L'Ajuntament de Pineda signa sis convenis amb comerços locals per la compra de portàtils subvencionats per a estudiants. — Ajuntament de Pineda de Mar\nL'Ajuntament de Pineda signa sis convenis amb comerços locals per la compra de portàtils subvencionats per a estudiants.\nL'Ajuntament de Pineda signa sis convenis amb comerços locals per la compra de portàtils subvencionats per a estudiants. • Es tracta dels establiments als qual les persones beneficiàries de les beques per a la compra de portàtils s’hauran de dirigir per adquirir-los. • A principis de setembre les famílies que han obtingut la subvenció rebran per carta certificada un xec per la compra de portàtils o chromebook. https://www.pinedademar.cat/el-municipi/noticies/lajuntament-de-pineda-signa-sis-convenis-amb-comercos-locals-per-la-compra-de-portatils-subvencionats-per-a-estudiants https://www.pinedademar.cat/el-municipi/noticies/lajuntament-de-pineda-signa-sis-convenis-amb-comercos-locals-per-la-compra-de-portatils-subvencionats-per-a-estudiants/@@download/image/Conveni Empreses.jpg\n• Es tracta dels establiments als qual les persones beneficiàries de les beques per a la compra de portàtils s’hauran de dirigir per adquirir-los. • A principis de setembre les famílies que han obtingut la subvenció rebran per carta certificada un xec per la compra de portàtils o chromebook.\nL’Ajuntament de Pineda de Mar ha signat aquest matí un conveni de col•laboració amb sis comerços del municipi per la compra d’ordinadors portàtils subvencionats. Es tracta de sis establiments de Pineda als quals, les persones que hagin estat beneficiàries d’una beca per la compra de portàtils i tauletes per a estudiants, podran dirigir-se a comprar un d'’aquests dispositius.\nEl passat mes de juliol, l’Ajuntament de Pineda de Mar va convocar una nova beca per a la compra d’ordinadors portàtils i chromebooks aquelles famílies del municipi amb joves estudiants (6 a 20 anys i matriculats en estudis obligatoris i postobligatoris). Aquesta nova subvenció aplicava per primera vegada la tarificació social, de manera que la quantitat de beca concedida variava en funció de la renta familiar.\nEn total s’han atorgat 514 beques, que seran notificades per correu certificat a partir de principis de setembre. En aquest correu les famílies trobaran un xec per valor de la beca el qual podran gastar als establiments indicats en un ordinador portàtil o chromebook amb les característiques tècniques que determinaven les bases de la subvenció.


La Diputació firma un crèdit de 3,5 milions amb Viladecans\nLa Diputació firma un crèdit de 3,5 milions amb l'Ajuntament de Viladecans\nEn total l'ens atorgarà 9,11 milions d'euros als consistoris de Corbera, Martorell, Olesa i Sant Just Desvern\n30 de de juliol del 2017. Actualitzada 03 de d’agost del 2017 a les 19:43\nLa presidenta de la Diputació de Barcelona, Mercè Conesa, ha firmat crèdits per valor de 9,11 milions d'euros, dels quals gairebé 360.700 estan subvencionats pel mateix ens, als ajuntaments de Viladecans, Corbera, Martorell, Olesa de Montserrat i Sant Just Desvern.\nGràcies al conveni firmat amb la Diputació de Barcelona i el Banc Sabadell, els ajuntaments podran obtenir una línia de préstecs per a inversions a un tipus d'interès preferencial.\nEl 2016, la Diputació de Barcelona va firmar crèdits per valor de 95,5 milions d'euros, dels quals 4,5 van ser subvencionats. En aquesta ocasió, a més dels cinc citats anteriorment, se n'han firmat 10 més que ascendeixen als 29,7 milions d'euros, 1,17 milions subvencionats per la corporació.\nEl Programa de Crèdit Local té per objectiu reduir els costos financers dels préstecs dels municipis destinats a noves inversions. Els crèdits firmats pels ajuntaments del Baix Llobregat, segons publica La Premsa del Baix, són de 3,5 milions per al consistori de Viladecans, amb 140.000 euros subvencionats; 1,5 milions d'euros per a Corbera; 2,5 milions per a Martorell; poc més d'un milió per a Olesa de Montserrat, i 563.000 euros per a Sant Just Desvern.\nSant Just Desvern Olesa de Montserrat Martorell Diputacions


Avís legal - shop.vicensvives.com\nEstás accediendo a la tienda desde fuera de España, por esta razón solo podremos servirte libros digitales.\nHaz clic aquí si estás en España\nValors, ciutadania i ética\nEconomia, gestió i estadística\nText digital América\nPack digital escoles\nL'obra completa de William Shakespeare\nWlliam Shakespeare. Edició rústica\nValors per a l'acció\nLectures - Llengua - Ortografia\nComprensió - Competències - Estratègies lectores\nCiències de la naturalesa, física i química\nAtlas i diccionaris\nFlash & Story Cards\nA partir dels 0 anys\nA partir dels 2 anys\nAquest producte s’ha afegit a la vostre cistella de la compra.\nHi ha 0 productes al la teva cistella. Hi ha 0 article a la seva cistella de la compra.\nTotal productes (impostos incl.)\nSeguir amb la compra Compra\nL’Avís Legal següent regula l’accés de l’usuari del lloc Web als continguts proporcionats per Editorial Vicens Vives, S.A. La simple utilització de la informació que conté aquesta pàgina Web implica l’acceptació plena i sense reserves de les codicions generals que hi són aplicables, per la qual cosa li recomanem encaridament que consulti aquestes condicions cada vegada que entri en aquest lloc Web, perquè poden ser actualitzades sense avís previ.\nEn compliment del que disposa l’article 10 de la Llei 34/2002, d’11 de juliol, de Serveis de la Societat de la Informació i el Comerç Electrònic (LSSIE), li fem saber que el titular del domini i de la marca registrada www.vicensvivesonline.com és la societat Editorial Vicens Vives, S.A., amb domicili social a l’avinguda de Sarrià, número 130-132, de Barcelona, codi postal 08017, amb el CIF número A08375545. Consta degudament inscrita al Registre Mercantil de Barcelona, Tom 44.684 - Full B 90.485 - Foli 194.\nL’objecte principal del lloc Web www.vicensvivesonline.com és la venda directa de productes del seu catàleg per part de Editorial Vicens Vives, S.A.\nDrets d’autor, propietat intel·lectual i industrial.\nAquest lloc Web és propietat de Editorial Vicens Vives, S.A., que també n’és la gestora. La presentació i tots els elements, incloent-hi marques i altres senyals distintius, logotips, disseny gràfic, noms de domini, textos, imatges, il·lustracions, fotografies, codi font, etc., en qualsevol dels llenguatges de programació utilizats o utilitzables, així com tot el software de funcionament i de desenvolupament del lloc Web, estan protegits per les lleis de Propietat Intel·lectual i Industrial i són propietat en exclusiva de Editorial Vicens Vives, S.A., o han rebut una autorització per poder-los utilitzar.\nLa reproducció, distribució, comunicació amb el públic, cessió i qualsevol altre acte o modalitat d’explotació que no hagi estat autoritzat expressament pel titular dels drets d’explotació són expressament prohibits.\nEditorial Vicens Vives, S.A., no concedeix cap llicència ni autorizació d’ús de cap mena sobre els seus drets de Propietat Intel·lectual i Industrial o sobre qualsevol altra propietat o dret relacionat amb la pàgina Web i els serveis que ofereix.\nÚs correcte del lloc Web, productes i serveis.\nL’usuari es compromet a utilitzar el lloc Web, els continguts i els serveis de conformitat amb la llei, amb les Condiciones Generales presents, els bons costums i l’ordre públic. L’usuari també s’obliga a no utilitzar el lloc Web www.vicensvivesonline.com, el contingut i els serveis que s’hi ofereixen amb fins o efectes il·lícits contraris al contingut d’aquestes Condicions Generals, lesius dels drets o interessos de tercers, o que puguin danyar de qualsevol manera, inutilizar, sobrecarregar o deteriorar el lloc Web, el seu contingut i el servei o impedir la normal utilizació o gaudi del lloc Web que en puguin fer altres usuaris.\nL’usuari no pot:\n- Obtenir informacions, missatges, gràfics, arxius de so i/o d’imatge, fotografies, software i, en general, qualsevol classe de material accessible a través del lloc Web o dels serveis utilitzant mitjans diferents dels que s’han posat a la seva disposició, o, en general, dels que s’utilitzin habitualment a Internet.\n- Facilitar dades identificatives pròpies que no permitin identificar-lo correctament.\n- Manipular els dispositius tècnics de protecció de continguts o d’informació, i en general de configuració de l’espai Web www.vicensvivesonline.com.\n- Incorporar virus o altres elements físics o electrònics que puguin danyar o impedir el funcionament normal de la xarxa, del sistema o d’equips informàtics (hardware i software) de Editorial Vicens Vives, S.A., o de tercers o que puguin danyar els documents electrònics i els arxius emmagatzemats en aquests equips informàtics.\nEditorial Vicens Vives, S.A., es reserva el dret de denegar l’accés a la página Web www.vicensvivesonline.com a qualsevol moment i sense necesitat d’avís previ a aquells usuaris que incompleixin aquestes Condicions Generals o les Condicions Particulars que resultin d’aplicació a cada moment.\nÚs de dades durant la navegació.\nLes cookies que Editorial Vicens Vives, S.A., utilitza al seu lloc Web www.vicensvivesonline.com només serveixen per mantenir oberta la sessió de l’usuari; per això la presència de les cookies únicament servirà per associar una sessió amb un usuari anònim amb la finalitat de poder prestar el servei que aquell sol·liciti. Un cop finalitzada la sessió, qualsevol dada identificativa que s’hagi generat es destrueix i les cookies desapareixen sense emmagatzemar-se en el disc dur del sistema de l’usuari.\nModificacions del lloc Web o de productes i serveis.\nEditorial Vicens Vives, S.A., es reserva el dret de modificar unilateralment i a qualsevol moment, sense avís previ, la presentació o configuració del lloc Web, com també la dels serveis, i de les Condicions Generals i Particulars. Aquestes modificacions es faran per millorar els serveis de l’usuari, segons les tendències de mercat.\nLes Condicions Generals presents, i qualsevol relació entre vostè com a usuari i Editorial Vicens Vives, S.A., es regiran segons la legislació espanyola.\nPer a qualsevol qüestió de litigi que derivi de l’existència o del contingut d’aquestes Condicions Generals o de les relacionades entre l’Usuari i Editorial Vicens Vives, S.A., ambdues parts, amb la renúncia expressa de qualsevol altre fur que els pogués correspondre, se sotmeten a la jurisdicció i competència exclusiva dels Jutjats i Tribunals de la Ciutat de Barcelona.\n© Vicens Vives 2019


