Traces i manyes | Josep M. Contijoch - Nova Conca\nTraces i manyes\nDivendres, 11 de maig de 2018 a les 11:45h\nIniciem uns articles que creiem que seran de bona acceptació per als principiants en les tasques manuals. No així en els professionals dels oficis, ja que a ells no els és necessari explicar-los cap estratagema, ja que se les saben totes; en canvi els no versats es poden trobar torbats en alguna manipulació, llavors esperem que aquests modestos consells els serveixin per gaudir de manyes, destreses, interpretacions i aplicacions i, per què no, els ajudin a fer-los més plaent els temptejos del bricolatge i les manyes de la vida comú.\nManera de conservar la pintura d’un pot ja obert\nFreqüentment el bricolador, després d’haver obert un pot de pintura i que li’n sobri una bona part, si tanca el pot malament, quan l’obri de nou passat un temps es troba que dins s’hi ha format un tou de pintura plastificada o que ha quedat simplement seca. Doncs bé, els explicarem un truc perquè això no els passi i puguin aprofitar el sobrant inclús fins a mesos més tard. En aquest cas s’ha de seguir aquest senzill procediment: quan s’ha acabat de pintar cal deixar el pot en repòs perquè en quedi el nivell estabilitzat. Després s’ha de tirar dins del pot una pel·lícula d’aiguarràs que cobreixi uns mil·límetres el sobrant. Amb un pinzell mullat d’aiguarràs netejar les vores del pot i de la tapa i tancar-lo ben ajustat, si convé donant uns copets de martell a la tapa. Amb cura, posar el pot a una prestatgeria sense sacsejar-lo, o sigui que l’aiguarràs no s’hagi barrejat amb la pintura i hi hagi quedat per damunt.\nSeguint aquest procediment poden passar mesos abans de tornar-lo a obrir, i quan es faci de nou es trobarà la pintura apta per pintar com si de l’obertura inicial es tractés.\nMaleïts claus que esberlen la fusta\nEls no iniciats en treballs de fusteria es poden trobar en moltes ocasions haver de clavetejar un llistó o una tira de fusta sobre una altra i que en clavar-li el clau s’obri la fusta. En aquests casos aquell llistó acaba sent inaprofitable i s’ha de canviar per un altre.\nBé, hi ha una sistema ben senzill per evitar els esberlaments. Simplement cal picar la punta del clau amb un lleuger cop de martell per treure-hi la punteta fina. Fent-ho així els claus es clavaran sense problemes, sense cap ensurt per al bricolador.\nQuè volen dir els números que porten els ous?\nActualment és manat per la llei que els ous surtin al mercat amb un número llarg plasmat a la closca. Moltes persones n’ignoren la interpretació. Procurarem aclarir el concepte. Per exemple, el número d’aquest ou de la imatge:\nEl primer número (en aquest cas, el 3) pot ser 0, 1, 2 o 3. Aquest números són els més importants del codi. El numero 0 vol especificar que la gallina que ha post ha estat criada amb pinso ecològic. Si porta el número 1, la gallina ha estat a l’aire lliure al camp. El número 2, que l’ou ha estat post a terra dins una nau, i el 3 que la gallina ha estat criada i pon els ous en gàbies dins la nau (o sia, en el cas del 3 és l’ou menys ecològic).\nLes dues lletres consecutives indiquen el país d’on es originari l’ou. En el cas del nostre exemple, “ES” vol dir “Espanya”. I la resta de números s’interpreten d’aquesta manera: els dos primers indiquen la província d’on procedeixen els ous, el tres següents el municipi, i els altres identifiquen fins i tot la granja d’on són originaris.\nSi algun dia disposem d’informació detallada de les nacions, províncies, municipis i granges identificatives (que ha de ser exhaustiva), ja els donarem la informació.\nPer avui ja n’hi ha prou; fins a una nova ocasió.


La Cotorra de la Vall: Iboga Summer Festival dóna 11.400 euros en entrades a sis ONG ( Amnistia Internacional, Pobresa Zero, Pla Internacional, Jarit, Nova Opció i a la vallera ACUDE)\nIboga Summer Festival dóna 11.400 euros en entrades a sis ONG ( Amnistia Internacional, Pobresa Zero, Pla Internacional, Jarit, Nova Opció i a la vallera ACUDE)\nIboga Summer Festival, l'únic festival espanyol especialitzat en música balkan, gypsy, reggae, ska i swing, ha donat per valor de 11.400 euros en entrades a sis ONG per al desenvolupament, els drets humans i la promoció de l'autonomia personal. El certamen es celebrarà els dies 23, 24 i 25 de juliol en la platja de Tavernes i l'organització ha cedit els drets de 200 abonaments (el seu preu unitari són 57 euros), a Amnistia Internacional, Pobresa Zero, Pla Internacional, Jarit, Nova Opció i ACUDE.\nLes entitats beneficiades estan dedicades, respectivament, a la promoció dels drets humans, la lluita contra la pobresa, la millora de la qualitat de vida de la infància, el desenvolupament en països d'origen i d'acolliment, el suport a persones afectades per Dany Cerebral Adquirit, i l'ajuda a persones en situació de dependència i a les seues famílies.\nLa donació consolida el compromís del festival amb la solidaritat i la cooperació, valors que, segons expliquen Ángel Crespo i Álvaro Garro, organitzadors de l'esdeveniment, són inseparables de la música i els ritmes d'Europa de l'Est sobre els quals s'articula el festival.\nUn festival de platja sostenible i de qualitat.\nEn la seua tercera edició, el certamen es decanta per la qualitat i la sostenibilitat dels serveis oferits als assistents. Malgrat tractar-se d'un festival de platja que ha arribat a reunir en la seua edició de 2014 a 18.000 persones durant els seus tres dies de durada, l'organització ha planificat l'espai i les activitats paral·leles de manera que garantisquen una experiència satisfactòria i no massificada.\nL'espai està concebut com un poblat que comunica la zona d'acampada amb el recinte de concerts; amb àrees alternatives agrupades entorn d'una gran carpa de circ; amb tallers que van des de jocs malabars al ioga; amb locals de restauració que ofereixen menjars del món, i amb referències a civilitzacions desaparegudes com els tipis indis que es lloguen per a l'allotjament de cinc persones o la piràmide maya que presideix l'espai de concerts. La idea és crear un marc intercultural en el qual la música i altres expressions artístiques funcionen com a nexe d'unió.\nA més, l'organització aposta per controlar la petjada ecològica i l'impacte mediambiental de l'esdeveniment mitjançant la reducció dels residus generats durant la seua celebració. Per a açò, per exemple, s'instal·laran contenidors de reciclatge, s'utilitzaran gots reutilitzables, es limitarà l'ús de plàstics i tots els olis vegetals usats en els llocs de menjar seran emmagatzemats per al seu posterior reaprofitament. Algunes d'aquestes mesures van contribuir l'any passat a reduir en cinc tones els residus generats en l'edició anterior.\nEl festival també fomenta una mobilitat sostenible a través de plataformes que faciliten compartir vehicle, organitzant autobusos des de diferents punts del país i amb convenis amb RENFE que garanteixen descomptes a els qui es desplacen a Tavernes amb tren.


Infinity Wars manté les característiques bàsiques de la targeta col·leccionables dins d’aquest gènere dels jocs digitals, però alhora innova molt sobre aquest gènere en produir un dels millors jocs de targetes col · leccionables que hem vist fins ara. Mentre que el centre d’aquest joc de targetes col.leccionables són d’alta qualitat, aquí el que veritablement ens atreu són els extres que li donen vida i ens donen moltes alternatives dins del joc.\nEl més notable d’aquests petits detalls és que des del principi ens comencen a sorprendre, les targetes són completament animades pel que ens asseguren que cada batalla serà més viva i aquestes targetes cobressin vida. Això fa que tingui més acció alguna cosa que li falta molt a aquest gènere.\nEl pilar o centre d’aquest joc és l’estratègia que vivim en Infinity Wars, el sistema de faccions és profund i ens ofereix als jugadors més de la meitat d’una dotzena de faccions diferents per basar el nostre mall. Amb una gran quantitat de cartes a cada facció especifica que es veuen i es juguen de manera molt diferent. Des de la “Flama del Alba” amb les seves poderoses habilitats fins al “Descendent del Drac” que prefereixen jugar de manera més defensiva.\nAmb cada facció s’aconsegueix estils dramàticament diferents a l’hora de jugar, en Infinty Wars ens ofereix molta longevitat, per la qual els jugadors els tocarà aprendre cada facció i mestre de la lluita que tinguin en el seu poder. També ens ofereix una àmplia selecció d’opcions que ens permeten als jugadors triar velocitats, maneres i formats del joc. Infinity Wars ens ofereix moltes hores de diversió i varietat constant.\nLa velocitat del joc s’altera amb la quantitat de salut, la moral i altres recursos del joc, juntament amb el màxim nombre de cartes que un jugador pot tenir a les mans, això pot fer canviar significativament la teva estratègia en una posició determinada. Mentre que els formats del joc ens limita bastant, per exemple el format senzill és per a jugadors que tinguin duplicats dins del seu mall, mentre que un altre format ens limita a tenir cartes comuns i no comuns. Això és poc embolicat, però si estàs acostumat a aquest tipus de gènere, sabràs quan juguis que els formats d’aquest joc no t’agradarà tant com altres jocs del cartes coleccionables.\nL’opció més singular d’Infinity Wars està dins dels modes de joc on aquesta opció combina nostre mall amb les cartes del teu oponent. També la manera campanya que ens ofereixen aquí és bastant impressionant, l’accés a tots les cartes sense haver de gastar diners reals i haver d’estar constantment amb actualitzacions fa que concloure una bona experiència en Infinity Wars. Per la qual cosa no hi ha cap raó per no comencis a jugar a aquest impressionant joc de cartes col · leccionables.\nEl millor és la gran varietat que ens ofereix Infinity Wars, amb cartes animades, el poder combinar els malls, torns simultanis i el no haver de pagar per les cartes. El pitjor que trobem és la manca de compensació.


La coordinadora d'Esquerra Unida en la ciutat de València, Rosa Albert, ha lamentat que l'equip de govern municipal seguisca mirant cap a un altre costat en una qüestió com és la neteja i el manteniment en el centre històric de la ciutat. “No entenem que públicament es parle de la prioritat de fer de València una ciutat atractiva per al turisme, mentre no s'inverteix de manera eficient per a garantir la neteja i el manteniment de barris com el de Ciutat Vella, amb el perjudici que açò suposa no solament per a la imatge de la ciutat sinó per descomptat per als veïns i veïnes que viuen en aquest districte”, ha dit Rosa Albert.\nPapereres a vessar i envoltades de brossa ja a primera hora de la vesprada, mobiliari urbà en lamentable estat de manteniment, restes dels excessos nocturns i actes vandàlics… Aquest és el panorama que es troben cada dia veïns i veïnes, comerciants i visitants en caminar pel centre de la ciutat. “ És lamentable que aquesta situació se seguisca perpetuant mentre s'acumulen els avisos que arriben tant per part de la ciutadania com per part dels propis professionals encarregats dels serveis corresponents. Aquest descontrol — ha afegit la coordinadora d'EUPV València— solament confirma l'absència d'una aposta clara pels serveis públics que hauria de començar per la pròpia coordinació des de les respectives regidories afectades i continuar per la remunicipalización de la neteja o el manteniment de la via pública”.\nRosa Albert ha recordat a més que la ciutat de València té un deute històric amb el seu nucli històric, no solament per la falta d'inversió pública i la falta de recursos en manteniment i neteja, sinó també per la seua situació estratègica. “ Resulta extremadament paradoxal la grandíssima inversió publicitària i l’aposta clara pel turisme que s'està fent, mentre que al mateix temps es permet que les persones que ens visiten contemplen una imatge d'un centre històric tan degradat i brut” , ha explicat la portaveu de l'organització d'esquerres.\nLa coordinadora d'Esquerra Unida a València ha explicat que la seua formació aposta per un turisme de qualitat, que siga integrador, sostenible i responsable, i açò passa per actuacions decidides i integrals, que impliquen una planificació i dotació corresponent, no solament respecte a la neteja i el manteniment, sinó també respecte a la mobilitat, la regulació respecte als vehicles en la càrrega i descàrrega o un pla d'actuació urbanística que pose en valor els elements arquitectònics del centre, aconseguisca un conjunt harmònic i atractiu, i acabe amb la degradació que afecta al centre històric de la ciutat. “Una ciutat és atractiva per al turisme de qualitat si ho és també per als seus propis veïns i veïnes”, ha conclòs Rosa Albert.


