Recursos Humans - GrupoUno CTCGrupoUno CTC\nGrupoUno CTC està format en l’actualitat per més de 12.000 professionals distribuïts per tota la geografia espanyola i Portugal. Les persones són el nostre principal actiu i tots compartim l’esperit del treball en equip, el compromís amb el client, la qualitat en la feina, així com la integritat, el sentit de la responsabilitat i la transparència.\nA GrupoUno CTC aquests valors es demostren tots els dies en cada un dels nostres serveis i ens han permès créixer durant els últims anys d’una manera significativa. Afrontem desafiaments i aconseguim que els nostres clients siguin més eficients. Els seus èxits són els nostres èxits.


Diferència entre revisions de la pàgina «Ratolí de bola» - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nDiferència entre revisions de la pàgina «Ratolí de bola»\nRatolí de bola (modifica)\nRevisió del 19:09, 1 març 2009\nRecat, Replaced: [[Categoria:Perifèrics → [[Categoria:Perifèrics informàtics\nRevisió del 23:32, 24 des 2008 (modifica)\nRevisió del 19:09, 1 març 2009 (modifica) (desfés)\n(Recat, Replaced: [[Categoria:Perifèrics → [[Categoria:Perifèrics informàtics)\nUn '''trackball''' és un [[dispositiu apuntador]] compost per una bola incrustada en un receptacle que conté sensors que detecten la rotació de la bola en dos eixos com si fos un [[ratolí (ordinador)|ratolí]] boca per amunt, però amb la bola sobreeixint més. L'usuari fa girar la bola amb el [[polze]], els [[dit]]s, o la palma de la [[mà]] per a moure el [[cursor]]. Els '''trackball''' són comuns en les estacions de treball [[CAD]] per la seua facilitat d'ús, i amb anterioritat a l'adveniment del [[touchpad]], en els [[ordinador portàtil|ordinadors portàtils]], ja que pot no existir lloc en què utilitzar un ratolí. Alguns s'ajusten al lateral del [[teclat d'ordinador|teclat]], i tenen botons integrats amb les mateixes funcions que els botons dels ratolins. A vegades es poden veure trackballs en les estacions de treball computeritzades de propòsit específic, com les consoles de radar de les sales de [[control de trànsit aeri]], o el [[sonar]] d'un vaixell o un submarí. Les instal·lacions modernes d'aqueixos equips poden usar ratolins en el seu lloc, ja que la majoria de la gent ja sap com utilitzar-los. No obstant això, els radars mòbils antiaeris, i els sonar de submarins tendeixen a continuar utilitzant trackballs, ja que poden fabricar-se de forma més duradora, i són millors per a un ús ràpid en cas d'emergència.\nEls trackballs van tindre un ús limitat per a alguns [[videojoc|videojocs]]s, particularment els primers [[jocs recreatius]]. Un dels jocs més famosos que utilitzava un trackball era [[Centipede]]. "Football", d'[[Atari]], va ser el primer joc a utilitzar un trackball, i va ser llançat en [] com a màquina recreativa. Els trackballs de [[Videoconsola|consola]], en canvi, són prou inusuals. La [[Apple Pippin]] (Bandai Atmark), una [[videoconsola]] [[Japó|japonesa]], disposava d'un trackball de forma estàndard en el seu [[gamepad]], i la [[Atari 2600]] tenia una com [[perifèric]], sent el [[joystick]] el control estàndard. Hui en dia, els trackballs s'utilitzen sovint en màquines de golf per a simular els colps dels pals.\nEls trackballs són el dispositiu d'ordes i apuntat d'alguns terminals d'accés públic a [[Internet]]. A diferència d'un ratolí, és fàcil muntar un trackball en la consola - i tampoc pot ser arrancat. Dos exemples són les consoles de navegació per Internet disponibles en alguns locals de [[McDonalds]] en el [[Regne Unit]], i les [[cabina telefònica|cabines telefòniques]] d'accés a Internet de banda ampla de [[BT Group plc|British TELECOM]].\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/wiki/Especial:MobileDiff/3398528»


joventut activa: de març 2012\nBUSQUEM IL·LUSTRADORS PER PARTICIPAR AL LLIBRE GEGANT PER A LA DIADA DE SANT JORDI\nEts il.lustrador/a? T'agrada dibuixar?\nEl 23 d'abril a partir de les 5 de la tarda, participa en la creació d'un llibre gegant! Posa els teus dibuixos en aquest gran projecte!\nSi t'interessa, vine i apunt'at a la biblioteca.\nOrganitza: Regidoria de Cultura, Joventut i Biblioteca la Cooperativa.\nPublicat per Regidoria de Joventut de l'Ajuntament de Malgrat de Mar a dimecres, de març 28, 2012\nPublicat per Regidoria de Joventut de l'Ajuntament de Malgrat de Mar a dimarts, de març 27, 2012\nXARXES SOCIALS: Insubmisos de les xarxes socials\nSón joves, utilitzen internet però ignoren facebook, twitter i tuenti.\nUn 43% dels comptes oberts a les xarxes romanen inactius.\nA Espanya un 9% d'internautes entre 16 i 45 anys passa olímpicament de les xarxes socials i un 56% de la població encara no porta smartphone.\nA Espanya, una de cada tres persenos amb compte a Tuenti no l'utilitza o s'ha donat de baixa. A Twitter és gairebé el 40% i a LinkedIn més de la meitat. Google+ presenta les pitjors xifres: 6 de cada 10 registres són inactius i un 20% del total del internautes entre 16 i 45 anys ni tan sols el coneix.\nFont: El País, 23 de març de 2012\nOCI: Concursos de Còmic\nPublicat per Regidoria de Joventut de l'Ajuntament de Malgrat de Mar a dilluns, de març 26, 2012\nNADER I SIMIN, UNA SEPARACIÓN d'Asghar Farhadi. Iran, 2011\nDivendres 23 de març a les 22,30 h.\nSimin i Nader són un matrimoni que decideixen abandonar l’Iran amb la seva filla per a buscar una vida millor. A l’últim moment, però, Nader es fa enrera per cuidar el seu pare malalt i Simin demana el divorci. A partir d’aquí, una sèrie d’aconteixements dramàtics faran que les seves vides donin un tomb.\nElogiada unànimament com una de les millors pel·lícules estrenades l’any passat, la nova obra de l’iranià Ashar Farhadi narra una tragèdia contemporània amb un refinadíssim maneig dels punts de vista. Un film que, sens dubte, torna a situar el cinema iranià a l’altura dels seus millors mestres. Aquest cop, però, amb una història que podria passar a qualsevol racó del món.\nPublicat per Regidoria de Joventut de l'Ajuntament de Malgrat de Mar a dijous, de març 22, 2012\nEtiquetes de comentaris: CAP DE SETMANA, CULTURA, OCI\nJORNADA DE PORTES OBERTES A L'INS MIQUEL BIADA DE MATARÓ EL 25 D'ABRIL\nOferta formativa Curs 2012/2013\nGestió Administrativa (administració)\nElectromecànica de vehicles automòbils (automoció)\nInstal·lacions elèctriques i automàtiques (electricitat i electrònica)\nManteiment electromecànic (manteniment)\nManteniment de vaixells i serveis portuaris (manteniment)\nInstal·lacions frigorífiques i de climatització (manteniment)\nObres d'interior, decoració i rehabilitació (construcció)\nQuímica ambiental (química)\nAdministració i finances (administració)\nLaboratori d'anàlisi i control de la qualitat (química)\nAutomatització i robòtica industrial (electricitat i electrònica)\nMecatrònica industrial (manteniment)\nProjectes d'edificació (delineació)\nEls itineraris formatius de batxillerat:\nPublicat per Regidoria de Joventut de l'Ajuntament de Malgrat de Mar a dimecres, de març 21, 2012\nDEL 21 AL 25 DE MARÇ: SETMANA DE LA FORMACIÓ I EL TREBALL\nFont: Direcció General de Joventut\nPublicat per Regidoria de Joventut de l'Ajuntament de Malgrat de Mar a dilluns, de març 19, 2012\nCom educar les emocions? La intel·ligència emocional a la infància i l'adolescència\nEn aquest quadern es presenta un concepte actual de les emocions, i vol ser una exposició de com s'ha passat de la intel·ligència emocional a l'educació emocional i de les aplicacions que d'això es deriven en l'educació formal i en la família, situant sempre al nen i a l'adolescent com el nostre punt central d'interès.\nHI HAN INTERVINGUT:\nFont: FAROS Sant Joan de Déu. Data de publicació: 06/03/2012\nPublicat per Regidoria de Joventut de l'Ajuntament de Malgrat de Mar a dimecres, de març 14, 2012\nTREBALL: Setmana de la informació i l'orientació professional. Jo vull ser...\nTorna la 6a edició de la Setmana de la Informació i l'Orientació Professional del 26 al 29 de març de 2012, organitzada per la SIOP, l'Institut Municipal d'Educació de l'Ajuntament de Mataró i la Fundació Tecnocampus.\nUna setmana plena d'activitats de gran utilitat per a tothom: estudiants, professionals que intervenen en l'orientació laboral dels joves, persones que busquen feina o volen definir el seu projecte professional, etc.\nLa SIOP presentarà tots els recursos formatius que la ciutat de Mataró ofereix després de l'etapa de formació obligatòria i oferirà informació del mercat de treball actualitzada per tal de facilitar el procés de presa de decisions a les persones que ho necessitin.\nNovetats MalgrART 2012\nMalgrART, la iniciativa cultural que porta l'art al carrer coincidint amb Sant Jordi, arriba a la segona edició amb novetats. Entre elles, dues: una mostra fotogràfica que convida a expressar amb la càmera que és l'art a Malgrat i un concurs de curtmetratges gravats amb mòbil. El termini d'inscripcions per participar en les dues propostes ja és obert. MalgrART tindrà lloc del 21 al 23 d'abril i inclourà teatre, música, circ, pintura i dansa, entre altres.\nLa mostra fotogràfica porta per títol "Visions de MalgrART". La inscripció és gratuïta i el període per formalitzar-la restarà obert fins el 31 de març. La iniciativa insta a participar amb la pregunta "Què representa per a vosaltres l'art al carrer?" i les obres han de ser inèdites i amb tècnica lliure. Les fotografies participants en la mostra restaran exposades del 16 al 30 d'abril als diferents comerços i equipaments municipals del poble. Si cliqueu en els documents adjunts podreu consultar les bases de participació i també la fitxa d'inscripció.\nUna altra de les novetats d'enguany és la convocatòria d'un concurs de curtmetratges gravats amb mòbil. La temàtica, el gènere i el tipus de muntatge són lliures i la durada de la gravació no pot superar els tres minuts i mig. El concurs presenta tres categories de participants: infantil d'11 a 14 anys, juvenil de 15 a 20 i adults a partir de 21. El termini per fer la inscripció restarà obert fins el 16 d'abril. En els documents adjunts, es pot consultar les bases del concurs i també el full d'inscripció.\nPodeu descarregar aquí les bases i Inscripcions\nPublicat per Regidoria de Joventut de l'Ajuntament de Malgrat de Mar a divendres, de març 09, 2012\nTREBALL: BEQUES LEONARDO DA VINCI: PRÀCTIQUES EN EMPRESES I INTERCANVIS INTERNACIONALS\nEl programa Leonardo da Vinci és un projecte de mobilitat, adreçat a persones del mercat laboral, que té per objectiu millorar la inserció professional mitjançant pràctiques professionals en empreses a l'estranger.\nAmb el Servei d'Ocupació de Catalunya (SOC), col·laboren entitats dels diferents països d'acolliment, que busquen les pràctiques i l'allotjament. L'equip d'Intercanvis del SOC selecciona els candidats d'acord amb el perfil demanat i realitza el procés de selecció.\nLes beques s’adrecen a persones de 18 a 35 anys en situació d'atur o treball precari residents a Catalunya.\nLa durada de les estades és de 16 setmanes, que inclouen un curs intensiu de l'idioma durant quatre setmanes i 12 setmanes de pràctiques professionals en empreses.\nEDUCACIÓ: PREINSCRIPCIONS CURS 2012-2013\nEl període de presentació de sol·licituds per al segon cicle d'educació infantil, educació primària, centres integrats i educació secundària obligatòria es preveu entre el 19 i el 30 de març.\nPer a la resta d'ensenyaments es preveu un calendari en dates semblants al curs anterior:\nDel 19 al 30 de març, per als ensenyaments professionals de música i dansa.\nDel 7 al 18 de maig, per als programes de qualificació professional inicial.\nDel 14 al 25 de maig, per al batxillerat i els cicles formatius de grau mitjà de formació professional i d'arts plàstiques i disseny.\nDel 28 de maig al 8 de juny, per als cicles formatius de grau superior de formació professional i d'arts plàstiques i disseny.\nDel 14 al 22 de juny, per als ensenyaments d'educació d'adults.\nDel 31 d'agost al 4 de setembre, per als cursos extensius i per al primer període de cursos intensius de les escoles oficials d'idiomes.\nPer als ensenyaments esportius i per als ensenyaments artístics superiors caldrà consultar als centres.\nPublicat per Regidoria de Joventut de l'Ajuntament de Malgrat de Mar a dijous, de març 08, 2012\nNOVA EDICIÓ DEL SALÓ DE L'ENSENYAMENT\nUna bona oportunitat per decidir el teu futur acadèmic i professional\nLa gent jove no passa...\nNi de la participació, ni de la implicació cívica, ni de les tasques voluntàries... I no, no està tan allunyada de la política com ens volen fer creure. O si més no, s’hi interessa en un grau similar, fins i tot superior, que la població adulta. Aquestes són algunes de les conclusions dels resultats preliminars de l’Enquesta sobre Participació i Política a Catalunya 2011 (EPP), que la Generalitat acaba de presentar. Conclusions que desterren els tòpics de sempre: que els joves són passotes, que van a la seva, que no creuen en res...\nAQUEST DIVENDRES AL CINECLUB GARBÍ...\nDRIVE de Nicolas Winding Refn. EUA, 2011\nDivendres 9 de març a les 22,30 h.\nEl protagonista de Drive és un individu solitari i silenciós que treballa conduint cotxes, de dia com a especialista de cinema i de nit al servei de delinqüents. El codi pel qual es regeix es trastoca en el moment que coneix una dona que viu amb el seu fill petit i que té el marit a la presó.\nPoques pel·lícules han rebut tants elogis aquesta darrera temporada com Drive. Des de la seva projecció a Cannes s’ha convertit en un film de culte. El cineasta danès Nicolas Winding Refn ens serveix una mostra de cinema negre amb un estil formal prodigiós, un ambient propi dels setanta i un muntatge frenètic. A Drive tot hi funciona: banda sonora, actors, fotografia... Una de les pel·lícules de l’any.\nCURS DE MONITORS/ES DE LLEURE INTENSIU SETMANA SANTA A CALELLA\nCONCURS RELAT BREU I POESIA\nPublicat per Regidoria de Joventut de l'Ajuntament de Malgrat de Mar a dimarts, de març 06, 2012\nOberta la preinscripció de la 4ª edició d'e-formació: més info\nSessions informatives sobre mobilitat de professionals al Quebec: més info\nPublicat per Regidoria de Joventut de l'Ajuntament de Malgrat de Mar a dilluns, de març 05, 2012\nCAMPS DE TREBALL 2012\nINFORMACIÓ CAMPS DE TREBALL 2012\nCamps de treball a l'Estranger: cocat.org\nL'ESTIU ÉS TEU 2012\nObertes les preinscripcions per a les estades estiuenques "L'estiu és teu" a la Xarxa Nacional d'Albergs Socials de la Generalitat de Catalunya, enguany amb la divuitena edició i impulsades pel Departament de Benestar Social i Família i sota la coordinació de l'Agència Catalana de la Joventut.\nUn àmpli catàleg d'activitats educatives dirigit als infants i joves de 5 a 16 anys. Trobareu tota la informació a: http://www.xanascat.cat/shownode.tjc?id=312\nPREINSCRIPCIONS OBERTES FINS EL 20 DE MARÇ\nFIRA igd UNIVERSITÀRIA el proper 9 de març a Igualada\nBUSQUEM IL·LUSTRADORS PER PARTICIPAR AL LLIBRE GEG...\nJORNADA DE PORTES OBERTES A L'INS MIQUEL BIADA DE ...\nDEL 21 AL 25 DE MARÇ: SETMANA DE LA FORMACIÓ I EL ...\nCom educar les emocions? La intel·ligència emocion...\nTREBALL: Setmana de la informació i l'orientació p...\nTREBALL: BEQUES LEONARDO DA VINCI: PRÀCTIQUES EN ...\nCURS DE MONITORS/ES DE LLEURE INTENSIU SETMANA SAN...


