Abans, només dues constatacions.\nPrimera: Artur Mas és l’únic líder català que s’ha ocupat de l’Àfrica subsahariana. Com a conseller en cap, l’any 2002 va viatjar a Costa d’Ivori. Era el primer viatge d’alt nivell de la Generalitat a l’Àfrica negra i Mas el plantejava “com un reconeixement a la feina dels cooperants catalans”. En aquell moment va adquirir un compromís “Si sóc president de la Generalitat, viatjaré almenys una vegada a l’any a l’Àfrica”. A l’oposició, no ha deixat de viatjar al continent. El juliol del 2008 va visitar Senegal on va conèixer la realitat de la immigració il·legal i de les pasteres. També es va entrevistar amb el president del país, Abdoulaye Wade. Més enllà d’això, revelaré que, al seu despatx, just on rep totes les visites, hi ha un quadre d’en Joaquim M. Puyal amb un mapa d’ Àfrica fet com de retalls de notícies de diaris i sota hi diu: En sabem res, de l’Àfrica? És una il.lustració i una frase que podrien ser-ho perfectament dels fulletons d’aquesta jornada. Per què, justament, el que volem és posar sobre la taula el desconeixement que tenim d’aquest continent.\nLouis Michel i Jordi Pujol\nFeta la primera constatació –òbvia- una segona que, no essent tan tangible, em sembla igualment òbvia i que em ve de gust de dir: Artur Mas, avui, és l’únic líder de la política català, dels eventuals candidats a la presidència de la Generalitat, capaç de ser present a l’escenari europeu i internacional. Malgrat estar a l’oposició, sovint se’l reclama en tribunes acadèmiques i econòmiques, en l’àmbit liberal, en fòrums europeistes o sobre nacionalisme. A l’àmbit del partit liberal europeu és la veu de referència quan es parlar de temes mediterranis, una opinió que compte quan es parla d’immigració o d’economia.\nArtur Mas amb Louis Michel i Carles A. Gasòliba\nPer tot plegat crec que l’escoltarem amb la major atenció a l’igual que a tots els altres ponents.\nAl sopar de suport a l’exili guineà\nEn aquest link podeu llegir més informació sobre la jornada Àfrica vista des de Catalunya:\n← Han guanyat els liberals. La derrota de la socialdemocràcia agreuja la crisi del socialisme europeu.\nLandsbergis a Convergència →


Catalunya és el territori que crearà més ocupació de l'Estat durant el "Black Friday" - Empordà\nCatalunya és el territori que crearà més ocupació de l'Estat durant el "Black Friday"\nGirona és el tercer al rànquing amb 2.600 nous llocs de treball\nACN 24.11.2020 | 11:16\nExterior d'un centre comercial ACN\nExterior d'un centre comercial\nCatalunya és el territori que més ocupació crearà durant la campanya de descomptes del Black Friday, durant la qual es preveu que es signin 32.800 contractes, segons un estudi d'Adecco. Per demarcacions, Barcelona concentrarà la gran majoria de la nova ocupació amb 26.400 contractacions, seguida a molta distància de Tarragona i Girona, amb 3.000 i 2.600 nous llocs de treball, respectivament. A la cua de el rànquing hi ha Lleida, que només s'espera que generi 790 feines durant la campanya. L'empresa especialitzada en recursos humans assegura que el Black Friday del 2020 serà "atípic" per la crisi sanitària i la "incertesa provocada per la segona onada de contagis" però es podrà salvar gràcies al comerç en línia.\nA escala estatal, Adecco preveu el mateix nombre de contractacions vinculades a aquest període respecte a la mateixa campanya de l'any anterior, fet que suposa més de 184.000 contractes a tot Espanya. Per autonomies, després de Catalunya, la Comunitat de Madrid i la el País Valencià se situen al capdavant de les previsions, ja que crearan 32.300 i 22.800 nous llocs de treball, respectivament.\nEl comerç online serà el "principal beneficiat" en la campanya de el Black Friday. També veuran augmentar la contractació el gran consum -englobant alta perfumeria, cosmètica, electrònica, telefonia, joguines, imatge, so- l'alimentació, la distribució, el retail, la logística, el transport i la indústria tèxtil.\nBrugué: «Treballo per ser titular, sumar minuts i ajudar l'equip».


Les obres del passeig de la Plaça Major, més a prop\nLa Junta de Govern ha aprovat la licitació dels treballs, amb un pressupost d’1,2 milions d’euros\nLa Junta de Govern Local ha aprovat avui el plec de clàusules que regiran el contracte d’obres del Projecte de remodelació del passeig de la Plaça Major, que comptarà amb un pressupost de licitació superior a l’1,2 milions d’euros. Continua així el procés per materialitzar la reurbanització d’aquest espai central de ciutat, que tindrà l’aigua i el verd com a elements protagonistes.\nEl projecte permetrà guanyar 585 m2 d’espais de vegetació, amb 38 arbres nous que es sumaran als 23 existents. Així mateix, s’hi ubicarà una cortina d’aigua i llum, com també diversos brolladors i 26 bancs per seure-hi. La part més propera al Racó del Campanar serà pròpiament un passeig, amb línies d’arbres, vegetació i plataformes verdes. Mentre que la part nord que toca al passeig de Manresa tindrà una disposició més de plaça, delimitada per l’arbrat.\nTal i com assenyala l’alcaldessa Marta Farrés:\n"Amb la licitació dels treballs, continuem fent camí per fer possible la transformació del Passeig de la plaça Major i poder tancar així la seva configuració definitiva, després de tants i tants anys de provisionalitat. Amb el projecte, tindrem un passeig verd, amb espais per a vianants, on es podran fer activitats, passejar i comprar i amb el caràcter emblemàtic i de significació que ha de tenir com a espai de centralitat”.\nEl pòrtic d’aigua i llum oferirà moltes possibilitats com a suport per fer projeccions d’imatges o textos amb els quals es podran commemorar efemèrides, sensibilitzar sobre valors o sumar-se a celebracions. Tot això jugant amb la disposició de l’aigua, de la il·luminació i dels colors.\nEl nou Passeig serà un àmbit dinàmic i multifuncional, on les terrasses de bars i restaurants tindran espais reservats, tot garantint la convivència amb els vianants i amb els elements d’espai públic.\nTags: Junta de Govern Local, passeig de la Plaça Major, Plaça Major


XIX Premi d'Assaig Mancomunitat de la Ribera Alta\nRamon Ramon (Catarroja, 1970) va estudiar Filologia Catalana a la Universitat de València. Actualment, treballa de corrector lingüístic a l’editorial Afers, tasca que compagina amb l’escriptura. A més a més, col·labora esporàdicament en la revista digital Núvol. En el camp de la literatura, ha editat diversos poemaris, com Simfonia per a un estat de coma (Premi de la Crítica dels Escriptors Valencians de Poesia) i Els temps interromputs. En 2014 va publicar el seu primer dietari: Dins el camp d’herba (dietari 2009-2012).\nLlum a l’atzucac és un dietari intens i colpidor que confirma la trajectòria d’un escriptor creixentment reconegut. Es tracta d’una obra literària de gran nivell estilístic que combina amb destresa els elements habituals del gènere dietarista: la memòria, la reflexió, les descripcions de fets i experiències, les lectures, els viatges. Però, sobretot, fa present una veu pròpia, incandescent i sense concessions. Amb una serenitat estoica i una sinceritat impressionant, l’autor aborda l’angoixa de l’home contemporani, els dubtes i les perplexitats, l’ànsia de realització personal i l’ensopegada amb la dura realitat de la vida quotidiana, amb la consciència del temps que fuig.\nEn aquest dietari –que abraça els anys 2012-2016–, l’autor pretén superar la mera anècdota o el fet concret per a assolir certa categoria cultural a fi d’aproximar-se, fragmentàriament, a la complexitat de la vida, a l’entramat boirós de l’experiència individual i col·lectiva. Hi apareixen, per exemple, realitats locals com Catarroja o València o qualsevol indret del País Valencià, o espais igualment locals on l’autor fa de turista, com ara Londres, Florència, Bolonya o Manchester.\n«La dietarística és un bon gènere per a aproximar-nos a la realitat, la qual només es pot copsar de manera fragmentària, amputada o esbiaixada. Aquest relativisme, lluny d’abocar-nos al pessimisme, ens hauria d’encoratjar per intentar conéixer-nos millor com a éssers humans i com a societat, amb cautela i valentia alhora.»\n«L’anotació o la reflexió de dietari, impotent o limitada en si, pot arribar a il·luminar terrenys ombrívols per mitjà de la suggestió o la incitació lliures. Un dietari no ha de tindre prejudicis o, en tot cas, els prejudicis a què ens obliga la dignitat de l’art i la mateixa ètica.»


Universitat de Barcelona - La UB se suma a la Big Data Week a Barcelona\nInici > Notícies > La UB se suma a la Big Data Week a Barcelona\nLa UB se suma a la Big Data Week a Barcelona\n«Les dades en la recerca científica» és el títol de la sessió que acull aquest matí la Facultat de Física, en el marc de la Big Data Week.\nEn el marc de la Big Data Week 2014 que té lloc aquesta setmana a Barcelona, el Centre de Recursos per a l’Aprenentatge i la Investigació (CRAI) de la UB organitza avui dimarts, 6 de maig, a la sala Eduard Fontserè de la Facultat de Física, una sessió matinal titulada «Les dades en la recerca científica». L’activitat, que es proposa amb un plantejament transversal, tractarà aspectes que poden afectar qualsevol disciplina científica o qualsevol tipus de recerca en què s’utilitzin una quantitat important de dades, per exemple de l’àmbit de l’astronomia, el medi ambient, la genètica o la ciència ciutadana.\nLa sessió és oberta al públic en general i començarà a les 10 h. Després de la presentació de la jornada, a càrrec d’Atilà Herms, degà de la Facultat de Física, i d’Ignasi Labastida, cap de la Unitat de Recerca del CRAI, el programa continuarà amb diverses ponències, entre d’altres, de Xavier Luri, professor del Departament d’Astronomia i Meteorologia de la UB, que parlarà de les dades astronòmiques del projecte Gaia; Toni Gabaldón, cap del Grup de Genòmica Comparativa (CRG), que abordarà les dades genètiques, i Josep Perelló, professor del Departament de Física Fonamental de la UB, que oferirà la conferència «Dades i ciutadania: la ciència ciutadana».\nLa trobada també servirà per exposar les noves directives europees a l’entorn del programa Horitzó 2020, a càrrec d’Ignasi Labastida, i per posar damunt la taula els reptes que planteja la difusió i l’ús de les dades en la recerca científica.\nParticipació de professors de la UB al projecte «Big Bang Data» del CCCB\nA banda d’aquesta sessió a la Facultat de Física, la UB també estarà representada a la Big Data Week per diversos experts de la Universitat que participaran com a ponents en alguns dels actes programats al Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CCCB), seu principal del certamen. Així, el dijous 8 de maig, a les 17.30 h, el professor Jordi Perelló intervindrà en l’acte inaugural de la Big Data Week 2014 amb una conferència sobre la democratització del coneixement per aconseguir una recerca responsable i transparent.\nEl CCCB també ha organitzat el projecte «Big Bang Data», que s’endinsa en el fenomen de l’explosió de dades en què estem immersos des de les arts, la política, la investigació, la innovació i la participació. Aquest projecte inclou una exposició i un espai laboratori integrat, l’Estació beta, on es duran a terme diverses activitats paral·les. Una d’elles és una sèrie de tertúlies que, sota el títol «Recerca i big data», posaran en contacte directe el públic amb investigadors que han vist canviar i ampliar radicalment les seves possibilitats de recerca i les seves metodologies de treball gràcies a les noves capacitats de captura, processament, anàlisi i visualització de dades massives (big data). Entre els ponents, hi ha diversos professors de la UB.\nD’una banda, Xavier Luri, Jordi Torra i Jordi Portell, investigadors del Departament d’Astronomia i Meteorologia de la UB i membres de l’Institut de Ciències del Cosmos (ICCUB) i de l’Institut d’Estudis Espacials de Catalunya (IEEC), oferiran la tertúlia «Big data en astronomia: de l’antiga Grècia als nostres dies», el 10 de juny. Al seu torn, els professors de la UB José Remesal i Albert Diaz-Guilera, catedràtics d’Història Antiga i de Física Fonamental, respectivament, participaran en la sessió «EPNet: big data & història», el 7 d’octubre. Finalment, el 14 d’octubre es clourà el cicle de xerrades amb la tertúlia «Big data en l’estudi del cervell», en què intervindrà Joan Guàrdia, catedràtic de Metodologia de les Ciències del Comportament de la UB i membre de l’Institut de Recerca en Cervell, Cognició i Conducta (IR3C).\nLa Fundació Bosch i Gimpera (FBG) també se suma a la Big Data Week. L’FBG ha elaborat un catàleg amb les línies de recerca dels grups i centres de la UB que ofereixen serveis d’R+D+I per a empreses i institucions en el camp de l’anàlisi de grans volums de dades. El document conté informació bàsica sobre l’àmbit en què se centra la recerca del centre o grup.\nSobre la Big Data Week\nLa Big Data Week és un esdeveniment internacional que aquest 2014 celebra la tercera edició. Entitats de fins a vint-i-tres ciutats de tot el món connectades en xarxa organitzen conferències, debats, tallers i presentacions de treballs sobre l’impacte del fenomen de les dades massives en els àmbits social, polític, tecnològic i comercial.