Mes de rècord per als museus i els monuments municipals\nEls museus i els monuments municipals gestionats per la Regidoria de Patrimoni i Recursos Culturals de l’Ajuntament de València han viscut un mes d’abril de rècord en superar en més d’un 39,77 per cent les visites rebudes al mateix mes de l’any passat. Molts dels museus i monuments municipals han registrat en abril la millor dada de visites del darrer any i mig, mentre que més de 1.500 persones ja han visitat el refugi antiaeri del consistori.\n“L’oferta cultural de la nostra ciutat que representen els museus municipals i monuments com les Torres de Serrans i les de Quart estan despertant cada vegada més interés entre els veïns i veïnes de València i les persones que ens visiten”, ha destacat la regidora de l’Àrea de Cultura, Glòria Tello, per a qui les dades són el reflex “d’una gestió que impulsa els diversos espais culturals, que dóna cabuda a totes i tots els professionals i que obri l’oferta cultural a tota la ciutadania”.\nEl mes d’abril d’enguany ha registrat més de 140.000 visitants als museus i monuments municipals quan al mateix mes de l’any passat no varen arribar als 100.000. Una de les contribucions més importants a aquest increment la protagonitza la Llotja, amb 63.290 visites en abril, vora 10.000 més que el millor mes des de gener del 2016. L’any passat l’augment de visitants ja va ser notable a aquest enclavament de la ciutat, superant-ne el mig miler a finals d’any i enguany ja n’hi ha un increment del 7,49 per cent respecte als primers quatre mesos de l’any passat.\nUna altra contribució notable a les xifres positives d’enguany el protagonitzen les Torres de Serrans, amb un increment del 92,8% de les visites respecte a abril de l’any passat, amb un total de 29.979, i un augment de les visites als primers quatre mesos del 2017 del 29,69% respecte al primer quadrimestre de l’any passat.\nEl mes d’abril també ha sigut el millor dels darrers 14 per al Museu de les Ciències Naturals (amb 11.141 visites), el Centre Arqueològic de l’Almoina (amb 8.234), les Torres de Quart (amb 8.406), la Casa Museu Blasco Ibáñez (amb 1.791), l’Almodí (amb 3.222) i la Casa Museu Benlliure (amb 1.665). També destaquen les més de 8.000 persones que han gaudit de la proposta del Museu Històric Municipal i les 1.738 que han passat pel Museu d’Història en el quart mes d’aquest 2017.\nRefugi antiaeri de l’Ajuntament de València.\n“Una de les dades que més ens satisfà és la de les visites a un espai recuperat i obert per a la ciutadania, el refugi antiaeri que hi ha a l’edifici principal de l’Ajuntament de València”, ha ressaltat Tello. Des de l’obertura d’aquest espai hi ha hagut 1.345 visites, tot i les limitacions delimitades pel recinte, a les que cal sumar les més de 1.500 visites a l’exposició ‘Tempesta de Ferro. Els refugis antiaeris a València’, que continuarà oberta al públic fins al pròxim 6 de juliol.\n“L’èxit de l’obertura al públic del refugi municipal continuarà en el temps, donat que ja hi ha més de 2.600 reserves fins al pròxim mes d’agost”, ha anunciat Tello.