ComercioIn - Comercio In - Page 8 of 23\nEstabliment adherit al programa de la targeta + In PrevenSystem és una companyia d’àmbit nacional, formada per un equip multidisciplinari d’experts en consultoria, formació i gestió empresarial especialitzada en prevenció de riscos laborals i en Seguretat i Salut Laboral. Desde Prevensystem-Ontinyent queremos donar el millor servici al client. En la nostra oficina volem ajudar-li a aconseguir tots…\nAccesorios, Joies i rellotges, Joyas y Relojes, Productes\nEstabliment adherit al programa de la targeta + In Botiga de venda de roba infantíl. 962 911095 Peques C. Martinez Valls,45 Dilluns a divendres de 10:00–20:00, dissabte de 10:00-13:30 Peques Tornar a la guia de comerços i serveis Tornar a la guia de botigues de productes\nAccesorios, Productos, Salud\nEstabliment adherit al programa de la targeta + In Botiga de venda general de la salud de visió. 961911296 Ópticas ClaraVisión C. Martinez Valls,29 Dilluns a divendres de 10:00–20:00, dissabte de 10:00-13:30 Ópticas ClaraVisión Tornar a la guia de comerços i serveis Tornar a la guia de botigues de productes\nAccesorios, Esports i temps lliure, Productes, Temps lliure


fotograf - fotograf casament - fotograf nadons - fotograf publicitat\nNew born (recent nascut)\nJaume Lis, nascut el març del 1981 i amb estudis de fotografia realitzats a l'escola IDEP de Barcelona i a l'ERAM de Salt.\nEls meus inicis ja van ser des de ben petit, al tenir un pare fotògraf això va ajudar-hi. Vaig començar a interessar-me d'una manera més seria quan tenia uns 18 anys, anava amb una càmera manual, analògica fotografiant tot el que trobava. A casa també, disposava d'un laboratori de blanc i negre on hi passava un munt d'hores experimentant.\nAl cap de tres anys, vaig decidir anar a IDEP Barcelona, a fer un curs per poder tenir més coneixements sobre la fotografia, aquella experiència va ser realment enriquidora i va ser a partir d'allà quan em vaig llençar amb cap, cor i peus en aquest món.\nAl llarg de tots aquests anys he continuat formant-me amb cursos, seminaris i reunions amb altres professionals. Fa temps que vaig aprendre que mai es sap prou, és el que m'agrada de la feina que faig, sempre hi ha coses que saber, gent amb qui parlar i a qui admirar.\nSóc una persona sentimental, m'agrada emocionar-me crec que ha de formar part de la vida de les persones, i això ho intento aprofitar per poder transmetre en les meves imatges, ja siguin de casaments, embaràs, newborn o inclús projectes per empreses, en els quals també m'agrada que es vegi la part més humana de cada una d'elles. M'agrada pensar els projectes futurs, donar-hi voltes i intentar que el resultat sigui pensat i treballat, tot i que sé que un cop comences les sessions poden passar un munt de coses i obtenir un resultat finalment diferent i inclús millor.\nAvda. Països Catalans, 23\n972 57 06 67\n646 036 755\ninfo at fotolis dot cat


Libros de SARDA OSCAR - La Llar del Llibre.\nPRATS, JOAN DE DÉU / SARDÀ, OSCAR\nPRATS, JOAN DE DÉU / SARDA, OSCAR\nÉs primavera i als camps de la vall dels follets no hi ha flors. El follet Oriol descobreix el motiu: les abelles no han visitat la vall. Molt amoïnat, l' Oriol decideix anar a veure el savi Romaní; necessita els seus consells i coneixements per fer tornar les abelles a la vall. Però, abans de trobar-se amb el savi, el follet Oriol i el seu amic drac, aniran al cim de la mel, d...\nGaudeix com mai d?un Nadal molt divertit!Amb el follet Oriol podràs fer la teva pròpia felicitació de Nadal, pintar i retallar les boles de l?arbre, jugar a un joc de l?oca molt divertit, cantar i recitar poemes i cançons nadalenques, retallar les figures del pessebre, el caganer i els Reis Mags d?Orient. També podràs gaudir d?una escena desplegable de la vall del follet Oriol,...


Recursos i eines per prevenir abusos sexuals, al Claret Barcelona | Claretians de Catalunya\nRecursos i eines per prevenir abusos sexuals, al Claret Barcelona\n(Claret Barcelona) Paraules emmetzinades de la Maite Carranza és un d’aquells llibres que si no se’n fa un tractament i una valoració posterior, la feina queda a mitges. La història de la Bàrbara, segrestada pel seu pare, bé es mereix un taller i un debat entre alumnes i professionals especialitzats sobre un tema tan important i alhora tan delicat com són els abusos sexuals.\nPer això, a l’assignatura de Llengua catalana, els alumnes de 4t d’ESO i la psicòloga Pilar Polo de la Fundació Vicki Bernadet han participat aquests dies a les aules de la nostra escola en una xerrada de gairebé dues hores de durada sobre temes com la distinció que existeix entre violació, agressió i abús; la fragilitat i vulnerabilitat de certes persones que són víctimes d’aquests actes; els elevats índexs de casos que es donen en la nostra societat.\nAmb habilitat exquisida i amb una dilatada experiència, la Pilar no només va saber atraure l’interès dels nostres alumnes sinó que també els va fer reflexionar i, segurament que el més important, va dotar-los de recursos i eines que els poden ajudar a prevenir actes d’aquesta mena.