Marc Márquez comença a Aragó l'assalt al lideratge de Moto2\nA MotoGP, Stoner no té rival i marca un ritme impressionant\nNURIA GARCÍA Barcelona 18/09/2011 00:00\n260x366 Marc Márquez segueix intractable a Moto2, categoria en què fa sis grans premis que no baixa del podi. / JOSÉ JORDAN / AFP Marc Márquez segueix intractable a Moto2, categoria en què fa sis grans premis que no baixa del podi. / JOSÉ JORDAN / AFP\nTo t i que ell, el seu equip i el seu mànager -Emili Alzamora- no vulguin dir-ho en veu alta, el cert és que per tot el pàdoc ja es considera Marc Márquez un dels aspirants més clars a rellevar Toni Elías com a campió de Moto2. Des que el pilot de Cervera va pujar al podi al circuit d'Assen no n'ha tornat a baixar. En les últimes sis curses -Itàlia, Alemanya, la República Txeca, Indianapolis i San Marino- Márquez ha retallat distàncies en la classificació general del Mundial, que ara per ara lidera l'alemany Stefan Bradl, a un ritme frenètic. En sis grans premis, Bradl ha vist com l'avantatge de 65 punts amb Márquez que tenia en aquell moment s'escurçava de mica en mica fins a arribar a Motorland amb només 23 punts de marge. És a dir, que si avui Marc Márquez acaba primer i Bradl no puntua, el cerverí ja seria el nou líder de Moto2.\nDes d'Assen, Márquez ha sortit per davant de Bradl en cinc grans premis (comptant el d'avui) i ha acabat les sis curses en millor posició que l'alemany. Encara queden cinc curses, tot un món, per només 23 punts de diferència, però el cert és que, números i estadístiques en mà, la gran progressió de Marc Márquez ha coincidit amb una petita davallada de Stefan Bradl, que fa sis curses que no guanya després d'haver-se imposat amb claredat i contundència en quatre de les sis primeres curses de la temporada.\nAhir, Márquez va tornar a demostrar que és un ferm aspirant a guanyar el títol. Des de l'inici de la sessió d'entrenaments oficials va rodar en temps de rècord i va superar el temps de la pole position de la temporada passada en dos segons quan a les acaballes va marcar el temps que li va servir per sortir avui des de la primera posició.\nD'altra banda, la pilot Elena Rosell, que tornava al Mundial després d'Assen, va aconseguir classificar-se per primer cop per a la sortida d'un gran premi del Mundial.\nSi a Moto2 Márquez no té rival, a MotoGP Casey Stoner marca el ritme amb una superioritat pràcticament insultant. L'australià fins i tot va tenir un petit ensurt quan, després de col·locar-se primer, va caure quan intentava millorar el seu temps. Tot i així, va marcar la novena pole de l'any i iguala les que va aconseguir la temporada 2008, quan va quedar subcampió. Al seu costat sortirà Dani Pedrosa, que és un dels pilots que, si tot continua igual, ajudarà a decidir qui serà el campió, si Stoner o Jorge Lorenzo. El mallorquí ahir va tenir problemes per seguir el ritme dels capdavanters, així que avui haurà de treballar de valent juntament amb els seus mecànics per tractar de trobar la millor posada a punt de la seva moto, acostar-se a Stoner i continuar retallant-li punts. De fet, l'objectiu de Lorenzo per seguir lluitant pel campionat ha de ser estar sempre davant de l'australià. El que continua tenint molts problemes és Toni Elías, que tornarà a sortir últim.\nEn la categoria petita, Héctor Faubel va donar la sorpresa en superar Maverick Viñales i Nico Terol amb una gran última volta. Maverick i Nico Terol van estar lluitant fins a l'últim minut, però va ser el pilot de Llíria el que va aprofitar per aconseguir la seva primera pole position de l'any.


La bombona s'ha abaratit un 14% els últims sis mesos\nLa bombona de butà s'abarateix quasi un 5% PERE TORDERA\nBarcelonaEl preu mitjà de la bombona de butà baixarà un 4,98% a partir d'aquest dimarts, fins als 13,17 euros, segons una resolució publicada al 'Butlletí Oficial de l'Estat'. Actualment costava 13,86 euros.\nAquest últim descens, de 69 cèntims, és la tercera reducció consecutiva del preu de la bombona, que es revisa cada dos mesos. La baixada es deu a les aplicacions del superàvit pendent de períodes anteriors, que compensa l'augment dels costos de matèria primera i del transport. De fet, el descens podria haver sigut més gran, però la normativa estipula que la variació entre dues actualitzacions del preu mai pot superar el 5%. Aquest fet provoca un nou superàvit, que s'aplicarà en futures revisions.\nAmb la nova reducció, el preu de la bombona estàndard –de 12,5 quilos– ha caigut un 14% des del novembre passat, quan es va produir l'última pujada. En les dues últimes revisions, el cost també havia disminuït més d'un 4% en tots dos casos. El preu regulat afecta totes les bombones d'ús domèstic, d'entre 8 i 20 quilos.\nbutà energia gas