2010 novembre : 400 colps\nSecció Inquieta: “Cronos”\nSón els darrers guanyadors de la secció en la categoria Secundària i han preparat una excel·lent presentació de la seua obra “Cronos” amb la qual ja han augmentat les nostres expectatives de tornar a veure el seu treball.\nDes de fa tres d’anys, un grup d’alumnes de l’Escola Súnion de Barcelona realitzem alguns curtmetratges amateurs en el nostre temps lliure, animats pels premis de vídeo que un jurat integrat per professors de l’institut atorguen un cop a l’any, amb motiu de St. Jordi. “Una cadira buida” el 2008, “Cara B” el 2009… Independentment de l’acollida que rebien els nostres vídeos (afortunadament bona!), i de si la temàtica o l’estil agradaven més o menys, hi havia un comentari que es repetia molt sovint: “Quina llàstima els problemes de so”…\nEl projecte de “Cronos” va sorgir com un intent de cercar una alternativa a un dels temes més complexes en el món del cinema, que afecta des de les produccions més humils (com les nostres) fins les més importants: el treball del so. Era possible fer un curtmetratge sense diàlegs, on l’absència d’aquests esdevingués quelcom natural? Obres com “Paranoid Park” (Gus Van Sant, 2007) ens demostraven que no només el so directe i la música configuraven el mapa sonor d’una pel·lícula; es pot anar molt més enllà. Aquest repte i la voluntat de reflexar el món dels joves i adolescents -el nostre món- des d’una altra perspectiva ens van impulsar a escriure el guió de “Cronos” l’estiu del 2009. Sempre intentem reproduir totes les etapes del procés cinematogràfic a petita escala: des de les escaletes inicials del guió fins als screeners amb amics i amigues previs al muntatge final. Recerca de localitzacions a Barcelona, càsting i planificació del calendari de rodatge…\nA finals de gener vam començar a gravar: els problemes i els imprevistos són una constant en aquesta mena de projectes, però també ens és cada cop més habitual superar-los amb solucions imaginatives que poden provenir de qualsevol membre de l’equip. Va ser una etapa esgotadora, però ens en vam sortir: a mitjan març de 2010 ja estava enllestit. Vam aconseguir el premi de vídeo de Súnion i vàrem fer una projecció pública a la nostra escola, que va ser tot un èxit. Estàvem realment satisfets i orgullosos de la nostra feina.\nSegons el Consell de l’Audiovisual de Catalunya, CAC per als amics, en un 70% de les ocasions en què apareixen els joves entre 15 i 29 anys a la televisió, queden retratats com a causants o víctimes d’un problema. Aquest estudi, sobre els diversos tractaments informatius, mostra una realitat evident: els joves, com a col·lectiu, som sovint estigmatitzats i limitats a l’estereotip. Des dels nostres curtmetratges sempre hem intentat demostrar que hi ha més realitats possibles: els personatges de “Cronos” són nois i noies diferents als patrons més habituals, però que també existeixen en la vida real. La seva recerca és, com la de molts de nosaltres, la més elemental: intenten trobar el seu lloc en un món que sovint no els permet ser lliures. La fi del temps, cronos, és la seva única possibilitat per solucionar tot allò que tenen pendent i avançar en el seu camí per la vida.\nEsperem rebre els vostres comentaris i crítiques sobre “Cronos”, i poder trobar-nos amb tots vosaltres durant els dies de l’Inquiet. Moltíssimes gràcies a l’excel·lent bloc “400 colps” per aquesta iniciativa, que ens permet compartir les nostres experiències, sovint diferents però unides per una mateixa passió.\nVíctor Alonso Berbel,\nen col·laboració amb Fran Beltri, Ester Camps, Núria Graña, Clara Rio i Cecilia Sánchez.\nPodeu trobar “Cronos” i els nostres vídeos anteriors a SúnionAcció!\nSecció Inquieta: “El somni de la mort”\nComencem la setmana amb la segona de les dues aportacions que els companys de l’IES Blasco Ibáñez de Cullera presenten a la categoria Batxillerat de la secció.\n“El somni de la mort” (10:40 min, 2010, NEGRA FLOR Pic. / IES Blasco Ibáñez de Cullera; Bèrnia i Gonçal Garcia) és el quart treball videogràfic, tot i que no l’últim, que van realitzar, al curs 2009-10, els alumnes de l’optativa de Cultura Audiovisual de 1r Batxillerat. Es tracta d’un curt que combina humor i fantasia a parts iguals. De fet, l’argument presenta dues parts molt contrastades pel que fa tant al tractament de gènere com a la posada en escena. El títol, clarament al·lusiu a obres de Quevedo i Shakespeare entre altres, ja presagia la finalitat del curtmetratrge: recrear (en clau d’humor) tot un seguit de tòpics al voltant de la mort: el destí advers, el vol astral, la llum al final del túnel, la pau d’esperit…\n“El somni de la mort” es una producció que ens va reportar quasi tres mesos de treball, al llarg del 2n trimestre del curs, i està integrament gravat en exteriors, amb l’ús del «croma» per a aconseguir determinats efectes especials. Inclou també, al final, un «rap filosófico de la brevedad de la vida» que serveix de resum del tema que el curt planteja. En definitiva, es tracta (ben mirat) d’un experiment audiovisual que conjumina cinema, música i literatura.\n“Tron”, propera pel·lícula del Cinema en V.O. a l’IES Escola Gavina\nFinalment ha sigut “Tron” la pel·lícula seleccionada per continuar amb el Cinema en V.O. a l’IES Escola Gavina. L’elecció, entre els tres títols de dalt, ha sigut mitjançant el servei d’enquestes Poll Daddy. Dos de les dues pel·lícules, “In The Name Of The Father” i “Le Trou” enllaçaven amb “The Shawshank Redemption” per la temàtica carcelària. L’altra, “Tron”, que ja va tenir el seu moment a 400 colps quan triàrem la mítica seqüència de les motos de llum com a seqüència de la setmana, si bé es presenta en un marc totalment diferent lligat a la ciència-ficció i els vídeojocs, també presenta personatges tancats en recerca d’un punt de fuga. Ha triat l’alumnat, a banda d’altres visitants que hagen votat, i aquest és l’element que més ens interessava de la proposta: poder generar un marc de participació i intenció senzill però d’interés per l’alumnat. De fet, al llarg de la setmana han sigut habituals pel passadís de l’institut els comentaris sobre quina seria la propera pel·li i les ganes de trobar-nos davant la pantalla són ja notables.\nL’organització de cicles com aquest facilita conéixer i posar de relleu realitats que sovint estan silenciades i que ben poc interessen a la indústria cultural. En aquest sentit COCEMFE València considera que el cinema és un dels principals mitjans de sensibilització social, i per això, des d’aquest punt de vista, és bàsic i primordial, oferir al públic la possibilitat d’observar, a través d’aquest instrument, tant les gestes aconseguides per persones amb discapacitat com les diferents barreres, físiques o socials, amb les quals aquestes persones es troben en la seua vida quotidiana, o simplement, mostrar la realitat de la discapacitat sense adorns, ni embuts, tal com és, amb l’objectiu de rebutjar estigmatitzacions, etiquetes i estereotips.\nDiscapacine 2010 està concebut com una activitat de sensibilització a través del visionat de curts de temàtica “discapacitat” que, tocant diferents enfocaments en les seues històries, tractarà de crear en la ment del públic una imatge el més precisa possible sobre el món de la discapacitat. Les projeccions tindran lloc avui dimecres 10 a les 16.00 h. al saló d’actes de la Facutlat de Ciències Socials (Campus Tarongers), demà dijous 11 a les 17.00 h. a la Universitat Catòlica de València (C/ Guillem de Castro, 94) i el divendres 19 a les 19.00 h. a l’FNAC de Sant Agustí. Podeu consultar la programació completa a l’enllaç de l’associació.\nAvui dimecres a les 19.30 h. a l’aula de cultura de la CAM · La Llotgeta (Pça. del Mercat, València) tots els amants de la fotografia, el vídeo i les arts plàstiques i visuals en general tenim una cita ineludible. I és que no són moltes les vegades que es presenta l’ocasió d’escoltar figures tan reconegudes i interessants com Joan Fontcuberta amb qui continuarà el cicle Dels nous mitjans al graffiti digital, comisariat per Rosa Ulpiano.\nJoan Fontcuberta és un artista multidisciplinari que neix a Barcelona el 1955. Va cursar Ciències de la Informació a la Universitat Autònoma de Barcelona, i és professor associat als Estudis de Comunicació Audiovisual a la Universitat Pompeu Fabra de Barcelona i la Harvard University de Cambridge (Massachusetts), funcions que exerceix simultàniament amb la seva col.laboració amb diverses publicacions especialitzades en imatge. Fotògraf, docent, assagista, crític, i artista, Premi David Octavious Hill per la Fotografisches Akademie GDL d’Alemanya el 1988, Chevalier de l’Ordre de les Arts i les Lletres pel Ministeri de Cultura a França el 1994 i Premi Nacional de Fotografia, atorgat pel Ministeri de Cultura d’Espanya el 1998. Però el seu treball va més enllà de la fotografia, vinculant aquesta al tractament d’imatges mitjançant eines informàtiques, plantejant una obra visual interactiva a l’espectador.\nCinEscola busca una experiència didàctica\nDonem per segur que si esteu immersos en l’àmbit educatiu i amb interés per l’audiovisual heu de conéixer CinEscola. Si no, cometar ràpidament que entre altres és una web amb una clara vocació pràctica on el lector podrà trobar propostes de reflexió i de treball sobre pel·lícules que tenen com a valor afegit una clara vocació didàctica, i que poden constituir-se en instruments d’aprenentatge atractius. A CinEscola es poden trobar recusos i materials que entenen poden ser interessants a classe per aprendre i gaudir del cinema de manera assossegada i serena. Al darrere de la iniciativa hi ha persones com el Ramon Breu que venen desenvolupant de fa temps una tasca de gran valor en aquest àmbit.\nEl propi Ramon, del que fa poc vos comentàrem que havia publicat el suggerent “El documental com a estratègia educativa” ens ha escrit per comentar-nos que a CinEscola estan ultimant un altre llibre que es titula “10 Idees clau sobre educació en comunicació audiovisual”, publicat també per Graó. Té dues vessants. Una teòrica i una d’experiències. En aquest sentit els faria goig incloure una experiència del País València sobre un centre educatiu que treballés amb una tele local o un mitja local de comunicació. Així que si vosaltres sou partíceps d’alguna experiència didàctica relacionada amb la demanda de CinEscola o coneixeu algun centre que ho faça no dubteu a posar-vo en contacte amb nosaltres que farem encantats de pont amb el Ramon. Sapigau a més que tindrem l’ocasió de conéixer-lo en persona en les properes “II Jornades de pedagogia i audiovisual”. Ens emocionen les grans possibilitats que com àmbit de col·laboració ens ofereix la xarxa i ens agrada pensar que també 400 colps cada vegada més.\nThe International One-Minute Film Festival\nJa hem contat amb anterioritat com internet està modificant radicalment la producció i l’accés als nous formats audiovisuals. També noves estructures narratives es generen i cobren sentit a partir de la seua difusió en la xarxa. Proliferen les webs i els festivals per a realitzadors gens consagrats que donen cabuda a obres de formats fins a fa ben poc inusuals. És el cas de The International One-Minute Film Festival el qual, segons l’organització, és el festival internacional de cinema d’un minut que desafia els cineastes, escriptors, animadors, artistes, dissenyadors, productors i creatius per a desenvolupar i presentar les millors les pel lícules del món d’un minut. El seu plantejament és que les millors pel lícules d’un minut ressonen més enllà d’un minut i afecten a les audiències de la mateixa manera que qualsevol gran pel·lícula fa amb el desafiament, per descomptat, de fer-ho tot en 60 segons, ni més ni menys.\nTot i la seua capacitat de seducció quasi instantània la inciativa ens genera certa contradicció. No sabem ben bé si aquesta pulsió accelerada a l’hora de contar pròpia de la societat i el ritme actual s’ens imposa en detriment de la complexitat, la profunditat narrativa i la riquesa en l’accés a significats que proporciona el bon cinema de llarga durada. Al temps. Sí trobem interessant d’altra banda i pensant com sempre en el treball amb l’alumnat, que la senzillesa de plantejaments argumentals d’aquestes peces pot ser un bon punt de partida per a aquells alumnes que sovint es troben atrapats en el no sé què contar. Què penseu?


El català no avança en la incorporació de nous parlants - CCMA\nEl català no avança en la incorporació de nous parlants\nEl català és més viu en aquells llocs on té el reconeixement de les institucions, però no avança gaire en la incorporació de nous parlants. Ho posa de manifest un llibre-enquesta que s'ha presentat aquest dimarts en el marc de la "Jornada Llengua i Societat als Territoris de Parla Catalana a l'Inici del Segle XXI". El document confirma que cada vegada més gent coneix el català i que l'aspecte negatiu és l'ús social de la llengua. Segons l'enquesta, el català és la llengua materna del 43% dels catalans, però s'eleva al 54% el percentatge d'habitants que la senten com la seva llengua.\n23/10/2007 - 17.30 Actualitzat 23/10/2007 - 20.15\nLa transmissió de la llengua de pares a fills és una de les variables més importants que n'assegura la supervivència. Els joves, majoritàriament, manifesten que el català és la seva llengua pròpia, encara que no sigui la dels seus pares. A la vegada, però, són els que més fàcilment canvien d'idioma.\nLa Franja de Ponent és el territori on es fa servir més el català a casa i amb els amics, amb un percentatge del 70% de la població. En segon lloc, hi ha Andorra i Catalunya, on el fan servir un 40% de la població en les seves relacions familiars. Després hi ha les illes Balears i el País Valencià, amb una mitjana del 30% d'ús. En els últims llocs, hi ha l'Alguer, amb un 10 per cent, i la Catalunya Nord, amb un 2% d'ús.\nParadoxalment, allà on el català ha assolit nivells més alts -en l'ensenyament i els mitjans de comunicació- és on es percep el futur amb més pessimisme.\nPujol veu "penosa" la campanya de la Queta i Carod demana que no es culpi els immigrants del dèficit del català\nEl català, més conegut que utilitzat