Pronostiquen més prostitució a l'Alt Empordà arran de l'enduriment de les lleis franceses - El Gerió Digital\nEls municipis afectats es reuniran d'aquí a un mes per abordar la situació\nDimecres, 27 d'abril de 2016 10:02h\nDues prostitutes a peu de l'N-II a l'Alt Empordà (arxiu) © ACN\nEls alcaldes de l'Alt Empordà auguren un augment "significatiu" de la prostitució a la comarca arran de l'enduriment de les penes a França, en paraules del president del Consell Comarcal, Ferran Roquer.\nParís va donar llum verda a principis d'abril a una nova llei que preveu sancions d'entre 1.500 i 3.700 euros per als que sol·licitin sexe a canvi de diners. Un canvi legislatiu que preocupa el territori per l'impacte que la mesura pugui tenir a l'altra banda de la frontera, tant a la carretera com en prostíbuls, amb els "problemes de seguretat ciutadana, trànsit i consum d'alcohol i drogues" que s'hi associen, segons Roquer.\nUna desena d'alcaldes es reunirà d'aquí a un mes per abordar la situació. Amb tot, l'alcaldessa de la Jonquera, Sònia Martínez, recorda que el marge d'actuació de l'administració local és limitat en aquest sentit i apel·la a la necessitat d'introduir modificacions en la normativa estatal vigent.


Més de 400 quilos de mandarines en la Cavalcada de Reis\nMercavalència repartirà més de 400 quilos de mandarines en la Cavalcada de Reis\nAmb motiu de la Capitalitat Mundial de l’Alimentació Sostenible de la FAO, la Cavalcada de Reis de València porta com a tema l’alimentació, una temàtica que també comparteix l’actual edició d’Expojove amb l’eslògan ‘Nyam!’. En eixe context, el centre agroalimentari Mercavalència participa en la Cavalcada amb una carrossa i peces de la seua campanya #HortAttack, a més de repartir més de 400 quilos de mandarines substituint als clàssics caramels.\nAquesta acció pretén conscienciar sobre els perills de l’obesitat infantil. En paraules de Carlos Galiana, regidor de Comerç i president de Mercavalència, l’obesitat “s’ha convertit en el gran problema infantil del nostre temps, no cuidar l’alimentació dels xiquets i xiquetes porta a problemes de cor, d’ossos, i de creixement”. Segons els últims estudis de l’OMS, un de cada tres xiquets té excés de pes que pot derivar en obesitat infantil i assenyalen que este problema està directament relacionat amb malalties com l’asma, la diabetis i malalties cardiovasculars.\nL’obesitat infantil disminueix i es prevé amb una correcta alimentació en la qual la fruita es converteix en perfecta aliada. Per aquesta raó, al pas de la carrossa de Mercavalència en la Cavalcada de Reis es repartiran mandarines de l’horta de València.\nEl regidor Carlos Galiana ha definit les mandarines com “les xuxes de la naturalesa: sense conservants, sense colorants, sense additius, sense sucre afegit i sense envàs”, a més, ha afegit “no conec a cap xiquet o xiqueta que no li agraden les mandarines”.\n“Volem conscienciar als xiquets i a les xiquetes a través del reforç positiu, la fruita pot ser un premi, un incentiu, ha d’acompanyar en els moments d’oci, en les activitats divertides, per a crear una bona disposició cap a ella en els menuts”, ha exposat la directora adjunta de Mercavalència, Rosa Martínez.\nL'Ajuntament de València presenta un dispositiu especial de Tots Sants que garantirà unes visites "segures" als cementeris


Més de 20.200 persones van morir en residències en la primera onada\nIlla insisteix que s'han pres les mesures per no arribar al confinament total\n© La treballadora d'una residència acompanya una usuària.\nUn total de 20.268 persones grans van morir en residències durant la primera onada de la pandèmia, segons l’esborrany d’un informe de la secretaria d’Estat de Drets Socials, dependent del ministeri de Drets Socials.\nDe totes les defuncions en centres residencials, es va realitzar anàlisi serològica a 10.364 persones, mentre que 9.904 morts es van notificar com “amb símptomes compatibles” amb la Covid, és a dir, sense confirmació, ja que no hi havia a l’inici prou proves diagnòstiques.\nSanitat va notificar ahir per segon dia consecutiu més de tres-centes defuncions per coronavirus\nL’informe recull a més que el nombre total de defuncions per coronavirus en la primera onada no està determinat i que l’aproximació més propera fins al 23 de juny seria, segons aquest esborrany, la de 43.697 de víctimes mortals per totes les causes, una xifra molt superior als 28.148 confirmats segons el registre oficial. Per aquesta raó el document estima com a “plausible” un rang entre el 47% i el 50% d’afectació en residències respecte al total de traspassos per la malaltia durant la primera onada, en lloc del 70 per cent al qual es van referir diversos mitjans.\nL’esborrany, fruit dels contactes i cooperació permanent entre la secretaria d’Estat de Drets Socials, les comunitats autònomes i els agents del sector, té com a objectiu establir un marc comú de lliçons apreses i de cooperació per abordar respostes cohesionades a les residències d’ara endavant.\nPer un altra banda, el ministeri de Sanitat va notificar ahir 22.516 nous casos de coronavirus, 9.150 dels quals confirmats en les últimes 24 hores, amb la qual cosa la xifra total de contagis des de l’inici de la pandèmia s’eleva a 1.328.832, i la d’òbits, a 38.833, 347 més. Per segon dia consecutiu durant aquesta segona onada, Sanitat va comptabilitzar més de 300 morts, ja que la vigília es van registrar 368 defuncions.\nMalgrat totes aquestes dades, el ministre de Sanitat, Salvador Illa, va assenyalar que Espanya encara té temps per poder evitar un confinament domiciliari si se segueixen “amb eficàcia” les actuals mesures restrictives, com ara el toc de queda o el tancament perimetral de comunitats autònomes i municipis. “Crec que no estem arribant tard. Espanya ja ha pres mesures dràstiques”, va asseverar el titular de Sanitat.


El Barça Lassa B recupera el lideratge a la Primera Nacional - FC Barcelona\nHomeSeccionsHoquei PatinsHoquei Patins BaseNotíciesEl Barça Lassa B recupera el lideratge a la Primera Nacional\nEl Barça Lassa B recupera el lideratge a la Primera Nacional\nEls de Jordi Camps guanyen per 1-5 a Mieres, mentre que l’Alcobendas cau de manera clara a Girona (5-0) El Júnior, el Juvenil i l’Infantil també guanyen els seus partits\nSergi Llorca celebrant un gol a Mieres. FOTO: LUIS VELASCO\nEl Barça Lassa B ha recuperat la primera posició a la Primera Nacional. El filial blaugrana va vèncer a la pista del Club Patín Mieres, l’últim classificat, per un clar 1-5 amb tres gols de Sergi Llorca, que ja n'ha fet 25 en 13 partits. Els homes de Jordi Camps van sentenciar el matx al segon temps i es van aprofitar de la derrota de l’Alcobendas per 5-0 a la pista del CH Girona, que és tercer a la taula amb 30 punts, a tres del Barça B.\nEl Júnior va disputar el seu partit dimecres passat contra el Lloret, i va ser un duel totalment ofensiu. El 12-7 del marcador final així ho reflecteix, i el Júnior suma el seu segon triomf en aquesta segona fase de la competició de Lliga preferent. El Juvenil de Jordi Roca, per la seva banda, va superar el Voltregà per 0-6 i és líder destacat del seu grup preferent amb quatre triomfs i els 12 punts possibles sumats.\nFinalment, l’Infantil de Ricard Hernáez va guanyar també de manera contundent. Va fer-ho per 11-0 a Llars Mundet i segueix compartint el lideratge del seu grup de Lliga preferent amb l’Arenys de Munt, que també ha guanyat els quatre partits disputats.


Un munt d’activitats a la Festa Major de Sant Pau, que se celebrarà del 25 de gener al 7 de febrer - Ajuntament de Torrelles\nPortada > Actualitat > Notícies > Un munt d’activitats a la Festa Major de Sant Pau, que se celebrarà del 25 de gener al 7 de febrer\nUn munt d’activitats a la Festa Major de Sant Pau, que se celebrarà del 25 de gener al 7 de febrer\nLa programació presenta algunes novetats com la galejada de trabucs conjuntament amb el correfoc o la ballada de la MegaTal·lara, per celebrar els 50 anys de l’Esbart Sant Martí\nLa Festa Major de Sant Pau de Torrelles comença a ser una realitat, i de moment ja s’ha fet pública la programació d’actes, que presenta algunes novetats. Se celebrarà del 25 de gener al 7 de febrer, tot i que els dies previs ja hi haurà activitats. Per primera vegada, la galejada de trabucs es farà conjuntament amb el correfoc de divendres 29 de gener. A continuació, se celebrarà la MegaTal·lara, per celebrar el 50è aniversari de l’Esbart Sant Martí.\nEl mateix dia tindrà lloc la 33a botifarrada popular, que canvia d’ubicació per traslladar-se a la plaça de l’Ajuntament. L’endemà se celebrarà el concurs de l’Hereu i la Pubilla, amb una gimcana esbojarrada pels carrers del poble. A més, hi haurà activitats tradicionals com la 27a Baixada de carretons, el 33è Concurs d’Estelladors, la 25a Caminada popular o la discoteca de Festa Major (per a majors de 18 anys a partir de la 1h, a diferència del que diu el programa en paper).\nCom l’any passat, es reedita el Concurs fotogràfic de Sant Pau, on el guanyador podrà endur-se 200€ per a la millor foto de la festa. Les bases del concurs així com els talls de carrers es poden consultar al web de l’Ajuntament. Per veure el programa sencer, es pot fer clic aquí o descarregar l’arxiu adjunt.\nPrograma de la Festa Major de Sant Pau 2016 (PDF, 1,77 MB)\nPrograma de la Festa Major de Sant Pau 2016\nConcurs de fotografia de la Festa Major de Sant Pau 2016\nL’hora del conte: Les bruixes de xocolata\nMissa solemne de la conversió de Sant Pau\nTitelles: Rita, la Rínxols i els tres ossos\nL’hora del conte: Farcell de contes\nConferència: L’agricultura regenerativa\nCorrefoc i galejada de trabucs pels carrers del poble\n33a Botifarrada popular\nBallada de la MegaTal·lara\nCinema infantil: Atrapa la bandera\nLa millor fotografia de la Festa Major de Sant Pau serà premiada amb 200€\nComença la Festa Major de Sant Pau amb més d’una trentena d’activitats\nDarrera actualització d’aquest contingut: 03/03/2021 a les 13:33h


Noticias de Valencia | 7TeleValencia, diario de actualidad e información - Page 1037\nEls Moros i Cristians de Torrent ja tenen cartell\nDivendres passat, la Federació de Moros i Cristians de Torrent (FMCT) va anunciar el nom del guanyador del cartell de les Festes 2017 i que també serà la portada del llibre de festes. Amb el lema ‘Dirigint’, Cristóbal Aguiló...\nMercadona, empresa familiar de supermercats de capital 100% espanyol, incorpora a la seua plantilla un total de 7.000 persones de cara a la campanya d'estiu, que s'inicia en este mes de juny fins a setembre. Açò suposa comptar amb 2.000...\nEls elefants dormen dos hores al dia\nEls elefants africans dormen una mitjana de dues hores al dia. Esta és la conclusió d'un estudi realitzat per dos investigats sud-africans que van vigilar a una parell d'elefantes i van descobrir que solament descansaven una mitjana de 120...\nCels pocs nuvolosos i temperatures estiuenques\nQuant al temps d'avui, hem clarejat amb els cels despejats. Algo cosa que s'ha mantingut durant tota la jornada, encara que a mitja vesprada hi ha hagut intervals nuvolosos, que s'han desaparegut al poc temps. Temperatures molt similars a...\nEl recentment nomenat portaveu socialista en el Congrés dels Diputats, Jose Luis Ábalos visita hui Àgora. El diputat valencià, un dels col·laboradors més propers del nou secretari general del PSOE, Pedro Sánchez, serà portaveu interí del grup parlamentari en substitució...\n‘Headliners TV’ entrevista en exclusiva a Maga\nEl grup sevillà va concedir una extensa entrevista a Tomás Abril, presentador de 'Headliners TV' en la que parlaren dels seus projectes musicals i els seus reptes futurs.\nTorna la nit de les compres al centre de València amb la 11ª edició de la Shopening Night Caixa Popular. Des de les 20 hores fins a la mitjanit, els comerços valencians oferiran diferents descomptes i promocions en la...\nAgenda ‘Headliners TV’ del 31 de maig al 5 de juny\nDescubreix els millors d'oci en la nostra Agenda del 31 de maig al 5 de juny\nViatjar de València a Barcelona costarà 30 minuts menys\nEl tram del Corredor Mediterrani entre Castelló i Vandellós tindrà doble ample de via internacional i estarà en funcionament en un any, la qual cosa reduirà el temps que es tarda entre Castelló i Barcelona en 30 minuts. Així ho...\nJamie Cullum aportarà la nota internacional a la Fira de València\nA RECOMANEM A. Marco\nL'Ajuntament ha apostat per convertir els Concerts de Vivers, emmarcats en la Gran Fira de València, en un festival d'estiu de referència, que se celebrarà en un emplaçament atractiu per a artistes internacionals i un aparador per als locals”....\n1...1.0361.0371.038...1.055Page 1.037 of 1.055