htstats.com » CE SABADELL CF (120181) - Whispers (120912) » 654468629: T62/J12/VI\nCE SABADELL CF (120181) - Whispers (120912) » 654468629: T62/J12/VI Versión en español English Version Versió en català Versão em português Versiunea în română Versión galega\nLiga: Temporada 62 / Jornada 12 / VI.148 (14466)\nIsidoor Gramme (29') 1 - 0\n1 - 1 Miguel Ríos (34')\n1 - 2 Miguel Ríos (64')\nRaffaele Redavid (88') 2 - 2\n2 - 3 Rubén Mata Luque (88')\n2 - 4 Miguel Ríos (89')\n2 / 4 Goles / Ocasiones 4 / 9\n1 / 1 Goles de falta/ Ocasiones de falta 0 / 1\n1 / 1 Goles por el centro/ Ocasiones por el centro 3 / 3\nTiene un poco de suerte 0.79Número de goles que marcará el equipo LOCAL según el simulador - 4.66Número de goles que marcará el equipo VISITANTE según el simulador Tiene un poco de mala suerte\n2,8 % 0,1 % 97,1 %\nCE SABADELL CF L 281 31.431.4: excelente (alto) 3030: excelente (bajo) 29.629.6: excelente (bajo) 34.834.8: formidable (alto) 2 4\n2828: bueno (muy alto) 2929: excelente (muy bajo) 3232: excelente (muy alto) 3434: formidable (bajo) 4242: brillante (bajo) 2626: bueno (bajo)\nWhispers V 331 37.637.6: destacado (bajo) 4141: brillante (muy bajo) 36.936.9: destacado (muy bajo) 33.133.1: formidable (muy bajo) 2 4\n3939: destacado (alto) 3636: formidable (muy alto) 3636: formidable (muy alto) 3434: formidable (bajo) 4040: destacado (muy alto) 2323: aceptable (alto)\nDiferencia "local - visitante" (*) -50 -6.1 -11 -7.3 1.7 -2\n-11 -7 -4 0 2 3\nCE SABADELL CF (2)\n(55% vs 45%) -11Defensa Central local vs. Ataque Central visitante\n(42% vs 58%) -2Defensa Izquierda local vs. Ataque Derecho visitante\n(54% vs 46%) -13Ataque Izquierdo local vs. Defensa Derecha visitante\n-2.1Media de Ataque local vs. Media de Defensa visitante\nMinuto 29 (Gol por el centro): Al minut 29 els aficionats van embogir quan en Isidoor Gramme va rebre la pilota d’esquena a la porteria, va fer una “cua de vaca” que li va trencar la cintura al central, i va clavar un xut ras i sec impossible d’aturar pel porter. El marcador quedava 1 - 0 a favor de SABADELL.\nMinuto 88 (Gol de falta): En Raffaele Redavid va recuperar la pilota i, tal com si fos rugbi, va anar avançant fins a marcar el 2-2.\nMinuto 35 (Ocasión por la izquierda): SABADELL va tenir una magnífica oportunitat d'avançar-se al marcador quan Aleu Verdeja va rematar des de l'esquerra, però el seu xut el va poder aturar el porter Mohammad Torki.\nMinuto 87 (Ocasión por la derecha): El SABADELL va treure un servei de banda a prop del córner dret molt llarg. La pilota va arribar a l'àrea petita i en Viti Portillo la va pentinar, però no hi havia ningú esperant al segon pal.\nMinuto 81 (Tarjeta amarilla (Agresividad)): L'àrbitre va mostrar a Roberto Zoppellaro de SABADELL la targeta groga després d'una entrada molt forta per darrere.\nMinuto 34 (Gol por la derecha): El jugador visitant Miguel Ríos va aconseguir empatar 1 - 1 al minut 34 mitjançant una bona rematada després d'una centrada des de la banda dreta.\nMinuto 64 (Gol por el centro): La defensa local va aconseguir aturar l'atac dels visitants, però el refús va anar a parar a en Miguel Ríos que va driblar fàcilment al porter i tranquil·lament va xutar per fer pujar el 1 - 2 per a Whispers.\nMinuto 88 (Gol por el centro): En Rubén Mata Luque donava l'avantatge pel seu equip al driblar amb el cos a un rival i marcar des de la frontal. Al minut 88 el marcador reflectia el 2 - 3.\nMinuto 89 (Gol por el centro): Al minut 89, després d'una combinació de passades a la frontal de l'àrea, Miguel Ríos va augmentar l'avantatge de Whispers a 2 - 4 amb un xut ras arran de pal.\nMinuto 5 (Ocasión de falta): Els visitants van cridar "gol" quan una falta llançada per Miguel Ríos al minut 5 semblava entrar, però Florindo Rosina va aconseguir desviar-la amb una mà a l'últim moment.\nMinuto 14 (Ocasión por la derecha): Els visitants quasi marquen el gol que hagués suposat agafar avantatge al minut 14, quan en Jesús Carrabal va avançar per la dreta davant la mirada passiva dels rivals propers. La jugada va acabar amb un centre massa fort que ningú va poder rematar.\nMinuto 27 (Ocasión por la derecha): Jesús Carrabal de Whispers, va estar a punt de posar els visitants pel davant al minut 27, quan es va endur una pilota dividida a la punta dreta de l'atac, però el seu xut, massa creuat, va sortir fora etzibant un jugador despistat que escalfava al costat del banderí de córner!\nMinuto 76 (Ocasión por la derecha): Després de 76 minuts, Ásbjörn Böðvarsson va tenir una excel·lent oportunitat per marcar un gol més per als visitants, quan va executar una magnífica volea des de la dreta, però Florindo Rosina va estar atent i va desviar la pilota a córner.\nMinuto 84 (Ocasión por la izquierda): Al minut 84, el Whispers va estar a prop d'augmentar el marcador després que en Jesús Carrabal s'escapés per l'esquerra. Afortunadament per l'afició local, el porter va fer bé la seva feina.\nMinuto 36 (Tarjeta amarilla (Agresividad)): Javier Garita de Whispers va rebre una targeta groga després d'una dura entrada.


Aprendre a mesura: crowdlearning per combatre la crisi | Consumer\nAprendre a mesura: crowdlearning per combatre la crisi\nAquesta manera d'aprenentatge posa en contacte a professors i alumnes interessats en una formació precisa i especialitzada\nImatge: Joby Elliott\nAprendre ràpid i de manera senzilla qüestions pràctiques. Així es planteja el crowdlearning, una nova forma d’aprenentatge que triomfa a Estats Units i acaba d’implantar-se al nostre país. Els estudiants que se sumen a aquesta iniciativa adquireixen coneixements pràctics, adaptats a les demandes del mercat laboral. A més, per combatre la crisi, els preus dels cursos són molt econòmics i alguns, fins i tot, gratuïts.\nImatge: Membres de Floqq. © efecuatro\nLa idea al nostre país parteix de Floqq, una plataforma pionera que el seu objectiu és que els professors, “experts en la seva matèria i que treballen activament en el seu sector, siguin els qui ensenyin”, explica Guillermo Agulló, director de Comunicació de Floqq. Aquesta iniciativa aposta per professionals que “coneixen tots els secrets del seu mundillo” i imparteixen cursos per difondre aquests coneixements que, avui dia, “no s’aprenen en carreres universitàries”.\nL’aprenentatge és molt precís per mantenir actualitzada la formació i millorar les possibilitats de trobar un treball\nEls alumnes en actiu adquireixen “petites píndoles informatives” que els ajuden a mantenir actualitzada la seva formació respecte a les demandes del mercat laboral i la resolució de problemes concrets, mentre que les persones aturades tenen l’oportunitat de millorar les seves possibilitats de trobar un treball gràcies a aquesta formació. No és necessari cursar durant mesos, sinó que es proposa un aprenentatge molt específic, que s’imparteix en unes hores.\nHi ha cursos que ensenyen a muntar una empresa, millorar les tècniques de negociació en anglès, detalls sobre HTML5 o com preparar una entrevista de treball en anglès, entre molts uns altres. Tots aquests cursos són presencials, de manera que s’interactua amb el professor en un mateix espai i de forma directa. “Els professors trien on volen donar la classe”, precisa Guillermo Agulló, ja sigui en un local que busquin ells o als espais amb els quals Floqq ha aconseguit acords.\nQui pot ser professor\nQualsevol persona pot ser professor en Floqq, “sempre que tingui alguna cosa que sigui interessant d’aprendre”. Els qui imparteixen els cursos poden explicar en la plataforma la seva trajectòria, donar a conèixer un blog, pàgina web, el seu perfil en Linkedin o en Twitter, etc. Però sobretot, queden reconeguts com a experts pels propis alumnes, ja que aquests avaluen i valoren al professor una vegada que conclouen les classes, de manera que obtenen un grau de “popularitat” determinat. Els primers passos de Floqq han quedat coberts per professionals acreditats pels membres d’aquesta plataforma, en la qual poden prendre part altres persones interessades.\nEn l’actualitat, els professors han de complir un requisit: tenir coneixements de tecnologia (programació, comerç electrònic, analítica web, posicionament en cercadors, màrqueting on line, disseny gràfic) o empresa (tècniques de venda, parlar en públic, gestió de projectes, creació d’empreses, finances) per impulsar la formació laboral que ajudi a trobar i crear ocupació. Ambdues tipologies conformen els primers cursos que s’imparteixen des d’aquesta setmana, si bé està previst ampliar la temàtica a l’apartat d’oci. “Ja hi ha molts professors creant cursos, encara que la majoria no s’impartiran immediatament”, explica Guillermo Agulló.\nQuant al preu de cada curs, és el professor qui ho estableix, amb absoluta llibertat per impartir-ho de forma gratuïta o al preu que estimi oportú. D’aquesta quantitat, Floqq obté el 15% per mantenir el projecte en marxa.\nCrowdlearning: origen a Estats Units\nEl crowdlearning parteix d’Estats Units. Allí va néixer i és en aquest país on el 90% de l’equip de Floqq ha estudiat i treballat durant els últims anys. “A EUA la idea del crowdlearning\ntriomfa i pensem que seria interessant exportar la idea a Espanya,\non no existia gens semblat”, assenyala Agulló. Aquesta manera d’aprenentatge és, a més, un intent de combatre la crisi i buscar a persones disposades a transmetre coneixements útils i centrats en necessitats específiques. Fins al moment, al nostre país, tan sol Floqq representa aquesta manera d’aprenentatge, però és previsible que sorgeixin noves propostes en un futur proper.\nAl nostre país, la idea dels pioners és impartir cursos a qualsevol ciutat, sempre que hi hagi professors i alumnes disposats a compartir interessos. Una eina especial permet sol·licitar un curs en una ciutat determinada, la qual cosa donarà motiu a buscar a la persona idònia per organitzar la formació. De la mateixa manera, un professor interessat que visiti la pàgina de peticions pot proposar-se com a candidat per impartir-ho. Ja s’han previst cursos a Madrid, Bilbao i Sant Francisco (EUA).\naprendre crisi crowdlearning estudiar