Publicat per Cuinetes-Carme a diumenge, de febrer 07, 2010\nFem un mos diumenge, de febrer 07, 2010\nDevíeu passar-ho d’allò mes be, amb un ambient gairebé màgic, i amb el xato boníssim ¡¡¡¡ i la resta del dina, ens anotem el nom del restaurant de referència\nMercè dilluns, de febrer 08, 2010\nEntre la música, la disbauxa i aquest xató... una festassa!! ;)\nGemma dilluns, de febrer 08, 2010\nAixò sí que és una festassa en majúscules! M'encanten totes aquestes tradicions, els carnestoltes, les xatonades, les calçotades... tot sigui per fer festa grossa i gaudir dels amics!\ndolorss dilluns, de febrer 08, 2010\nAixò es una festa , bona companya i bon menjar!!!!\nCuinetes-Carme dilluns, de febrer 08, 2010\nSion, Ja ho pots ben dir! m'encanten aquestes Festes, Una abraçada.\nSempre que fem alguna cosa d'aquestes se'ns fa curt, la veritat, però val la pena fer alguna d'aquestes trobades.\nAcostumem a fer aquestes festes per no perdre les amistats, doncs darrerament estem els companys molt separats en ubicacions diferents i amb personal nou, així que els vells hem de fer tot això per conservar les amistats de tants anys.\nLlàstima que no se, introduïr la música del CD, que en Josep en va regalar.\nQuan aprengui ho faré.\ntotes les festes siguessin com aquestes.\nUn petó wapa!!\nNo tot són postres dilluns, de febrer 08, 2010\nQuè bé! Carnestoltes, festa i bon menjar i sobretot bons amics per passar-s'ho bé!\nDisfruta que aquestes festes s'ho valen!!\nMarta Padenous dilluns, de febrer 08, 2010\nQuina festassa que feu!!! Disfruta moltíssim guapetona!!! i aquest xató per llepar-se els dits!\nCuinetes-Carme dimarts, de febrer 09, 2010\nM'encanta el Carnaval, el de Vilanova és xulo, de poble, de protesta, però fa anys disfrutava força sortint a Sitges dalt de la carrossa, amb plumas a lo loco, jajaja.\nProcurem fer-ho, doncs la vida pasa en un tris tras, així que hem de disfrutar el que podem.\nUna abraçada, wapa!!\nMireia dimecres, de febrer 10, 2010\nL'altre dia vaig tenir gent a dinar i em vaig decidir a provar de fer el romesco... Vaig buscar la recepta típica sitgetana (està molt bé la pàgina www.rutadelxato.com, hi ha les diferents receptes de cada poble del Garraf i del Penedès)... Però com a tarragonina acostumada a la salsa dels calçots, el romesco, tot i que estava molt bo, em va sortir una barreja entre les dues salses... Així que t'he de demanar (si no és molt...) un "truqui" dels bons...\nTieta A dijous, de febrer 11, 2010\nJo no vaig poder anar-hi per culpa de la migranya ... és que com el meu nom indica ja tinc una edat jejeje\nA la propera no hi falto. Petonets!\nCuinetes-Carme dilluns, de febrer 15, 2010\nTe la faig a mans en el teu correu.\nEt vas perdre una xatonada força bona, però el millor l'ambient de compis genial!!\nLa propera que serà aviat una calçotada!!


La CASS invertirà en bons verds, sostenibles o projectes socials\nLa CASS invertirà en bons verds, sostenibles o projectes socials i mediambientals\nNoticies » Economia 15 de novembre, 2021\nLa CASS aplicarà progressivament a partir de l'1 de gener uns criteris d'inversió socialment responsables del fons de reserva. El de les pensions disposa actualment d'uns 1.550 milions, quantitat que a mitjà termini podria ser insuficient.\nL'objectiu que s'han marcat els responsables del fons de reserva de jubilació -en el marc que estipula la llei que regeix l'òrgan- és vetllar per aconseguir una rendibilitat superior a la inflació amb inversions respectuoses amb el medi ambient, socials i de bon govern corporatiu.\nEn aquesta tipologia s'inclouen els bons verds, els bons socials i sostenibles o el deute privat vinculat a projectes socials o mediambientals.\nDes de la CASS han recordat que cada vegada més les agències de ràting tenen en compte aspectes sostenibles i socials per aplicar les seves qualificacions. Per tant, progressivament i a partir de l'1 de gener, es començaran a aplicar aquests criteris en les inversions de fons de jubilació, tot i que l'objectiu principal és aconseguir que la rendibilitat obtinguda sigui com a mínim superior a l'IPC anual, quelcom que s'ha aconseguit en la darrera dècada.\nActualment, el fons de reserva de jubilació disposa de 1.550 milions, una quantitat que es considera correcta, tot i que insuficient a mitjà termini.


Face to Face: Elif Şhafak – Marc Marginedas | Cornellà Creació\nInici / Sense categoria / Face to Face: Elif Şhafak – Marc Marginedas\nNovel·lista d’èxit, és una de les escriptores turques més influents. Nascuda a França i filla d’una diplomàtica turca va passar part de la seva adolescència a Madrid, en Ammán i Jordània abans de tornar a Turquia.\nLlicenciada en Relacions Internacionals per la Universitat Tècnica d’Orient Mitjà i amb un Màster en Ciències en el Departament d’Estudis Femenins, Elif Şhafak actualment exerceix com a professora ajudant en el Departament d’Estudis d’Orient Pròxim de la Universitat d’Arizona en Tucson.\nVa debutar en el món literari amb Kem Gözlere Anadolu en 1994. Per la seva primera novel·la, Pinhan va rebre el Gran Premi Mevlana en 1998. Tanmateix, Şehrin Aynalan (Los Espejos de la Ciudad) va ser guardonada amb el Premi de la Unió d’Escriptors Turcs en 2000, entre altres premis literaris que l’han permet fer-se un merescut renom com a escriptora.\nEn els darrers temps, Şhafak va ser acusada d’insultar la ‘identitat turca’ d’acord amb l’Article 301 del Codi Penal Turc per referències al Genocidi armeni a través d’un dels personatges ficticis en la novel·la Baba ve Piç, resultant finalment absolta. En l’actualitat viu a cavall també entre els Estats Units on es dedica a l’ensenyament i on també col·labora amb mitjans de comunicació i amb mitjans europeus.\nPeriodista destacat per la seva activitat com a corresponsal en territoris que pateixen conflictes bèl·lics. Des dels seus inicis, sempre ha estat vinculat a El Periódico de Catalunya.\nEntre 1995 i 1998 va exercir de corresponsal al Nord-Àfrica, basat a Alger i Rabat per cobrir la guerra civil algeriana entre el règim dels generals i els extremistes islamistes. En el període entre 1998 i 2002 va treballar a Moscou per tota l’àrea exsoviètica cobrint la segona guerra txetxena, els últims anys de l’era Ieltsin i l’arribada al poder d’en Vladímir Putin. Entre 2002 i 2015 va ser enviat especial a zones de conflicte també per El Periódico de Catalunya cobrint les guerres de l’Iraq, l’Afganistan, Pakistan, sud del Liban, Darfur, els atemptats gihadistes a Londres del 2015, els atemptats contra Charlie-Hebdo, les primaveres àrabs a Tuníssia, Líbia i Síria, on va ser segrestat durant sis mesos per l’Estat Islàmic. Aquest episodi va marcar la seva vida personal i professional però, fidel a la seva vocació, avui dia continua treballant com a corresponsal a Moscou per tota l’àrea exsoviètica.\nPresident del Cercle d’Economia (2013-2016) i Catedràtic de Política Econòmica de la UB


La jutge del metro obre judici oral a vuit ex alts càrrecs de Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana\nHo fa 13 anys després de l'accident de la línia 1 del metro\n1 min. Barcelona 26/02/2019 16:04\n651x366 En l'accident de metro de València, l'any 2006, hi van morir 43 persones. / EFE En l'accident de metro de València, l'any 2006, hi van morir 43 persones. / EFE\nLa jutge del jutjat d'instrucció número 21 de València ha dictat l'obertura del judici oral contra vuit ex alts càrrecs de Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana (FGV) per l'accident registrat el 3 de juliol del 2006 a la línia 1 del metro de València, que va costar la vida a 43 persones i va provocar 47 ferits.\nAixí consta en la interlocutòria del 22 de febrer, a la qual ha tingut accés Europa Press, en la qual la magistrada decreta l'obertura de judici oral contra aquestes vuit persones, entre les quals hi ha la que va ser gerent de FGV, Marisa Gracia, després de la petició feta en aquest sentit pel ministeri fiscal i les acusacions particulars.\nLa magistrada instructora acorda mantenir la situació de llibertat dels acusats i dirigeix una acció civil contra una asseguradora i FGV en concepte de responsable civil directe i subsidiari, respectivament.