GAZOPHYLACIUM: d’octubre 2009\nDedicat al ràbula Puigmalet\nEl proper dilluns 2 de novembre es presenta un nou Vocabulari de Dret, coordinat per Antoni Llabrés i Eva Pons. Aprofitant-ho, hem fet un llistat dels vocabularis de Dret, així com d'altres recursos terminològics jurídics, que es poden trobar en línia actualment:\nCurs de llenguatge jurídic (Generalitat de Catalunya)\nDiccionari de Dret civil (Generalitat de Catalunya)\nFraseologia jurídicoadministrativa (CICAC)\nGlossari bàsic de la Declaració Universal dels Drets Humans\nGlossari de termes parlamentaris (Generalitat de Catalunya)\nGraella de termes jurídics (UdG)\nJustiterm: cercador de termes jurídics i administratius en català i castellà (Generalitat de Catalunya)\nTerminologia jurídica (Generalitat de Catalunya)\nTerminologia jurídica catalano-aràbiga (Generalitat de Catalunya)\nTerminologia jurídica i administrativa (Generalitat de Catalunya)\nVocabulari de Dret (Eines de Llengua)\nVocabulari de Dret (Generalitat valenciana)\nVocabulari de Dret administratiu (UAB)\nVocabulari de Dret administratiu (UV)\nVocabulari de Dret civil (UB)\nVocabulari de Dret civil (UV)\nVocabulari de Dret constitucional (UB)\nVocabulari de Dret constitucional (UV)\nVocabulari de Dret del treball (UV)\nVocabulari de Dret eclesiàtic de l'Estat i dret canònic\nVocabulari de Dret financer (UV)\nVocabulari de Dret internacional públic i dret comunitari europeu (UB)\nVocabulari de Dret mercantil (UB)\nVocabulari de Dret penal (UB)\nVocabulari de Dret penal i penitenciari (Generalitat de Catalunya)\nVocabulari de Dret processal (UB)\nVocabulari de Dret públic internacional (UV)\nVocabulari de Teoria del Dret, Filosofia del dret i drets humans (UV)\nVocabulari d'Història del Dret (UV)\nVocabulari jurídic (AVL)\nA banda d'aquests repertoris catalans, es troben més recursos relacionats amb el llenguatge jurídic al bloc Navegador jurídic - llenguatge jurídic català. També comptem des de l'any 1983 amb la semestral Revista de Llengua i Dret, sobre el llenguatge administratiu i jurídic, el dret lingüístic i la política i la planificació lingüístiques.\nI en d'altres llengües també existeixen diccionaris jurídics en línia molt utilitzats, com ara el Diccionario Jurídico de LexJuridica (castellà), el Duhaime's Law Dictionary (anglès), el Glossaire Juridique (francès) o el Dizionario giuridico Simone (italià).\nAquesta és la informació referent al nou Vocabulari de Dret que es presenta:\n"El proper dilluns, 2 de novembre de 2009, a les 12 hores, tindrà lloc al saló de graus de la Facultat de Dret la presentació del llibre Vocabulari de Dret.\nEnoch Albertí, degà de la Facultat de Dret, UB\nGemma Fonrodona, vicerectora d’Estudiants i Política Lingüística, UB\nMontserrat Tura, consellera de Justícia de la Generalitat de Catalunya\nEva Pons, presidenta de la Comissió de Política Lingüística de la Facultat de Dret, UB\nAntoni Llabrés, Universitat de València\nAntoni Llabrés i Eva Pons (coord.)\nUniversitat de Barcelona – Universitat de València, València, 2009, 252 pàg.\nEs tracta d’una obra elaborada conjuntament per professors de les facultats de Dret de la Universitat de Barcelona i de la Universitat de València, coordinada per Eva Pons (UB) i Antoni Llabrés (UV), amb prop de 6.000 entrades, amb equivalències al castellà, sinònims i les sigles corresponents, i que ha tingut l’assessorament i la revisió terminològica dels Serveis Lingüístics de la UB i del Servei de Política Lingüística de la UV."\nFont: Notícies de la Facultat de Dret, via Bloc de Lletres\nPompeu Fabra segons Jaume Passarell (Font)\nJaume Passarell i Ribó (Badalona, 1890 - Barcelona, 1975) va ser dibuixant humorista, especialment caricaturista, periodista i escriptor. Formava part de l'equip d'El Be negre i col·laborà, entre d'altres, a La Publicitat i Mirador. Algunes de les seves obres són: Cent ninots i una mica de literatura (1930), Vida, obra i anècdotes d'en Santiago Rusinol [sic] (1931), L'inventor Narcís Monturiol (1935), Pompeu Fabra (1938), Llibre dels llibreters de vell i de bibliòfils barcelonins d'abans i d'ara (1949), Homes i coses de la Barcelona d'abans (dos volums, 1968 i 1974) i "La Publicitat", diari català (1971). Amb el pseudònim de Salvador Bori va publicar Tres maestros del lápiz de la Barcelona ochocentista : Padró, Planas, Pellicer (1945). A banda, il·lustrà llibres com ara La bassa roja (1924) de Prudenci Bertrana, Cartilla de gramàtica catalana (1931) de Ramon Torroja, La masia catalana. Origen, esplendor i decadència (1947) de Josep Gibert, Cançons populars catalanes (1948) de Josep Subirà, etc.\nLa seva biografia popular Pompeu Fabra va ser publicada a Barcelona l'any 1938, enmig de la guerra civil, per la Biblioteca política de Catalunya (col·lecció Homes de Catalunya). La connexió entre els dos tenia un nom: Badalona. Passarell n'era fill i Fabra va ser-ne fill adoptiu (hi havia viscut molts anys i va ser el director de la seva Escola d'Arts i Oficis).\nUns anys abans d'aquest llibre, s'havia publicat un Homenatge a Pompeu Fabra (Badalona: Associació de la Premsa de Badalona, 1934) en el qual trobem aquesta descripció que Jaume Passarell fa del nostre lingüista, un bon complement de la caricatura:\n"Duu sempre les persianes dels ulls tirades. Per tal de dissimular-ho, fa fum amb la pipa. Quan li parleu, les aixeca un pam i us mira, estranyat, per sota. Si dieu una cosa graciosa i divertida, tira les persianes enlaire. Els ulls se li encenen com dos llumins, i les orelles se li adrecen. El seu rostre, aleshores, s'omple de resplendor. Si us surt una bajanada, arria les persianes avall altre cop."\nSobre aquest caricaturista badaloní existeix l'estudi Jaume Passarell i Ribó: obra publicada de Margarida Abras Pou (Badalona: Museu de Badalona, 1991).\n"Erin Mckean redefines the dictionary" és probablement el vídeo més conegut que existeix per explicar què és actualment la lexicografia a Internet. La seva protagonista, la lexicògrafa americana Erin McKean, és la fundadora del famós Wordnik, "the most comprehensive dictionary in the known universe" (del qual valdrà la pena parlar-ne un altre dia*) i abans va ser l'editora en cap de la segona edició de The New Oxford American Dictionary. McKean manté un bloc sobre lexicografia, Dictionary Evangelist, que darrerament ha estat un any sencer sense actualitzar, i un altre on parla de vestits, A Dress A Day, que sí actualitza regularment. Sempre que pot explica que la seva paraula preferida és erinaceous, mot que comparteix les lletres del seu prenom i que es podria definir com "Relatiu o pertanyent a l'eriçó (Erinaceus europaeus)".\nAquest vídeo, de l'any 2007, pertany a una sèrie de famoses conferències, les TED Talks, que promocionen les idees de personalitats de tot el món dins de la xarxa i de manera gratuïta. TED són les sigles de Technology, Entertainment i Design. I precisament allò que m'agrada menys d'Erin McKean en aquest vídeo és que vol forçar massa l'aspecte de l'entreteniment, quan només que hagués mostrat les noves tecnologies al servei de les ciències lingüístiques, el tema hauria resultat entretingut per si sol. Tampoc m'agrada com es refereix als mestres de la vella lexicografia anglesa. És molt fàcil fer conyeta sobre imatges de fa cent anys, però potser en el marc d'una prestigiosa conferència no resulta especialment enginyós. Això sí, les poques idees que McKean transmet queden ben clares. Els exemples un pèl infantils hi contribueixen decisivament.\nVerbatim: un altre vídeo d'Erin Mckean sobre diccionaris i sobre com els lexicògrafs utilitzen sant Google.\n* Casualment hi ha qui, un altre cop, ja s'ha avançat al Gazophylacium.\nL'any 2010 farà 150 anys, o sigui que ja ha canviat de segle en dues ocasions. Però si el visites ara mateix t'adones que hi ha elements del seu patrimoni que es conserven prou bé: la magnífica biblioteca vuitcentista, l'ascensor modernista centenari, l'acollidor jardí amb la parella de tortugues mediterrànies... Però a l'Ateneu Barcelonès no només es conserva el patrimoni material. També integren l'Ateneu entitats i diferents activitats culturals. De sempre, una de les que més renom li ha donat són les tertúlies; se'n continuen fent, i de ben diverses. De fet, al segle XXI a l'Ateneu es fan tertúlies fins i tot sobre blocs.\n24 d'octubre de 2009. A les cinc de la tarda anem arribant al Palau Savassona del carrer Canuda un grapat de persones convocades per a la vuitena Ateneuesfera: tertúlia de blocaires i sobre blocs de l'Ateneu Barcelonès. Qui ens ha convocat, l'endegador d'aquesta feliç iniciativa, és en Guillem Carbonell. L'espai on conversarem, la sala Joaquim Borralleras. En la seva època, en Borralleras va ser un dels principals promotors culturals de l'Ateneu, impulsor de la tertúlia Borralleras o "de la penya gran", amb Sagarra i Pla, entre d'altres. Ni nosaltres som com ells (hehe), ni en Borralleras devia ser com en Carbonell (això potser és més probable que el punt anterior). Però trobar-se en una tertúlia al costat del bust d'en Borralleras crea aquestes estranyes connexions mentals. Vés a saber si "la penya gran" no ens hagués ajudat a escatir les interioritats dels RSS... I sobre lexicografia prefabriana ja ni en parlem! Més enllà dels temes sobre els quals vam petar la xerrada (els mateixos sobre els quals la petem habitualment des dels espais virtuals, òbviament), tot té lloc dins d'un ambient de cordialitat i llibertat que és bàsic per tal de fer una còmoda tertúlia, que deu ser sinònim d'una bona tertúlia.\nAltres Barcelones Barcelona Times Blog Criticartt Diari MEF El Radar de Sarrià Gazophylacium L'home d'un llibre vell Lola como mola Nunca Nueve Piscolabis librorum Raons que rimen Spaghetti BCN, Barcellona in Italiano Vida Quotidiana\nLa foto l'he manllevada d'un dels tertualians, en Mai9, i la llista de participants d'un altre, en Parèmies. Fraternitat blocaire o pirateria informàtica, tot és opinable.\nPer cert, "el conspicu ateneista" Pompeu Fabra va tenir l'honor de ser president de l'Ateneu Barcelonès entre 1924 i 1926. Actualment, una de les sales principals de l'edifici porta el seu nom. I en un racó de la Sala Pompeu Fabra es pot veure el dibuix al carbó que en Ramon Casas va fer del lingüista, de jove:\nSi n'han passat d'anys, però allà dins no ho sembla tant.\nAltres punts de vista: ateneuesfera tardor 2009 / Blog, Bloc, Blok. Crònica de la vuitena Ateneuesfera / Vuitena Ateneuesfera /Crònica de la vuitena Ateneuesfera, la tertúlia de gent que escriu blogs / La vuitena Ateneuesfera / Ateneuesfera tardor 2009\nPD 23/12/09: El dibuix de Ramon Casas és de 1890. Pompeu Fabra tenia 24 anys.\n«Així, doncs, Riba feia d’arquitecte –o de jardiner– de la llengua, amb la seva escriptura, amb els seus poemes, com Fabra en feia d’enginyer amb el seu Diccionari.»\na temps vaig dedicar un apunt a la relació entre Carles Riba i Pompeu Fabra, aprofitant que enguany fa mig segle de la mort del primer*. Ara, gràcies a una informació facilitada per una amiga d'aquests mons de bits, m'assabento de la publicació en línia de la lliçó inaugural de la UB d'enguany: "Carles Riba i la Universitat" pel Dr. Carles Miralles, catedràtic de Filologia Grega.\nDins d'aquesta conferència es fa referència a diferents moments compartits entre els dos a la Universitat, però he triat aquesta citació perquè exemplifica amb poques paraules el tarannà de cadascun d'ells en la seva relació amb la llengua catalana. Pompeu Fabra era enginyer de formació (i catedràtic de química a l'Escola d'Enginyers de Bilbao) i Riba, en un sentit ben evident, se sent un arquitecte de la llengua: els seus primers poemaris porten per títol Estances (primer i segon llibre), després vénen les Tres suites... Sembla així que cadascú d'ells aplica la seva "ciència" al disseny i construcció de la llengua.\n*Aquell apunt ribià formava part d'una iniciativa blocaire conjunta per homenatjar el poeta: 50 blocs recorden els 50 anys de la mort de Riba.\nLes dues imatges són obres d'Antoni Tàpies i Puig on apareix Carles Riba i Bracons (anys 50).\nls ecus (European Currency Unit, Unitat Monetària Europea) van ser la unitat de compte per calcular el valor del mercat de l'actual Unió Europea entre 1979 i 1999. L'1 de gener de 1999 van ser reemplaçats pels actuals euros, amb el valor d'1 € = 1 ECU*. Entre les raons del canvi del nom hi ha que écu ja era el nom d'una antiga moneda francesa, d'abans de la Revolució Francesa. Euro, en canvi, és un nom neutre per a tots els països. Els ecus, com tothom sap, no van arribar a ser mai moneda ni paper en circulació. Això sí, se'n van fer diverses edicions commemoratives. Potser algú recorda, per exemple, ecus encunyats amb motiu dels Jocs Olímpics de Barcelona 92 (no tan coneguts com les monedes commemoratives de pessetes), o els de l'EXPO 92 de Sevilla.