Diari del tot verídic d'un indi a mitja jornada | Catorze.cat\nEm diuen mongo quan m’abaixen els pantalons, m’enfonsen el cap al vàter o senzillament em claven un bon carxot al cap\nSherman Alexie | 22/10/2014 a les 22:18h\nArxivat a: Biblioteca, Edicions de 1984, Sherman Alexie\nUs oferim el primer capítol del llibre «Diari del tot verídic d'un indi a mitja jornada», de Sherman Alexie. «Segurament penses que no t’importa el que li hagi pogut passar a un indi de reserva com jo –diu en Junior, que intenta allunyar-se de la vida que semblava destinat a viure–. Però potser sí que t’importa. Al capdavall, segons com, tot el que m’ha passat a mi et podria haver passat a tu.» Aquest llibre enceta la col·lecció «Propera parada» d'Edicions de 1984, adreçada als lectors adolescents.\nVaig néixer amb aigua al cervell.\nAviam, no va ser ben bé així. De fet, vaig néixer amb massa líquid cefaloraquidi dins del crani. Però això de líquid cefaloraquidi és la manera refistolada que tenen els metges de dir lubricant del cervell. I dins dels lòbuls aquest lubricant funciona com ho fa el del cotxe dins del motor. Fa que les coses es belluguin amb suavitat i rapidesa. El que passa és que jo, que sóc un cas com un cabàs, vaig néixer amb massa lubricant al crani, i la cosa es va anar fent enganxosa, llardosa, ben fastigoseta, i les paraules em sortien a empentes i rodolons. El motor que feia servir per pensar, per respirar, per viure, anava al ralentí i s’embassava.\nTenia el cervell que nedava en lubricant.\nDit així, però, sembla tot molt graciós i estranyot, una mica com si el meu cervell fos una patata fregida descomunal, i és per això que quan vull que soni més solemne, i poètic, i exacte, el que dic és: «Vaig néixer amb aigua al cervell».\nTeniu raó, potser sí que dient-ho així tampoc no sembla gaire solemne. Potser és que al final sí que és graciós i estrany, això que em passa.\nPerò és que, hosti, ¿que els va semblar graciós a la mare i al pare i a la germana gran i a l’àvia i als cosins i a les tietes i als oncles quan els metges em van obrir el caparró i en van succionar tota l’aigua que em sobrava amb una aspiradoreta minúscula?\nNomés tenia sis mesos jo; deien que no me’n sortiria, d’aquella operació. I encara que, no se sap com, sobrevisqués a la minixucladora, pensaven que durant la intervenció patiria una lesió cerebral greu i em quedaria vegetal per a tota la vida.\nDoncs fixa’t, bé que me’n vaig sortir. Si no, ara no estaria escrivint això, però és cert que tinc tota mena de problemes físics que són conseqüència directa de la meva lesió cerebral.\nEn primer lloc, em van sortir quaranta-dues dents. L’humà normal i corrent en té trenta-dues, ¿oi? Doncs jo en tenia quaranta-dues.\nDeu més de l’habitual.\nDeu més del normal.\nDeu dents més que els humans.\nLes dents se’m van apinyar tant que amb prou feines si podia tancar la boca. Vaig anar al Servei de Salut per a Indis perquè me n’extraguessin unes quantes i poder menjar amb normalitat, no com un voltor ple de baves. Però el Servei de Salut per a Indis únicament finançava una intervenció dental important l’any, de manera que em van haver de treure les deu dents que em sobraven el mateix dia!\nI la cosa no s’acaba aquí, sinó que el nostre dentista blanc va pensar que els indis només sentíem la meitat del dolor que ells, o sigui que tan sols em va posar la meitat de l’anestèsia.\nQuin mala bèstia, ¿oi?\nEl Servei de Salut per a Indis també finançava una única compra d’ulleres l’any i te les oferia sempre del mateix estil: aquelles de plàstic lletges, gruixudes i negres.\nLa lesió cerebral em va deixar amb miopia en un ull i hipermetropia a l’altre, de manera que duia unes ulleres lletges que em penjaven tortes, perquè els ulls també els tenia força torts.\nM’agafen mals de cap perquè tinc uns ulls que són així com enemics, ¿s’entén?, com si abans haguessin estat casats, però ara es tinguessin tírria.\nI, quan vaig fer tres anys, vaig començar a portar ulleres, o sigui que corria per la reserva amb fila de ser un venerable avi indi, encara que només tingués tres anys.\nAh, una altra cosa: era escanyolit. Si em girava de costat, ni se’m veia.\nAra, les mans i els peus els tenia descomunals. A tercer de primària gastava una quaranta-quatre! Amb aquelles llesques, i sec com un clau, quan caminava pel carrer semblava una ela majúscula.\nI tenia un crani enorme.\nD’aquells que fan història.\nTenia el cap tan gros que els cranis petitets dels altres indis hi donaven voltes com traçant-hi una òrbita. Hi havia nanos que em deien Òrbita. I d’altres que, senzillament, Mapamundi. Els fanfarrons m’agafaven, em feien girar com una baldufa, em posaven el dit al cap i deien: «Jo vull anar... aquí!».\nO sigui que, evidentment, des de fora feia tota la pinta d’encantat, quan, de fet, el pitjor era el de dins.\nPrimer, patia atacs. Dos a la setmana, mínim. I amb allò em causava lesions al cervell contínuament. Però el més curiós és que jo patia aquells atacs perquè ja tenia el cervell tocat, o sigui que el que aconseguia era tornar-me a obrir les ferides cada vegada que m’agafava un atac.\nEra així mateix: quan tenia un atac, em causava lesions a les lesions.\nAra fa set anys que no en tinc cap, però els metges em diuen que sóc «susceptible a convulsions epilèptiques».\nSusceptible a convulsions epilèptiques.\n¿Oi que es fa difícil de pronunciar, com la poesia?\nA més, quequejava i parlava papissot. O, vaja, diguem que que-que-quequejava i padddlava papizzzot.\nEm direu que els trastorns de la parla tampoc no són cap problema de vida o mort, però feu-me cas, no hi ha cosa més perillosa que ser un nen que quequeja i parla papissot.\nQuan tens cinc anys és una monada que parlis papissot i quequegis. Gairebé tots els nens que han estat actors coneguts han arribat a la fama quequejant o parlant papissot, no et fot.\nI, hosti, que, quan tens sis, set o vuit anys i quequeges i parles papissot, encara fas prou gràcia, però, quan en fas nou o deu, la gràcia s’acaba.\nA partir d’aleshores, si quequeges i parles papissot, ets mongo.\nI si en tens catorze, com és el meu cas, i encara fas tot això, acabes sent el mongo més gran del planeta.\nA la rese no hi ha ningú que no em digui mongo com a mínim dos cops al dia. Em diuen mongo quan m’abaixen els pantalons, m’enfonsen el cap al vàter o senzillament em claven un bon carxot al cap.\nDe fet, tot això no ho escric com parlo realment, perquè si no ho hauria d’omplir tot de quequejos i de paraules papissotes, i al final us plantejaríeu què feu llegint una història escrita per un mongo d’aquest calibre.\n¿Sabeu què ens passa als mongos a la reserva?\nQue ens deixen llisos.\nUn cop al mes com a mínim.\nTal com ho sentiu, sóc membre del Club dels Ulls de Vellut.\nÉs clar que tinc ganes de sortir al carrer. A tots els nanos els agrada campar. Però s’està més segur a casa. O sigui que mandrejo per l’habitació, tot sol, llegint llibres i fent dibuixos.\nCom aquest, que sóc jo:\nEm passo el dia dibuixant.\nFaig dibuixos de la mare i del pare; de la meva germana i de l’àvia; del meu millor amic, en Rowdy, i de tota la gent de la rese.\nDibuixo perquè les paraules són massa imprevisibles.\nDibuixo perquè les paraules són massa limitades.\nSi parles i escrius en anglès, en castellà, en xinès, en l’idioma que sigui, només hi ha un tant per cent concret de la humanitat que t’entén.\nPerò, si fas un dibuix, el pot entendre tothom.\nSi faig un dibuix d’una flor, qualsevol home, dona o infant d’arreu del món se’l podrà mirar i dir: «Això és una flor».\nO sigui que dibuixo perquè vull parlar amb el món. I vull que el món em faci cas.\nQuan tinc un bolígraf a la mà, em sento important. Em fa la sensació que, quan sigui gran, seré important. Artista. Un artista famós, potser. Un artista ric, potser.\nÉs l’única manera d’arribar a ser ric i famós.\nSi no, fixeu-vos com va el món. Gairebé totes les persones riques i famoses de pell morena són artistes. Són cantants, actors, escriptors, ballarins, directors, poetes.\nDe manera que dibuixo perquè em fa l’efecte que és l’única opció que em queda per escapar de la reserva.\nCrec que el món és un seguit de preses esquerdades i d’inundacions, i que els meus dibuixos són uns bots salvavides petits, petitets.\n@ Sherman Alexie\nTraducció de l'anglès: Yannick Garcia\n@ d'aquesta edició: Edicions de 1984


La deixa - Diari de Girona\njudit pujadó 08.12.2018 | 01:22\nLa deixa Diari de Girona\nLa realitat és que som dues nacions, digui què digui la Constitució. La realitat, també, és que una d'aquestes dues nacions va ocupar militarment l'altra. I hi ha anat reincidint amb els anys perquè no ens n'oblidéssim. Ha usat la força en totes les seves formes. Però no ens ha guanyat.\nCom que som dues nacions una de les quals ha colonitzat l'altra, la colonitzadora mai no farà cap gest que pugui permetre a la colonitzada exercir drets de cap mena. No importa la legislació internacional, ni si ho vol una majoria o una minoria. El fons del problema és un altre. El no reconeixement. Som exactament on han estat abans moltes altres nacions colonitzades. Si remenen papers als arxius el desastre surt per totes les escletxes. Igual com també hi surt la resistència. La trobaran qualsevol any de qualsevol dècada. La voluntat de resistència és, al capdavall, de les coses més importants que hem fet. Sembla evident que cada generació ha anat fent una deixa a la generació següent. Ho hem anat fent de forma instintiva, però segura. L'estat que fa segles que no tenim ens l'hem anat repartint. Ben desat, un bocí a cada butxaca. Per això quan toca ser-hi, la gent hi és. Hi era dijous passat als carrers de Girona i als de Terrassa, manifestant-se contra els feixistes.\nNo tenim la República, però els catalans valorem la monarquia espanyola amb un 1,8 sobre 10. Seguim allà on érem, doncs. La vaga de fam dels presos polítics, que tant angoixa, els torna a posar contra les cordes. Però amb un govern sense estratègia no farem res. Tenen alguna cosa pensada o haurem de seguir aguantant les desfilades de quatre feixistes pels carrers dels nostres pobles i ciutats? Justament perquè som campions de la resistència sabem que no n'hi ha prou.


dimarts 9 de desembre de 2014\nNeil Jordan. Gran Bretanya, 2013\namb: Saoirse Ronan, Gemma Arterton, Sam Riley i Daniel Mays\nEleanor i Clara, dues dones misterioses, abandonen de nit l’escenari d’un crim violent i arriben a un resort costaner mig enfonsat. Clara, sempre pragmàtica, no dubtarà en vendre el seu cos per aconseguir diners. Ben aviat coneixerà el tímid i solitari Noel, qui les acollirà en el seu atrotinat hotel Byzantium.\n<<Adaptació cinematogràfica de la peça teatral de Moira Boffini A vampire story amb la intenció de redefinir una mitologia que sembla haver estat segrestada en els darrers temps pel cinema de consum adolescent, aquesta és una pel·lícula sobre dues dones condemnades a viure juntes per sempre més. Em va semblar una bona base per reinventar les pel·lícules de vampirs.\nByzantium ens presenta Clara i Eleanor, mare i filla, malgrat que aparenten tenir edats semblants. Clara es`ta plena de sexualitat i violència i és superprotectora amb la seva filla; en canvi, Eleanor és més reflexiva i compassiva. Costantment hi ha pel·lícules on les dones són simples comprarses. Però ací els febles són els homes. Ells son la presa. Un d’ells, el jove Frank, destaparà la capsa dels trons en enamorar-se d’Eleanor. Per damunt dels vampirs i del terror, l’epicentre d’aquesta pel·lícula és la història d’amor entre dos adolescents.>>\nTRÀILER NEIL JORDAN\nDOSSIER DE LA PEL·LÍCULA


Fish Hook Marina Hotel Golfito Costa Rica - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nKilometro 2, avenida principal. Golfito, Golfito, Golfito, Costa Rica, 60701 - Veure al mapa\nMés informació sobre Fish Hook Marina Hotel\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Fish Hook Marina Hotel és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Golfito. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Golfito. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha restaurant, bar, àrea de TV/saló compartit.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb aire condicionat, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable, plat de dutxa a cada habitació. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Fish Hook Marina Hotel no troba competidors en cap categoria.


Fernando Martín Espina - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n15 de març de 1962\n3 de desembre de 1989(1989-12-03) (als 27 anys)\nPivot / Aler-pivot\nNew Jersey Nets, 2a ronda, al 38è lloc (1985)\nCB Estudiantes (1979–1981)\nPlata 1984 Los Angeles Selecció nacional\nPlata 1983 França Selecció nacional\nFernando Martín Espina (15 de març de 1962, Madrid – 3 de desembre de 1989, Madrid), fou un jugador de bàsquet madrileny, mort prematurament en un accident de trànsit. És considerat un dels millors jugadors espanyols de bàsquet. Mesurava 2.06m d'alçada i normalment jugava de pivot; era considerat un jugador molt polivalent. Va ser pentacampió en natació a Castella, i també va tenir èxit en esports com l'handbol, el tennis taula o el judo.\nMartín va ser el primer jugador espanyol que va arribar a jugar a l'NBA, el 1986, i també un dels primers europeus a jugar en aquesta lliga. A l'NBA va debutar als Portland Trail Blazers; a Espanya, havia jugat primer a l'Estudiantes i tot seguit al Real Madrid. Només va disputar 24 partits a la temporada 1986-87 amb els Blazers per culpa d'una lesió que el va tenir apartat del terreny de joc durant 2 mesos. Al final de la temporada va retornar a Espanya per jugar de nou al Real Madrid.\nMartin també va jugar per a l'equip nacional espanyol i va ser un jugador important en la plantilla que va guanyar la medalla de plata en els Jocs Olímpics de Los Angeles de 1984. Martín també va representar el seu país a l'Eurobasket 1981, l'Eurobasket 1983 i i l'Eurobasket 1985. En aquest últim va ser escollit en el millor quintet del torneig.\nMartín va morir en un accident de cotxe, xocant amb el seu propi automòbil, una edició limitada Lancia Thema 8.32 amb un motor Ferrari. La seva mort va provocar una commoció enorme en el panorama basquetbolístic espanyol.\nEl 2007 va ser inclòs com a membre al Saló de la Fama de la FIBA. A més a més, el Real Madrid ha retirat la samarreta amb el número 10 que ell duia, i que ningú més ha fet servir en aquest club des de la seva mort.\nEl seu fill, Jan Martín, va arribar a debutar a l'ACB (a l'Estudiantes, temporada 2004/05) i també va jugar per l'equip nacional espanyol de categories inferiors.\nRudy Fernández (jugador dels Portland Trail Blazers), en la seva primera esmaixada en el concurs d'esmaixades de l'NBA de l'any 2009, es va vestir amb una samarreta amb el número 10 de Martín de quan jugava en aquest mateix club.\n(anglès) Martín al FIBA Hall of Fame\n(anglès) Fernando Martin Profile (Interbasket)\n(castellà) www.coe.es - Fernando Martín\n(anglès) www.olympic.org - Fernando Martín\n(anglès) www.sports-reference.com - Fernando Martín\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Fernando_Martín_Espina&oldid=20734769»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 30 gen 2019 a les 11:33.