Zipi i Zape juguen al dòmino - LA MIRA - Magazín\nZipi i Zape juguen al dòmino\nLes persones que viuen al carrer tenen una altra vida que no es veu. Tenen un altre sostre. L’Antonio no té casa, però té en Miguel. Els dos tenen una llar comuna: l'amistat\nL'Antonio i en Miguel cada tarda es troben per parlar, discutir, cuidar-se i fer-se companyia. (Fotografies de Jordi Borràs)\nL’Antonio podria ser Zipi. És un home que viu a la muntanya de Montjuïc, saltant de barraca en barraca que s’ha construït ell mateix. En Miguel podria ser Zape. Li agrada llegir el diari, veure la televisió i el menjar senzill però bo. Dos homes solitaris però que es necessiten. Cada tarda queden per jugar al dòmino. Són com germans i, com en el joc, en la seva amistat troben una competició senzilla, tendra i de contrastos.\nZipi i Zape són uns dibuixos animats de dos nens entremaliats. Estan a l’imaginari de gent jove i gran de tot l’Estat. Antonio i Miguel, no. Són de carn i ossos. Es coneixen des de fa cinc mesos. Des de llavors, queden cada tarda a la Fundació Arrels per jugar al dòmino. L’amistat els ha unit i canviat d’una forma que ells intenten negar sota la seva fase de nois durs, però la tendresa i la protecció que demostren és visible a tots els ulls. Ells són dues de les 3.400 persones sense llar a Barcelona, segons la Fundació Arrels.\nL’Antonio (Zipi) mira a la càmera amb una barreja de timidesa i picardia. Al principi la refusa, però després li regala aquest somriure.\nEl primer a qui conec és l’Antonio. Amb jaqueta militar, esquena encongida i ulls desconfiats i encuriosits, comença la partida explicant-me la seva vida. L’Antonio Moreno va néixer el 28 de setembre del 1966 a la Trinitat Vella de Barcelona. Neix allà però diu que passa la seva infància a Montjuïc, vivint a les barraques. Un nen criat en llibertat. Però aquesta llibertat acaba el dia en el qual el seu pare és assassinat quan té 10 anys, davant seu, d’un tret d’escopeta a una masia de Vilafranca del Penedès. La seva mare desapareix del mapa, a dia d’avui no sap si és viva o morta, i assegura que l’abandonament el porta a un orfenat al Tibidabo fins als 18 anys. Quan surt d’aquí, la seva vida és un seguit d’aventures complicades d’endreçar. Quan està a punt de narrar-les, alça el cap, els ulls s’il·luminen i crida:\n—Guapo! —a un home gros, de veu greu i somriure trapella.\n—Guapo no! Guapo ets tu! —li respon.\n—Has vist que m’estan fent una entrevista?\n—Fes-li cas a ella, no a mi! I sigues seriós per un cop a la teva vida! I digues la veritat, no menteixis!\n—Jo no visc a la muntanya, jo no vaig a menjadors…\n—Això és veritat, eh? Jo no dormo a una barraca, però sóc molt més desgraciat que ell —em diu l’home amb un to que inspira admiració i respecte. Dona la sensació que el coneix molt més del que l’Antonio vol reconèixer.\n“Jo he viscut a la muntanya de Montjuïc tota la vida, ha estat el meu refugi número 1: jo vull viure i morir allà”\nL’home d’orelles grans marxa i l’Antonio continua relatant la seva història. “Jo he viscut a Montjuïc tota la vida, ha estat el meu refugi número 1: jo vull viure i morir allà. Allà em sento segur. La gent que viu al carrer posa la seva vida en perill. I la casa més gran és la meva: tinc tota la muntanya”, remarca orgullós. Puntualitza que les construeix en pendent, perquè així, quan plou molt, l’aigua rellisqui i no s’enfonsin les parets. L’home d’abans, que estava rentant la roba, s’apropa i llença un sis doble:\n—Aquest és un dels homes més bons que m’he trobat. Ell no té res i ho dona tot. És el més pobre i el més bo. Ara farà quatre mesos que vaig començar a tractar amb ell. Vaig pensar que havia sortit de la Lluna perquè està molt boig.\nEn Miguel (Zape) té els ulls, les orelles, el nas i la boca grans. Aquesta mirada li serveix per vigilar que l’Antonio no es fiqui en gaires embolics.\nL’home de mirada dura i tendra es diu Miguel de Santiago i és qui agafa dels peus a l’Antonio quan vola massa alt. És ell qui m'explica que l’Antonio va estar des del 2001 fins als 2011 a la presó de Quatre Camins per desordres públics. L’Antonio esquiva la mirada, sap que m’havia amagat informació. Però, és clar, jo ho hagués explicat a algú a qui no conec de res? A més a més, a vegades dubta del dia en el que viu. No té ràdio ni rellotge. Però quan es perd en els seus pensaments, en Miguel és la brúixola que l’ajuda a veure la realitat amb més senzillesa i a trobar la fitxa amb la qual guanyar la partida a les seves llacunes.\nAmb en Miguel, l’Antonio s’explica millor. I viceversa. Una simbiosi camuflada sota la fanfarroneria de qui ha caminat per un entorn espinós\nMarxo del seu petit univers però hi torno al cap d’un mes. Aquest cop hem quedat per fer l’entrevista junts. I és aquí on comprovo que, amb en Zape, en Zipi s’explica millor. I viceversa. Blanc sobre negre. Negre sobre blanc. Una simbiosi camuflada sota la fanfarroneria de qui ha caminat per un entorn espinós. Com l’Antonio, en Miguel revela que també es va criar a un internat, però a Madrid. Nascut l’any 1951 a Granada, la seva mare es casa amb el fill del jutge del Tribunal Suprem de Madrid durant l’època franquista. Aquell home, a qui només veu un cop, renega d’ell i obliga la seva dona a internar el Miguel quan té cinc anys. La mare no el visita mai, i per compensar-ho li envia “els millors regals”. Però, tal com lamenta l’Antonio, “val més un petó que un regal”. Amb una família desestructurada, en Miguel també ha estat a la presó. L’últim cop, diu, entra el 2013 per estafa i s’hi està fins a l’1 d’octubre del 2016. Ara bé, a diferència de l’Antonio, ell no es construeix casa seva, sinó que viu a un pis d’Arrels. Té aigua calenta i un sostre. Això és el que voldria pel seu amic indomable, però l’Antonio s’hi nega. “Tu estàs boig. Tu saps el que és dormir amb un matalàs, una manta i veure les estrelles i la lluna?”, pregunta l’Antonio elevant la veu. “Sí, també la veig jo des de la Terra i des d’un balcó”, respon desafiant.\n—Miguel, tu em vas dir que quan el vas conèixer vas tenir la sensació que l’Antonio hagués baixat de la Lluna.\n—Segueix sent igual —contesta. Però la resposta no acaba aquí— És la persona més noble que he conegut —conclou. Aquesta noblesa és la base que enceta la partida de la seva complicitat.\nEls nostres Zipi i Zape es coneixen a Arrels, al carrer Riereta 24 de Barcelona. Tot i que en Miguel sembla el protector dels dos, el germà gran, el sensat, és l’Antonio el primer a donar la mà. “Jo estava malament perquè no cobrava, i ell em va donar una cigarreta. Passaven els dies, i jo li tornava a demanar, i ell me’n seguia donant”. És llavors quan en Miguel detecta que la generositat de l’Antonio li podia jugar en contra. “Ell agafava el paquet, en portava un o un parell, i de sobte no li quedava ni una cigarreta. Saps què passa? Que quan ell necessitava tabac, ningú n’hi donava”, recorda, emprenyat. De fet, un mes abans, quan entrevisto per primera vegada l’Antonio, en Miguel està enfadat perquè el seu amic dona tota la seva pensió al seu germà, en Rafa, que és a la presó. Això què provoca? Que l’Antonio, que cobra menys de 200 euros mensuals, es quedi sense res. Just un mes després, l’home assilvestrat ha après a no jugar-s’ho tot per tothom.\nS’escridassen, es discuteixen. Zipi i Zape en acció. Però no poden dissimular l’afecte.\nEn Miguel s’esvera quan l’Antonio exagera xifres, confon anys i explica anècdotes una mica surrealistes. “Amb ell no puc estar mai d’acord amb totes les batalletes que m’explica, perquè el 99% són mentida”, protesta. S’escridassen, es discuteixen. Zipi i Zape en acció. Però no poden dissimular l’afecte. De fet, l’Antonio ha demostrat en més d’una ocasió que, tot i viure una mica a la Lluna, toca de peus a terra quan en Miguel ho necessita. Un dia, un parell d’homes que estaven fumant van demanar-li tabac al Miguel i s’hi va negar. Ells continuaven reclamant-li la cigarreta. Davant de la seva insistència, l'Antonio va sortir en la defensa del seu company.\n—Jo els vaig enviar a la merda, parlant clar, però ell va saltar. Per què ha de saltar si no feia falta? —pregunta en Miguel apropant-se al seu amic.\n—Perquè insistien —respon marcant les arrugues que li travessen les celles i el front.\n—I a tu què t'importa?\n—Si et diuen que no, talla el rotllo!\n—Tu també el protegeixes a ell —apunto mirant el Miguel.\n—A mi ell no m'ha de protegir —etziba.\n—Per què no t'he de protegir? Jo he de deixar que a tu et facin alguna cosa? Tu deixaries que a mi em fessin alguna cosa?\n—Però a mi què em farien?\n—T'ho estic preguntant al revés: tu deixaries que a mi em fessin mal?\n—No, no deixaria que abusessin de tu! Abans ho feien, però ara ja no.\n—Doncs ja està! —sentencia l’Antonio, tot encreuant els braços. Altre cop, la tendresa i lleialtat amagades sota una fingida rivalitat.\nEn Miguel es compra el diari cada dia. L’Antonio prefereix aïllar-se de tot i viure a la muntanya de Montjuïc.\nDurant tota la conversa, en Miguel continua insistint: “Hi ha pisos individuals...”. Però l’Antonio no abaixa la guàrdia. “Jo no ho vull, això! No m’agrada la gent”. “Allà no tindries a ningú! No et queixis!”. “Tindria la veïna de dalt, els talons, l’ascensor...”. Davant d’aquestes constants negatives, en Miguel es posa la ma al front, desesperat, i l’Antonio somriu, entremaliat. “El meu món és diferent del seu”. “Tu no et fiquis a la meva muntanya i jo no em posaré a la teva habitació”. Es burxen com nens petits. Però els dos es protegeixen, es fan riure i es cuiden.\nUna manera que tenen de cuidar-se és jugar al dòmino cada tarda a Arrels. “Jo vinc aquí per ell”. “I jo per ell”. “Vinc cada tarda perquè sempre juguem al dòmino, i sempre guanyo”. “És un trampós perquè és més vell!”, contesta l’Antonio refregant-se la seva barba de dos dies. Però no només queden per jugar. També van a dinar junts. De fet, el Zape posa cara de tendresa quan recorda un dia que el va portar a dinar. Un menú econòmic i de preparació bona. “Ell es va demanar un os de xai. Semblava un ocellet. Menjava a tot arreu menys al menjar”. “L'os me'l vaig emportar pels gats”, afirma en Zipi.\nEntre setmana tenen una rutina compartida. Els caps de setmana “desconnecten”. Cadascú se’n va al seu mon. En Miguel llegeix i es compra cada dia El País, La Vanguardia o El Periódico. Li agrada estar tranquil al seu pis i mirar sèries, documentals o pel·lícules. En la lluita per baixar l’Antonio dels núvols, en Miguel li va regalar un mòbil perquè estiguessin connectats. Però l’amic rebel no suporta els mòbils. De fet, en té set d’enterrats. “Per mi és més important allò que estic fent que no que em truqui algú, perquè em talla el rollo”, es defensa l’Antonio.\nNo sabem si hi haurà una guerra de civilitzacions aviat, però el que sí que podríem apostar és que l’Antonio i en Miguel seguirien junts.\nA casa seva, la muntanya de Montjuïc, té com a mínim 14 gats comptabilitzats. Ell els dona menjar i aigua. Els dos més importants són en Citus i en Fitus. Desconnectat i desencantat de la humanitat, els únics llibres que té a casa seva són sobre plantes, obres que els hi va regalar una dona de cabells vermells del menjador de les Missioneres de la Caritat de la Mare Teresa de Calcuta. La seva pel·lícula preferida? Avatar. I si hagués d’agafar un bàndol, ell seria dels salvatges. “Anem a fotre l’era moderna!” diu entre riallades. En Miguel es torna a tapar la cara, però se li escapa una somriure entre els dits. Segueixen discutint, però l’afecte amb el qual es miren és tan sincer que espanta. Els tres homes de la taula de darrere es giren de tant en tant i somriuen. Sembla que les seves tendres baralles són conegudes. No sabem si hi haurà una guerra de civilitzacions aviat, però el que sí que podríem apostar és que l’Antonio i en Miguel seguirien junts. Potser no batallarien en el mateix bàndol, però serien aliats dins i fora la trinxera. Podran caure mil bombes, però la seva amistat, senzilla i forta com el marbre de les peces del dòmino, seguirà dempeus.\nEn Miguel mira l’Antonio amb una tendresa impossible de camuflar. Tot i que sempre l’està renyant, sempre té la mà estesa per ajudar-lo quan ho necessiti. I l’Antonio, també.\nAquest article forma part de la sèrie Els altres sostres del sensesostre