Salvador Cardús: Pacífics i democràtics. Què no s’ha entès? - El Temps\nPacífics i democràtics. Què no s’ha entès?\nProbablement, com a conseqüència de les digníssimes declaracions dels presoners polítics catalans en la farsa de judici a què estan sotmesos i en les quals han insistit per activa i per passiva en la dimensió democràtica i pacífica del camí cap a la independència, s’ha fet encara més curiosa l’estranya insistència en la idea que, a través d’una confrontació violenta, sí que s’hauria arribat fins al final del procés.\nEm refereixo, és clar, a totes aquelles especulacions sobre què hauria passat segons què s’hagués fet el 3 d’octubre, o el 10 d’octubre, o els dies posteriors. Sobretot, parlo del debat sobre si tot era previst —si hi havia estructures d’Estat a punt— o si s’anava “de farol”, per fer servir l’expressió famosa. I també sobre si calia haver portat el desafiament polític a l’Estat fins a les últimes conseqüències, fins a la confrontació violenta, menystenint la possibilitat que hi hagués hagut possibles víctimes cruentes.\nNaturalment, especular sobre què podria haver passat si s’haguessin pres altres decisions és lliure i legítim. Tothom pot imaginar allò que vulgui. Però, en aquest exercici, és imprescindible —i exigible— mantenir la consciència del caràcter hipotètic d’aquestes ideacions, més o menys realistes o fantasioses. És inevitable que, tal com hi ha persones que voldrien que el món anés com una bassa d’oli, n’hi ha que són donades a imaginar combats heroics. El cas és que sabem què es va decidir i què va passar. La resta és pel·lícula.\nEn primer lloc, doncs, hi ha la qüestió de fins a on s’havia preparat la possible independència. Certament, no en conec els detalls, però sí que puc dir dues coses que són factuals. Una, que, com que hi ha desenes de persones acusades de rebel·lió, sedició i malversació, fer circular qualsevol informació que pogués inculpar —justament o injusta— els investigats seria absolutament improcedent. De manera que no seré jo qui demani explicacions irresponsables, fossin quines fossin. Com diria en Xavier Bosch, amb el temps, “tot se sabrà”. Dues, que és una obvietat que la creació d’estructures d’Estat no era possible sense tenir la capacitat i la potestat d’un Estat. No es podia posar el carro davant dels bous. Es podia haver tingut tot pensat, tot previst —si era el cas—, però no pas realitzat. És tant de sentit comú —amb perdó pels que ho veuen diferent— que gairebé em sembla ofensiu recordar-ho.\nEn segon lloc, hi ha la qüestió d’arribar “fins al final”, és a dir, d’haver tirat pel dret, haver declarat i fet efectiva una independència al marge de les conseqüències violentes, amb la hipòtesi de víctimes cruents. La meva opinió és que, si el camí cap a la independència, en una dotzena d’anys, va passar de tenir un suport feble a un suport majoritari, va ser per la promesa de ser pacífic i democràtic. Si no hagués estat així, no s’haurien superat mai aquelles xifres escadusseres anteriors a 2006. Si algú creu que a través d’un procés democràtic i pacífic no s’arribarà mai enlloc, també ha de pensar que, fet d’una altra manera, l’objectiu perdria el suport de la majoria.\nFinalment, es pot ridiculitzar tant com es vulgui la idea de passar “de la llei a la llei”, sobretot a base de mal interpretar-ne el sentit. Però el principi expressava la voluntat de comprometre’s a no deixar el país en una situació de buit legal. Es tractava de preveure com garantir la seguretat jurídica de persones i institucions en un procés que, inevitablement, podia ser molt complex, sobretot si l’Estat espanyol hi posava traves. I la dificultat per fer-ho no va venir pas de la imprevisió, sinó de la magnitud dels impediments i de l’assumpció de la responsabilitat de no poder assegurar ni un procés pacífic ni de mantenir aquesta seguretat jurídica que, entre altres coses, havia de garantir una cosa tan rellevant com la preservació dels drets fonamentals establerts als tractats internacionals.\nCatalunya és un país seriós, amb sòlides relacions internacionals de tipus cultural, econòmic i fins i tot polític, i hi ha frivolitats que no es pot permetre sense arriscar-se a perdre la credibilitat necessària que faria falta per al reconeixement de la hipotètica independència. Més clar, l’aigua.


KISS Barcelona: més consciència i més compromís\nEntrades Formula 1 Pre-Season Testing\n05 al 07 de Juny\nKISS Barcelona: més consciència, més compromís i més coherència per la sostenibilitat\nEl Circuit organitzarà una sèrie d’accions per sensibilitzar el públic assistent al Gran Premi sobre la cura i el respecte de l’entorn.\nMedi ambientMoto GP\nEl compromís amb la sostenibilitat del CirCuitCat 3C “Consciència, Compromís i Coherència” tornarà a ser una de les apostes d’enguany durant el Gran Premi Monster Energy de Catalunya de MotoGP™. Per cinquè any consecutiu, la plataforma Green Meeting Point del Circuit promou el KISS Barcelona organitzant un seguit d’activitats per conscienciar i sensibilitzar al públic assistent sobre la cura i el respecte de l’entorn. De la mateixa manera, es donaran a conèixer els Objectius del Desenvolupament Sostenible ODS, passant per mesures per reduir l’emissió de CO2, en coherència amb el COP21-22, fins a iniciatives en residu Zero o l’educació ambiental, focalitzades en “connectar amb la natura”, el lema d’enguany del dia Mundial del Medi Ambient.\nAquesta setmana dedicada al medi ambient tindrà un ambaixador de luxe, Marc Márquez. El pilot d’Honda serà l’encarregat de plantar l’arbre KISS Barcelona al Circuit de Barcelona-Catalunya, juntament amb els nens ambaixadors per la Justícia Climàtica, de Plant for the Planet, una organització de nens per a nens amb un sol objectiu: la justícia climàtica. Aquest serà un dels moments més simbòlics d’aquest projecte per conscienciar amb els valors de la sostenibilitat al món de l’esport. Es plantarà un lledoner, un arbre propi del territori, i l’acte tindrà lloc el dijous 8 de juny, prop de la rotonda del pàdoc. Durant l’acte, també es repartiran les polseres de la Setmana de la Natura, una iniciativa coincident durant tota la setmana promoguda per la Xarxa de Custòdia del Territori, amb el recolzament del Departament de Territori i Sostenibilitat de la Generalitat de Catalunya. Aquest acte representarà el tret de sortida del KISS Barcelona 2017 i així es commemorarà també el 25è aniversari del FIM Ride Green i el Dia Mundial del Medi Ambient “I’m with nature”, que se celebra avui.\nDurant el cap de setmana, l’estand KISS Barcelona estarà situat al costat de l’antic heliport i s’encarregarà de sensibilitzar el públic. Per generar menys residus, sobretot amb els gots de plàstic, el Circuit facilitarà des de l’estand gots reutilitzables per estalviar tones de residus plàstics. També s’hi entregarà una funda de casc patrocinada per Sirsa-Interlimp i les polseres de la Setmana de la Natura.\nStop Food Waste! Aquest serà el cartell que es penjarà a tots els bars del Circuit per conscienciar als aficionats de la importància del menjar i de no llençar-lo. A més, el Circuit, des de l’any passat en els dos Grans Premis, recull tots els excedents de menjar i el dóna a diverses entitats socials, entre elles El Xiprer, de Granollers.\nTambé es potenciarà la gestió de la valorització dels residus amb l’empresa Valoriza amb destí a Ecoembes.\nPel que fa a la reducció d’emissions de CO2, el ventall de propostes de mobilitat sostenible és múltiple: en transport públic com el tren, amb una programació de Renfe especial, i autobusos Sagalés, amb un 40% de la seva flota híbrida. El cotxe elèctric és una altra de les alternatives que tenen els conductors per reduir les emissions, per això el Circuit posarà al servei d’aquests vehicles punts de càrrega. N’hi haurà dos per vehicles TESLA i un altre d’universal. També s’incentivarà a tot el públic a que en cas de desplaçar-se en cotxe privat sigui compartit.\nTambé un 25% de l’electricitat que es gasti durant el Gran Premi serà renovable gràcies a Estabanell Energia.\nTot plegat són mesures directes per reduir la contaminació però també n’hi ha d’indirectes, com l’oferta gastronòmica de Km0. Aquesta és una manera d’evitar els grans i llargs transports de menjar cap al Circuit i per tant reduir les emissions de CO2 durant l’organització del Gran Premi. A més, es tindrà en compte quin tipus d’energia s’utilitza.\nEl Circuit també dinamitzarà un concurs de fotografies a les xarxes socials on els usuaris hauran de penjar fotografies amb el lema del Programa de les Nacions Unides per al Medi Ambient, I’m with Nature. Com ja és habitual el premi pels guanyadors d’aquest concurs consistirà en dos passis de pàdoc pel Gran Premi de MotoGP de l’any vinent. Amb aquestes fotos també es podrà participar al concurs de fotos organitzat per la Setmana de la Natura (#setmananatura).\nLa festa del KISS Barcelona estarà amenitzada amb els batucaires i els Castellers de la Vil·la de Gràcia diumenge, a les 10.00h, a la zona de l’antic heliport, que carregarà el castell KISS Barcelona. Per tal de fomentar les energies verdes, darrere de la Tribuna Principal, es muntarà un Circuit Verd amb patinets elèctrics, mentre que els més petits podran pintar dibuixos amb temàtica medi ambiental a les Kid’s Zones.\nLa cloenda del KISS Barcelona serà el dilluns 12 de juny, quan el Marc Márquez rebrà al Circuit els guanyadors del concurs de dibuix FIM Ride Green Connecta amb la Natura, de l’escola Bernat i de Boïl de Barcelona.\nTotes aquestes accions serviran per conscienciar que cal respectar el medi ambient per gaudir-lo tots i per deixar-lo en bon estat per les generacions futures.\nEl Circuit és premiat amb el FIM Environmental Award per te...\nEl 100% de l’electricitat del Circuit seguirà tenint gara...\nMarc Márquez inaugura el bosc de la zona del cràter del Ci...\nKISS Barcelona: un compromís creixent amb la sostenibilitat\n2.200 quilos d’aliments donats després del Gran Premi d�...\nEl Circuit recull 1100 kg d’aliments després dels F1 Test...