\nMenys conegudes encara són d'altres monedes d'ecus de la sèrie Catalunya dedicades a personalitats com ara Pau Casals, Mercè Rodoreda, Josep Trueta, Enric Granados, Josep Pla, Ildefons Cerdà, Antoni Gaudí, Narcís Monturiol, etc. Es van encunyar entre 1993 i 1997 i tenen un valor de 5 ECU. Fetes d'un aliatge de coure i níquel, totes aquestes monedes fan 38 mm de diàmetre. Al revers totes presenten el mateix encuny, amb el valor i el símbol de la moneda, el nom de la sèrie, l'any de l'encunyació i tres elements gràfics: les estrelles de la Comunitat Europea, les quatre barres de la senyera i una rotllana de vuit sardanistes.\nL'any 1997 se'n va encunyar una de dedicada a Pompeu Fabra. Sobre el fons d'una branca o espiga se situen tres elements: el bust d'en Fabra, una ploma d'escriptor i una representació del Diccionari general de la llengua catalana (estil bloc de notes). Per a la imatge del bust, sembla que es van inspirar en aquesta fotografia del lingüista, o bé en una altra de ben semblant:\nAquesta imatge pertany a la biografia Pompeu Fabra de Josep Miracle (Barcelona: Aymà, 1968, p. 557), però en desconec l'autor, que el llibre no menciona.\nDes que circulen monedes d'euros (1 de gener de 2002), a l'estat espanyol, a banda del rostre del Borbó, de Cervantes i de la catedral de Santiago de Compostel·la, s'han encunyat monedes commemoratives dedicades a El Quixot, el Tractat de Roma, i al 10è aniversari del naixement de l'euro (enguany). Poca diversitat, la veritat.\n*Durant la seva vida, aquesta moneda va tenir tres símbols: ECU, XEU o ₠ (les inicials de Comunitat Europea; un monograma(?) d'ús rar).\nPS: La caplletra d'aquest apunt (i potser d'apunts futurs) pertany al catàleg Daily Drop Cap de Jessica Hische.\nD'aquí menys d'un mes, el 12 de novembre, tindran lloc a la Universitat de Barcelona els III Espais Terminològics (inscripció gratuïta fins al 31 d'octubre). Es tracta d'una jornada organitzada pel TERMCAT, que enguany girarà al voltant de la variació geolingüística en terminologia. Dins del programa, hi ha una part relacionada directament amb els diccionaris, que passo a detallar:\nModerador: Jordi Bover, cap de l’Àrea de Recerca Sectorial del TERMCAT\nVicent Montalt, traductor especialitzat en medicina i professor del Departament de Traducció i Comunicació de la Universitat Jaume I\nMagdalena Ramon, coordinadora del Gabinet de Terminologia de la Universitat de les Illes Balears\nCarolina Santamaria, cap de les Oficines Lexicogràfiques de l’Institut d’Estudis Catalans\nMontserrat Torras, directora de Diccionaris d’Enciclopèdia Catalana\nTambé es tractarà la variació geolingüística en relació amb el català estàndard, amb el castellà, amb la comunicació especialitzada, etc. A banda de conferències i ponències, es podrà veure una petita exposició sobre Noms de plantes, un projecte que aplega botànics, filòlegs i terminòlegs i que disposa d'un magnífic diccionari en línia.\nPer acabar, i canviant d'escenari, un petit apunt sobre lexicografia francesa contemporània, amb un gran títol: Le grand moment de solitude du lexicographe de fond, del bloc de Pierre Assouline.\nEl diccionari castellà-francès-català de Pere Lacavalleria\nMarca d'impressor dels Lacavalleria, pare i fill\nTot i portar el nom d'un diccionari, el Dictionario castellano/Dictionaire françois/Dictionari catala de Pere Lacavalleria (Barcelona: Pere Lacavalleria, 1642*) és bàsicament un manual de conversa en tres columnes: castellà, francès i català.\nPublicat durant la Guerra dels Segadors, està dedicat (en les tres llengües) al mariscal francès i virrei de Lluís XIII a Catalunya, el marquès Urbain de Maillé-Brézé, qui concedeix un privilegi d'impressió de deu anys escrit en català. Lacavalleria ret així homenatge als francesos, davant l'opressió històrica dels castellans. També dins de la dedicatòria, en Pere Lacavalleria fa referència al moment bèl·lic del país i justifica la poètica/política intenció de l'obra, "apendre las llenguas y reunir los cors":\n"Entre tant rumor de armas, judiqui necessari traure a llum aquest Dictionari, instrume(n)t principal per ape(n)dre las lle(n)guas, y reunir los cors; obligacio natural, puix nasqui vassall de sa Magestat. Vint y tres anys ha senyor que habito en Barcelona, en ella aprengui Castellà, y Català, essent mon mestre la Estampa, conseruant ab algun cuydado la llengua Francesa, que aprengui estudiant en las escolas, essent natural de la Aquitania.".\nLacavalleria també fa referència en aquest fragment al seu origen aquità i a la seva professió d'impressor ("essent mon mestre la Estampa"). Aquesta tasca d'estampar es troba documentada a Perpinyà entre 1627 i 1628, any en què es traslladà a Barcelona (c. Arlet amb c. de la Llibreteria). Es creu que va morir a la ciutat comtal cap al 1645, heretant el negoci el seu fill Antoni Lacavalleria, qui farà una segona edició d'aquest Dictionario (Barcelona: Antoni Lacavalleria, 1647). L'altre dels seus fills, en Joan Lacavalleria, es dedicà a la literatura, essent l'autor del cèlebre diccionari Gazophylacium catalano-latinum, imprès l'any 1696, lògicament pel seu germà Antoni.\nPortada de l'edició de 1642\nPortada de l'edició de 1647\nTornant a l'obra, sembla ser que Pere Lacavalleria va utilitzar el vocabulari plurilingüe de Noël de Berlaimont (iniciat cap al 1530), va copiar-ne els apartats de castellà i francès i va afegir-hi el català. Això explicaria el desgavell dins l'ordre alfabètic de l'obra, ja que Berlaimont va partir del flamenc o del llatí, dues llengües que no consten al llibre de Lacavalleria.\nAquest diccionari consta de dos llibres: el primer (set capítols de diàlegs) tracta d'escenes de la vida quotidiana (menjar, comprar, vendre, escriure cartes, fer-se entendre en un hostal...) i el segon és un vocabulari per tal de poder construir frases semblants a les de la primera part. Els darrers fulls de l'obra contenen les conjugacions dels verbs haver i ésser, així com explicacions en castellà sobre fonètica francesa i en francès sobre fonètica castellana. De la pronúncia catalana dels mots només indica que aquests segueixen, segons els casos, el llatí, el castellà o el francès.\nPàgina del segon capítol del primer llibre\nEs diu que la importància d'aquesta obra rau en dos aspectes: que mostra clarament el lèxic habitual de mitjan segle XVII (català oriental, concretament) i en la utilitat per als estudis contrastius entre les tres llengües. De fet, el Dictionario és el primer manual de conversa on apareix el català i l'única obra del segle que compara català, castellà i francès.\nNo acabarem sense deixar constància, com en el seu moment van fer Colon & Soberanas (1986:103), d'un exemple dels diàlegs recollits a l'obra, referit als intents d'un hoste (A.) per seduir la minyona d'un hostal (F.):\n"A. Tirau mas calças, y escalfau mon llit, que jo estic molt mal disposat: jo tremolo com la fulla sobre larbre. Escalfau mon tocado, y apretaume be lo cap., Ola, massa apretau, aportau mon coxi, y cobriume be: tirau las cortinas, y preneulas ab vna agulla: ahont es lo orinal? ahont es la necessaria?\nF. Seguiume, y jo vos mostrarè lo cami: montau dalt tot dret, y la trobareu a ma dreta, si no la veyeu, vos la sentireu. Mi senyor no mana v.m. altra cosa? està be?\nA. Si germana, apagau la candela, y acercauvos de mi.\nF. jo la apagaré quant jo serè fora de la cambra: que es lo que vol? no està v.m. encara be?\nA. Tinc lo cap trop baix: alçau vn poc lo coxi, jo no poria jaure tant baix. Lo meu be, besaume vna vegada, y ab axo dormirè millor.\nF. Dorma v.m. que no està malalt, puix que parla de besar: abans morir, que besar vn home en son llit, ò en qualseuol altra part. Repose v.m. ab Deu li done bona nit, y bon repos.\nA. Moltas gracias bonica minyona."\n- L'article El "Diccionario castellano, francés y catalán" (1642) de Pere Lacavalleria; indicios de una política lingüística en el siglo XVII de Daniel M. Sáez Rivera, (Revista de Filología Románica 2005, núm 22, 97-119).\n- L'article de la Viquipèdia sobre l'obra (del qual provenen la majoria de les imatges d'aquest apunt).\n* Rico & Solà (1995:111) indiquen que hi ha una altra edició anterior, de 1641. Ens és desconeguda.\n1. La versió clàssica\nLa primera vinyeta d'aquesta tira còmica de The Buckets (¿Els cubells?) és un acudit infantil clàssic: "A l'entrada de la paraula 'idiota' del diccionari surt la teva foto". Tan clàssic és que el receptor del missatge ja ni l'entén, i la reacció és de credulitat, "¿de veritat?", fet que encara marca més el distanciament entre l'interlocutor i buscar paraules en un diccionari, acció que li és totalment aliena.\n2. La versió moderna\nA la següent vinyeta, veient el resultat frustrant del primer acudit, un personatge més jove l'adapta als temps actuals: "Si escrius 'idiota' al Google, als primers cinquanta resultats surts tu". Ara sí que funciona! L'acudit és tan hilarant que a banda de rialles, el receptor corre a explicar-lo a un altre personatge.\n3. El secret de la comèdia\nA la darrera vinyeta, el primer personatge es queixa del fracàs de la versió clàssica i l'altre li respon que "el secret de la comèdia està en l'ús del temps", expressió que adopta dins del món de la comèdia múltiples sentits, des de l'ús de les pauses i els silencis dramàtics al ritme de la narració, per simplificar-ho. Però en el cas d'aquesta tira còmica l'ús del temps té altres implicacions. El temps ha passat implacablement per al primer personatge, que explica encara acudits de fa deu anys. El temps ha fet que el jovenet que escolta les bromes no reaccioni a un context de diccionaris però es pixi de riure davant de la mateixa situació amb el Google. El temps, el nostre temps, és el que ha convertit Google no només en el diccionari dels diccionaris, sinó en l'enciclopèdia de les enciclopèdies, en el llibre dels llibres. En grec, τὰ βιβλία.\nAvui, dilluns dia 5 d'octubre de 2009, al canal 33, a les 22:30, dins del programa (S)avis s'emetrà una entrevista de Núria Solé al filòleg Antoni Maria Badia i Margarit (Barcelona, 1920). Diu la fitxa de l'emissió:\n"Núria Solé conversa amb Antoni M. Badia i Margarit, a la seva segona casa: la Universitat de Barcelona. El Dr. Badia ha passat gairebé mig segle en aquesta institució, primer com a alumne, després com a professor i catedràtic i, finalment, com a rector. També és el lloc on va viure la repressió franquista i on va decidir lluitar a través de l'ensenyament de la llengua catalana en una universitat que l'any 1939 "feia pena". El Dr. Badia encara avui s'emociona en recordar el seu nomenament com a rector, l'any 1978, quan "tot estava per fer". Ningú millor que ell per explicar-nos d'una manera clara i entenedora termes tan abstractes com la llengua, la sociolingüística, el bilingüisme o la normalització. A 89 anys, el nostre savi d'avui parla, amb coneixement de causa, de la situació i el futur de la llengua catalana i afirma que segueix sent 'moderadament optimista'."\nBadia i Margarit, Premi d'Honor de les Lletres Catalanes 2003, és autor de més d'una cinquantena d'obres que giren al voltant de la llengua catalana. Entre elles, Gramática histórica catalana, Gramática catalana, Llengua i cultura als Països Catalans, La llengua dels barcelonins, Gramàtica de la llengua catalana i Les Regles de esquivar vocables i la «qüestió de la llengua».\nA La llengua dels barcelonins. Resultats d'una enquesta sociològico-lingüística, volum I (Barcelona: Edicions 62, 1969), Badia i Margarit analitza l'enquesta que serví de base al seu estudi i examina els condicionaments en l'ús del català i el castellà a Barcelona. A banda de la seriositat científica d'aquest estudi ("la seva obra més important i original, amb repercussions generals dins la romanística"), cal tenir en compte el moment polític que vivia el país (l'enquesta es realitzà entre 1964 i 1965) per tal de valorar adequadament que 3.485 barcelonins acceptessin contestar-la, el 16% dels 21.772 consultats. Parlar amb llibertat dels hàbits lingüístics òbviament encara no era un fet del tot normalitzat. Aquesta obra va merèixer el Premi Pompeu Fabra 1967 de l'IEC. Hauria d'haver existit un segon volum que continués parlant dels condicionaments de la llengua, l'assimilació i el contacte entre català i castellà, però mai s'arribà a publicar (?).\nLa tasca per la llengua del professor Badia i Margarit ha estat tan reeixida que compta fins i tot amb l'Associació d'Amics del Professor Antoni M. Badia i Margarit, promoguda per alguns dels seus deixebles.\nMés: Esforç i empremta de Badia i Margarit en la sociolingüística catalana, de Francesc Vallverdú.\nMerci per la informació, Xavier\nSilence de Marco Rosichelli\nEscultura de Marco Rosichelli (Phoenix, Arizona) que ens presenta la contemplació d'un diccionari. En paraules de l'autor: "This work deals with the reverence of books, and the written word. It is my intention to get the viewer to come to a contemplative place where they can consider art and language in a quiet space". Una de les qüestions interessants és el títol. Aconseguir moments de silenci propicis per a la lectura (sigui de diccionaris o de llibres de Kierkegaard) no és fàcil en la sorollosa vida metropolitana actual. Serà per això que cap dels dos hàbits és actualment una tendència. Això de les tendències m'ha fet pensar que m'agradava més Silenci? que Ànima. Qüestió de gustos, imagino.\nEntrevista al (s)avi Antoni Maria Badia i Margarit...