Cau en unes obres, es riuen d'ell i es fa viral\nBarcelona. Dijous, 10 de Maig 2018. 12:59\nActualitzat: Dijous, 10 de Maig 2018. 13:00\nUn grup de quatre amics de Gijón va veure com la festa se'ls acabava de cop per un accident que podia haver acabat en tragèdia, però que es va resoldre amb un simple esquinç.\nEls amics van sortir divendres passat a divertir-se. A altes hores de la matinada van trobar unes obres al mig del carrer i van decidir entrar malgrat saber que no devien."Estais infringiendo las normas, tíos" va avisar irònicament el que el grava tot amb el mòbil. Entre rialles, un d'ells, Zapi, va decidir aixecar un tauló de fusta que tapava l'entrada a una arqueta. Dos dels amics, que no semblaven gaire convençuts de jugar amb la fusta, es disposen a ajudar-lo. El que grava els distreu, i Zapi, que tenia moltes ganes d'aixecar el tauló de seguretat, perd l'equilibri i cau.\nFa 20 minuts que veig això en bucle i segueixo "despollao". Visca Gijón pic.twitter.com/ra2GxCcyaF\nEls amics, en veure la situació, s'espanten, però el pànic dura mig segon. "Zapi, tío, pero qué hiciste?", "¿Mancástete?" li repeteixen entre rialles quan veuen que està bé. Un d'ells es disposa a ajudar-lo sense deixar de posar-se les mans al cap.\n"El càmera" s'apropa a l'arqueta i grava la profunditat que hi ha fins al seu amic. La situació es converteix per a tothom en un atac de riure i burles en to jocós cap a Zapi. "Eres mongolo", "No te has matado de milagro" li diuen mentre intenten treure'l d'allà.\nEl vídeo acaba "enmig del rescat" i no revela el final de la història però, hores més tard, va ser publicat el moment en què finalment treuen Zapi de l'arqueta. El vídeo mostra com la situació va cridar l'atenció de diverses persones que van passar per l'obra i van parar a veure com acabava tot. Fins a cinc persones ajuden l'home, que surt eufòric i celebra estar de nou a la superfície.\nEl gijones desaparegut en una claveguera, segona part: Rescat en les profunditats pic.twitter.com/KGa2hRGFDn\n— Medul·la Blava (@Medulazul1926) 9 de maig de 2018\nEl vídeo es va compartir ahir a les xarxes i ja té mig milió de visualitzacions. El que pretendia ser una nit de festa es va acabar convertint gairabé en una tragèdia. Les xarxes han bullit amb el vídeo, que no deixa de ser comentat i compartit.\nZapi, l'heroi de la nit, va acabar amb un esquinç sever que l'ha obligat a agafar-se la baixa a la feina.\nSUCCESSOS Detingut per conduir temeràriament i compartir-ho a les xarxes socials El Nacional\nProtesta Un detingut pel tall a la Meridiana a favor dels presos en vaga de fam El Nacional


DIARI DIGITAL ONTINYENT: La coeducació protagonitza l’inici de la II Setmana Pedagògica d’Ontinyent-Universitat de Primavera\nL’acte inaugural d’aquest cicle d’activitats tenia lloc aquest dimarts al Centre Cultural de Caixa Ontinyent comptant-se amb les intervencions de l’Alcalde i President de la Diputació de València, Jorge Rodríguez; el Vicerector de Participació i Projecció Territorial, Jorge Hermosilla; i el Cap de Secretaria de Caixa Ontinyent, Vicent Ortiz, que donaven pas a una conferència dedicada al tema a càrrec de la sociòloga i filòsofa Marina Subirats. L’acte estava presentat pel regidor d’Educació, Óscar Borrell, qui coincidia amb l’alcalde en destacar les inversions i les accions que venen executant tant l’Ajuntament com la Universitat de València, Caixa Ontinyent i el conjunt de patrons de la Fundació Universitària com “una inversió de futur, una aposta clau per a assolir un futur intel·ligent a la nostra ciutat”, assenyalaven.\nLa programació es repren aquest dimecres amb la II Mostra d’Innocació-Educació de centres d’Ontinyent (18:00 hores, al Campus Universitari) on 15 centres explicaran diversos projecte de renovació pedagógica impulsats des de cadascun d’ells; i dijous amb la III Fira de l’Estudiant a la Plaça de la Concepció (de 9:00 a 20:00h) on es rebrà la visita d’estudiants de tota la comarca. Divendres 28 es representarà al Teatre Echegaray el musical “Simba, el nuevo Rey” pel col·legi Santa Maria, i l programació finalitzarà amb un homenatge a les mestres jubilades el 2 de maig, incloent una exposició que s’acompanyarà d’audiovisuals dedicats a les protagonistes.


PP, PSOE i Cs valoren discurs Rey i Podemos i independentistes ho critiquen\n26/12/2017 a les 09:12\nEls partits sobiranistes lamenten que "el fons" segueixi sent el mateix\n© El Rei Felip VI, durant el seu tradicional missatge de Nadal des del Palau de La Zarzuela.\nEl PP, PSOE i Ciutadans han expressat avui la seua satisfacció amb el discurs de Nadal del Rei Felip VI, que va demanar de respectar la pluralitat a Catalunya sense enfrontaments, mentre que Podemos i els independentistes ho han criticat.\nEl vicesecretari de Comunicació del PP, Pablo Casado, ha valorat la crida del monarca a la tranquil·litat i ha assegurat que en el seu partit se senten molt satisfets del "lideratge de concòrdia i ambició de futur" que representa Felip VI.\n"Don Felipe va tornar a posar-se al capdavant de la societat espanyola per reclamar que continuem vivint junts", ha dit Casat, que ha ressaltat també el missatge positiu i de confiança en Espanya expressat en les paraules del Rei.\nA Espanya, "un gran país admirat a tot el món", es pot defensar qualsevol idea respectant les idees dels altres i, per això, Casado ha subratllat la crida del Rei a què el pròxim govern de Catalunya "no torni a anar contra la llei, ni contra la convivència".\nPer la seua part, el secretari d’Organització del PSOE, José Luis Ábalos, ha vist "globalment positiu" el missatge d’ahir a la nit del Rei i ha assegurat que els socialistes continuaran apostant per la convivència a Catalunya, pel diàleg, la concòrdia, el respecte i la legalitat.\nÁbalos ha argumentat: "Catalunya continua formant part de la nostra preocupació" i el PSOE intentarà lluitar amb totes les seues possibilitats per la seua "governabilitat".\nLa convivència, la seguretat i la lluita contra la desigualtat són els propòsits del PSOE per al proper any 2018, segons Ábalos, que ha valorat "el coneixement i la inquietud", que va demostrar, al seu parer, el Rei amb el seu discurs, en repassar problemes que centren l’agenda política.\nCrític s’han mostrat, pel seu costat, el secretari general de Podemos, Pablo Iglesias, qui ha assegurat que Felip VI "abraça l’argumentari del PP" amb el seu discurs de Nadal.\nEn un missatge a Twitter, Iglesias ha afirmat: "Canvia el to del 3-O, però el Rei abraça l’argumentari del PP: La crisi va passar, a Catalunya tot arreglat i la corrupció és un fenomen meteorològic sense cares ni noms".\nI ha afegit: "Espanya no necessita reis sinó serveis públics de qualitat, treball digne i diàleg".\nDes de Ciudadanos, el seu secretari general, José Manuel Villegas, ha afirmat que "el discurs del Rei ens representa a la majoria dels espanyols orgullosos del projecte que ens ha permès conviure en Democràcia" i ha citat els independentistes al qual "tornin al marc legal de la Constitució i l’Estatut".\nVillegas ha destacat "el projecte d’èxit" que s’ha basat en els últims 40 anys en "la convivència, la democràcia, la llibertat, el desenvolupament econòmic i les polítiques socials".\nHa reclamat no obstant això "un nou impuls de reformes i modernització per a Espanya" perquè "ni l’immobilisme ni el conformisme" són una opció en el futur projecte espanyol.\nEntre les forces nacionalista catalanes, el portaveu de Junts per Catalunya (JxCat) i diputat electe, Eduard Pujol, ha afirmat que el missatge del Rei "va tornar a ser el del Rei del 155", ja que sembla que el monarca "se sent més còmode apel·lant a la repressió de l’1 d’octubre que no a la voluntat expressada en les eleccions".\nPujol ha indicat que "el Rei, voluntàriament o per omissió, obvia la voluntat dels catalans a les urnes", i ha assenyalat que, "encara que hi ha qui ha destacat que el to" del discurs del monarca s’ha suavitzat, el "fons" continua sent el mateix.\nEl diputat electe per ERC i portaveu de Demòcrates, Antoni Castellà, ha criticat que el Rei no parlés de "respectar la democràcia", i ha dit que "cal respectar aquesta voluntat -dels electors-, que no és cap altra que fer una república."\nDes del País Basc, el PNB ha lamentat que el Rei "continuï ignorant" en el seu tradicional missatge de Nadal "la realitat" de les aspiracions nacionals existents a Euskadi i Catalunya.\nEl diputat en el Congrés per Bizkaia Aitor Esteban ha criticat que "en un discurs d’1.425 paraules, dediqués només 40" a parlar de la corrupció, encara que ha apreciat que "per primera vegada hagi inclòs en el seu discurs el problema de la violència contra les dones".\nLa diputada d’EH Bildu Marian Beitialarrangoitia ha opinat que el Rei és un dels "representants màxims" d’un "Estat antidemocràtic i autoritari" del que "poden vindre, en un futur no molt llunyà, articles 155, retallades de llibertats i negació de drets".