Gràcies a aquests recursos, l'entitat podrà mobilitzar 600 milions d'euros en dos anys per donar suport a la recuperació de les empreses afectades per la crisi del coronavirus\nEl Banc Europeu d’Inversions (BEI) finançarà amb 300 milions d’euros al Banc Sabadell per tal de poder incrementar els recursos que l’entitat presidida per Josep Oliu destina a les petites i mitjanes empreses (pimes) afectades per l’impacte econòmic de la pandèmia. Aquest acord amb el banc públic europeu, que es renova de forma periòdica, facilitarà que Sabadell pugui concedir el doble d’aquest import a les pimes, és a dir, 600 milions, gràcies a un esquema de garantia de risc compartit.\nConcretament, en el marc del Fons Europeu per a Inversions Estratègiques (FEIE), el BEI atorga a Sabadell una garantia de 300 milions sobre una cartera de préstecs a empreses ja existents. En conseqüència, el banc allibera els recursos que estaven associats a aquests crèdits i guanya capacitat de finançament addicional, és a dir, pot tornar a prestar aquests diners i donar suport a les pimes, que seran determinants en el procés de recuperació de l’economia.\n“Aquest tipus d’operacions són clau per protegir el teixit productiu europeu i perquè les pimes puguin superar les dificultats financeres provocades per la crisi del coronavirus”, afirma Ricardo Mourinho, vicepresident de BEI. Per la seva banda, Sergio Palavecino, sotsdirector general de Sabadell, destaca que aquests 600 milions d’euros es destinaran a injectar liquiditat i a fomentar la inversió productiva.\nEn el marc de l’estratègia europea de reconstrucció, el BEI ha creat un Fons paneuropeu de Garantia (EGF) dotat de 25.000 milions d’euros i que permetrà mobilitzar fins a 200.000 milions de finançament addicional per a les pimes.


Una novel·la infantil versiona les llegendes del Tarlà i la Majordoma de Sant Narcís de Girona La República\nUna novel·la infantil versiona les llegendes del Tarlà i la Majordoma de Sant Narcís de Girona\nACN Girona.-La novel·la infantil ‘Sopa de menta amb picarols’ revisa les llegendes del Tarlà i la Majordoma de Sant Narcís de Girona i les combina per crear un nou relat […]\nACN Girona.-La novel·la infantil ‘Sopa de menta amb picarols’ revisa les llegendes del Tarlà i la Majordoma de Sant Narcís de Girona i les combina per crear un nou relat de ficció. Es tracta d’un llibre que transcorre durant la pandèmia de la pesta a la ciutat (a mitjans del segle XIV) i en què el Tarlà va esdevenir un joglar que entretenia els més malalts. Per altra banda, en aquest llibre, escrit per Anna Fité, la Majordoma de Sant Narcís es converteix amb l’amor incondicional del joglar i també la remeiera que troba una recepta per ajudar a superar la malaltia a tots els afectats. La història s’explica de la mà de la Sisa, una nena de deu anys que va patir la pesta. ‘Sopa de menta amb picarols’ arriba aquest dijous a les llibreries catalanes.\nLa relació entre Anna Fité i el Tarlà de Girona va néixer “fa més de trenta anys”, tal com explica la mateixa autora, quan una seva amiga li va dir que havia de conèixer la llegenda i li fascinaria. Va ser en una excursió a Girona que va descobrir la seva figura penjada al mig de la Rambla i en veure’l i des d’aquell moment es va posar a investigar. Arran de la sortida va saber que aquest joglar va animar als gironins durant la pandèmia de la pesta que hi va haver al Barri Vell de Girona a mitjans del segle XIV. Mentre tothom havia de quedar-se confinat a casa, el joglar animava amb acrobàcies als veïns de la ciutat.A través del Tarlà, Anna Fité va conèixer la llegenda de la Majordoma de Sant Narcís, una dona remeiera que tenia visions i vestia amb peces similars al Tarlà de Girona. Deu anys després, va escriure una lectura dramatitzada en una fira d’Alemanya en què ja va presentar la figura d’un Tarlà enamorat de la Majordoma de Sant Narcís.Més endavant, però, l’autora va voler anar més enllà i crear una novel·la de ficció a partir de les dues llegendes. D’aquí surt ‘Sopa de menta amb picarols’, una novel·la pensada per a infants de deu anys que coneixeran la Sisa, una nena que viu a la plaça de la Palla de Girona i que pateix la pesta.Arran d’aquesta pandèmia s’hi involucrarà la Majoma (la versió de Fité sobre la Majordoma de Sant Narcís). Entre mig d’aquesta tragèdia històrica naixerà una història d’amor. La Majoma i el Tarlà es veuen i s’enamoren a primera vista. Mentrestant, els veïns de la plaça de la Palla quedaran confinats i el batlle reial es tancarà amb metges i apotecaris per decidir com combatre la plaga.Però des del carrer, la plaga ja afecta a molta gent i per això la tia de la Sisa optarà per passar a l’acció i conjuntament amb l’ajuda d’altres veïns atendran als ciutadans malalts. I entremig d’aquesta desastrosa situació arribarà la Majoma per preparar un remei a base d’una sopa de menta. Poc després, el Tarlà entretindrà als malalts amb acrobàcies i altres peripècies.Una pandèmia explicada en època de pandèmia’Sopa de menta amb picarols’ arriba al mercat just en plena pandèmia pel coronavirus, però basat en la pandèmia de la pesta que es va patir al segle XIV. Anna Fité ha remarcat que en cap moment ha estat intencionat que la publicació de la novel·la coincidís amb la pandèmia, perquè el projecte ja venia de lluny. De fet, tenien preparat un glossari “amb tot el vocabulari relacionat amb la plaga per explicar als lectors què volia dir un confinament i altres paraules”. Ara, aquest glossari ja no cal.De tota manera, Fité ha assegurat que potser hagués preferit publicar la novel·la abans que la covid-19 arribés a Catalunya. “Hagués preferit que els infants s’imaginessin el context, que aprenguessin què volia dir tot a través del relat”, ha afegit l’autora.La novel·la també té il·lustracions fetes per la gironina Laia Berloso. En els dibuixos es pot veure algunes de les acrobàcies del Tarlà entre els balcons del cor del Barri Vell de Girona o també com la Majoma prepara la seva recepta miraculosa de sopa de menta amb un picarol.Crítica socialMés enllà de la trama principal, la novel·la infantil també compta amb una altra trama en què es critica la “desconnexió del poder amb el poble”. Anna Fité ha afirmat que “hi ha moltes capes de lectura” pels nens, però confia que alguns d’ells vegin amb en Malvot (el cap de la guàrdia del batlle) un exemple de persona disciplinada que compleix ordres sense preguntar-se per què. Finalment, però, en Malvot “veu que la realitat t’enfronta amb decisions inesperades” i al final opta per “seguir el que li dicta el cor”.Amb aquest exemple, Anna Fité vol transmetre la seva “visió personal” sobre la societat. “Sempre he pensat que el sistema té una manera de funcionar que queda enrere”, ha afegit l’escriptora. Aquesta crítica l’exposa a través del batlle reial, en Malvot i la Madrona Francesca (la tia de la Sisa). En el moment en què esclata la plaga, la tia Francesca opta per començar a ajudar a la població mentre que el batlle reial decideix aïllar-se de la realitat per analitzar la situació amb experts. I entremig hi ha en Malvot que acaba decidint desobeir les ordres del batlle.


kenan i kel\nLa protagonista d'aquest anime és la Yukino Miyazawa, una noia de quinze anys que té un greu problema de doble personalitat. A l'escola la Yukino és una alumna perfecta i a casa...\nLa Yukino Miyazawa té quinze anys i és la que treu més bones notes de la classe, la millor esportista de l'escola, la noia més popular, la més educada, atractiva, simpàtica, amable, creativa... Resumint, la Yukino és perfecta.\nPerò aquesta noia, que moltes mares voldrien tenir com a filla, no és tan repel·lent com sembla, ja que la Yukino té una doble personalitat. A l'escola i davant dels seus amics i amigues, la Yukino és una noia modèlica. Però quan arriba a casa seva es treu la màscara i es transforma en la Yukino més autèntica, es mostra tal com és. I com és?\nDoncs com la resta de mortals: és vanitosa, gelosa, s'equivoca i va a la nevera a menjar xocolata quan estudia. A més a més, la Yukino, com moltes noies de quinze anys, també s'enamora perdudament d'un noi i fa mil i una bestieses per cridar l'atenció del mascle que li ha robat el cor.\nL'Arima és un estudiant exemplar i un noi excepcional, capaç d'enamorar qualsevol noia amb el somriure tímid, el cos atlètic i el caràcter amable i tranquil que té.\nAquest noi tan perfecte sempre té les millors notes i a més és membre del club de kendo de l'escola i de mil clubs i organitzacions més. Però, a part de ser tan bo en tot, l'Arima també és molt popular entre les noies de l'institut i entre els nois. Per tant, en contra del que molts podríeu pensar, l'Arima no és una rata de biblioteca, sinó que és un noi força sociable. Quin fàstic, tanta perfecció!\nPerò com que un ésser humà tan perfecte és impossible que existeixi, l'Arima també té problemes i traumes. I és que, tot i que ens puguem pensar que aquest noi té una vida fantàstica, al llarg de la sèrie descobriràs que l'Arima ha tingut una infància difícil i aquest fet ha marcat la seva manera de ser, d'actuar i d'enamorar-se.


Cinefòrum: el cost real de la indústria de la moda – Joves Ecosocialistes\nCinefòrum: el cost real de la indústria de la moda\nPosted on 19 d'octubre de 2017 23 d'octubre de 2017 by jev_admin\nJEV del Prat organitzà el passat dimecres un cinefòrum per debatre sobre els costos laboral i mediambientals de la fast fashion.\nEl passat dimecres 18. Joves d’Esquerra Verda va organitzae un cinefòrum per debatre sobre les implicacions de la producció de roba en massa. La fast fashion, o moda ràpida, consisteix en la producció de roba a preus molt baixos, i en una producció de roba a preus molt baixos, i en una producció massiva i constant que genera nous productes de consum a les botigues de les principals marques de roba. Es va fer un passi del documental “The True Cost”, que fa un repàs a tota la cadena de producció de la roba actual.\nAquest tipus de model econòmic en que es basa la fast fashion, per abaratir els costos, minva els sous i la protecció laboral de les persones treballadores, en la seva majoria dones, precaritzant el seu mode de vida i posant en perill la seva seguretat; sobretot en els països del sud-est asiàtic. Casos com aquest van ocórrer al 2013 amb l’enfonsament de l’edifici Rana Plaza a Daca, capital de Bangladesh. Aquest era un edifici que albergava fàbriques de costura on el dia abans d’enfonsar-se, les persones treballadores van alertar de les greus esquerdes que van aparèixer, però van ser obligades a anar a treballar al dia següent sota l’amenaça de perdre el lloc de feina. És així com les persones treballadores del sector tèxtil es manifesten per unes condicions de treball dignes, durament represaliades per la policia i les limitacions a la llibertat sindical i la manca de convenis col·lectius.\nAlhora, aquesta explotació també es fa a nivell ambiental: la sobreexplotació del sòl per conrear matèries primeres, juntament amb la contaminació de la terra, de l’aigua i del mateix producte tèxtil, suposen un greu perill mediambiental i de salut pública. Tot això ocorre en el mateix moment en que els països occidentals es consumeix roba de manera desmesurada, fruit del materialisme i consumisme que ens empeny a comprar sense ser conscients del perquè podem comprar roba a tan baix preu, perquè necessitem tota aquesta roba i quin paper juguem en la cadena de producció d’aquesta indústria.\nAixí, el debat es va centar en quines eren les implicacions de la compra d’aquest tipus de roba, i quines alternatives podríem portar a terme en el nostre dia a dia per revertir aquesta situació: la compra en comerç just, la reducció del volum i freqüència de la compra de roba, o seguir els reptes que ens proposen des de col·lectius i ONGs vinculats a la roba neta per tenir un ús més conscient de la roba que portem.