Campanyes actives – Moviment Franjolí\nEl Moviment Franjolí i el Casal Jaume I de Fraga van impulsar un manifest en contra del trasllat dels béns de la Franja al museu diocesà de Barbastre-Montsó\nReivindiquem la nostra toponímia\nCampanya creada al gener del 2021, amb la nova marca del Moviment Franjoli, #FranjaenMoviment a les xarxes socials. Es tracta de fer visible la toponímia autòctona del nostre territori i reivindicar l’ús tradicional dels nostres pobles.\nNova marca del Momiment Franjolí: #FranjaenMoviment\nDes de fa anys, el Moviment Franjolí ha mantingut contacte amb persones afins al projecte de reivindicació dels franjolins i franjolines. Amb els efectes de la pandèmia del 2020, es van anant gestant diferents projectes per tornar a dignificar el nostre territori.\nAleshores, al desembre d’aquell any, es va donar nom a la cosa, #FranjaenMoviment, un grup afí al projecte del Moviment Franjolí amb intenció de fer campanyes de manera virtual i en un futur, de forma presencial, quan el COVID19 ho permeti.


Búsqueda de El Farell Edicions - 15704-Llegendes - Llibreria Ulyssus S.l..\nBúsqueda de Editorial : EL FARELL EDICIONS / Colección : 15704-LLEGENDES\nLA GARROTXA, CREENCES I COSTUMS. EL CICLE DE L'ANY\nAquest llibre ens permet descobrir a partir de la conversa espontània amb gent de la comarca els anys cinquanta, com es vivia el cicle de l?any. Observarem com la influència del costumari eclesial assenyalava els dies de les feines del camp, les creences, els costums de la gent adulta i dels infants, l?observació de la natura, els refranys i les cançons, entre molts altres aspe...\nÉs el primer recull de llegendes del Canigó, per mitjà de bibliografia i de fonts orals. El Canigó és l?alta sentinella del nord de Catalunya. Durant molt de temps, hom el va tenir pel cim més alt del Pirineu. És més que una muntanya, és veritablement un monument natural, cultural, històric i llegendari. Superstició, por i adoració s?han anat mesclant durant segles per engendra...\nConté les llegendes fundacionals de la nació catalana i les dels primers comtes de Barcelona, des de Guifré el Pelós a Ramon Berenguer IV el Sant. Inclou, entre moltes d?altres, la d?Otger Cataló i els Nou Barons de la Fama, la de Fra Garí, la del tràgic amor d?Alí Munussa i Lampègia, la del bon comte de Barcelona i l?emperadriu d?Alemanya, la de Galceran de Pinós i el rescat d...\n_EL COMTE ARNAU. LA FORMACIÓ D'UN MITE\nEl comte Arnau ha esdevingut el gran mite de Catalunya. D?un segle ençà s?ha escrit molt sobre el comte Arnau. Des de Milà i Fontanals fins a Sagarra hi ha una sèrie ininterrompuda d?erudits, de poetes, de músics i de novel·listes que incansablement van fent i refent, creant i recreant aquest personatge català, de terrible exemple d?una justícia ferrenya i inclement i de càstig...\nLa vall de Ribes, la vall de Núria i la vall de la Baronia de Toses és una terra de muntanyes pirinenques que s?enfilen gairebé fins als tres mil metres, una cruïlla de camins amb un indret singular i llegendari, el santuari de Núria. A la vall de Núria, la Pedra Blanca, considerada màgica i miraculosa, era un signe d?identitat per als visitants. Tenia la capacitat de curar, es...\n_100 LLEGENDES DE LA PLANA DE VIC\nROVIRÓ ALEMANY, _XAVIER\nL'antic llit del riu Ter, i el desgast, han format la Plana de Vic, un clot envoltat completament de muntanyes: al sud el Montseny, a l?est les Guilleries, al nord el Collsacabra, Bellmunt i Puigsacalm, i a ponent els altiplans del Lluçanès i Moianès. Quan ets al bell mig d?aquesta concavitat el panorama muntanyós et rodeja i fa més evident la forma de plana; una plana, però, e...\nDel 1607 al 1623, Francesc Vicent Garcia, el Rector de Vallfogona, esdevingué rector d?una de les parròquies més septentrionals del bisbat de Vic, Vallfogona de Riucorb. Des de bon començament, es distingí dels altres capellans per les seves iniciatives pastorals, socials i culturals, a la vegada que el seu talent literari es propagà per tot el país. Poc es podien imaginar els ...\nMansuet Boxó i Xalabia (1777-1822), fou l?hereu d?una nissaga de ferrers de l?entorn de Montserrat. Molt probablement tingué un protagonisme durant la Guerra del Francès, com a fabricant d?armes a les rodalies de la muntanya. Posteriorment, l?any 1822, tot defensant la seva concepció tradicional de vida i de la seva gent, actuà com a capitost reialista d?un alçament contra el g...\nÉs un recull inèdit sobre les llegendes i creences de la comarca. Hi trobareu des d?històries de bruixes i dimonis, d?encantats i follets, amb la «pesanta» o, com en diuen a la comarca, la «pesadilla»; de mals esperits i apareguts; la por que domina els humans; la recerca i la troballa de tresors amagats; relats sobre campanes i construccions en certa manera excepcionals; llege...\n_EL MÓN MÀGIC DE LES FADES\nVIOLANT RIBERA, _RAMONA\nEn la tradició folklòrica catalana les fades són conegudes amb el nom d?encantades, dones d?aigua, goges, aloges, sirenes, dames. Es localitzen principalment al Pirineu, prepirineu i Montseny en sentit ampli, si bé també apareixen en forma de sirenes en alguns indrets costaners. La localització geogràfica és precisa, tant si són llacs com estanys, caus, muntanyes, conductes sub...\nLlegendes de coves, roques, mar i estanys catalans és el recull més complet sobre aquesta temàtica de la bibliografia folklòrica catalana. Inclou els set primers grups de llegendari que es varen publicar en el Folklore de Catalunya, vol. I Rondallística, l?any 1950. Avui és pràcticament introbable, motiu pel qual hem cregut tornar-lo a publicar. S?ha reorganitzat el material, ...\n_HISTÒRIES I LLEGENDES DE SANT LLORENÇ DEL MUNT I L'OBAC\nSUADES MARIGOT, _JORDI / SANZ PÉREZ, DAVID\nEl massís de Sant Llorenç del Munt i la serra de l?Obac estan situats en els sectors sud-oriental del Bages i nord-occidental del Vallès. A més del seu formidable patrimoni històric i natural, compta amb un ampli univers llegendari, fins ara poc conegut i estudiat. Les històries i llegendes recollides transmeten al lector l?imaginari d?un territori que comparteix unes mateixes ...


El silenci còmplice fa cremar Colòmbia - Fundació l'Alternativa\nInici / Món i solidaritat / El silenci còmplice fa cremar Colòmbia\nEl silenci còmplice fa cremar Colòmbia\nRicard Sánchez, membre consultiu de l’Observatorio de Derechos Humanos de los Pueblos i patró de la Fundació l’Alternativa, escriu l’article següent sobre la influència que poden tenir els grans mitjans en situacions de conflicte com les que viu Colòmbia des de fa ja massa temps.\nQue Colòmbia no està en pau és un fet que hi ha un silenci còmplice i aterridor dels grans mitjans és també un fet. Iván Cepeda Castro és un dels colombians més reconeguts internacionalment senador per Pol Democràtic, un partit conformat en gran mesura per defensors i defensores de drets humans i esta seriosament amenaçat de mort per paramilitars vinculats a l’Uribismo (Seguidors de l’expresident Uribe): “La seva situació no és excepcional, és la de moltes persones. No es vol que es trenqui la impunitat, que es democratitzi el país, que s’aconsegueixi la pau i una mica de justícia social “aquesta és la situació a Colòmbia. I si hi ha protestes contra el govern com les ultimes per Javier Ordóñez, advocat colombià que va ser assassinat el 8 de setembre passat al Barri Villa Luz (situat a nord de Bogotà, zona de classe mitjana en la qual es desenvolupen diverses activitats econòmiques de certa importància per a la ciutat) a les mans de dos agents de la Policia Nacional de Colòmbia, el van agredir i van torturar amb una pistola Taser fins a la mort. Aquest assassinat va desencadenar una onada de protestes que s’han cobrat la vida de 13 persones i més de 400 ferits de gravetat i els assassinats contra activistes continuen mai van parar a Colòmbia ni durant el il·lusionant procés de pau ni ara malgrat la més que nul·la si no escassa cobertura informativa dels grans mitjans, sobretot en comparació amb altres països del subcontinent. No alerten a la seva massa d’autòmats que els escolten, que els creuen tot, que Colòmbia no mata als seus camperols, als seus joves i dones, que no s’està assassinant als que pacíficament defensen les seves terres i els seus drets o el que és pitjor, que a Colòmbia ni s’amenaça i s’assassina als que van participar en campanyes electorals diferents a les del candidat guanyador. Colòmbia no para de cremar a nivell humà i el mon no s’assabenta de la negligència del govern de Duque, ja que el president no fa gens de cas al desastre humà ni en el procés de pau, tampoc als morts de classes sanitari que acaba amb la vida de les víctimes de la COVID-19. Des l’any 2016 no parem de comptar els morts diàriament, les organitzacions socials no parem d’alertar de milers maneres al govern nacional a les seves institucions que si no es demostrava voluntat per evitar més morts de líders socials aquest flagell s’aguditzaria i a el dia d’avui són incomptables els assassinats . Segons l’ Institut d’Estudis per al Desenvolupament i la Pau (INDEPAZ), en el que va d’any més de 220 dirigents socials i sindicals han estat assassinats a Colòmbia, sense que això provoqui cap bot a les redaccions dels principals mitjans de comunicació. Només cal imaginar si això succeís al seu país veí “Veneçuela” el que dirien aquests mitjans i certs polítics amics ideològics de Duque de tots els continents parlarien de guerra civil . El 30 de setembre el president de la Junta d’Acció Comunal de la Sendera llençolets, Jorge Quintaron, va ser assassinat per sicaris a Dosquebradas. Un dia després era assassinat el professor Camp Elías Galindo, coordinador de el moviment d’esquerres Colòmbia humana a la ciutat d’Antioquia. El vau veure en algun mitjà? D’una manera no molt diferent es van despatxar les protestes contra la corrupció, la brutalitat policial i les polítiques econòmiques del govern d’Iván Duque Márquez així com a favor de el procés de pau, i que han deixat al menys 17 morts i centenars de ferits. D’acord amb l’ONU, des de començaments d’aquest 2020 Colòmbia ha registrat almenys 42 massacres, la xifra més elevada des que es va signar el 2016 l’acord de pau amb les FARC. En el seu informe, l’ONU també condemna la violència contra antics combatents de les FARC, 50 dels quals han estat assassinats aquest any, uns 224 excombatents des de la signatura de l’acord de pau. Els grans mitjans muts davant aquest horror. Tots els fets anteriors tenen una gravetat encara més gran ja que constitueixen perfídia a un acord final de pau que compta no només amb l’acompanyament de l’ONU, sinó que l’anterior president Juan Manuel Santos el va convertir en Acord Especial d’acord amb els protocols de Ginebra i el va consagrar com a Declaració Unilateral d’Estat davant el Consell de Seguretat de Nacions Unides (S / 2017/272) comparant sent annexat integralment a la Resolució 2261 de 2016. el seu incompliment evident davant la violació integral i particularment del que preveu el punt 3.4. “Garanties de Seguretat” constitueix un desconeixement a el compromís adquirit per l’Estat colombià no només davant la seva contrapart a la Mesa de l’Havana i als països garants i acompanyants, sinó donat el seu caràcter “erga omnes” i la declaració formal davant l’organització a la que Ivan Duque representa, significa un incompliment davant tots els països membres de l’ONU i una transgressió mateixa de el dret internacional. El desconeixement de facto de l’Acord de l’Havana, quant es un acord especial dipositat davant la Confederació Suïssa també implica la inobservança de el dret internacional humanitari, de la qual el signat ha de desenvolupar davant la seva formalització reconeguda en les instàncies disposades per tot això. Aquesta crisi humanitària tipifica perfídia. Com es pot comprovar, la situació és alarmant: flagrant violació de drets humans, violència policial i militar de dictadura i perfídia a un Acord de Pau. Tot i això, el govern de president Iván Duque insisteix a assenyalar de manera arrogant que aquests fets tràgics que laceren el teixit social no són massacres, afirmació que no només resulta contrària a la definició convencional assumida en organismes com l’ONU o en agències especialitzades , sinó que clarament apunta a presentar-les com a fets aliens, que no afecten la responsabilitat de l’Estat, ni per acció ni per omissió, o tornar a caure en la faula pueril dels “fets aïllats” o les “pomes podrides”. Fins i tot la nostra companya de l’Observatori dels drets humans dels pobles i ex senadora Piedad Córdoba va rebre fa un parell de setmanes una amenaçant agressió després de denunciar el risc d’un auto cop d’estat i d’anunciar la compareixença a la Comissió de la Veritat. Què poden esperar llavors els milers de líders i lideresses que des dels territoris realitzen la seva valenta lluita democràtica? . Van escoltar i si no van llegir alguna cosa d’aquestes ultimes agressions en algun gran mitjà periodístic? . El silenci còmplice dels grans mitjans fa cremar Colòmbia..


Hilton Garden Inn Springfield ...Habitacions per nit per només130 EUR Hampton Inn And Suites Springfield Downtown...Habitacions per nit per només Hampton Inn & Suites Springfield Downtown...Habitacions per nit per només Hilton Garden Inn - Springfield...Habitacions per nit per només Més zones a Springfield (MA)\nMés de 1.150.000 propietats en tot el móns - cada dia n'afegim més Amb la confiança de més de 30.500.000 clients satisfets Garantia de preus més baixos 12 milions i més resenyes de clients d'Agoda Amb disponibilitat a més de 58.000 ciutats en tot el món Llocs històrics de South End Biblioteques\nSala de la Fama del Bàsquet\nEssent una localització molt desitjada, South End és el lloc on anar quan es va a Springfield (MA). Compta amb algunes de les atracciones més interessants a prop de la ciutat inclús Sala de la Fama del Bàsquet, Springfield Central Library, Forest Park. South End té molt a oferir: llocs famosos, bons restaurants i una gama d'entreteniment emocionant. Trobar una bona oferta és fàcil amb Agoda.com, oferint hotels barats a South End o qualsevol altra àrea a Springfield (MA). Explori un llistat complet d'allotjaments i trobi el lloc perfecte per a vostè. Per trobar les millors ofertes d'hotels a South End, simplement entri les seves dates de viatge a la pestanya de recerca.\nHotels destacats a South End, Springfield (MA)\nIdeal tant per a la diversió com per al relax, Hilton Garden Inn Springfield es troba a la zona de...\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Springfield (MA), Hampton Inn And...\nIdeal tant per a la diversió com per al relax, Hilton Garden Inn - Springfield es troba a la zona...\nHotels a South End: Hampton Inn & Suites Springfield Downtown\nLlocs d'interès a South End: Sala de la Fama del BàsquetSpringfield Central Library


Arxius de AMIC » Pàgina 2 de 2 » Tribuna Ganxona\nPortada » Portada » TRIBUNES » AMIC\nPer Món Medieval / APPEC / AMIC -... Continua llegint [...]\nL’Horòscop de Dhanna Astròloga (del 4/11 al 10/11)\nÀries (21/3 al 20/4) Darrerament sembla que només penses a treballar i en generar ingressos. Assumptes legals poden reclamar la teva atenció. En algun cas es pot tractar de tràmits de divorci. Cranc (Del 22/6 al 21/7) Si vens d'un període de cert ostracisme, ja... Continua llegint [...]\n“FICCIONS, l’aventura de crear històries” és un concurs de creació literària per a joves, que aquest curs arriba a la seva novena edició i que està gestionat per l'AMIC, associació a la qual pertany Tribuna Ganxona. En la darrera edició hi van participar més de 3.200 estudiants de... Continua llegint [...]\nHoròscop, per Dhanna (del 28/10 al 3/11)\nÀries (21/3 al 20/4)Renovació d'interessos. Després d'un temps una mica apàtic, tornes a tenir ganes de fer coses. Si la parella està tensa, deixa-li espai. Quan estigui tranquil·la, en parleu. Cranc (Del 22/6 al 21/7) La teva creativitat desperta amb una bona dosi de coherència i... Continua llegint [...]\nHORÒSCOP (del 10 al 16 d’octubre de 2016)\nLA INFLUÈNCIA DELS ASTRES EN LA TEVA VIDA La il·lusió de fer coses diferents i la cara d'alegria que fan la mainada quan hi ha alguna cosa que els diverteix, no té preu, ni s'ha de deixar passar. Quan veig que hi ha persones que només estan pendents del malestar i de les coses negatives... Continua llegint [...]\n“Podem ser encantadors i alhora tenir debilitats, com en Merlí”, explica Francesc Orella, que torna a posar-se a la pell de Merlí Bergeron en la segona temporada d’una de les sèries més exitoses de TV3 en els últims anys Explica que, durant el rodatge de Merlí, es va recordar d’un... Continua llegint [...]\nHoròscop (del 21/10 al 27/10)\nÀries (21/3 al 20/4) Moment per ampliar el cercle social, per assolir una relació de parella, per mostrar la teva millor cara. Si estàs pendent d'un resultat judicial, pots rebre notícies. Cranc (Del 22/6 al 21/7) Pot sorgir alguna oportunitat de col·laboració... Continua llegint [...]