Reobriran el cinema multisales de Blanes | Ràdio Palafolls\nHome Comarcal Reobriran el cinema multisales de Blanes\nMarc Ferri , abril 3, 2014\t / 734 0\nDesprés de setmanes d’incertesa i negociacions, l’empresa d’exhibició gironina OCine ha arribat a un acord amb Catalunya Caixa per tal de reobrir les portes de l’antic cinemes Lauren Costa Brava, que van tancar a mitjans de gener.\nA més, segons les informacions que han transcendit, la nova empresa mantindrà la plantilla de treballadors dels antics cines.\nL’alcalde de Blanes, Josep Marigó, va valorar molt positivament ahir que s’hagi arribat a un acord que eviti el tancament definitiu de les sales de cinema. L’alcalde recordava que l’activitat de cinema a Blanes funcionava, i que resultava un atractiu més per a la zona, que té un àmbit de repercussió d’uns 180.000 habitants.\nMarigó ha valorat molt positivament que s’hagi pogut tancar un acord amb Catalunya Caixa de manera ràpida.\nEls Lauren de Blanes van tancar malgrat el potencial d’un equipament que tenia una de les xifres d’espectadors més altes de la demarcació –275.000 l’any passat– tenint en compte la situació del sector d’exhibició cinematogràfica.\nL’alta inversió que es requeria per continuar l’activitat –bàsicament, digitalitzar les 10 sales– va ser una de les causes del tancament, juntament amb la impossibilitat de renegociar el deute amb l’entitat bancària.\nAra com ara, encara no es sap la data de reobertura, però tenint en compte que les sales estaven en ple funcionament fa només 2 mesos i mig, es calcula que l’activitat es pugui reprendre en breu.


El COAMB presenta un recurs contenciós administratiu davant la convocatòria de places de la Generalitat - COAMB\nDavant la convocatòria d’oposicions al cos superior d’administració general de la Generalitat amb una opció específica de medi ambient, el COAMB ha presentat un recurs segons el qual aquesta opció hauria d’estar restringida als titulats de Ciències Ambientals, i no a 38 titulacions com pretén Funció Pública.\nIgual que altres cossos i escales existents, des del COAMB defensem disposar d’un accés en igualtat de condicions que la resta de titulacions cientifico-tècniques fins que no es reformi la llei de funció pública catalana. Gairebé la totalitat de les places ofertes estan ocupades per llicenciats i graduats les Ciències Ambientals que són l’única titulació que, pels continguts curriculars i les competències amb les quals capacita, cobreix totes les funcions definides per ocupar les 26 places de l’opció de medi ambient.\nEl Col·legi d’Ambientòlegs de Catalunya ha decidit fer un pas més en la seva defensa de la professió. Després d’anys de lluita per a la creació d’un cos d’ambientòlegs a la Generalitat de Catalunya, com el que disposen moltes altres professions, l’administració catalana va convocar finalment el darrer novembre de 2019 un total de 26 places en una nova opció de medi ambient. No obstant això, segons l’annex 2 de la Resolució, fins a 38 titulacions tindrien accés a aquestes places.\nDesprés que es desestimés el recurs de reposició que vam presentar contra la Resolució PDA/2907/2019, de 7 de novembre, per la qual es convocava un procés de selecció per proveir 760 places de l’escala superior d’administració general del cos superior d’administració (grup A, subgrup A1) de la Generalitat de Catalunya, el COAMB presenta ara un recurs contenciós administratiu.\nCiències Ambientals és l’única titulació que proporciona solvència en totes les funcions\nEl motiu de fons de l’esmentat recurs contenciós versa en reclamar que la titulació de Ciències Ambientals (llicenciatura o grau), per raó dels continguts curriculars i competències amb les quals capacita, és l’única titulació que cobreix totes les funcions definides en l’annex 2 de la Resolució per cobrir les 26 places de l’opció de medi ambient. D’aquesta manera, segons el recurs presentat, haurien de quedar exclosos els 37 graus restants, o gran part d’ells, que a hores d’ara poden optar a les places de la convocatòria (segons es recull a l’annex 4 de la Resolució), tenint en compte a què aquestes titulacions no tenen la formació adient per tal de poder desenvolupar les tasques dels llocs de treball oferts.\nSalellas Advocats és el despatx a qui s’ha fet l’encàrrec de presentar aquest recurs amb el qual des del Col·legi volem vetllar pels interessos dels nostres membres, així com del conjunt dels ambientòlegs, a fi de preservar que les places de tècnic de medi ambient estiguin ocupades per graduats i llicenciats en Ciències Ambientals. Defensem que aquesta titulació és l’única adient per poder desenvolupar totes les tasques que es desprenen d’aquests llocs de treball.\nCampanya de defensa dels professionals interins\nD’altra banda, juntament amb el despatx Salellas Advocats, també hem posat en marxa un procés per tal que les persones membres del Col·legi que faci 5 anys o més que treballen com a interines en qualsevol administració pública puguin fer una reclamació col·lectiva a un preu avantatjós. Aquest servei també s’emmarca en la nostra defensa de la professió i en la nostra lluita perquè els ambientòlegs i ambientòlogues puguin treballar en condicions dignes.


El Cadí La Seu incorpora tres joves jugadores — RàdioSeu 107.2 FM: notícies de La Seu d'Urgell, l'Alt Urgell i el Pirineu\nSou a: Inici / Notícies / El Cadí La Seu incorpora tres joves jugadores\nLa direcció esportiva i la comissió de fitxatges de Sedis Bàsquet han acordat incorporar a tres joves jugadores al Cadí La Seu. Els fitxatges se sumaran la dinàmica de treball de l’equip durant tota la temporada, de manera que el Cadí tindrà tretze jugadores disponibles.\nLes tres jugadores són nascudes l’any 1989. El seu treball ha de servir per avaluar l’evolució en l'exigent nivell de la Lliga Femenina i valorar la seva possible incorporació definitiva a la plantilla a curt termini.\nUn dels fitxatges és la jove andorrana Patrícia Vicente. Es una aler de 1,82 m. que la temporada passada va jugar al segon equip femení, el Sedis Trebisa, amb el qual va aconseguir l'ascens a la Copa Catalunya.\nTambé se suma al Cadí la pivot catalana Bàrbara Moral. Mesura 1,90 m. i prové de la LF2, en la qual ha disputat la darrera temporada al Tenerife Aguere i les dues anteriors (2005-06 i 2006-07) al Segle XXI.\nL’última incorporació és la base letona Diana Ozolina. Mesura 1,79 m. i ha estat internacional amb la selecció de Letònia al Campionat d'Europa U20 jugat aquest mes de juliol a Itàlia. Ozolina va ajudar la seva selecció a obtenir la 6a plaça amb una molt bona aportació.\nAquestes jugadores treballaran tota la temporada a les ordres de Víctor Lapeña, amb el primer equip, i jugaran al sènior femení "B", que aquest any debuta a l’exigent Copa Catalunya.


www.rafeltorello.cat - Em vols conèixer? Informacio\nEm dic Rafel Torelló i vaig néixer a Santa Coloma de Gramenet, Barcelona i des de fa 19 anys visc a Blanes.\nAvui dilluns 06 de juliol de 2020 porto 22661 dies on-line o el que es el mateix 62 anys, 1 mes i -15 dia\nSoc educador per vocació i professió, treballo a l'IES Sa Palomera.\nPosats a fer números... fa 39 anys, 9 mesos i 5 dies que vaig decidir treballar en una de les professions mes enriquidores i responsables que conec. Perquè dic responsable?, doncs perquè vulguem o no, influïm en el futur d'essers humans. Desitjo que aquesta influencia hagi estat positiva.\nHi ha una frase d'Albert Einstein que me l'he fet meva i que diu:\nEl pitjor es educar per mètodes basats en el temor, la força, l'autoritat... perque es destrueix la sinceritat i la confiança i nomes s'aconsegueix una falsa submissió\nQue m'agrada? Moltes coses... potser masses. Crec que el dia hauria de tenir 25 hores o mes, sempre em quedo curt!.\nPer exemple m'agrada tot el que esta lligat amb la tecnologia i sobre tot amb la informàtica, els ordinadors, el maquinari, el programari i les xarxes.\nEn entorns web programo en PHP i MySQL (aquesta web esta feta amb aquest llenguatge).\nSoc anti $Bill Gates$. Visca el programari lliure! Nomes una pregunta: quantes vegades heu instal·lat i desinstal·lat el windows? Quantes feines i hores perdudes... i ara pregunteu a qualsevol que tingui instal·lat el Linux i compareu (sense comentaris!).\nTambé m'agrada molt l'electrònica, tant l'analògica com la digital i el disseny de circuits. Vaig estudiar 2 anys de realització, edició i muntatge de vídeo, m'apassiona juntament amb la fotografia digital.\nTinc passió per les motos. Actualment gaudeixo d'una BMW R1200RT, abans vaig conduir una Honda CB600FA Hornet. També m'he "enxufat" amb una Honda CBR600F, passejat amb una Benelli 550LS, fer la cabra boja amb la Montesa Enduro 360H6 (la mes divertida de totes) i la primera moto que em va iniciar en aquest món i que mai podré oblidar... la Lobito 74 (Bultaco).\nBe, ara ja em coneixes una mica mes. Si vols contactar amb mi envia'm un email a rafa@elprofe.cat


La muntanya de Montjuïc viurà el 3 d'abril per quart any consecutiu del BUFF® Down Urban Barcelona que seguint el patró dels millors decensos urbans del món, traslladarà tota l'emoció de l'esport extrem a la ciutat. Un autèntic espectacle per al públic.\nEl BUFF® Down Urban Barcelona està a punt de tancar les inscripcions i compta amb una gran participació amb la presència confrimada del guanyador de la passada edició i un dels descenders més coneguts del país, Pasqual Canals del Intense Factory Racing, que al costat del excampió francès Nico quere, seran els caps de cartell. David Vázquez, actual campió al Món màster 35, David Acedo i Guillem Jorba seran, entre d'altres riders de prestigi, els quals intentaran baixar més ràpid des de l'Estadi Olímpic fins a la font de Montjuïc.\nEl circuit del BUFF® Down Urban Barcelona comptarà amb escales, passarel·les, grans salts i altres obstacles en el seu descens i seguirà el reglament de la Federació Catalana de Ciclisme amb premis per categories. El plat fort del Down Urban Barcelona serà el Down Dual on els 16 millors descenders de la jornada es reptaran a eliminatòries baixant en paral·lel fins a coronar al campió.\nLa jornada de BUFF® Down Urban Barcelona s'obrirà el 3 d'abril amb entrenament de 8 a 10 hores, per donar pas a la primera mànega a les 10:30 i la segona a les 12. A les 13 hores serà el torn de l'espectacular Down dual.