Metal Travellers: d’agost 2010\nDesprés de la ciutat rosa i de la ciutat blava, tocava la ciutat daurada: Jaisalmer. Un miratge enmig del desert del Thar, la ciutat, també està dominada per un fort. Les construccions de roca calcària són el que li donen la tonalitat daurada a l'alba i al capvespre. Passejar pels seus carrerons és anar descobrint havelis, cases típiques, a cada racó, a quina més maca que l'altra.\nA diferència de Jaipur i Jodhpur, el fort de Jaisalmer encara està habitat, i per tant no s'ha de pagar entrada, tot un detall. La contrapartida és que com que són carrerons com qualsevol altre de la ciutat, estan plens de deixalles per tot arreu. Dins del fort també hi ha uns quants temples, però no hi vam entrar, que ja n'estàvem una mica saturats.\nL'altre atractiu de la ciutat és la proximitat del desert, i la possibilitat de poder fer excursions per allà. I als Metaltravellers ens encanten els deserts! Com que encara teníem un bon pessic del regal d'aniversari de l'Oriol per gastar, ens vam animar a fer un “safari” de dos dies a lloms d'un camell. Sabíem que seria dur per als nostres culs, però ens feia il·lusió i era una bona manera de celebrar l'any i mig de viatge.\nVam començar amb el jeep visitant uns cenotafis i un temple jaïn del afores de Jaisalmer, i després d'anar a trobar els camells, la caravana es va posar en marxa. El desert del Thar és una gran extensió de matolls salpebrat de poblets on els habitants subsisteixen amb quatre cabres i un pou. Com que feia poc que havia plogut, estava tot cobert per un mantell verd de vegetació, i tots estaven molt contents, perquè les pluges havien posat fi a una sequera de tres anys. I la veritat és que li donava un aspecte interessant.\nVam parar en un parell de pobles literalment al mig del no-res. De totes maneres tenen electricitat i cobertura de mòbil, perquè la zona està fortament militaritzada ja que està molt a prop de la frontera amb el Pakistan. En canvi, els pobles, plens de nens, no tenen escola i aquests et demanen qualsevol cosa que els puguis donar.\nCap al final de dia vam arribar a la zona de dunes de sorra on havíem d'acampar, i mentre els guies preparaven el sopar, nosaltres passejàvem descalços per les dunes i contemplàvem la posta de sol, que va ser especial perquè era al desert, però no espectacular com altres, perquè portava tot el dia força ennuvolat, i tot i així el sol ens va cremar totes les parts del cos que no ens havíem cobert.\nLa part menys positiva va ser la companyia. Érem un grup de sis: dos austríacs, una francesa i un anglès i nosaltres, i a part els guies. Doncs deuen ser els companys d'excursió més rancis que hem tingut en tot el que portem de viatge. No que ens haguéssim de convertir en els millors amics, però és que no parlaven gens, ni entre ells, i tenien tota l'estona unes cares de pomes agres... Els quatre eren estudiants de vint-i-pocs, i potser estem jutjant sense conèixer, però tenien unes cares d'estar de tornada de tot i com d'estar allà per estar... En fi, nosaltres a la nostra, que si que ens ho estàvem passant bé!\nA la nit després de sopar vam estar xerrant a la vora del foc, fins que tothom se'n va anar a dormir, al ras, en unes gandules molt còmodes. No es veien gaires estrelles perquè la lluna era gairebé plena, i el seu resplendor donava un toc màgic a l'indret. Va ser com dormir amb el llum encès tota la nit. Ah, la pau del desert...\nL'endemà, amb els músculs molt cruixits, vam continuar cavalcant (o hauria de ser camellant?). Un cop acostumats al balanceig del camell, el seu ritme constant i pausat, juntament amb la immensitat dels paisatges, feien que les nostres ments divaguessin i tinguéssim temps per pensar en un munt de coses.\nPushkar és una altra ciutat sagrada, o més aviat poble gran en termes de l'Índia. Erigida entorn un llac sagrat, tot de ghats l'envolten i és un lloc de peregrinació, tan de devots com de turistes. Hi ha un munt de coses que està prohibit fer, com anuncien cartells per tot arreu, com ara menjar carn o ous, el contacte físic entre homes i dones pel carrer... Hi ha més de 400 temples repartits pel poble, entre ells un dedicat al déu Brahma, un dels pocs que hi ha al món per adorar aquest déu...\nNomés treure el nas pel primer ghat del llac ja ens van enganxar uns “homes sagrats”. T'agafen per banda i et beneeixen i volen fer una pregària per a tota la família...Ho sentim, però a 100 rupies la benedicció per cada membre, vam passar... Tot el paripé va a canvi del “passaport”, una cinta al voltant del canell perquè en els altres ghats no et vinguin a fer el mateix. Evidentment al final demanaven un generós donatiu, del qual ens vam escaquejar com vam poder.\nA part dels temples i ghats, la resta de l'activitat gira entorn al carrer del basar, on tot són botigues i més botigues de roba, artesania, música... Pel que fa a la resta de carrers, és bonic passejar i perdre-s'hi una estona, però tampoc hi ha massa per veure. Ens agradava més contemplar les vistes des del terrat de l'hostal o des de la punta del llac des d'on es veia la posta de sol.\nD'allà vam anar cap a Jodhpur, la ciutat blava, on vam arribar que ja era de nit. Al carrer de davant de l'estació hi regnava el caos, com no podia ser d'altra manera. Ens va costar una mica més del que esperàvem trobar un lloc per dormir dins el nostre pressupost, així que vam anar a sopar i a dormir i poca cosa més.\nSi la primera impressió no va ser gaire bona, l'endemà la ciutat ens va agradar més. Molt més petita que Jaipur, es pot recórrer a peu tranquil·lament. Vam passar per l'oficina de turisme sense grans expectatives, però un senyor molt amable ens va donar totes les explicacions i un mapa i tot! Jodhpur també està dominada per un fort, propietat del maharajà. A nosaltres ens va agradar més que el de Jaipur, està molt ben conservat i l'audioguia que inclou l'entrada és molt amena. Des de dalt es veuen tots els terrats blaus que li donen el sobrenom a la ciutat. Els pinten de blau perquè va bé contra la calor i els mosquits.\nEls carrerons de la ciutat vella són caòtics com els de tota ciutat, i el punt àlgid és el voltant de la torre del rellotge, al mig del mercat, on hi ha una barreja d'olors d'encens, essències de perfums i espècies embriagadora. També vam anar a veure de lluny l'actual palau del maharajà, on en una ala encara hi viu amb la família i la resta és un hotel i un museu.\nA la nit vam agafar el tren nocturn més polsegós fins ara: es nota que arribem al desert! Al matí estàvem completament coberts de sorra. Per cert que comprar els bitllets de tren a l'Índia ens està resultant d'allò més senzill. A diferència de la Xina, aquí es poden comprar per internet, estalviant-te moltes cues a les estacions; i fins i tot havent estat els 200 en la llista d'espera 24 hores abans de la sortida del tren, mai ens hem quedat sense plaça.\nAutor: Metaltravellers a 9:31 4 comentaris\n18 hores de tren de no res, al costat d'una família hindú amb uns nens insuportables que no paraven de cridar i saltar, i ja érem a Jaipur, la nostra porta d'entrada al Rajastan. Només sortir de l'estació vam notar que no feia calor! Per primer cop en molts dies no suàvem! De fet, va ploure tot el matí, cosa que ja ens va anar bé per descansar.\nI és que sense saber-ho havíem arribat en plena celebració del Teej, un festival que celebra l'arribada dels monsons i en honor al casament del déu Shiva amb la deessa Parvati. A la tarda hi havia una desfilada pel mig de la ciutat, amb elefants maquillats, camells, vaques i bandes de música, molt colorista, amb les dones arreglades amb les seves millors gales.\nTambé vam poder, per ara, declarar vigents campions del premi “hindús més pesats” a la gent de Jaipur. No podíem donar un pas sense que ens oferissin alguna cosa: rickshaw, ciclorickshaw, roba, nines, postals... Fugint d'un venedor ens van parar d'un canal de televisió per fer-nos una entrevista. Era per un programa especial del dia de la independència de l'Índia, el 15 d'agost, i ens van preguntar que què s'hauria de fer per solucionar el problema dels captaires al país. I nosaltres havíem de donar una resposta al problema en 20 segons??? I amb cinquanta persones al voltant mirant a veure què passava i què dèiem??? Ens en vam sortir com vam poder, i vam poder despistar el pesat venedor de nines, que era el que volíem.\nCom que no podíem passejar tranquils, ens vam atabalar bastant, i vam decidir que, l'endemà, desertaríem de viatjar per lliure i agafaríem un tour organitzat per la ciutat per no haver d'estar regatejant tot el dia amb els rickshaws, no haver de pensar a on anàvem ni haver-nos de preocupar de llegir les explicacions: que ens ho donessin tot fet!\nI sí, en un dia vam veure totes les coses importants de la ciutat rosa i els seus voltants, que no són poques. Com a capital que és des de fa molts segles, té uns palaus i uns forts impressionants. El palau del vent, amb totes les seves finestres, el City Palace, un museu, on a la part del darrera encara viuen els maharajas actuals (i com viuen!), el Jantar Mantar, un observatori astronòmic, el fort d'Amber, antiga residència reial, dalt d'un turó...\nVam acabar rebentats i cansats d'anar com un ramat tot el dia, però vam veure molt més que si ho haguéssim fet pel nostre compte, això sí. Diumenge al matí, el dia que marxàvem i que coincidia amb el dia de la Independència, es respirava una tranquil·litat inusual, de dia de festa: poc trànsit, poc soroll... una delícia!\nLa continuació lògica del camí hauria estat anar fins a Jaipur, a quatre hores en tren d'Agra, però en un dels nostres rampells, vam decidir desviar-nos unes 15 hores de tren de no res per anar més al nord, cap a la regió del Punjab. Aquesta zona també és plana i verda, com tot el que hem vist fins ara. I ja hem decidit que les muntanyes les deixarem per una altra ocasió.\nTambé hem decidit que no passarem per Delhi. Ningú ens ho ha recomanat, i quan vam passar-hi amb el tren, feia olor d'ous podrits. A més estan eixamplant una avinguda i és la pròpia gent la que ha d'enderrocar casa seva (o mitja casa)... pel que es veu és molt dantesc.\nAixí que vam arribar a Amritsar de bon matí, i ja vam percebre alguna cosa diferent. El Punjab és una de les zones més riques del país, i es notava en els comerços, molt més arreglats, la gent més educada... Vam anar directament cap al lloc més sagrat de la ciutat: el temple daurat. És el Vaticà dels sikhs, fàcilment reconeixibles pels seus turbants de colors (no es tallen mai els cabells) i els ganivets que els pengen de la cintura.\nDoncs el temple daurat és el seu lloc més sagrat. I com que una de les principals doctrines del sikhisme és que s'ha de compartir tot el que es té amb tothom, independentment del seu origen i creença, ofereixen allotjament gratuït en dormitoris, i menjar també de franc a tothom que hi vagi. Per sort vam arribar que s'acabava de buidar una habitació i vam poder descansar del pal de tren.\nA la tarda vam anar a veure una de les coses amb les que més hem flipat en el que portem de viatge. Amritsar està a 30 km de la frontera amb el Pakistan. Cada vespre, abans de la posta de sol, per fer el tancament de la frontera els guardes fronterers d'ambdós costats escenifiquen una cerimònia molt particular. Però el més sorprenent és que la gent ho va a veure i a animar.\nVam arribar molt aviat i ens vam asseure al costat reservat per als estrangers. De dins de l'edifici va sortir un animador, que incitava a les masses enfervorides a cridar “Hindustan Zindabad”(visca l'Índia). Després tot de noies fent corredisses amb la bandera, música a tot drap, balls de Bollywood... nosaltres al·lucinàvem! Paral·lelament, el costat pakistanès també s'anava omplint de gent, que cridaven “visca el Pakistan” i també cantaven. Finalment, després d'una mena de desfilada a un pas bastant ridícul, els guardes dels dos costats arrien les banderes respectives i tanquen les portes fins l'endemà. Ens vam quedar bocabadats... Tenint en compte la situació dels dos països respecte el Caixmir, més al nord, no ens va quedar clar si aquesta parafernàlia era un acte de fervor patriòtic pacífic o una manera d'incitar l'odi envers l'altre...\nL'endemà ens vam quedar a Amritsar, pels voltants del temple daurat. El temple és preciós, al mig d'un llac sagrat, fet de marbre blanc amb incrustacions com el Taj Mahal i la teulada daurada. El millor és la tranquil·litat i l'hospitalitat que s'hi respiren: ningú et molesta pel fet de ser estranger, més enllà dels que es volen fer una foto amb tu, però sempre molt amables. I també s'hi respira espiritualitat, amb la gent banyant-se a les aigües sagrades, fent ofrenes dins el temple... Vam anar-hi a diferents hores per poder veure com canviava la llum, tot i que el dia no era gaire maco. Vam dinar al menjador comunitari, vam visitar el museu que explica la història dels sikhs (un poble molt castigat) vam passejar pels voltants...\nLa casualitat va fer que aquell dia s'instal·lés a la “nostra”habitació una parella de Girona. Junts vam anar a sopar, i a veure el temple de nit (encara més espectacular que de dia). Ens vam topar amb la cerimònia de Rahras Sahib i el moment de guardar el Guru Granth Sahib, el llibre sagrat. Després, sense saber gaire bé com, vam acabar col·laborant amb ells, plegant draps taronges que es fan servir per a les ofrenes, com uns peregrins més. Vam estar una bona estona plega que plegaràs, i quan semblava que s'acabava, ens en donaven més! Va ser el més semblant a una feina que hem fet en molt de temps... i a sobre ens van pagar amb dos caramels a cadascú!\nD'una ciutat sagrada per als budistes vam passar a una ciutat sagrada per als hinduistes, Varanasi, o Benarès, que és el mateix. La ciutat a la riba del Ganges, lloc de pelegrinatge obligat, i on molts desitgen acabar els seus dies per poder ser incinerats i llençats al riu, per poder així acabar amb el cicle de reencarnacions.\nNo hi ha dubte que és un lloc especial, un lloc molt sant i místic... però també un caos com qualsevol altra ciutat, amb el seu soroll, els seus rickshaws suïcides, la porqueria i amb tot de pesats que no paren d'insistir per que els compris alguna cosa. Si durant el viatge hem après que un somriure t'obre moltes portes, també hem après que una mirada borde en un moment donat t'aparta els pesats. En això la Meritxell se'n surt millor que l'Oriol...\nPesats a banda, la part antiga de la ciutat, la més propera al riu, té els seu encant. Als galis, (els carrerons), és com si el temps s'hagués aturat, i si no fos pels llocs d'internet, es podria dir que sembla que tot sigui igual que fa dos-cents anys. I el millor de tot, és que tot i la ingent quantitat de turistes que pul·lulen (pul·lulem) per allà, a la vora del riu, als ghats, la gent continua fent ofrenes, banys purificadors a qualsevol hora, sessions de meditació, de barberia, de bugaderia o simplement fer petar la xerrada com han fet sempre, indiferents a la gent que passa i s'ho mira flipant i no para de fer fotos, des de terra o des d'una barca.\nOn està prohibit fer-ne de fotos és als ghats crematoris, però si que es poden visitar. Així, des d'una plataforma veus la filera de cadàvers amortallats que arriben, els banyen per últim cop al riu i els col·loquen sobre la pila de llenya per posar a cremar. Molts familiars (tots homes, les dones hi tenen prohibit l'accés) llavors si que fan fotos del difunt/a per posar-la a casa. I als que no són aptes per cremar, pedra al coll, barca, i cap al mig del riu. I tot sense música, però tampoc sense drames, d'una manera natural. I nosaltres allà, mirant-nos-ho com no ens miraríem el crematori de Collserola, amb els ulls coent per culpa del fum.\nNo, no vam atrevir-nos a posar ni la punta del dit a l'aigua, no som tan valents. Aquest tros de riu és un dels més contaminats del planeta, i com va dir Marc Twain, qualsevol bactèria que es vanti de ser-ho, ha d'estar representada al Ganges.\nAmb tres noies i un noi valencians amb qui vam coincidir a l'hostal vam estar recorrent la ciutat, la universitat i alguns temples, com el nepalès i el daurat. Aquí també hi havia milers de peregrins seguidors de Shiva, tots vestits de taronja. La immensa majoria són homes, però a l'entrada del temple daurat vam veure tres dones de taronja a la cua. I no és gaire habitual, perquè l'endemà les vam veure a la portada del diari. Aquestes en concret havien caminat 120 km per anar a buscar aigua del Ganges i arribar al temple.\nI també vam anar de compres, que la força del grup sempre funciona millor a l'hora de regatejar, i a més, és més divertit, què carai! Hem de dir que per ara aquest és el país on més catalans i espanyols ens hem trobat de tots els que hem visitat. Suposem que és perquè és agost, però com que l'any passat a l'agost a Colòmbia no n'havíem trobat a gairebé cap, se'ns fa estrany.\nVam passar llargues estones contemplant la ciutat des de la tranquil·litat del terrat de l'hostal. Des d'allà es veia el riu, però no els carrers, perquè són massa estrets. En canvi es veia tota una extensió de cases i terrats que ens va recordar Barcelona... potser si que portem massa temps fora de casa...\nDesprés de la primera nit en un tren, que va resultar menys peculiar del que ens esperàvem, vam arribar amb només una hora de retard a Gaya, i d'allà a Bodhgaya, un dels llocs més sagrats per als budistes.\nEl poble és més aviat petit, i està situat al bell mig d'una de les regions més pobres de l'Índia. No obstant, rep milers de visitants de tot el món (el Dalai Lama hi passa cada any una temporada) que venen a veure l'indret on el príncep Siddharta, Buda, tot meditant es va il.luminar sota un arbre.\nEl poble és un anar i venir de gent, sobretot fidels i monjos de totes menes, i està salprebrat de temples de totes les confessions budistes. És una mica com “Expo Budisme”, pots anar d'un país a l'altre entrant als diferents temples, asseure't a meditar en algun, o simplement constatar les diferències arquitectòniques i pressupostàries. Vam passar pel temple japonès, molt sobri i elegant, el tailandès, tot recobert d'or, el nepalès, el butanès, els xinesos i el tibetà, el birmà... no vam trobar el laosià, algú els hauria de dir que hi falten!\nTambé vam veure un buda gegant, i vam visitar el temple Mahabodhi i el lloc exacte on Buda es va il.luminar. Per tota l'àrea del temple hi ha cartells dels llocs on havia estat meditant el bon home les setmanes següents a la il.luminació. Poca feina...\nTotal, que com que s'hi estava molt tranquil, l'hostal era impecable i la Meritxell encara no es trobava bé del tot, ens hi vam estar tres dies descansant, passejant i menjant i socialitzant al bar Tofu. Meditar, per això, només vam meditar la manera de continuar.\nA l'Índia els trens sempre van plens, i s'han de comprar els bitllets amb una antelació que no va gaire amb els Metaltravellers. Per sortir de Bodhgaya no ens va quedar més remei que anar a l'estació directament i provar de trobar bitllet. I en vam trobar, però sense seient reservat. Teòricament el següent tren passava a les 3 de la tarda (eren les 6 del matí), però gràcies a la impuntualitat crònica dels trens, al cap de mitja hora en va passar un. De totes maneres no ens vam atrevir a assaltar aquell vagó ple a vessar amb les motxilles, i ens vam colar en un vagó de seients reservats. Anava ple també, evidentment, però ens vam instal·lar al costat de les portes, on un amable senyor ens va cedir la seva maleta per a que poguéssim seure-hi a sobre les quatre hores de viatge.\nI per fi arribàvem a l'Índia! Després de l'intent frustrat del març, ja érem a Calcuta, això si, en la pitjor època de l'any per visitar-la climatològicament parlant: és l'època dels monsons, cosa que provoca pluges de tant en tant, una calor sufocant i una humitat enganxifosa.\nEns havien advertit de tot el que et pots trobar en aquest país, ens havien comentat com d'impactant era i també com de desagradable pot arribar a ser. Realment, per molt que t'expliquin, res pot preparar-te del tot per al que et trobaràs...Tot i això, la nostra arribada va ser molt tranquil·la.\nAl sortir de la terminal només una persona ens va oferir un taxi. Vam demanar on era el caixer, vam treure diners, vam demanar canvi, i vam pujar a un autobús que ens havia de portar fins al metro per anar al centre i ho vam trobar tot sense cap problema. Només travessar la porta de l'aeroport, ja érem a l'Índia de debò, totes les imatges que et venen al cap del país, concentrades al primer moment: dones amb saris de tots els colors, autobusos rònecs plens a vessar, una vaca passejant impassible entre el caos circulatori, soroll, gent, olors desconegudes, rickshaws arrossegats per homes molt prims...\nD'entrada la ciutat ens va semblar bastant caòtica i sorollosa, però no més que d'altres que hem visitat. Les olors no eren tan fortes com ens havien explicat i a sobre vam estar mitja hora buscant hostal pels carrers ja de nit i en vam trobar un de molt decent per un mòdic preu (bé, van fer fora a una família de l'habitació per donar-nos-la a nosaltres...). Semblava que al final tot el que portàvem de viatge ens havia ajudat a entrar a l'Índia sense cap xoc.\nPerò el dia següent va canviar totalment. Com que teníem un parell de dies abans de trobar-nos amb l'Amrita, una noia que feia dos anys havia estat a casa nostra a través de Hospitality Club, vam decidir intentar anar a Sagar Island, una tranquil·la illa al sud de Calcuta. Però tot el que el dia abans havia estat fàcil, l'endemà va resultar impossible. Després de preguntar sense èxit, agafar un bus que ens van estafar (no gaire, per sort) i que ens van fer fora al cap de poca estona i a sobre aguantar el sol, la calor i la humitat amb les motxilles a l'esquena, vam desistir i vam anar a la zona dels hostals decidits a quedar-nos a Calcuta fins veure l'Amrita, i així anar-nos aclimatant a poc a poc. L'Índia ens havia donat la primera bufetada per passar-nos de llestos!\nEls següents dies els vam dedicar a passejar per la ciutat, que atractiva per a passejar no ho és gaire, però t'impregnes al 100% de l'ambient. Edificis colonials en estat deplorable, milions de cotxes prement les botzines com si hi tinguessin les mans enganxades, gent cridant a tort i a dret, moltíssima pobresa, gent demanant, gent dormint als carrers... la calor, la pluja, el soroll... molts impactes. Per molt que volguéssim, tot ens estava superant. Com que el nostre vol per deixar l'Índia també surt d'aquí, vam decidir deixar les visites més turístiques per quan tornem. També vam poder comprovar que una gran part de catalans estan per aquí fent de voluntaris: un dia vam entrar a esmorzar en una cafeteria, i de 15 clients, 1o parlaven català.\nI finalment, el dia que havíem quedat per sopar amb l'Amrita ens vam llevar els dos malalts; l'Oriol amb febre i la Mertixell amb vòmits. Pel matí l'Oriol es va trobar millor però per la tarda els papers es van capgirar i ella va poder sortir per sopar amb l'Amrita, a un restaurant molt carismàtic de la zona de Park St. Per donar-nos ànims, ens va dir que després d'haver començat per aquí, la resta del país ens semblaria una bassa d'oli.\nI com que no només els turistes es posen malalts, al dia següent, l'Amrita ens va avisar que es trobava malament i que hauríem d'esperar a la tornada per poder tornar a quedar, així que nosaltres vam decidir començar la nostra ruta.\nEncara amb el pensament a Koh Tao, havíem d'anar fent via cap a Kuala Lumpur per poder agafar un avió al cap de tres dies. Fer-ho directe (ferri nocturn + minivan) són unes 24 hores. Sort que uns dies abans el Pierre, el noi francès que ens havia allotjat a Dalian (Xina) ens havia escrit un mail. La seva empresa el traslladava ara a Penang, al nord de Malàisia, i estàvem convidats a passar per casa seva si volíem.\nNo ens ho vam pensar dues vegades, i al cap de 20 hores arribàvem a Georgetown, a l'illa de Penang. Ens va venir a recollir i ens va portar a casa seva, en un tros d'apartament amb unes vistes impressionants sobre el pont que uneix l'illa amb la península, i amb piscina comunitària!\nL'endemà vam estar visitant Georgetown, la perla de Malàisia segons la informació turística. En efecte, el casc antic és patrimoni de la humanitat degut al seu passat colonial i, com a tot al país, es pot apreciar la barreja d'influències europees, malaies, xineses i índies. Aquí, la influència europea és britànica, a diferència de Melaka, en que era portuguesa. Tampoc està tot tan restaurat com en aquesta, donant-li un caire decadent que a nosaltres ens va agradar.\nDe totes maneres a primera hora de la tarda vam tornar cap a casa, perquè feia molta calor i aquella piscina portava tot el dia cridant-nos... Després del bany, vam anar a sopar i fer unes birres amb el Pierre abans d'anar cap a l'estació.\nDe nou nit al bus, matinada esperant, un altre bus, i ja tornàvem a estar a la terminal low cost de Kuala Lumpur esperant un altre vol d'Air Àsia. Aquest cop si, rumb cap a l'Índia. Abans de marxar, però, al Mc Donald's de l'aeroport vam menjar-nos unes quantes hamburgueses de vedella (bé, volem creure que ho era) ja que en les properes setmanes... les vaques seran sagrades!