Carles Francino diu "idiotes i sectaris" a Budó i Canadell per defensar el català La República\nCarles Francino diu “idiotes i sectaris” a Budó i Canadell per defensar el català\n“No he negat mai que el model de normalització lingüística es pugui revisar”\nCarles Francino, explica al seu últim article a El Periódico que està fart d’aquells que li pregunten si pot treballar bé a Madrid, ciutat on treballa des de fa anys i que ni ell mateix s’imaginava que hi tornaria quan treballava a TV3.\nEl periodista explica que s’ha barallat amb aquells que li han plantejat que el tema lingüístic a Catalunya pogués suposar un problema de primer ordre i que per això calia portar-lo als tribunals.\nPerò aquest és el pretext que usa per cobrir-se i després poder dir-la de l’alçada d’un campanar. D’entrada posa en dubte la immersió lingüística que es practica a les escoles catalanes i en proposa la modificació: “tampoc he negat mai que el model de normalització lingüística es pugui revisar; perquè no em convenç que les reclamacions presentades es despatxin al·ludint al consens general i pretextant que són minoria”. En altres paraules, si un alumne (la minoria) demana que tota la classe es faci en castellà, s’hauria de permetre.\nPer a justificar-se, assegura que “m’inquieten i em repugen els menyspreus com els de la portaveu del Govern, Meritxell Budó, o del president de la Cambra de Comerç de Barcelona, Joan Canadell, davant preguntes formulades per periodistes en castellà”.\nCom qui no vol la cosa deixa caure que “em toquen els nassos aquells que van abolir del vocabulari comú l’ús de la paraula ‘Espanya’, substituint-la per un eteri, ridícul i ofensiu ‘Estat espanyol'” i acaba posant al mateix nivell els repressors a aquells que defensen la llengua, en retrocés i perill d’extinció com el català: “Jo vaig escoltar fa anys l’imperial ‘parla en castellà, cony!’; si algú vol substituir-lo per ‘parla en català, collons!’, només canvien els òrgans genitals. El cervell i el tarannà són els mateixos. Idiotes i sectaris”.


Jueves, 06 Junio 2019 15:23\nLa regidora d'Educació en funcions, Yolanda Pastor, ha informat de l'obertura del termini per tal de presentar les instàncies per formar part del programa de la Diputació de València la Dipu et Beca 2019, al qual s'ha adherit l'Ajuntament d'Oliva. Enguany, s'ofereixen un total de 20 beques per tal que joves estudiants puguen gaudir de l'experiència d'acostar-se al món laboral prop de casa, en el seu propi municipi.\nLes instàncies i les bases de la convocatòria es poden descarregar i consultar a la pàgina web municipal www.oliva.es i al tauler d'anuncis de l'Ajuntament d'Oliva . Els estudiants interessats poden presentar la seua instància des del 06/06/2019 fins al 12/06/2019 a l'Oficina d'Atenció al Ciutadà (planta baixa ajuntament).\nEl període de durada de les beques comença l'1 de juliol i finalitzarà, com a màxim, el 30 d'agost; la seua durada inicial és de quinze dies, que es podran prorrogar automàticament fins al màxim de dos mesos.\nMás en esta categoría: « Oliva celebra la 7a Trobada Canina Solidària el proper dissabte 8 de juny Tot a punt per a la XI Baixada de Carretons del Raval d'Oliva »


Els SIAD es consoliden com a serveis de detecció i primera atenció de violència masclista | Notícies TGN - Notícies de Tarragona Diari Digital\nLa coordinadora de l’Institut Català de les Dones (ICD) a Tarragona, Lídia Bargas, i la directora territorial del departament de Benestar Social i Família, Anna Vendrell, han inaugurat aquest matí una jornada per donar conèixer a regidors i regidores i als i les professionals de l’atenció a les dones de les comarques de Tarragona els resultats del primer Informe d’Avaluació dels Serveis d’Informació i Atenció a les Dones (SIAD).\nEn la sessió també s’han donat a conèixer les dades d’atenció al llarg de l’any passat dels 13 SIAD del territori de Tarragona, que descriuen que en aquest període van ser ateses 2.196 dones que van requerir 8.767 atencions. Del total de dones, 1.330 van necessitar assessorament psicològic i 860 assessorament jurídic. Cada SIAD va atendre, de mitjana, 168,9 dones i es van realitzar unes 4 atencions per dona.\nDel total de dones ateses, 759 van requerir atenció per trobar-se travessant una situació de violència masclista. Aquest nombre representa el 34,6% del total de dones ateses.\nLes demandes de les dones que van acudir als SIAD es troben en les següents àrees de consulta: es van fer 2.431 atencions de temàtica psicològica; 1.509 sobre violència masclista; 1378 de caire jurídic; 617 per temes de serveis socials; 219 sobre salut; 99 d’àmbit laboral i 752 en altres camps.\nEls SIAD són serveis que depenen dels ens locals i compten amb la col·laboració i subvenció econòmica de l’ICD segons el nombre de població de la seva àrea d’acció. Segons ha explicat Bargas, «els SIAD són el resultat del treball i l’estreta col·laboració amb els ens locals per donar resposta des de la proximitat a les demandes que formulen les dones. S’han consolidat com serveis que vinculen les institucions implicades en la promoció de l’equitat de gènere i l’abordatge de la violència masclista».\nL’objectiu dels SIAD és apropar a les dones serveis d’assessorament psicològic i jurídic que donen resposta, de manera coordinada, a les necessitats d’informació, orientació i assessorament en tots aquells aspectes relacionats amb la vida de les dones (laboral, social, personal, familiar i altres). Aquests serveis també fan detecció, prevenció i sensibilització de la violència masclista. Els SIAD formen part de la Xarxa d’atenció i recuperació integral per a les dones en situacions de violència masclista, conjunt de serveis específics per a l’atenció integral d’aquesta xacra establerts per al Llei 5/2008 del dret de les dones a eradicar la violència masclista.\nL’objectiu de l’Institut Català de les Dones per als propers anys és incorporar les propostes resultants de l’avaluació externa realitzada sobre tots els SIAD de Catalunya i situar-les en el marc de treball i col·laboració amb els ens locals. La següent relació resumeix aquestes propostes:\nPromoció i desenvolupament de campanyes i activitats de sensibilització unificades a nivell de tots els SIAD de Catalunya.\nAssessorament directe i personalitzat a les àrees locals de polítiques de gènere dels ens locals.\nAprofundiment de les relacions institucionals i tècniques en polítiques de gènere i violència masclista amb les diputacions provincials.\nCreació d’un observatori a nivell de Catalunya per generar i divulgar coneixement en polítiques de gènere i violència masclista.\nAvaluació de la Xarxa d’atenció i recuperació integral per a les dones en situació de violència masclista.\nArticulació de l’atenció a filles i fills de dones en situació de violència masclista, així com models d’assessorament en l’atenció a homes (Ambdues realitats van més enllà de les competències dels SIAD).\nAdequació de l’estructura de l’ICD a la nova realitat i les necessitats de la xarxa de SIAD.\nPlanificació anual dels objectius de la xarxa d’aquests serveis i de la coordinació.\nEstabliment dels mecanismes de suport a l’atenció i les tasques pròpies dels SIAD: estandardització de processos i transferència de bones pràctiques.\nDefinició dels models de servei que permetin l’optimització dels recursos.


26-O VAGA! Les estudiants volem: REPÚBLICA ARA! – SEPC\n26-O VAGA! Les estudiants volem: REPÚBLICA ARA! Recently updated !\nDurant els darrers dies, hem vist com les estudiants vam tornar a omplir els campus universitaris i els centres educatius de dignitat popular. Un altre cop, com portem fent en les últimes setmanes, el moviment estudiantil va respondre amb organització i mobilització.\nCom a Sindicat d’Estudiants dels Països Catalans ens agradaria fer certes valoracions polítiques entorn dels esdeveniments polítics de les últimes setmanes i sobre les passes a seguir de les següents.\nDes que l’Estat Espanyol va començar, ara farà un mes, amb la confiscació de cartells que cridaven a la participació del referèndum de l’1 d’octubre, la resposta organitzada i popular del poble de Catalunya a cada un dels atacs repressius en escala, ha evidenciat la necessitat immediata i la ferma voluntat popular de construcció de la República Catalana.\nEls mecanismes de violència que hem vist que l’Estat ha aplicat són, en tots els aspectes, un atac directe contra el poble de Catalunya i contra les expressions polítiques independentistes en qualsevol de les seves formes. Una vulneració reiterada de la llibertat d’expressió, de manifestació, de reunió, de premsa i d’opinió que afecta, clarament a la vida de tot el poble de Catalunya i, per tant, també de l’estudiantat.\nLa intervenció en els comptes de la Generalitat deixa a les nostres universitats i als nostres centres educatius sense sobirania per poder gestionar les necessitats internes d’aquests. L’activació de l’equip policial per frenar l’1 d’octubre atacava directament a les directores, a les mestres i les estudiants d’aquelles escoles públiques que eren centres electorals. Hem vist, també, com es qüestionava el dret a vaga de les estudiants de secundària, amb l’intent de tutelació i l’amenaça a la repressió. I, recentment, vivíem, com a comunitat educativa, l’atac, a base d’injúries, al nostre model educatiu, per part de la caverna mediàtica i els partits d’aquest règim, els mateixos que sempre han tingut l’objectiu de “españolizar a los alumnos catalanes”.\nÉs per això que els escenaris que ara se’ns plantegen ens porten a l’organització i la mobilització constant. Entenem que la dilació i la mediació no són una opció possible ni vàlida davant un Estat opressor, que l’únic diàleg que ofereix és el de la força bruta i el de la supressió de la nostra sobirania, com ja han anunciat amb l’aplicació de l’article 155 de la constitució espanyola, un article que porten mesos ja aplicant-los a través de les clavegueres de l’Estat.\nAixí doncs, creiem que hem d’estar preparades per articular respostes a l’alçada. Des del Sindicat d’Estudiants dels Països Catalans estem disposades a anar fins al final per protegir la nostra sobirania, per seguir treballant al servei del poble català i per construir, d’una vegada per totes, la República Catalana que volem i necessitem. No farem ni un pas enrere en aquesta voluntat i, si fa falta, ho farem amb una vaga estudiantil sostinguda fins a aconseguir la llibertat.\nEl poble ja ha demostrat la seva ferma voluntat i, amb organització i mobilització, ha passat per sobre de qualsevol intent de repressió, amenaça o agressió, evidenciant la seva capacitat sobirana, demostrant-se protagonista del procés i accelerant l’activitat institucional. I les estudiants ho fem fet, també, des dels centres educatius. I així ho seguirem fent fins que calgui. No volem ni podem continuar amb la normalitat acadèmica, ja que el silenci i l’immobilisme davant la repressió, ens fa còmplices d’aquesta. Tenim clar que la normalitat acadèmica no pot ser una opció quan la normalitat política no és una realitat.\nÉs per tot això, que aturarem les classes. És per tot això, que proposem i preparem una vaga sostinguda fins a la llibertat, en defensa de la terra i de les institucions catalanes. Perquè considerem que la comunitat educativa no pot restar callada i quieta davant els atacs de l’Estat Espanyol, perquè la voluntat popular expressada l’1 d’octubre, entre dignitat i cops de porra, s’ha de defensar, posar en valor i fer-la efectiva; perquè les estudiants d’aquest país no podem permetre que se segueixin violant drets fonamentals i se segueixi detenint gent per les seves idees polítiques. Creiem fermament que tota la comunitat educativa ha de ser un actor protagonista de la defensa de la voluntat popular, la sobirania nacional i la proclamació i la construcció de la República Catalana. L’educació que neixi de la lluita i la defensa del poble i els seus drets, serà, sens dubte, una educació que ens faci més lliures.\nAquest sistema educatiu que ha de néixer, requereix, també, nous plantejaments i noves apostes, les quals s’hauran de posar sobre la taula en l’inici del Procés Constituent. Des del SEPC apostem per una educació que sigui eina d’emancipació d’apoderament popular, amb un paper alliberador i en clau crítica. Una educació feminista, que aposti per la coeducació, pública i per a tothom, on el capital privat no hi tingui ni veu ni cabuda. Una educació catalana, que mantingui el model d’immersió lingüística i faci un pas més enllà, que treballi pel català com a eina de cohesió social i que preservi la cultura i tradicions catalanes, que perillen sota aquest Estat Espanyol.\nSabem que l’educació és clau per a l’emancipació i l’autodeterminació i que, només autodeterminant-nos ens podrem alliberar. Per tant, hem de fer que l’educació que vertebrarà la República Catalana, neixi d’una comunitat educativa activa en la defensa dels drets i les llibertats, per tal d’assegurar que respongui a les necessitats de la classe treballadora i estigui a l’abast de tothom. En definitiva, cal que treballem per tal que les nostres escoles recuperin la seva funció social i garanteixin una educació totalment pública, popular, de qualitat i feminista, alçant així un nou país del poble i per al poble.\nPer tot això, des del Sindicat d’Estudiants dels Països Catalans, convoquem a una vaga estudiantil a tots els centres educatius per al proper dijous 26 d’octubre.\nPer una educació al servei del poble, REPÚBLICA ARA!\nPer defensar la terra, VAGA FINS LA LLIBERTAT\n← COMUNICAT: En defensa de la terra, VAGA FINS LA LLIBERTAT!\n8N VAGA GENERAL: NI LA POR, NI LA REPRESSIÓ ENS ATURARAN! →