Multitudinaris Jocs des Pla del matí\nmiércoles, 20 octubre 2021 - 18:04 h\nDotze cavallers han corregut abraçats\niPocs minuts després de les 10 hores han començat els Jocs des Pla del matí del dia de Sant Joan, que enguany han comptat amb una assistència massiva. El filtre de seguretat ha comptabilitzat 13.200 persones.\nEncara que la majoria de gent estava a l'esplanada del port, també hi havia molt de públic als horts i la zona més alta de sa Muradeta. La calor també s'ha volgut sumar a la festa.\nLes proves han començat directament, sense que prèviament es realitzés el tradicional caragol.\nUna vegada penjada l'ensortilla, començaren els jocs. S'han realitzat dues tantes, amb 14 intents en cada una. A la primera se n'han endevinat una i a la segona sis.\nPosteriorment, dotze cavallers corregueren abraçats, oferint unes imatges espectaculars. S'han realitzat dues tandes, de sis parelles cada una.\nPer finalitzar sí que s'ha realitzat un caragol d'una volta. Uns 45 minuts després d'iniciar-se les proves dels Jocs, la qualcada ha tornat als carrers del centre. Els actes es desenvolupen a molt bon ritme i sense grans incidents.\nDurant els Jocs des Pla, la Creu Roja ha hagut d'assistir una persona que ha resultat ferida a causa d'una coça d'un cavall.El ferit ha estat evacuat al centre de salut Canal Salat per una luxació al colze esquerra. També s'han atès quatre persones per diverses contusions i una altra per una lipotímia.\nPer altra banda, la qualcada ha passat només una vegada per ses Voltes, per a després dirigir-se a Santa Clara.\nUn cavaller d'11 anys, Pau Bosch del Lloc Nou, ha caigut al carrer Santa Clara. El fillet ha sofert un cop a la cama i encara que està recuperat ha preferit no continuar.\nA Santa Clara s'han fet tres voltes. A continuació la festa viurà una estona de pau amb la celebració de la Missa de Caixers a la Catedral. Així i tot, la bulla continuarà al carrer.\nLa festa del dissabte\nEl dissabte de Sant Joan la festa es va allargar fins les quatre de la nit quan va tenir lloc a ca sa capellana (a la parròquia de Sant Francesc) el darrer toc, després de fer tres voltes a ses Corregudes de sa Plaça i altres tres a Santa Clara.\nQue es que trasmeten de Sant Joan ?.Es trasmeten sa completa de Sant Joan de Missa? Es tranmet sa Missa de Caixer dins sa Catedral es dia de Sant Joan ?. Es transmet Sa Convidada ? Sant Joan no es un partit de futbol que es transmet com es fa per transmetre per Es Jocs Des Pla.?\njo que el que faria, ja que venen tant de mallorquins a Sant Joan és que a Sant Joan sa convidada la respongués na Francina Armengol\nPer veure 4 cavalls i 30 mil persones la gent paga mortatades de doblers,,, així de incoprencisbles son els humans.. que passi ràpid i torni la tranquilitat.\nl'any que ve es fara ja a palma de mallorca al arenal hi cap molta mes gent es una bona proposta de podem ser mes inteligents y que es quedin alla amb els pijats\nVenga va, que ja ho teniu mig escatat aço de St. Joan. No queda res per tenir calma d'una vegada


Terrassa Mirador i Piscina | Hotel Casa Fuster Barcelona\nTerrassa mirador i piscina\nFidel a la filosofia d’Hotels Center pel que fa a la ubicació estratègica dels seus establiments, l’Hotel Casa Fuster té el privilegi de ser l’únic edifici que fa de mirador des de la zona més elevada del Passeig de Gràcia, tot oferint als seus clients la possibilitat de gaudir d’una vista panoràmica única sobre la ciutat.\nLa terrassa mirador és un espai únic per celebrar un esdeveniment social o de negocis. Es tracta d’un autèntic balcó obert a la Ciutat Comtal, amb vistes privilegiades al Passeig de Gràcia i a la muntanya del Tibidabo.\nA més, en aquest espai es pot gaudir de la piscina exterior i del fitness center amb llum natural i sauna, com també de l’ampli solàrium amb hamaques i para-sols.\nCarta Terrassa Mirador Blue View\nLa terrassa de l’Hotel Casa Fuster està oberta de 12.00 del migdia fins a les 00.30 de la nit.\nConsulteu l’horari a l’APP de l’hotel


Villa in Es Cubells XI Eivissa Espanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nAl visitar Es Cubells, vosté es sentirà com a casa a Villa in Es Cubells XI, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Villa in Es Cubells XI asseguren una estada plaentera als seus clients. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, Zones públiques amb Wi-Fi.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara piscina privada, balcó/terrassa, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable, reproductor de DVD/CD per satisfer els clients més exigents. Piscina exterior, jardí de l'hotel, són llocs ideals per a relaxar-se després d'un llarg dia. Villa in Es Cubells XI és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Es Cubells.


BENET DEL MANIGUES\nPisos de vacances de lloguer.\nMunicipi de la comarca de La Noguera, la població de Camarasa es troba a la zona de contacte entre la Depressió Central i els Prepirineus. El riu Segre penetra al terme a través del congost de Camarasa, entre la serra Carbonera i la de Mont-roig, on hi ha el pantà que porta el mateix nom del municipi.\nLes mostres més rellevants de la presencia humana en aquests territoris correspon a les pintures rupestres de la Cova del Tabac. Coneguda per les seves restes arquitectòniques des de 1880, no va ser fins el 1978 quan Luís Díez Coronel en descobreix els motius pintats, formes abstractes de l’anomenat "Art esquemàtic” (6.500-3.200 anys a. de C.), que són l’expressió dels grups productors neolítics-bronze, però que a diferència d’altres estacions lleidatanes en cavitats a l’aire lliure, aquestes es troben a l’interior d’una cova. El seu valor excepcional com a testimonis de la capacitat intel•lectual humana van determinar que fossin declarades Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO el 1998. Malgrat tot, el jaciment, com quasi el 90% dels conjunts de Lleida, no té a penes protecció, la qual cosa el posa en greu perill pel que fa a la conservació del que podem qualificar com "el primer art de Camarasa”\nEl municipi està format pels pobles de l’entorn: Camarasa, Figuerola de Meià, Llorenç de Montgai, La baronia de Sant Oïsme, L’Ametlla de Montsec, La Maçana i Fontllonga, agregat el 1970. Dins el terme i ja desapareguts se’n sap de: Merita (desaparegué durant la guerra del comte Mateu de Foix contra Joan I el 1396); Montaspre, conegut també pel nom d’Aspremont; Monteró, antic lloc i Castell, situat al cim d’un turó, enfront de Llorenç de Montgai; Palous, masia al sud del municipi, damunt un tossal, a l'esquerra del barranc de la Vall; Sant Jordi, santuari situat al NE de la població, a la serra de Sant Jordi (729 m) on se celebra un popular aplec el 23 d'abril; i Valldarnàs, despoblat situat al sud de la vila, desaparegut, sembla, als segles XIV o XV.\nCamarasa, com la majoria de pobles de la comarca de la Noguera, està patint una profunda regressió poblacional i econòmica. Segons dades proporcionades per l'INE, Camarasa ha sofert un descens notable en la seva població, passant de 2.648 habitants l'any 1900 a 933 el 2007 per dos motius fonamentals. El primer, l'estancament, difícilment superable, del sector agrícola i ramader, perquè són molt pocs els joves que decideixen dedicar-s'hi, donant com a exemple que, tot i essent un dels municipis més grans de Catalunya, té una demografia molt baixa de caps de bestiar; i el segon, que afecta més concretament al poble i lligat amb la indústria elèctrica ben coneguda al nostre municipi, és l'automatització de les centrals hidroelèctriques, que ha provocat la pèrdua constant de llocs de treball.\nDe vital importància econòmica per a la zona n’és la central elèctrica, construïda entre els anys 1917 i 1920; ocupa una superfície de 624 hectàrees i s’estén al llarg de 20 Km, des del Montsec fins ben a prop de l’aiguabarreig de la Noguera Pallaresa amb el Segre. El pantà de Camarasa fou construït l’any 1920 per La Canadenca, ocupa una superfície de 624 hectàrees i s’estén al llarg de 20 Km, des del Montsec fins ben a prop de l’aiguabarreig de la Noguera Pallaresa amb el Segre.\nActualment hi ha unes 2 000 ha destinades a pasturatges i unes 600 ha de zona forestal (alzines i roures) de propietat comunal. Prop de la vila i al voltant de Llorenç de Montgai hi ha algunes zones de regadiu (unes 1 500 ha) que aprofiten l'aigua del Segre i produeixen cereals, alfals, hortalisses, patates i bleda-rave. Al secà hom conrea blat, ordi, vinya, oliveres, farratge (aproximadament una sisena part de la superfície conreada és deixada a guaret). Hi ha una cooperativa agrícola. La ramaderia comprèn bestiar oví (uns 4 500 caps), conills (uns 10 000 caps) i boví (uns 350 caps). Les activitats industrials depenen de l'agricultura (fabricació de pinsos, molins d'oli).\nLa vila és a l'esquerra del Segre, al peu d'un turó al cim del qual hi havia el cast ell de Camarasa, d'origen islàmic i refet el 1848 pel general Contreras, i l'església romànica. Fou adquirida pel comte Ramon Berenguer I de Barcelona el 1050 (marca de Camarasa). Al segle XIII esdevingué centre de la batllia reial i de la vegueria de Camarasa i, el 1330, del marquesat de Camarasa. A causa de la seva situació damunt el pas del Segre (l'antic pont de Camarasa, restaurat el 1991, era un dels punts estratègics de la Catalunya occidental), la vila fou sovint escenari de conflictes bèl•lics; durant la guerra dels Segadors resistí (1652) el setge del general francès Saint-Andrieu, i el 1822, durant el Trienni Constitucional, fou totalment saquejada pel reialista Romanillo. L'església parroquial (Sant Miquel) és del 1737. Dins el terme han estat trobades restes prehistòriques (cova del Tabac) i d'època ibèrica i romana.\nLa zona té un elevat interès pel que fa a la diversitat i representativitat d’ecosistemes d’aiguamolls. Paral•lelament, el conjunt de cingleres que envolten el pantà ofereixen una bellesa plàstica difícil d’igualar i aporten més diversitat d’ocells a tota la contrada. En algunes de les cingleres i barrancades nidifiquen espècies com el voltor (Gyps fulvus), l’aufrany (Neophron pernocpterus) o el trencalòs (Gypaetus barbatus).