Torra vol centrar-se en el procés i descartar temes «sectorials» en la reunió amb Sánchez - Diari de Girona\nTorra vol centrar-se en el procés i descartar temes «sectorials» en la reunió amb Sánchez\nArtadi i Batet són les encarregades de preparar la trobada entre els dos presidents\nagències/ddg 13.06.2018 | 10:59\nLa portaveu del Govern i consellera de la Presidència, Elsa Artadi, va explicar ahir que el president de la Generalitat, Quim Torra, acudirà a la seva reunió amb el president espanyol, Pedro Sánchez, amb la voluntat de parlar més del conflicte existent a Catalunya que de qüestions més puntuals.\n«L'objecte no és entrar en temes sectorials ni en si hi haurà 100 milions més per Rodalies o no», va dir Artadi en la roda de premsa posterior al Consell Executiu. I és que per al Govern, «la primera cosa que hi ha sobre la taula» de la reunió és «l'oferta del govern espanyol i com pensa donar resposta al poble català».\nLa ministra de Política Territorial i Funció Pública, Meritxell Batet, i la consellera de Presidència, Elsa Artadi, ja s'han posat en contacte per preparar la pròxima reunió entre els presidents Pedro Sánchez i Quim Torra, que el Govern espera que sigui aviat, encara que la data no està tancada encara. En la roda de premsa posterior a la reunió del Consell Executiu, Artadi va explicar que, després de la conversa entre els dos presidents per telèfon divendres passat, tots dos van designar les persones que s'encarreguen de preparar la reunió.\nTasca en nom de Torra\nLa portaveu de l'executiu català va explicar que ella mateixa s'encarrega d'aquesta tasca en nom de Quim Torra i que ja ha mantingut contactes amb la persona designada per Pedro Sánchez, que és Meritxell Batet.\nArtadi va explicar que en la conversa que va mantenir per telèfon amb Batet no van definir la data ni l'ordre de dia, però que totes dues es van comprometre a treballar de forma «diligent» per tancar aquests aspectes.\nLa consellera de Presidència va reiterar en la roda de premsa que la voluntat de Torra és «poder parlar de tot sense condicionants ni apriorismes» i escoltar «l'oferta» que té Sánchez per a Catalunya.\nLa portaveu del Govern ha indicat que no se senten «part de la ronda ordinària» de reunions del cap de l'Executiu central amb presidents de comunitats autònomes i que, en aquest sentit, els resulta indiferent si Torra és el primer o queda en una altra posició.\nArtadi va destacar que Torra «no és un president autonomista» i que és l'únic sorgit d'un parlament amb majoria absoluta independentista, pel que ha considerat que no se li hauria d'aplicar el mateix «enfocament» que a altres presidents de comunitats autònomes.