El Consell diu que la declaració d'interès general del projecte d'Arenal&Dunes&Resort SL està en fase d'al·legacions\nEl Consell de Mallorca ha aclarit que l'expedient d'autorització d'activitats per a la declaració d'interès general del projecte d'Arenal&Dunes&Resort SL a Son Bunyola (Banyalbufar) està en fase inicial, ja que es troba en exposició pública.\nSegons ha informat el Consell en un comunicat, en el Butlletí Oficial de Balears (BOIB) de 7 de maig de 2019 es va publicar que l'expedient d'autorització d'activitats per a la declaració d'interès general del projecte quedava sotmès a exposició pública durant trenta dies.\nAixò significa que es troba en període d'al·legacions, segons el qual disposen la Llei 6/1997, de 8 de juliol, del sòl rústic de Balears i la Llei 21/2013, de 9 de desembre, d'avaluació ambiental.\nUna vegada acabat el termini d'al·legacions, s'haurà d'iniciar la tramitació d'estudi d'impacte ambiental.\nEn aquesta fase, més d'una desena d'organismes públics han d'emetre informes perquè la Comissió Balear de Medi ambient emeti una resolució ambiental.\nPer acabar, quan se sàpiga quina tramitació li dóna la Comissió Balear de Medi ambient, la Comissió Insular d'Ordenació del Territori i Urbanisme estudiarà tots els informes i portarà la resolució de l'expedient a una de les sessions mensuals per valorar si és procedent la declaració d'un interès general.


Cartes al futur: No tenim àvia.\nPublicat per Jordi Casanovas a 13:08\nAssumpta 1 de setembre de 2013, a les 15:53\nAra, quan acabem amb tot això del Blog-via per la independència, em penso això ;-))\nPer cert, JORDI, ja podries apuntar el teu blog, eh? Hi ha molta gent que els té mig "descansant" i que els ha reactivat per aquesta fita :-))\nCarme Rosanas 1 de setembre de 2013, a les 17:37\nJo també m'hi apunto, però acabat el setembre que e stic de Vies i Vies...\nI t'insisteixo en la proposta de l'Assumpta. Au va!!!! apunta el teu blog o aquest, o el que vulguis...\nXeXu 1 de setembre de 2013, a les 17:42\nEm sembla que a mi no m'hi veuran en aquestes xarxes o aplicacions. Si ja dono la tabarra estant viu, no vulgueu que continuï donant-la un cop mort. Com a molt aquí, i mai no programo per massa temps endavant... per si de cas. Però sí, som uns avançats al nostre temps, quina gran idea Jordi. Una mica esfereïdora, però bona.\nSobre això del referèndum... hi pensaré, però no tinc tan clar que es faci, ni la més remota idea de quan podria ser. Tampoc no veig massa clars els resultats. Però hi pensaré, sí.\nAnònim 3 de setembre de 2013, a les 8:22\nDe moment no estic interessat en apostar per quan serà el referendum. Ja veurem si d'aquí 5 minuts canvio d'idea, soc així de volàtil...\nXarnego 16 de setembre de 2013, a les 21:32\njo tinc el meu resultat,\nperò no es el que voldria donar.\nAra per ara tenim molt,\nperò manca bastant per fer-lo possible.


Lluís XVI Maria Antonieta\nLluís XVI Maria Antonieta assumeixen el tron.\nCrisis de subsistència, fam i descontent popular.\nEls estats generals, en la França de l’Antic Règim, van ser creades per Felip IV de França. Eren assemblees convocades pel rei de manera excepcional. Acudien tres representants: clero formava part del primer estat, la noblesa del segon i els representants del tercer estat els ciutadans.\nFi de l'edat moderna i inici de l'edat contemporania\nAmb l'inici de la Revolució Francesa es va acabar l'edat moderna i va començar l'edat contemporània.\nLa Revolució Francesa va començar en l’any 1789, i va acabar en 1799\nEl poble es va apoderar de la Bastilla\nDeclaració dels Drets de l'Home i del Ciutadà, basats en la llibertat, la igualtat i la fraternitat.\nEl rei Lluís XVI és presoner a París\nEl rei Lluís XVI que hi era a Versalles se'l van endur a palau Tulleries a París per tenir-lo controlat.\nS’elimina l’autoritat de l’església d’imposar impostos\nLa família reial va intentar fugir a Asturià\nLa família reial va intentar fugir a Asturià, però els van enxampar a 50 km d'arribar, a Varennes.\nLa primera constitució francesa\nLa primera constitució escrita de la història de França-va ser promulgada per l'Assemblea Nacional Constituent acceptada per Lluís XVI. Reforma de l'estat francès, quedant França com una monarquia constitucional.\nLluís XVI va jurar la Constitució i va fer que França passes de ser una monarquia absolutista a una monarquia constitucional.\nEs van dividir els poders legislatius i executius.\nVan morir Lluís XVI i Maria Antonieta\nLluís XVI i Maria Antonieta van morir decapitats a la guillotina després de judicis i ser sentenciats a mort.\nL’època del “Terror”\nEls jacobins van pujar al poder, i es va denominar l’època del “Terror”.\nLa Constitució de 1795\nLa Constitució de 1795 va atorgar el poder executiu a un govern col·legiat el Directori.\nNapoleó Bonaparte, va protagonitzar un cop d'Estat que va posar fi al Directori.


Comença una nova edició del programa ‘Camí de la Solidesa’ per consolidar projectes d’ESS\nnull Comença una nova edició del programa ‘Camí de la Solidesa’ per consolidar projectes d’ESS\nEl programa inclou 30 hores de formació i 15 d’acompanyament especialitzat\nBarcelona, 02 de des. 2020\nLa sisena edició del programa Camí de la Solidesa, que s’organitza en col·laboració amb el Col·lectiu Ronda, comença el mes vinent en format híbrid, presencial i digital, a causa de les condicions actuals de la pandèmia. Està dirigit a totes aquelles organitzacions de l’economia social i solidària que vulguin millorar la seva estratègia i planificació del treball per tal d’obtenir un projecte més consolidat i sostenible, tenint present les cures de l’equip i apostant per la formació de les treballadores en càrrecs de responsabilitat.\nEl programa contempla unes 25-30 hores de formació especialitzada i unes 10-15 hores d’acompanyament personalitzat per a cada una de les participants, activitats d’intercooperació i tallers a mida que es duran a terme de gener a juliol del 2021.\nA través de les tutories i els acompanyaments especialitzats es treballarà específicament en l’assoliment d’una fita concreta, com ara l’elaboració d’un pla estratègic o d’un pla de comunicació, el desenvolupament d’una nova línia d’activitat, la incorporació d’eines per a l'organització i planificació del treball, la transformació de la forma jurídica, o bé el desenvolupament de les habilitats directives d'alguna de les treballadores.\nEntra en aquest enllaç per trobar tota la informació sobre les novetats de l’edició actual, per consultar els detalls de l’anterior i veure testimonis. Per participar, omple aquest formulari abans del 9 de desembre. I si tens dubtes, pots enviar un correu a innovaciosocioeconomica@barcelonactiva.cat o trucar al telèfon 933 20 34 04.\nMés de 30 anys impulsant el desenvolupament professional de les dones\nDes de fa ja més de tres dècades Barcelona Activa impulsa el desenvolupament professional de les dones. LIDERA és l’entorn de creixement i networking de referència per a totes les dones de Barcelona, professionals, directives o emprenedores i recull tots aquells programes específicament dirigits a dones que impulsa Barcelona Activa.


Holiday home Beate 1 Steeg Àustria - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nSteeg, Steeg, Àustria - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Holiday home Beate 1\nDissenyat tant per oci com per negoci, Holiday home Beate 1 està situat idealment a Steeg; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA Holiday home Beate 1, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, aparcament de cotxes.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara balcó/terrassa, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable, nevera, forn microones per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Holiday home Beate 1 és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Steeg.


Quatre ferits en un tiroteig a Nou Barris | Catalunya | EL PAÍS Catalunya\nEls Mossos d'Esquadra busquen els implicats en l'agressió, que ha deixat dues persones en estat crític\nBarcelona 3 DES 2018 - 16:42\tCET\nQuatre persones han resultat ferides aquest matí en un tiroteig al passeig d'Urrutia 97 a Nou Barris, a Barcelona. A dos quarts d'onze del matí, els Mossos han rebut un avís d'un tiroteig al carrer amb ferits.\nEn arribar al lloc dels fets, els agents hi han trobat restes de sang, però ja no hi havia cap persona ferida al lloc. El Sistema d'Emergències Mèdiques ha acudit a la zona, però els testimonis han explicat que els familiars ja els havien traslladat a l'Hospital Vall d’Hebron.\nEl centre ha atès a urgències quatre ferits per arma de foc, tres homes i una dona. Segons un portaveu de l'hospital, hi ha dues persones en estat crític, una molt greu i una altra greu. Els ferits són un home, que està en estat molt greu per un tret al pit; els seus dos fills, un d'ells en estat crític per un tret al coll, i la seva neta, que ha rebut l'impacte d'una bala rebotada.\nEls agents busquen ara als implicats. A Sant Adrià de Besòs la policia ha aturat un vehicle que hi podia estar implicat. Els agents comproven ara si els ocupants han participat en el tiroteig. De moment se'ls està prenent declaració com a testimonis, segons fonts policials. L'Àrea d'Investigació Criminal de Barcelona dels Mossos s'ha fet càrrec del cas.\nEn un vídeo que s'ha filmat al lloc dels fets, es veu una persona que dispara contra un Citroën granat, el cotxe que després ha estat interceptat a Sant Adrià de Besòs, i dues persones ja ferides que tenen dificultats per caminar. Aparentment, els dos ferits tenen algun tipus de contacte amb els conductors del vehicle, sense que per les imatges quedi clar si en surten o si només interactuen amb els ocupants. Poc després que el cotxe i el pistoler marxin del lloc, els dos homes ferits es desplomen a terra, al mig del carrer.\nAra com ara la principal hipòtesi dels Mossos és que es tracti d'una revenja entre clans d'ètnia gitana. La policia catalana extrema ja les precaucions davant de possibles enfrontaments o represàlies pel tiroteig.