Foto: Albert Jansà\nCapbussada unànime a Altafulla per l’Esclerosi Múltiple\nUna cinquantena de persones es llencen a la piscina municipal i la recaptació supera els 750€\nAltafulla s’ha tornat a sumar al Mulla’t per l’Esclerosi Múltiple. Una cinquantena de persones s’han llençat a la piscina municipal en solidaritat a la fundació per celebrar aquest diumenge 12 de juliol una nova edició de la campanya. Una cita solidària ineludible en l’agenda dels altafullencs i altafullenques, que cada estiu se sumen a la causa i es capbussen de forma simbòlica per lluitar contra la malaltia. La recaptació ha superat els 750€ en total, entre la suma de les entrades i el marxandatge.\nMés de 600 piscines d’arreu de Catalunya han posat els seus rellotges a l’hora per a les 12 del migdia en punt llençar-se a l’aigua de forma sincronitzada. La recaptació de les entrades anirà destinada a la Fundació Esclerosi Múltiple, impulsora de la iniciativa; així com també els diners que es recullin de la venda de marxandatge. Enguany el catàleg inclou tovalloles, samarretes, bosses, necessers, i gots amb dissenys de la il·lustradora Pilarín Bayés. Més enllà de l’acte simbòlic, la principal novetat d’aquesta edició a la Piscina Municipal d’Altafulla han estat el taller d’aquagym, i els jocs i els esports d’aigua, que han ofert els monitors del Parc de Salut. Sentim Eva Martínez, regidora d’Acció Social.\nTampoc hi van faltar representants municipals com el mateix alcalde Fèlix Alonso, i els regidors Marisa Méndez-Vigo, Jordi Molinera, Montse Castellarnau, Eva Martínez, i Alba Muntadas. Aquelles persones que no puguin participar en la jornada solidària del proper diumenge també poden col·laborar amb la Fundació Esclerosi Múltiple a través d’altres vies alternatives. Ho poden fer comprant algun dels articles que contribueixen a finançar els serveis de neurorehabilitació; amb donacions online a www.fem.es, o mitjançant transferència bancària al número de compte ES54-2100-3419-4822-00018-424. També existeix la possibilitat de convertir-se en voluntari puntual, regular, o del programa ‘Som cuidadors’, i s’ha d’emplenar un formulari al mateix portal web de l’entitat. També s’ofereix un document per fer-se soci amb una aportació que pot ser anual, trimestral o, mensual i de la quantitat que cadascú cregui adient.\nA més, per segon any consecutiu, la Fundació ha decidit repetir l’aposta de l’oli del ‘Mulla’t’ que l’any passat va arribar per primera vegada als supermercats, sota la firma OleAurum. Olis de Catalunya cedeix un euro a la Fundació Esclerosi Múltiple per cada ampolla d'oli venuda durant el mes de juliol sense cost afegit pel consumidor. Els supermercats que s'han sumat a la campanya i que vendran aquesta edició especial són Condis, Bon Preu-Esclat, Caprabo, PlusFresc, Sorli Discau, Valvi, El Corte Inglés i Carrefour. Enguany, els cuiners Jordi Cruz i Carles Gaig, l’actor Abel Folk i la cantant Lucrecia, són els padrins de la iniciativa.\nEva Martínez, regidora d'Acció Social d'Altafulla


Factura Electrònica entre empreses\nFactura Electrònica entre empreses Què soluciona la Factura Electrònica? Ho simplifiquem tot per tu Solucions de Factura Electrònica d'eDiversa Group Avantatges de la Factura Electrònica\nFactura Electrònica entre empreses_\nEs tracta de l'enviament i/o recepció de factures en format electrònic entre empreses privades.\nCada factura haurà d'estar signada electrònicament. Així, es garantirà l'autenticitat del seu origen i la integritat del contingut.\nSegons el que es preveu en la Llei 58/2003, de 17 de desembre, General Tributària, les empreses receptores han de conservar l'original de la factura durant els següents cinc anys, de la mateixa manera que ho fan amb les factures en paper.\nQualsevol solució en factura electrònica millora el rendiment dels processos administratius de les companyies i simplifica la gestió de totes les factures.\nLes empreses solen intercanviar factures amb els seus clients i proveïdors en formats diferents (paper, EDI, PDF, Facturae…) i per mitjans diversos (plataformes de serveis, portals de factures, email, correu postal…). Aquest model tradicional suposa un ardu treball per al departament administratiu de les empreses i una despesa molt important en el compte de resultats de les companyies. Resoldre d'una forma eficient aquests processos permetrà optimitzar el rendiment d'un dels departaments clau de la companyia.\nHo simplifiquem tot per tu\nMillorem el rendiment dels processos administratius de les empreses. Les nostres solucions són compatibles amb els sistemes de gestió de clients i proveïdors.\nSolucions de Factura Electrònica d'eDiversa Group _\nLes solucions que et proposem s'adeqüen al volum de factures que emeti o rebi la teva empresa.\nGestiono poc volum de factures\nEn aquest cas, la solució que necessites és de tractament manual. Senzilla, fàcil d'usar i molt econòmica.\nGestiono un alt volum de factures\nLes solucions d’eDiversa Group per a volums elevats de factures poden ser mitjançant una plataforma de facturació electrònica integrada amb el teu ERP o a través d'un portal de factura electrònica creat expressament per a la teva empresa. Aquests portals personalitzats s'adapten a les teves necessitats específiques i incorporen un workflow per a l'automatització de tota la gestió interna de les factures.\nAvantatges de la Factura Electrònica_\nPossibilitat d'adquirir una solució manual o integrada\nSimplificació de tots els processos administratius\nTarifes adaptades i optimitzades al volum real de factures que necessitis tramitar\nPersonalització completa del teu portal\nCustòdia i signatura digital\nSuport tècnic il·limitat perquè resolguis qualsevol dubte que et pugui sorgir


Biel Cadilla | dijous, 6 d'octubre del 2016, a les 22.00\nALEC, membre de la Plataforma Trans*Forma la Salut "Nosaltres, les persones trans, no volem un diagnòstic psiquiàtric. Sabem qui som i tenim dret, com les persones gais el tenen ja. Exigim incloure el dret de la identitat de gènere en els drets civils de la nostra societat. I, per tant, exigim l'eliminació del sistema sanitari actual que no ens respecta en la nostra diversitat i, per tant, no ens respecta com a persones." LINA MULERO, membre de la Plataforma Trans*Forma la Salut "Ser aquí és, o volem creu que és, un símbol que la societat avui és una mica més diversa, rica, oberta i lliure envers el fet trans. I, per tant, és una societat una mica més diversa, rica, oberta i lliure per a tothom. Que ens quedi clar a tots i a totes: la llibertat trans és, en essència, llibertat per a tothom." EUGENI RODRÍGUEZ, portaveu del Front d'Alliberament Gai de Catalunya "S'ha convertit en un símbol que ha de ser el símbol del que no volem que sigui Barcelona ni que sigui Catalunya. Ha de ser el símbol d'una ciutat que lluita pels drets i les llibertats de les persones trans i que això ha de ser una qüestió que estigui sempre en el primer ordre i en la primera prioritat política."\n“Nosaltres, les persones trans, no volem un diagnòstic psiquiàtric“, deia el manifest que han llegit algunes de les integrants de la Plataforma Trans*Forma la Salut. “Sabem qui som i tenim dret, com les persones gais el tenen ja”, ha prosseguit Alec, “i exigim incloure el dret de la identitat de gènere en els drets civils de la nostra societat i, per tant, exigim l’eliminació del sistema sanitari actual que no ens respecta en la nostra diversitat i, per tant, no ens respecta com a persones”.\nAquesta ha estat la principal reivindicació del col·lectiu transsexual de Barcelona durant l’acte d’homenatge que s’ha fet a la glorieta Sònia Rescalvo del Parc de la Ciutadella, el dia que es complien 25 anys del seu assassinat a mans d’un grup d’ultradreta que la va apallissar fins a la mort en aquest indret mentre dormia. Com ja és tradició, l’acte ha acabat amb una ofrena floral davant de la glorieta que ara duu el seu nom.\nHi han participat, entre d’altres, la regidora de Feminismes i LGTBI, Laura Pérez, la regidora de la CUP-Capgirem Barcelona Marta Rovira, representants d’Esquerra Republicana de Catalunya i també familiars i membres de diversos col·lectius de gais, lesbianes i transsexuals. El portaveu del Front d’Alliberament Gai de Catalunya, Eugeni Rodríguez, ha assegurat que la glorieta “s’ha convertit en un símbol del que no volem que sigui Barcelona ni que sigui Catalunya. Ha de ser el símbol d’una ciutat que lluita pels drets i les llibertats de les persones trans i això ha de ser una qüestió que estigui sempre en el primer ordre i en la primera prioritat política”.\nL’acte ha comptat amb l’actuació de l’artista transsexual Frau Diamanda.


Més medi i menys agro – EL FORCAT\nLa consellera d’Agricultura, Desenvolupament Rural, Emergència Climàtica i Transició Ecològica, Mireia Mollà, ha presentat en les Corts uns comptes que aposten per l’emergència climàtica i la transició ecològica, la restauració forestal i les inversions en infraestructures. La xifra total del pressupost del seu departament per a 2020 ascendeix a 422,68 milions d’euros, la qual cosa suposa un increment del 4% respecte a l’anterior exercici PERO EN QUE?\nEs destinen 1,7 milions d’euros a desenvolupar programes de lluita contra el canvi climàtic amb entitats locals i més de 2 milions d’euros a acompanyar als municipis en la transició energètica amb la mirada posada en els objectius de descarbonització de l’economia. Es propossen 2,2 milions per a blindar la protecció de l’horta, per primera vegada apareix una partida per a la reconversió de cultius afectats per la Xylella i 24,5 milions d’euros en ajudes per a la subscripció d’assegurances agràries.\nPer programes, Medi natural i Avaluació Ambiental registra la major pujada i ascendeix fins als 51 milions d’euros, 4 més que en l’anterior exercici. Entre les partides ha posat en valor les actuacions sobre els brins de l’Albufera, així com la regeneració ambiental de zones afectades per incendis forestals com Chelva, Andilla, Cortes de Pallás o Chulilla.\nEn relació amb l’Agricultura i el Desenvolupament Rural, la consellera ha detallat en què s’invertiran els 38,63 milions destinats a Estructures Agràries, com en la millora competitiva de les cooperatives amb una dotació de 1,2 milions d’euros o en les obres de millora i modernització de les infraestructures hidràuliques de regadiu.\nAixí mateix, ha avançat les inversions per a la investigació agrària de 14,2 milons d’euros, a través de l’IVIA, així com el foment i impuls a la producció agroecològica i als productes agroalimentaris de qualitat diferenciada,\nEls pressupostos contemplen també amb 9 milions d’euros per a pal·liar els danys sobre les infraestructures agràries causats pel temporal de pluges torrencials que va negar, sobretot, les comarques de la Vega Baixa i la Vall d’Albaida a mitjan setembre, que s’afigen a les inversions ja realitzades en reparació de regadius i camins rurals. A aquests 9 milions s’afigen altres 4, corresponents a la Direcció General d’Aigua, per a la reparació d’infraestructures hidràuliques i obres de proveïment.\nI que diu el sector?\nL’Associació Valenciana d’Agricultors (AVA-ASAJA) denúncia que la Generalitat aprove uns pressupostos per a l’exercici 2020 “absolutament indignants, escandalosos i impresentables” davant l’emergència del sector agrari valencià, ja que amb les retallades aplicades a les línies estrictament agràries no es pot fer front als greus problemes que travessen els agricultors i ramaders.\nAgricultura, Blog, Empresariales, I+D+I, Servicios