"Els internats de la por", Premi Bones Pràctiques de Comunicació no Sexista 2015\n"Els internats de la por", de Montse Armengou i Ricard Belis, guardonat amb el Premi Bones Pràctiques de Comunicació no Sexista 2015 per un periodisme rigorós i de qualitat per l'Associació de Dones Periodistes de Catalunya. El documental es va emetre en l'espai de TV3 "Sense ficció", una finestra oberta a les millors produccions del gènere que ens permeten reflexionar sobre els grans reptes de la societat actual.\n16/11/2015 - 17.09\n"Els internats de la por", un documental dirigit per Montse Armengou i Ricard Belis, va rebre el Premi Bones Pràctiques de Comunicació no Sexista 2015 per un periodisme rigorós i de qualitat, fent visibles les dones i les seves actuacions en un programa de televisió generalista d'una cadena pública.\nEls Premis de Comunicació no Sexista 2015 es van lliurar divendres 13 de novembre en el marc de la commemoració dels 23 anys de l'Associació de Dones Periodistes de Catalunya a l'Auditori del CaixaForum amb la presència de tots els premiats.\nEl treball d'Armengou i Belis és un exercici de recuperació de la memòria històrica que destapa un passat ocult i silenciat, protagonitzat per milers de nens i nenes internats en col·legis religiosos, orfenats, preventoris antituberculosos o centres d'Auxilio Social. Centres en què van patir abusos físics, psíquics, sexuals, explotació laboral i pràctiques mèdiques dubtoses, que es van convertir en una mena de presó per a aquests infants i que van perdurar fins ben entrada la democràcia. A diferència de països com Irlanda, que han reconegut els maltractaments a nens sota la seva tutela, a Espanya, aquests abusos no han estat mai jutjats ni reparats.\n"Els internats de la por" tanca la trilogia sobre la infantesa com a víctima del franquisme iniciada amb "Els nens perduts del franquisme" (2002) i "Torneu-me el fill!" (2012).\nEl documental es va estrenar el 28 d'abril al programa "Sense ficció", sent el programa més vist del dia a Catalunya, amb una audiència de 635.000 espectadors i una quota de pantalla del 19,1%.


La companyia “Vivim del Cuentu” porta a Moja una original llegenda de Sant Jordi — Ajuntament d'Olèrdola\n18:13 del 16 de maig de 2021\nLa companyia “Vivim del Cuentu” porta a Moja una original llegenda de Sant Jordi\nLa companyia “Vivim del Cuentu” porta a Moja una original llegenda de Sant Jordi Es van omplir les 55 places permeses al pati de la capella http://www.olerdola.cat/news/els-contes-201cdesexplicats201d-de-la-companyia-201cvivim-del-cuentu201d-porta-a-moja-una-original-llegenda-de-sant-jordi http://www.olerdola.cat/news/els-contes-201cdesexplicats201d-de-la-companyia-201cvivim-del-cuentu201d-porta-a-moja-una-original-llegenda-de-sant-jordi/@@download/image/ContesDesexplicats1ok.jpg\nEs van omplir les 55 places permeses al pati de la capella\nL’Ateneu Mogenc “Fem poble” ha ofert una primera valoració del tot positiva de l’espectacle que organitzaven aquest dissabte, amb la programació dels “contes desexplicats” a càrrec de la companyia “Vivim del Cuentu”. Totes les places disponibles al pati de la capella de Sant Cugat en compliment de la normativa Covid, fins a 55, es van omplir.\nEls “Vivim del Cuentu” van representar una divertida versió de la llegenda de Sant Jordi que va fer riure a tots els assistents. Tant el públic com els artistes coincidien en valorar que l’espai era “un luxe” com a escenari d’espectacles de petit format.\nEls contes desexplicats dels “Vivim del Cuentu” estan publicats per editorial Baula. És una col•lecció que desperta la curiositat amb relats originals i alternatius, fent reflexionar i replantejar valors, tot desenvolupant l’esperit crític.\nDes de l’Ateneu Mogenc han expressat que estan molt contents “ per la bona resposta i pels comentaris rebuts de part de les famílies assistents, felicitant-nos per la iniciativa i animant-nos a seguir oferint activitats”. Molts comentaris dels assistents reconeixien l’esforç de l’entitat per d’adaptar-se a la situació de pandèmia i seguir oferint activitats.


Més d’un miler d’autocaravanes ja han utilitzat l’àrea de l’Espluga | EFMR.cat\nInici Notícies Economia Més d’un miler d’autocaravanes ja han utilitzat l’àrea de l’Espluga\nMés d’un miler d’autocaravanes ja han utilitzat l’àrea de l’Espluga\nMés d’un miler d’autocaravanes han utilitzat l’àrea de servei de l’Espluga de Francolí des de la seva posada en marxa, ara fa dos anys. L’àrea de servei està ubicada al parc fluvial, a tocar del naixement del riu Francolí i de les Coves de l’Espluga, just al costat d’una zona de lleure i de pícnic.\nEn declaracions a l’Espluga FM Ràdio, el regidor de Turisme, Jordi Torre, ha reconegut que l’àrea de servei ha propiciat l’aparició d’un nou perfil de visitant. “És un sector de turisme molt emergent al territori”, expressa Torre exemplificant que a França és un hàbit ja consolidat i que, de fet, el turisme francès freqüenta a la zona d’autocaravanes de l’Espluga. Sobre l’impacte econòmic, “tenim previst posar alguna fórmula per saber realment quin impacte econòmic té”, avança el regidor de Turisme. En aquest sentit, es contempla que aquest tipus de visitants compra al comerç local i visita els espais d’interès de la vila.\nÀUDIO: Jordi Torre, regidor de Turisme, valora els dos anys de funcionament de l’àrea de servei\nLa zona d’estacionament, que pot aplegar més d’una trentena de vehicles d’aquest tipus sense límit de permanència, disposa d’una estació amb servei de buidatge d’aigües, servei de càrrega d’aigua potable i de connexió elèctrica per a dos autocaravanes simultàniament. Per activar els subministraments és necessària una fitxa que té un cost de dos euros, que es poden adquirir a l’Oficina de Turisme i a l’ajuntament, i té una durada de càrrega de dues hores.\nArticle anteriorEl Pedrís amb Joan Ramón Quirós del dissabte 26 de maig del 2018\nArticle següentAra i sempre del dijous 14 de juny de 2018


L'exalcalde de Valls se'n reia de l'Exèrcit ara fa sis dies - Notícies Societat - Notícies Societat - e-notícies\nSocietat · 25 de Març de 2020. 17:23h.\nRetuitejava: "¿Me puede decir cuántos casos de Covid-19 han resuelto?"\nPuigdemont i Albert Batet al setmanari El Vallenc\nFa sis dies, l’exalcalde de Valls (Alt Camp), i actual president del grup parlamentari de Junts per Catalunya, Albert Batet, retuitava un missatge d’Olga Navarro en què aquesta preguntava a Pedro Sánchez, amb sorna, “quants casos de Covid-19 havia resolt ja el seu exèrcit?”.\nMenys d’una setmana després, des de la ciutat on Batet ha estat alcalde durant onze anys, han hagut de demanar l’ajut de l’Exèrcit per frenar l’expansió del coronavirus. Ho ha fet la Residència Ballús, que es troba en una situació complicada amb el 60% del seu personal de baixa per tenir alguna simptomatologia relacionada amb el Covid-19. Igual que Ada Colau, doncs, Batet s’ha hagut d’empassar un gripau.\nLa paradoxa encara és més gran si es té en compte que el mitjà que ha donat a conèixer la notícia és el setmanari El Vallenc, que el setembre del 2017 va ser escorcollat per la Guàrdia Civil en el marc de les operacions prèvies a la celebració del referèndum d’independència de l’1-O.\nAquesta és una investigació que porta el jutjat número 13 de Barcelona per presumpte malversació de diners públics, en relació amb unes llistes de votants de l’1-O que es van imprimir en una impremta de Constantí. Eren un total de 7.000 exemplars que van tenir un cost de 1.000 euros.\nDesprés d’aquell escorcoll, el mateix Carles Puigdemont, aleshores encara president de la Generalitat, va visitar la redacció del diari per donar-los el seu suport. Aquell dia el va acompanyar Albert Batet, un dels homes de màxima confiança de Puigdemont, i que fa pocs dies acusava Sánchez d’haver aplicat un 155 encobert amb l’excusa del coronavirus. Ara, la seva ciutat necessita l’ajut de l’exèrcit.\nCarles Puigdemont, Govern, Exèrcit, Albert Batet, coronavirus


Un mort en l'incendi d'un habitatge a Sitges\nEls Mossos d'Esquadra s'han fet càrrec de la investigació i treballen per identificar la víctima\nImatge d'arxiu d'un vehicle de bombers ARXIU / INFOCAMP\nDiumenge, 17 Novembre 2019 14:53\nUn mort en l'incendi d'un habitatge a Sitges (Garraf). Segons han informat els Bombers de la Generalitat, l'avís del foc es va rebre a les 22.26 hores d'aquest dissabte al número 6 del carrer de la Bòbila. Les flames van cremar totalment el menjador del pis situat a l'àtic de l'immoble.\nA l'interior de la casa, els Bombers van localitzar el cos sense vida d'una persona. Els Mossos d'Esquadra s'han fet càrrec de la investigació i de les diligències judicials, i treballen ara per identificar la víctima. Quatre dotacions dels Bombers es van encarregar de sufocar l'incendi, que va poder ser apagat en poc més d'una hora i va deixar una gran fumarada a tot l'edifici.