L’activitat com a mitjà de la televisió digital pública local de l'anomenada demarcació de Mataró va començar amb les primeres emissions en proves 11 de setembre de 2007. Amb la marca MARESMEDIGITAL.TV, va ser primera TDT pública local en emetre íntegrament en digital, des d’aleshores i fins l’octubre de 2009, gestionada mitjançant un encàrrec de gestió del Consorci a Mataró Audiovisual, e.p.e.\nMARESMEDIGITAL.TV de seguida va consolidar-se com a una mitjà audiovisual públic multiplaforma i amb una forta vocació de servei a la comarca. En pocs mesos va consolidar la seva programació, principalment ocupada en l’actualitat del Maresme i en la comunicació i el foment de la cultura, l’esport i l’entorn social de cada poble del Maresme.\nAl desembre de 2009 el Consorci va crear una socitat limitada de capital íntegrament públic, Mataró-Maresme Digital, SLU, a la que, segons preveu la Llei de l’Audiovisual de Catalunya i amb el vist-i-plau del Consell de l’Audiovisual, va encomanar la gestió directa del servei de televisió.\nEs van sumar al projecte públic de TDT local els esforços de la històrica TV de Mataró, de manera que es pugués preservar l’experiència i la seva indubtable vàlua periodística, social i cultural.\nAmb l’objectiu de consolidar una televisió pública independent i de proximitat, reunint el rigor i la credibilitat de la TV de Mataró i l’eficiència, professionalitat i potencial tecnològic del sistema multiplataforma de MARESMEDIGITAL TV, el 15 de gener de 2010 es va fer efectiva una nova organització en la gestió del servei de TDT pública del Sud del Maresme.\nLa televisió local neix d’una matriu cívica i popular aprofitant l’evolució tecnològica que posava a l’abast els equipaments audiovisuals. Poc a poc, amb la creació de la societat limitada unipersonal de capital íntegrament del Consorci, la televisió local professionalitza la producció de continguts i comercialitza l’antena per ser viable econòmicament.\nAmb la voluntat de garantir la plena independència informativa i la pluralitat, el compromís a favor de la llibertat d’expressió i a fer prevaldre els criteris i el rigor periodístic, tal i com es manifesta en el seu document fundacional, la societat ha incorporat els valors fonamentals tant de la històrica TV de Mataró com de la jove Maresmedigital.TV, les persones, la proximitat, l'expertesa i recursos tècnics.\nAquesta organització no només ha garantit la supervivència d’un projecte comunicatiu de qualitat al Maresme, si no que recull nous èxtis, com ho són l’augment de l’audiència, la seva presència a la xarxa, la qualitat d eles seves produccions aduiovisuals i la creixent bona percepció del seu impacte social i cultural en la comarca.\nEl Consorci Digital Mataró-Mareme, és una entitat pública de caràcter associatiu, voluntària i constituïda per temps indefinit, que es regeix per els seus Estatuts i gaudeix de personalitat jurídica plena i independent de la dels seus membres, amb tota la capacitat jurídica de dret públic i privat que requereix la realització del seu objectiu: la gestió conjunta del canal públic de televisió digital local que correspon als Ajuntaments consorciats i al Consell Comarcal del Maresme i qualsevol altre activitat connexa o vinculada a aquesta.\nDes de 2015 són membres del Consorci els Ajuntaments de Mataró, Cabrera de Mar, Caldes d’Estrac i el Consell Comarcal del Maresme, amb el següent percentatge de participació:\nEls òrgans de govern i de gestió del Consorci són:\n· El Ple, és l’òrgan superior de govern del Consorci, amb capacitat per adoptar quantes resolucions consideri escaients pel bon funcionament i assoliment del seu objecte i finalitats.\n· La Comissió Executiva, és l’òrgan col•legiat que assumeix el govern i la gestió ordinàries del Consorci.\n· El president o presidenta té atribuïda la màxima representació legal d’aquest i en dirigeix el govern i l’administració.\n· El Consell Consultiu i Assessor, creat pel Ple del Consorci, és de naturalesa consultiva i assessora, tal i com determina l’article 33.2 de la llei 22/2005, de 29 de desembre, de la Comunicació Audiovisual de Catalunya.\nEl Consorci és el soci únic de la societat mercantil Mataró-Maresme Digital, SLU, constituïda a l’empara del que disposa la Llei de l’Audiovisual de Catalunya per a la gestió directa del servei públic audiovisual. La gestió del servei ve regulada pel que recull el contracte-programa signat entre ambdues entitats i que estableix quines són i com s’han d’efectuar les aportacions per a les necessitats de finançament del servei.


La normalitat i l’excepcionalitat – Salvador Cardús\nEl periodista no considera notícia que tot vagi segons el que és previst, i és una evidència que les bones notícies –en el sentit de relatar les coses que van tal com s’espera que ho facin– no són, realment, una notícia bona.\nProbablement, aquesta tensió entre la mirada del sociòleg i la del periodista és la que explica el recel amb què llegeixo les notícies que, centrades en l’excepció com cal que sigui, a més de relatar els fets, pretenen convertir aquesta anormalitat en un símptoma d’allò que és general. La qüestió és que, com a éssers socials que som, ens costa resignarnos a admetre que hi pugui haver ruptures en la nostra normalitat quotidiana i, per tant, ens veiem obligats a fer grans exercicis retòrics per reintegrar novament les excepcions en el que és previsible. En el seu moment, ja vaig discutir el cas del dramàtic assassinat massiu a Noruega de setanta-set persones que va perpetrar Anders Behring Breivik. La necessitat de donar alguna mena de sentit a aquell acte de màxima barbàrie ens va fer donar per bones les interpretacions de caràcter ideològic atribuint el crim a l’extrema dreta i a la seva xenofòbia en contra de l’islam. És cert que aquest individu s’havia mogut en entorns polítics d’ultradreta, però la seva justificació –des del meu punt de vista– no formava part de les raons del crim massiu, sinó del mateix desequilibri mental que el va empènyer a actuar d’aquesta manera. Ja sé que la sentència el va considerar responsable, però la Fiscalia i els informes forenses, a més del criteri de psicòlegs experts, van sostenir el contrari.\nAra tenim el cas del militar assassinat a Londres. La manera de domesticar la barbaritat d’aquest fet –que periodísticament ha tingut la força d’unes imatges d’impacte– és vincular-lo al terrorisme islàmic. I ha estat l’extrema dreta britànica, amb un gran pes electoral a Londres –on més de la meitat de la seva població prové de la immigració–, la que sembla que s’ha sumat amb entusiasme a la interpretació política del crim. Tornem a ser davant d’un cas que pel fet de ser protagonitzat per un fill d’antics immigrants, escolaritzat al Regne Unit, s’ha tingut la temptació de considerar que posa en qüestió el model britànic d’integració. I per fer-ho, s’ha vinculat als atemptats del juliol del 2005. Doncs bé: posem que, efectivament, l’assassinat d’aquesta setmana hagi estat inspirat per una ideologia determinada. Això encara no en seria la causa. I, en qualsevol cas, amb mirada de sociòleg, l’interès el posaríem en els milers i milers de fills d’antics immigrants –quatre milions d’estrangers i dos milions set-cents mil musulmans només a Anglaterra i Gal·les– que en cap cas no han comès ni cometran cap atemptat d’aquesta naturalesa. Això sí que ens hauria de sorprendre! Per tant, si alguna cosa hauria de merèixer el nostre interès –si més no, des del punt de vista sociològic– és quins són els fonaments de l’èxit d’aquesta incorporació social massiva.No és molt diferent el cas dels suïcidis associats als desnonaments. No em puc pronunciar de manera rotunda perquè no ho he estudiat a fons. Però abans d’establir segons quina mena de relacions de causa i efecte, que políticament poden ser molt útils, caldria tenir xifres sobre si la taxa de suïcidis entre el grup de desnonats és o no superior a la de la totalitat de la població de les mateixes característiques. I el mateix valdria per a l’anàlisi d’una agressió d’uns pares a una mestra, dels casos d’assetjament escolar infantil, de determinades formes de violència domèstica, etcètera. En definitiva, situacions dramàtiques de les quals ens és molt difícil acceptar-ne la possibilitat sense poder trobar-ne un culpable, establir-ne una causa clara o disposar d’alguna teoria general que les faci\nraonables. Dit d’una altra manera, són alteracions de la normalitat per a les quals necessitem una explicació que, per bé que ja no pugui evitar aquell desastre, si més no, ens creï la impressió que servirà per evitar-ne de futurs. Ras i curt: necessitem alguna interpretació que atenuï la nostra ansietat davant de l’imprevisible, i el periodisme intenta proporcionar-la. La relació entre sociologia i periodisme és fascinant sempre que es mantingui la distinció i tensió entre perspectives.\nLa sociologia converteix en notícia allò que s’ajusta a les expectatives creades, amb una mirada capaç de sorprendre’s del que és ordinari. Per la seva banda, el periodisme té una imperiosa necessitat de convertir l’excepcionalitat en la manifestació d’una normalitat oculta que pretén descobrir. Són diferents estratègies de coneixement per a diferents papers socials.\nEl ressentiment obnuvila el pensament. https://t.co/kPSGbOoACw about 1 hour ago ReplyRetweetFavorite


Llagostí de Vinaròs, l'amfitrió gastronòmic de la costa mediterrània | Gastronosfera\nLlagostí de Vinaròs, l'amfitrió gastronòmic de la costa mediterrània\nMarisc de gran subtilesa, amb una finor irrepetible, una excel·lent textura i amb un sabor d'allò més saborós, així és el llagostí de Vinaròs. Un producte que es cria en el fons marí de la província de Castelló.\nEl llagostí és el millor ambaixador d'aquesta zona i producte estrella de la seva gastronomia. Aquestes característiques que el fan tan especial i exquisit es deuen a la seva criança en aigües de baixa salinitat, amb un clima suau i temperat durant tot l'any. Un producte incomparable i únic amb una producció limitada i localitzada en el litoral mediterrani d'aigües transparents que va des del Delta de l'Ebre fins a Peníscola. Són capturats de forma artesanal per la flota pesquera encarregada d'això, i una vegada realitzada aquesta captura, arriba al mercat diàriament en unes condicions òptimes de frescor i qualitat.\nSolen tenir una grandària que pot arribar fins als 20 cm en els exemplars grans. El seu color va entre els tons rosasses i marrons, amb una sèrie de bandes transversals en el seu abdomen. D'aquesta manera, pots identificar el veritable llagostí de Vinaròs. A causa de la seva perllongada temporalitat, és molt freqüent trobar aquest crustaci en les taules espanyoles en qualsevol celebració. La delicadesa del seu sabor es deu a la riquesa d'aliments de les aigües de la zona, enriquits pels dipòsits del Riu Ebre, que aporten a la seva carn unes característiques organolèptiques especials. Per això, també és molt cotitzat per cuiners i gastrònoms, ja que aquestes peces del mediterrani aporten contrast i color. Ell és el protagonista en guisats mariners, paelles de marisc, sarsueles, arròs a banda, fideuàs o amanides.\nLa seva venda la podem trobar directament als mercats on el producte és fresc. Per a això ha de tenir un to brillant, ha de conservar els bigotis llargs, que no es trenquin amb facilitat, ser ferma al tacte i tenir aroma marí. A vegades, trobem aquest marisc viu, però són d'aqüicultura i tractats per a la seva recepció en viu i una millor comercialització. Ara bé, si comprem llagostí congelat, hem de saber que probablement no serà de la costa mediterrània.\nSón molts els esdeveniments que se celebren en la localitat entorn d'aquest marisc. Els més destacats sens dubte són: La Festa del Llagostí on es reparteixen més de 300 kg per a degustació dels assistents. Va ser precisament l'any 1964 quan Salvador Dalí va ser convidat a aquesta celebració i quan aquest producte es va donar a conèixer en l'àmbit internacional; i el Concurs Nacional de Cuina Aplicada al Llagostí de Vinaròs que se celebra el pròxim 25 de setembre i que aquest any celebra la seva quinzena edició. En ell, professionals del sector en representació d'un establiment d'hostaleria, empresa o entitat relacionada amb la gastronomia, elaboren un plat on l'ingredient principal és el famós llagostí. El jurat normalment està format per personalitats de renom dins del sector gastronòmic.\nPer tot això, a Vinaròs s'està treballant des de fa diversos anys per poder atorgar a aquest producte la denominació d'origen o la de producte de qualitat i així que el llagostí que es comercialitzi per les confraries de pescadors de la província de Castelló compti amb aquesta distinció.