La fórmula equivocada | standby\nLa fórmula equivocada\nBy marionasanz / 26 Març, 2012 / Periodisme, Societat, Universitat / 4 comentaris\nPagar més diners per rebre un ensenyament de menys qualitat.\nAquesta és la fórmula que en els últims anys els estudiants de les universitats públiques catalanes estan veient aplicada a les seves carreres. En principi, la cosa es podria mig entendre si pensem que s’ha ajuntat un Pla Bolonya mal adaptat amb la crisi econòmica que tants caps està tallant a Espanya. Però, si no hagués coincidit amb la crisi, hauria anat millor del que va, el Pla Bolonya? No ho crec. El tret característic principal del Pla Bolonya –resumint molt – és que contempla l’avaluació continuada dels alumnes, que reben una docència en grups reduïts d’uns, per exemple, 30 alumnes. La cosa té lògica: si el professor té pocs alumnes, pot fer-ne un bon seguiment i avaluar-vos de manera acumulativa i continuada, seguint la seva evolució. A més, es facilita el poder fer més classes pràctiques que amb un major nombre d’alumnes seria pràcticament impossible. Sembla la idea perfecta, oi? Podria ser-ho, però hi ha un inconvenient: si els alumnes d’una promoció són, posem per cas, 300, com és el cas de la carrera de Periodisme a la Universitat Autònoma de Barcelona, per fer grups petits calen un munt de professors i espais. I això, evidentment, té un cost econòmic: s’ha d’invertir.\nSi ara us dic que quan es va implantar aquest Pla es va fer a cost zero, és a dir, sense incrementar el pressupost universitari, potser ja començareu a sospitar que la cosa no podia anar bé de cap manera. Però, què passa ara amb les retallades? No només no s’ha incrementat el pressupost universitari per poder aplicar correctament el Pla Bolonya, sinó que s’ha reduït el que ja hi havia.\nTot això es tradueix en una pèrdua important de qualitat: els professors es troben davant de classes amb un promig de 150 alumnes i es pretén que en facin avaluació continuada. Com que és impossible, han de prendre del Pla Bolonya el que poden aplicar, i usar la seva llibertat de càtedra per sortir del pas com puguin en els aspectes on el Pla no els serveix, frustrats i angoixats per intentar gestionar la feinada que se’ls ve a sobre amb tants alumnes sota la seva docència. Al final, l’alumne es troba que es passa el semestre entregant pràctiques i treballs a tort i a dret, la majoria dels quals són en grup –que tots ja sabem el que és, sobretot quan et trobes amb companys-paràsit –, que no pot faltar mai a classe perquè passen llista i les faltes d’assistència penalitzen (estem a la universitat, som adults i a vegades les obligacions no-acadèmiques són un impediment) i que tot plegat no li serveix de gaire més que per sumar un 30% de la nota, jugant-se el 70% restant a un examen final que no pot suspendre perquè –almenys a la Facultat de Ciències de la Comunicació UAB- no es contempla la possibilitat de fer exàmens de recuperació. És a dir, potser treballes com un esclau tot el semestre, al més pur estil Batxillerat, i després resulta que el dia de l’examen et quedes en blanc i suspens. Llavors ja saps el que has de fer: matricular-te directament de nou, pagant el 150% del preu bàsic de l’assignatura.\nEl descontentament afecta també els continguts: amb l’eliminació de l’antic model universitari es van eliminar també algunes assignatures que van resultar ser, justament, les més crítiques. Gèneres d’opinió, per exemple, era una d’elles. El contingut de les assignatures que van romandre va ser reenfocat d’una manera acrítica, insulsa. La sensació que tenen els alumnes és que els professors que tenen realment ganes i interès en ensenyar-los coses de profit, amb esperit realment crític i compromès, són els mínims; la majoria fan les classes com un tràmit, sense ganes d’ensenyar, sense ganes de conèixer els alumnes amb qui treballen. Arriben, passen el seu PowerPoint mentre van llegint en veu alta el que hi posa, i se’n tornen. El contingut és insuls, sense valor afegit: els alumnes podrien haver guanyat exactament els mateixos coneixements buscant els conceptes per Internet o en una Enciclopèdia. Són matèries que s’aproven memoritzant dades que es vomitaran en un examen final, però no s’hi aprèn res.\nEl sistema de beques és, també, lamentable. Els barems, únicament econòmics, són tan poc encertats que sovint s’otorguen beques de transport a gent que viu molt a prop del Campus; o es deneguen beques generals a alumnes que es financien ells mateixos la carrera perquè encara viuen amb els seus pares –davant la impossibilitat d’emancipar-se –, comptant per al barem el sou d’aquests darrers. Les beques per mèrits són difícils d’aconseguir: una professora va reconèixer que diversos alumnes es mereixien matrícula d’honor però només en podia concedir una perquè com que a la universitat això li costa diners, els limiten molt a l’hora de donar-ne. Posen un 9, excel·lent, i avall.\nLa Facultat de Ciències de la Comunicació de la UAB és, lamentablement, exemple de tot aquest mal funcionament, que es fa evident en molts més aspectes. La manca de coordinació entre els responsables de les diferents assignatures és tan profunda que els estudiants van haver d’arribar a reclamar en un cas que tenien al segon semestre una assignatura on 4 de 5 temes del contingut els havien estudiat i treballat al llarg del primer semestre en una altra assignatura de nom similar. Fins i tot el sistema de matrícula és pèssim: enlloc d’otorgar-se preferència per ordre de nota obtinguda l’any anterior, com seria lògic, es fa un sorteig per escollir una lletra de l’abecedari. Els estudiants que tinguin aquella lletra com a inicial del cognom, són els primers en matricular-se i poden triar places, assignatures i torns. Així, potser un alumne amb molt bones notes queda fora del seu torn horari habitual perquè ha tingut la mala sort de ser a l’altra punta de la llista de noms alfabètics. Tenint en compte que les places i la tria de torns a l’inici de la carrera va per ordre de nota d’accés, un se sent com si li estiguessin prenent una cosa que és seva, la seva plaça, que va poder escollir perquè tenia més nota que altres, per mèrits.\nInstal·lacions antigues amb manteniment insuficient o nul, sistema de Wi-Fi que és com si no hi fos –però que cada any es paga més car –, un nombre ridícul d’endolls a les aules en ple segle XXI, on la majoria d’alumnes van a classe amb portàtil per prendre apunts, goteres quan plou que gairebé com una ironia es pal·lien amb paper de diari que, mullat i ple de serradures, trist, sembla observar els estudiants de Periodisme en silenci. Són algunes de les coses que, sumades als problemes realment importants, citats anteriorment, fan que els alumnes estiguin desencantats, decebuts, que se sentin enganyats i anhelin un canvi en positiu.\nRecentment ha sorgit la notícia que el President de la Generalitat de Catalunya, Artur Mas, ha sol·licitat al President del Govern d’Espanya, Mariano Rajoy, el seu permís per aprovar que l’increment del preu de matrícula dels estudiants universitaris sigui d’un 66%. Un crèdit de Periodisme es pagava aquest any a uns 22 euros i el normal és matricular-se de 10 assignatures, que tenen 6 crèdits cada una (és a dir, 60 crèdits). 60 x 22 = 1320€ és el que ha pagat un estudiant de Periodisme aquest any, assignatures a repetir si n’hi havia a part (recordem, al 150%). Amb l’increment del 66% aquest any l’estudiant hauria de pagar uns 2200€. Això no és un preu públic, i molta gent no s’ho podria permetre. Molts haurien de deixar la carrera o allargar-la diversos anys davant la impossibilitat de reunir aquesta quantitat de diners. La universitat, doncs, enfocada a les persones amb més poder adquisitiu. És com si retrocedíssim en el temps. Enlloc de progressar i afavorir, en tot cas, les ments més privilegiades, aquelles persones amb més potencial intel·lectual, afavorim els rics encara que així perdem molts talents pel camí.\nSembla ser que hi ha un problema cultural en aquest país que fa que els estudiants siguin vistos com uns capritxosos, ganduls que estudien per no treballar. Enlloc de facilitar-los les coses, entenent que la seva educació és una inversió de futur per a tota la societat, se’ls posen pals a les rodes, i quan l’estudiant acaba es troba que no té oportunitats, que no se’l valora com es mereix ni econòmicament ni intel·lectualment. Costa fins i tot recuperar la inversió en els estudis que s’han fet, perquè la retribució per la feina no està a l’alçada. La solució per a molts joves ben formats passa per marxar a viure i treballar a un altre país on se’l valori més i se li doni més oportunitats. Això, en realitat, és un cost econòmic brutal per la societat –per no parlar del cost social que a la llarga això tindrà-, que ha realitzat una inversió a fons perdut subvencionant amb els seus impostos una part molt important de la formació d’una persona que després no desenvoluparà el seu talent aquí, sinó que serà capital intel·lectual per a un altre país, que d’altra banda no ha invertit un duro en la seva formació. Caldria una reflexió de part de tots plegats, especialment dels qui administren els diners, per intentar salvar una situació cada cop més insostenible i que a no gaire llarg termini ens durà a tots conseqüències importants i repercutirà en l’economia i el progrés social i cultural del dia de demà. El que s’està fent amb aquesta “generació perduda”, com tristament es comença a conèixer ja, és pan para hoy y hambre para mañana.\n26 Març, 2012 a les 9:09 am\n27 Març, 2012 a les 12:42 am\nBrillant Mariona! Quina llàstima tant d’esforç per trobar-nos això…\n27 Març, 2012 a les 6:41 pm\nI qui no ho vegi clar que s’ha faci mirar, perquè més clar no es pot explicar.\n28 Març, 2012 a les 9:51 am\nUn article molt digne, Mariona. El teu discurs ja l’he sentit cara a cara, a l’assamblea, i ara per escrit. De veritat, s’hauria de fer sentir molt més.\nPublicita aquest article, fes-lo córrer, perquè la gent indecisa, aquells que no han vingut aquests darrers dies i els que tampoc aniran a la manifestació, potser llegint això entren en raó.\nFelicitats, i no puc estar més d’acord amb tu.