LA TEVA WEB | Centre Mèdic Martorell: Disseny Web\nCentre Mèdic Martorell: Disseny web\nRenovació del disseny de la pàgina web d'un centre mèdic a Martorell\nEl nostre últim projecte web realitzat ha estat per a Centre Mèdic Martorell, un centre mèdic situat a Martorell, on s'ha renovat el disseny de la seva antiga pàgina web.\nPer a l'actual disseny, s'ha jugat amb els colors corporatius de la marca: el gris on té presència al contingut, el granat s'ha afegit als botons, enllaços i destacat, i el color blanc per donar profunditat a la web. A més, es vol donar importància a l'equip humà i la clínica, per això, les imatges són de grans dimensions i de qualitat.\nEl centre mèdic ofereix dos serveis que molt poques webs mèdics compten:\nServei de cita on-line: Qualsevol persona pot sol·licitar una cita a través d'un petit formulari de contacte, on simplement s'ha d'especificar l'especialitat, la mútua, el doctor i el dia. Gràcies a aquest mètode, s'agilitza la sol·licitud de visita.\nConsulta resultats d'analítiques: En el moment que t'has fet alguna analítica, Centre Mèdic Martorell t'ofereix la possibilitat de consultar els resultats immediatament, sense la necessitat de fer cues ni d'esperar diversos dies perquè et donin els resultats.\nDetalls o punts que es poden destacar són que col·laboren amb mútues, qualsevol persona que tingui estudis i estigui especialitzada en sanitat i/o medicina pot enviar el seu CV per treballar al centre mèdic. D'altra banda, es presenten tots els serveis i especialitats amb què treballen. Aquests serveis són les rehabilitacions, proves diagnòstiques, revisions mèdiques i altres serveis mèdics com les urgències ambulatòries i accidents de treball.\nUna secció que no pot faltar és "empresa", on es dóna a conèixer l'equip humà que treballa al centre, a més s'ha especificat els certificats adquirits i quins són els valors de l'empresa.\nPer a que qualsevol persona trobi el centre mèdic Martorell, tant a la pàgina de contacte com a la home s'ha afegit un mapa d'ubicació, a més d'informació de transport, és a dir, com pot arribar al centre mèdic tant en transport públic com privat.\nCentre de osteopatia, kinesiologia i posturologia


Benvinguts al Bages: descobrim la finca Urpina!\nLa generositat d'una família que dóna el seu llegat en vida, fa realitat el projecte agrosocial Muntanyola i Urpina\nDe la mà del Carles, el pastor de la granja, i del Salvador, fill d'Urpina, coneixem un dels projectes solidaris més emblemàtics del Bages, el projecte agrosocial Urpina. La finca és fruit d'una donació en vida de la família Vila Isern que, amb dos fills amb discapacitat intel·lectual, la van cedir a AMPANS per tal que la destinés a generar oportunitats per a persones amb necessitats de suport i es cuidés dels seus fills quan ells ja no ho poguessin fer.\nRecuperar les vinyes que havien sobreviscut al pes de la història i cultivar noves hectàrees de ceps de varietats autòctones, va significar l'inici del projecte. Al costat de la casa pairal, s'hi ubica la granja de cabres i la formatgeria que elabora diàriament de forma artesanal una gran varietat de formatges Muntanyola. La finca també acull una residència que des de fa més de deu anys és la llar de vint-i-quatre persones amb necessitats de suport.\nBenvinguts al Bages us proposa un passeig per aquesta finca de Sant Salvador de Guardiola, amb vistes privilegiades a Montserrat, on descobrireu l'ànima de les persones que la cuiden i la fan créixer.


Conèixer Catalunya: Els dracs i altres bèsties, l'herència sarraïna.\nEn aquest país, en els anys difícils, vàrem tenir [ Déu sempre ha estat generós amb Catalunya ] un bon grapat de savis, l’Alcover-Moll, el Joan Coromines, el Pompeu Fabra, i de no menor importància el Joan Amades; aquest darrer, autor entre d’altres del Costumari Català, en el que ens explica de forma successiva, com vivien el lleure els nostres avantpassats. Quan hom vol refer històries de llocs, pobles o viles, és molt adequat seguir el Costumari, pel que fa a l’agrupació de la informació que és recull.L’Amades, com tots els esmentats, va tenir una vida plena, però alhora no va poder completar la seva tasca d’investigació, i en no pocs fronts, van quedar dades, apunts, esborranys i projectes, en els inicis, a mig camí, o a les beceroles.\nEn el tema d’aquest article que també podia haver encapçalat com el bestiari català; l’Amades tenia sempre el costum de relacionar les bèsties; el cas de la llegenda del drac de Sant Llorenç, com exemple , amb els àrabs o sarraïns, que els havien criat, que els coneixien i controlaven, i que en la seva fugida els van haver d’abandonar.\nCertament foren els àrabs o sarraïns qui ens portaren aquestes bèsties, però no físicament , ja que mai han existit, sinó en els seus relats fantàstics, que s’integraran dins la nostra cultura, fins a fondre’s, amb els que ens havien deixat els grecs i en menor mesura els romans [ les històries de gegants son bàsicament en la seva major part d’herència grega ].\nCertament els llocs on encara avui les bèsties fantàstiques, formen part de l’imaginari popular, o fins i tot, s’han materialitzat en les festes populars, és corresponen fidelment amb el mapa de la ocupació sarraïna.\nEn les processons del Corpus, els anomenats dragolins, la víbria o la feraixa, tenien també consideració de dracs, en poblacions com Vilafranca del Penedès, Sant Quintin de Mediona ,.....Especial menció mereix La Patum de Berga, en la que alhora que exemplars del bestiari sarraí, hi trobem l’àliga que tot i integrar-se en aquesta festa única, és sens dubte anterior en el temps, i per aquesta raó gaudia del privilegi de fer el seu ball al presbiteri.\nSi teniu ocasió de voltar per la Catalunya interior, pels pobles, viles i ciutats del “forat negre”, demaneu que us ensenyin – allà on encara els conservin – els animals diversos, que acompanyaven gegants i cabeçuts en les festes tradicionals. I, encara si això us ho deixen fer, recolliu imatges d’aquestes bèsties, que ben aviat seran únicament un record , de les diverses influències que havien configurat fins a la seva desaparició per consumpció la cultura catalana.\nEns cal reobrir línies d’investigació i divulgació de la nostra cultura, i estimo que s’ha de fer amb promptitud, tot i que em reitero en l’afirmació inicial [ Déu sempre ha estat generós amb Catalunya ], també em recordo i us recordo, que Déu ajuda, als qui s’ajuden a ells mateixos.


Aerosols Aircolor per car refinish de Roberlo\nTreballa ràpid i fàcil\nImprimacions, aparells, antigravetes, vernissos, esmalts acrílics, additius i pintures en Spray per a la reparació de la carrosseria. Sens dubte una gamma única.\nSILVER WHEEL 1K - Aparell [+ info]\n1K - Aparell\nEsmalt nitrosintètic per pintar llantes i peces metàl·liques.Notable facilitat d'aplicació, color d'acabat, assecat i poder de cobriment.\nSTONECHIP PROTECTOR 1K - Complementari [+ info]\n1K - Complementari\nRevestiment elàstic per la protecció i insonorització de la carrosseria.Ideal per restaurar la textura després d'una reparació. El producte es presenta en un envàs de 500ml i disposa de dos difusors: filtre estàndard i bec amb extensió que permet arribar a les zones de difícil accés.\nBUMPER 1K - Repintat [+ info]\n1K - Repintat\nRevestiment texturitzant flexible per a l'aplicació sobre plàstics i para-xocs. Ideal per restaurar la textura original després d’una reparació. El seu format en aerosol el fa especialment avantatjós per petits treballs, ja que no requereix preparació ni neteja de l’utillatge. Pel...\n1K CLEAR COAT 1K - Repintat [+ info]\nVernís acrílic 1K d'alta resistència a les ratllades i de ràpid assecat.\nCOBRE 1K - Imprimació [+ info]\n1K - Imprimació\nImprimació amb pigments de coure per protegir zones que han de ser soldades.\nGUIDEX 1K - Complementari [+ info]\nGuia de poliment en color negre per aplicar sobre massilles i aparells.Producte en esprai que s'aplica sobre la zona de reparació abans del procés de poliment i que posa de manifest, un cop polit, totes les imperfeccions de la superfície tractada. És un producte ràpid, net i que no...\nISOFAST 1K - Aparell [+ info]\nFons extra-ràpid 1K gris per aplicar a sistemes de reparació ràpida i petits retocs.Com a principals característiques, destaquen el seu ràpid assecat i la seva excel·lent adherència sobre diferents materials utilitzats en carrosseria. Isofast és un fons que degut al seu ràpid assecat i al seu...\nISOSPRAY 1K - Aparell [+ info]\nFons aïllant 1K amb un elevat poder d'ompliment i de ràpid assecat.\nMATT BLACK 1K - Repintat [+ info]\nEsmalt acrílic negre mat per a l'acabat de petits detalls de la carrosseria.\nSATIN BLACK 1K - Repintat [+ info]\nEsmalt acrílic negre setinat per a l'acabat de petits detalls de la carrosseria.\nACRYLIC PAINT 1K - Repintat [+ info]\nPintura acrílica per a l'acabat de carrosseries.Gran durabilitat i rapidesa d'assecat.\nPLASTIC PRIMER 1K - Imprimació [+ info]\nImprimació per a plàstics d'altes prestacions.Permet l'aplicació directa sobre un amplíssim rang de suports plàstics amb la màxima adherència.\nPREFILL SOLVENT BASED 1K - Complementari [+ info]\nEnvàs reemplenable per la preparació de pintura base dissolvent.Característiques: Pots per a l'ompliment de pintures base dissolvent en aerosol. Conté propel·lent, dissolvents i additius específics per a l'envasament amb 100ml de pintura base dissolvent.\nZINC PRIMER SPRAY 1K - Imprimació [+ info]\nEsmalt epoxídic de gran adherència sobre metall per pintar xapa galvanitzada.Alta protecció anticorrosiva i gran facilitat d'aplicació i rapidesa d'assecat.\nEXTRAFILLER 1K - Aparell [+ info]\nAparell 1K en color gris clar i color gris fosc.Excel·lent nivell de cobriment en molt poques capes. Polvoritzat extremadament fi que evita fases de poliment posterior. Assecat ultra ràpid. Permet minimitzar gruix previ a la pintura, evitant problemes de qualitat....\nETCH PRIMER 1K 1K - Imprimació [+ info]\nPromotor adherent amb poder anticorrosiu.Destaca per la seva excel·lent adherència sobre múltiples substrats com el galvanitzat, alumini, acer... entre d’altres. Promotor d’adherència sobre múltiples sostrats. Protecció anticorrosiva. Gran...\nPREFILL WB 1K - Complementari [+ info]\nSpray reemplanble per a pintura base aiguaCompleta la gamma i permet adaptar-nos al gran mercat de pintura base aigua. Producte universal que garanteix un altíssim nivell de compatibilitat amb qualsevol marca de pintura.\nBUMPER RENAULT 205139 1K - Repintat [+ info]\nPintura per a para-xocs color "pierre à fusil".Resposta a una clara tendència de mercat sobre la pintura en parts de plàstic d'una de les marques amb més presència al mercat.\nFADE OUT SPRAY 1K - Repintat [+ info]\nAdditiu per a difuminats en spray enfocat principalment al mercat "spot repair".Excel·lent fluïdesa i facilitat d'aplicació. Permet integrar de manera òptima l'aplicació de vernís / color a pintats parcials. Proporciona un important estalvi de temps en el procés de poliment.


Continuïtat del pubillatge actual - Ajuntament de Puig-reig\n7 de September de 202015 de March de 2021\nContinuïtat del pubillatge actual\nEl Pubillatge del nostre municipi no ha estat cap excepció i també s’ha vist perjudicat a causa de la Covid-19. Els representats de Puig-reig no han pogut viure en tota la seva plenitud l’experiència i aprenentatge que significa representar el seu propi poble arreu de Catalunya.\nL’Ajuntament de Puig-reig, conjuntament amb els responsables del Pubillatge i l’actual Pubilla, Hereu, Dama i Fadrí del nostre poble, han decidit que enguany no hi haurà canvi de faixes i bandes. D’aquesta manera, podran gaudir del que comporta representar el nom de Puig-reig a tot el territori català.\nEn aquesta mateixa línia, el Foment de les Tradicions Catalanes, aposta per un “procés d’hivernació” de proclamació de nous candidats en el món del pubillatge, tant a nivell local com comarcal i nacional.\nValoració projecte “Apunta’t a l’esport d’aventura”previousActa resultat de les proves de professora de cantnext