Marta Estella » col·laboració\nTag Archive 'col·laboració'\nmarç 10 2011\nLa dificultat de posar preu al valor\nAvui he rebut encara una mostra de reconeixement per les II Jornades d’aprenentatge de llengües que van tenir lloc a la UAB fa quinze dies. Personalment me’n sento poc mereixedora però l’he acceptat de grat perquè em sembla un reconeixement merescut a l’equip de persones que van treballar activament en l’organització de les Jornades. Ha estat en la sessió de debat estratègic sobre la Comissió de Llengua de la Xarxa Vives d’Universitats. Segones Jornades d’aprenentatge de llengües i debat estratègic de la Comissió de Llengua, dos esdeveniments per als quals hi ha hagut una inversió notable en hores de dedicació, certament, però sobretot hi ha hagut una inversió en compromís, ambició, professionalitat i generositat, uns valors difícils, si no impossibles, de quantificar. De la mateixa manera, es fa difícil, si no impossible, quantificar el valor que aquests dos esdeveniments aporten com a resultat. Quant val la satisfacció, la il·lusió i l’energia renovada amb què se n’anaven molts dels participants a les II Jornades?, o quant val el suport tècnic de la Comissió en els posicionaments institucionals de la Xarxa Vives sobre la llengua? No tenen preu, no disposem d’instruments per mesurar-ne el valor, però, no obstant això, aporten valor, ho sabem. Com sabem que el que de debò val, el que de debò compta és el capital intel·lectual que hem anat acumulant amb els anys els serveis lingüístics, un capital imprescindible i no externalitzable.\nAcabo amb un fragment d’un apunt que vaig escriure aviat farà dos anys, que em sembla del tot vigent:\nCada cop és més clar el valor del capital intel·lectual en les organitzacions, per molt que els estats comptables tradicionals continuïn ignorant aquest fet. En els serveis lingüístics universitaris, crec que el punt fort del capital intel·lectual és el capital humà, o les competències de les persones, molt per davant del capital estructural o l’estructura interna (procediments, gestió, dominis a internet, registres de marca, etc.), i el capital relacional o l’estructura externa (explotació de bases de dades d’usuaris, fidelització d’aquests, notorietat, etc.). Fins i tot diria que el capital relacional depèn en bona mesura de la reputació dels professionals dels serveis i les relacions que estableixen amb altres professionals, més que no del mateix servei com a organització. Molts projectes i encàrrecs de feina es fan perquè hi ha confiança en la capacitat d’unes persones per portar-los endavant, i d’aquests vincles personals, d’aquest networking, en surten les aliances més sòlides.\nAquesta situació es pot considerar més o menys satisfactòria, però és un fet, i seria absurd fer veure que les coses són d’una altra manera. I potser és inevitable que sigui així quan es tracta de treball postfordista, un treball que no es pot clonar, espedaçar o empaquetar en sèrie. […]\nImatge: Value, de Roscoe van Damme\nset. 13 2010\nLa fem perquè podem. Ho fem perquè volem\nAquests dies hi ha hagut un ampli ressò a la xarxa de la notícia que Catalunya Ràdio ha decidit suprimir el programa L’internauta de la programació de la nova temporada. La xarxa ha estat també el mitjà on s’ha produït la revolta 2.0, en paraules de Saül Gordillo, que demana que el programa continuï. Vicent Partal hi ha respost amb la determinació de continuar fent el programa pel seu compte: “l’internauta ja era un podcast que també l’emetien per ones. Ho tenim fàcil, doncs”, escrivia fa uns dies en aquest apunt al seu blog. I més recentment, en l’anunci de la represa imminent del programa afirmava: “Doncs la fem perquè podem. Simplement.” Un podcast emès per ones, que “fem perquè podem”, una síntesi perfecta dels temps que vivim: un programa de ràdio pot tirar endavant, tot i saltar de la graella, simplement perquè hi ha una tecnologia que media entre unes persones que volen fer-lo i unes altres que volen escoltar-lo, sense necessitat de grans infraestructures. I coneixent la trajectòria de Vicent Partal i Vilaweb, no tinc cap dubte que se’n sortiran.\nTambé ha estat notícia el fet que Enciclopèdia catalana s’obre a la col·laboració desinteressada d’usuaris per a la redacció o actualització d’articles. Desconec el pla que ha portat Enciclopèdia a emprendre aquesta nova línia, però tinc la impressió que no tindrà un èxit fàcil. Certament, hi ha moltes persones que col·laboren en la Viquipèdia, però crec que la voluntat de col·laboració se sosté sobretot en el caràcter comunitari i no lucratiu del projecte. També hi ha persones que han col·laborat desinteressadament en la localització de Facebook i Twitter, per exemple, però en tots dos casos es tracta de xarxes que s’han integrat en la vida de moltes persones, i és d’esperar que n’hi hagi unes quantes que estiguin disposades a traduir la interfície a la seva llengua. Ho fan perquè volen. El cas d’Enciclopèdia és del tot diferent, i se’m fa difícil imaginar les motivacions per col·laborar-hi d’acord amb les condicions fixades per l’empresa, fora que es tracti d’alguna institució o organització que compleixi així la seva missió. (Tinc entès, per exemple, que l’Institut Català de les Dones, crea entrades a la Viquipèdia amb l’objectiu de visibilitzar les aportacions de les dones en diferents camps.)\n“La fem perquè podem”, perquè la tecnologia ho permet, però sobretot ho fem perquè volem, perquè darrere la tecnologia hi ha unes motivacions fortes per actuar.\nImatge: radio debian, d’aloshbennett\njul. 04 2010\nDe la llengua com a subministrament\nLlegeixo a Garcia i Stevenson (2009: 29) una idea que m’interessa especialment: la de la traducció entesa com a subministrament, un ideal que comença a emergir en l’imaginari col·lectiu. L’extensió, en efectivitat i popularització, de serveis de traducció automàtica a la xarxa com Google Translate porta a concebre la traducció com un subministrament, igual que la llum, l’aigua o el gas, és a dir un servei que està disponible a tothora i que podem utilitzar sempre que el necessitem, de manera extremadament senzilla.\nEls darrers anys, els serveis lingüístics hem parat molta atenció als canvis que la xarxa comporta per a l’aprenentatge i ensenyament de llengües, i hem passat més per alt els canvis disruptius que la xarxa porta a la traducció. Hem imaginat uns aprenents autònoms que aprenen llengües en el seu trànsit per la xarxa, i no hem sabut valorar prou bé l’impacte que els serveis de traducció a la xarxa tenien en els usuaris, en les seves expectatives i les seves pràctiques. Mentre la traducció automàtica a la xarxa avançava imparable, ens parapetàvem en la fortalesa de la qualitat: la de la traducció humana a càrrec de professionals experts. Però potser la qualitat que valoren els usuaris molt sovint és una altra, més relacionada amb la satisfacció de disposar a l’instant d’una traducció comprensible, encara que no sigui perfecta (m’hi referia no fa gaire en aquest apunt). I d’aquí a no gaire, aquest fet ja no serà motiu de satisfacció, perquè serà assumit com el que cal esperar, i del que parlarem, en traducció, serà de la insatisfacció, la indignació fins i tot, que provoquen els talls en el subministrament, les caigudes del sistema.\nPotser amb el temps, tots els serveis lingüístics seran entesos com a subministrament, però la traducció ja ho és ara.\nGarcia, Ignacio; Stevenson, Vivian (2009). “Translation trends and the social web”. Multilingual, 103 (3): 28-31.\nImatge: Utility pole, de Daniele Sartori\njuny 12 2010\nLa traducció ja no és el que era\nTres qüestions al voltant de la traducció que em semblen motiu de reflexió per als serveis lingüístics:\nLa popularització de serveis de traducció gratuïts a la xarxa fomenta l’expectativa de poder disposar d’una traducció tan instantània i pròxima a la gratuïtat com sigui possible.\nEn contextos on el que preval és l’accessibilitat a la informació, els resultats de la traducció màquina tenen uns índexs de satisfacció alts per part dels usuaris, que troben que aquestes traduccions els són útils. Dillinger i Gerber (2009), [document en pdf] n’aporten alguna evidència.\nEl fenomen de la traducció social porta a qüestionar el perfil del traductor; actualment, una bona part de les traduccions que llegim o escoltem les han fetes no professionals. Pensem en els articles de la Viquipèdia que són traduïts d’altres llengües, les subtitulacions de serveis com DotSub i YouTube, les traduccions de software lliure (Firefox, Thunderbird, OpenOffice…) o d’empreses que confien als usuaris la traducció de les seves plataformes per a algunes llengües (Twitter, Google, Facebook…).\nI dues possibles conseqüències:\nObrir-se a recomanar un sistema de traducció màquina en línia per a determinades pàgines, continguts i llengües, i oferir com a servei la prevenció d’efectes negatius no desitjats; per exemple, un servei de llenguatge controlat en la llengua d’origen.\nOrientar-se cap a la reelaboració de continguts —els de promoció de serveis i productes, per exemple— per tal que siguin efectius en audiències al·lòfones, i integrar-hi aspectes extralingüístics, com el tipus d’informació que s’espera trobar-hi o no, els colors, les imatges etc.\nImatge: Translate server error, de ross_tt\njuny 06 2010\nEl fanatisme dels processos\nProcess-driven fanaticism: em crida l’atenció aquest terme que llegeixo a l’article Collaborative translation, de Beninatto i DePalma. L’empren per referir-se a un dels defectes del sistema tradicional de traducció, que es basa en la seqüència traducció – edició – revisió. Afirmen que entre els factors que fan minvar la qualitat dels treballs de traducció hi ha un plantejament que crea “highly compliant processes with lots of documentable steps, but very little added value”. Sostenen que la traducció no té per què funcionar a partir d’aquests esquemes tayloristes i que és molt més efectiu un model de traducció col·laborativa en què els projectes de traducció es fan en comunitats ad hoc. Aquestes comunitats estan formades per traductors, experts en la matèria, dissenyadors i supervisors per part dels clients, coordinats pel gestor del projecte. Tothom participa en els projectes en temps real; no hi ha una seqüència de passos, sinó moltes persones que intervenen alhora, cadascuna des de la funció que té assignada. Els autors esmenten alguns casos d’èxit d’empreses i projectes que utilitzen aquest sistema i pronostiquen que d’aquí a poc temps les traduccions es faran al web, de manera continuada i a càrrec dels millors traductors, independentment d’on siguin i de les eines d’escriptori de què disposin.\nEm sembla interessant el qüestionament de l’enfocament tradicional del treball per processos, més enllà de l’àmbit concret de la traducció. Quan arreu els temps de producció de productes i serveis es redueixen cada cop més, i hi ha disponibles plataformes per al treball col·laboratiu i la comunicació síncrona, penso si no seria possible, si no caldria, adoptar l’enfocament col·laboratiu que exposen Beninatto i DePalma com a model de treball per a una organització.\nImatge: Charlie Chaplin Modern Times, d’Adam Crowe\nmaig 05 2010\nPosted in Eines, General |\nSet Tools Toys, Suzettesuzette\nReprenc el fil del que vaig escriure a Treballar sense xarxa?, en clau de presentació d’eines; tres eines bàsiques que em semblen imprescindibles per als professionals i directius de la societat del coneixement i que sovint em trobo que són encara desconegudes de molta gent que en podria treure partit, i fins i tot vistes amb un cert recel per part de directius que haurien de promoure’n l’ús en les seves organitzacions. Em refereixo als agregadors, els gestors de marcadors socials i els entorns per compartir documents.\nEls agregadors ens permeten seleccionar les fonts d’informació que ens interessa seguir i rebre automàticament les actualitzacions que s’hi van produint, una funció imprescindible per estar al dia sense el perill d’ofegar-nos en la maregassa d’informació que ens envolta. És una eina que ens evita haver d’anar a consultar un web o un blog per veure si hi ha cap novetat —un hàbit improductiu que ha perdut el sentit i que, no obstant això, veig que encara mantenen moltes persones—, i que ens permet rebre la informació que estem esperant tot seguit que es publica.\nD’agregadors, en parlava amb detall en aquest apunt, Eines: com escoltar a la xarxa (2). Per ara m’he quedat amb Feedly, del qual m’agrada sobretot com cuida visualment la presentació de la informació, i també la integració de diferents mitjans: text, imatge, audiovisual.\nEls marcadors socials ens permeten recollir i etiquetar els enllaços que ens interessen, i així poder-los consultar de nou quan els necessitem des de qualsevol ordinador connectat a la xarxa. Com que els enllaços poden ser públics, podem utilitzar els marcadors socials per recomanar recursos o per construir un repositori compartit en una organització. Jo faig servir Mr. Wong, on tinc aquest compte. No dedico gaire temps a tenir-lo endreçat, però gairebé sempre hi trobo allò que sé que un dia vaig llegir no sé on però que em va interessar. Com a exemple de marcador corporatiu, el Servei de Llengües de la UAB manté aquest altre compte amb recursos per a l’aprenentatge de llengües.\nFinalment, els entorns col·laboratius per compartir documents ens permeten compartir un document amb altres persones i anar-lo actualitzant en línia, cosa que ens estalvia haver d’anar enviant missatges de correu amb les noves versions, o que dues persones puguin treballar en un mateix document en paral·lel sense haver d’esperar que una acabi perquè pugui començar l’altra. I una funció que a mi m’és molt útil: poder treballar en un document des de diferents ordinadors, sense que em calgui anar enregistrant-ne múltiples versions en memòries USB ni enviar-me-les a mi mateixa per correu, unes pràctiques que fa temps feia habitualment i que gairebé sempre acabaven en un embolic de versions difícil de desfer. L’entorn que utilitzo habitualment és GoogleDocs, que em va prou bé.\nAgregador, marcador social i entorn col·laboratiu per compartir documents: tres eines bàsiques imprescindibles que haurien de formar part de qualsevol propòsit personal de millora de la productivitat, i que, independentment de l’ús més o menys intensiu de les tecnologies en una organització, no es poden obviar en un pla de formació o, per què no, a l’hora d’obrir les portes a la incorporació de nous professionals.\nGoogle Wave: de seguir persones a seguir onades\nGooglewave craze on Twitter, Shade Hizadi\nHe començat a experimentar amb Google Wave; no goso dir encara que l’he començat a fer servir. El que més m’ha cridat l’atenció ha estat el canvi en el centre d’interès que per a mi representa respecte de Twitter o dels agregadors en l’ús que en faig majoritàriament. Si en aquests el meu interès se situa sobretot en les persones o organitzacions que segueixo, a GoogleWave es desplaça clarament cap a les discussions, les produccions col·lectives, les converses, les onades.\nTinc la impressió que per a Google Wave serà més bo que mai allò que els usuaris són els que acaben per definir els usos de les eines, i també que Wave ens serà de molta utilitat per als projectes en què treballem els serveis lingüístics: la integració de converses en temps real amb la producció col·laborativa de documents en línia és un element clau a l’hora de facilitar la feina dels equips de treball. També em sembla útil la possibilitat d’afegir-nos a onades públiques, és a dir obertes a tothom, sobre qüestions que ens interessen, encara que no en coneguem els creadors (m’ha semblat interessant, entre d’altres, Wave in Class), i crear-ne nosaltres de noves, obertes a persones amb qui compartim interessos però no coneixem.\nAixí mateix, en la mesura que els nostres usuaris s’apropiïn de Wave, haurem de plantejar-nos si l’integrem, i com, en els serveis que oferim. Comença a haver-hi onades que apleguen persones que volen fer intercanvis lingüístics o aprendre juntes una llengua; caldrà veure si van creixent més enllà de la fase d’experimentació i quins resultats produeixen.\nUn aspecte que m’ha cridat l’atenció, i que alhora trobo inquietant, és la possibilitat d’afegir a les onades robots que automatitzen certes tasques, com l’Aunt Rosie, que ens permet traduir els missatges que escrivim, utilitzant la tecnologia de traducció de Google.\nSi voleu una breu introducció sobre què és Google Wave, podeu consultar aquest article d’Enric Borràs a Vilaweb; per a una presentació més extensa, aquest vídeo de Google, i per a una guia d’ús, The complete guide to Google Wave.