Agredeixen dins de la presó de Mas d'Enric al presumpte violador de la seva neboda\nTraslladen vuit presos de Mas d'Enric a altres centres per l'incident de divendres\nImatge d'arxiu del centre penitenciari\nAgredeixen dins de la presó de Mas d'Enric a l'home que va violar la seva neboda\nL'agressor ha estat aïllat, però l'agredit continua dins del mòdul de joves\nActualitzada 28/01/2017 a les 12:04\nEl presumpte violador de la seva neboda de cinc anys va patir una agressió dins del centre penitenciari Mas d'Enric. Els fets van tenir lloc aquest divendres al matí, quan l'home, de 19 anys, va ser agredit per un intern i increpat per d'altres.\nAquesta setmana el Jutjat d'Instrucció número 3 de Tarragona en funcions de guàrdia va decretar presó per a aquest jove per haver agredit sexualment la seva neboda de tan sols 5 anys. La menor va revelar els fets aquest dilluns a la seva mare, mentre aquesta l'estava banyant i, quan aquesta va demanar explicacions al seu germà, ell va reconèixer els fets. El metge pediatre i un forense van confirmar que la nena va patir una penetració anal.\nEn ser ingressat a la presó, l'equip directiu de Mas d'Enric va decidir ubicar-lo al mòdul de joves, ja que no preveia la repercussió mediàtica que tindria el cas, i que aquesta podria provocar-li problemes al violador.\nAra mateix, l'agressor del jove està aïllat al departament de règim tancat, mentre que l'agredit continua al mòdul de joves. Els interns que comparteixen mòdul amb ell no han volgut sortir en la seva defensa per dos motius: el primer, perquè no volen tenir problemes i, el segon, perquè podrien perdre els permisos de sortida.\nL'equip directiu de Mas d'Enric continua negant-se a aïllar preventivament als interns amenaçats, tot i que no poden garantir la seva seguretat. Cal apuntar que en bona part de la jornada, només un vigilant es dedica a controlar la seguretat del mòdul.


El que no s’està dient arran de l’atac terrorista a Barcelona\nL’intent exitós de revifar la Guerra Freda als EUA Por favor, no repitan la invasión de Irak\nArticle publicat per Vicenç Navarro a la columna “Pensamient Crític” al diari PÚBLIC, 24 d’agost de 2017.\nAquest article incorpora una sèrie d’observacions sobre temes importants oblidats en els debats i discussions generats arrel de l’atac terrorista.\nArran de l’atemptat terrorista a Barcelona, s’han escrit molts articles de gran utilitat, explicant breument l’origen de l’Estat Islàmic i la seva expansió, molt notable a partir de la invasió de l’Iraq per l’Exèrcit dels EUA i dels seus aliats, incloent-hi Espanya. El que és important subratllar és que al llarg dels últims quaranta anys no és la primera vegada que un moviment musulmà terrorista s’estableix i s’expandeix gràcies a intervencions (moltes d’elles militars) del govern federal dels EUA i d’altres governs occidentals (els de Gran Bretanya i França han estat dos dels més actius) que han estimulat l’establiment i / o l’expansió d’aquests moviments. I en cada cas, aquestes intervencions dels governs occidentals tenien com a objectiu eliminar i / o destruir forces polítiques natives, moltes d’elles de caràcter progressista, que els governs occidentals consideraven contràries als seus interessos. L’evidència acumulada d’això és aclaparadora.\nUn dels casos recents més coneguts és l’Afganistan, on el govern dels EUA va ajudar intensament, finançant i armant al moviment creat ni més ni menys que per Osama Bin Laden, que es caracteritzava pel seu primitivisme i fanatisme religiós. Per estrany que sembli, Bin Laden va estar finançat per la CIA, agència del govern federal dels EUA. Tal moviment, Al-Qaida, considerava com el seu enemic número u les forces socialistes laiques -recolzades llavors per la Unió Soviètica- que intentaven fer les reformes econòmiques, socials i culturals que aquell país necessitava per trencar amb el seu subdesenvolupament, la seva pobresa i el seu asfixiant i reaccionari ambient religiós i cultural que mantenia el país en una situació desesperant per a la gran majoria de la seva població. Cal no oblidar que va ser el govern dels EUA qui va ajudar a l’expansió d’un dels moviments més fanàtics i reaccionaris aleshores existents, lloats per alguns membres del Congrés dels EUA per la seva profunda religiositat. El que aquest govern no s’esperava va ser que un cop derrotades les forces socialistes, Al-Qaida es rebel·lés en contra dels seus mentors, iniciant una campanya terrorista en contra d’Occident que va aconseguir el seu màxim nivell l’11 de setembre, amb la voladura de les Torres Bessones.\nPerò això va ser només l’inici. A Al-Qaida van seguir molts altres moviments, un dels quals els gihadistes de l’Estat Islàmic, que van poder sorgir amb gran empenta mitjançant el buit de poder que es va crear amb la caiguda de Saddam Hussein a l’Iraq, com a conseqüència de la invasió nord-americana. I el mateix està passant a Síria, amb l’intent de derrotar a un altre dictador, el president Bashar Al-Assad de Síria. És la guerra de Síria la que està generant predominantment el terrorisme a Europa. Aquest terrorisme també s’ha expandit a Líbia, on la caiguda del Coronel Gaddafi -resultat de la intervenció militar dels EUA i els seus aliats europeus- ha destruït Líbia, permetent l’expansió de l’ISIS al Nord d’Àfrica. Tant a Síria com a Líbia, ni Saddam Hussein ni el Coronel Gaddafi representaven forces progressistes, però sí que significaven un parapet i fre a l’expansió del gihadisme. És interessant indicar que tant l’un com l’altre havien estat recolzats pels EUA i el món occidental quan forces progressistes van intentar canviar el país.\nAquest és un dels capítols del terrorisme més estudiats, i sobre el qual més s’ha escrit. Però una font d’informació valuosa han estat els papers del Departament d’Estat dels EUA, publicats per Wikileaks, i que van aparèixer durant la campanya electoral a la Presidència d’aquell país. Aquí apareixen dades que confirmen el que s’ha anat sospitant des de fa temps. Segons la Secretària d’Estat del govern Obama (la figura equivalent a Ministre d’Afers Exteriors) -la Sra. Hillary Clinton-, algunes de les fonts més importants de finançament del gihadisme han estat el govern de Qatar i el d’Aràbia Saudita, afirmació que la Secretària feia amb tot èmfasi, descartant que fos algun dels prínceps de les cases reials que dominen aquests governs. La Sra. Clinton afirmava que eren els governs dels estats amb ple coneixement i aprovació del que l’estaven finançant.\nAquesta relació és àmpliament coneguda entre la diplomàcia internacional i també a Espanya, la qual cosa ha donat peu a moltes denúncies del comportament de la Casa Reial espanyola, per la seva coneguda amistat i suport a les cases reials d’aquells països, que constitueixen els governs que dirigeixen els seus Estats. Un exemple d’això és l’argument utilitzat pel partit polític independentista català, la CUP, en la seva oposició al fet que el Monarca espanyol presideixi l’acte d’homenatge a les víctimes de l’atac terrorista a Espanya, per considerar impròpia la relació de la Monarquia Espanyola amb les cases reials que governen aquells països, argument que ha ressonat intensament a la societat catalana. Considero la postura de la CUP coherent i entenc l’àmplia receptivitat d’aquest argument a Catalunya. Ara bé, hi ha certa contradicció en tal denúncia (que jo comparteixo) ja que sembla oblidar que gran nombre d’institucions catalanes estan implicades i entrellaçades amb Qatar, i que no han estat denunciades; incloent-hi ni més ni menys que el Futbol Club Barcelona, que fins fa poc era el major promotor, a través de la seva samarreta, de l’Estat de Qatar (del qual depenia l’aerolínia que promocionava, Qatar Airways). En realitat, rarament es denuncia el Barça per la seva promoció massiva d’un Estat que finançava i continua finançant moviments que inclouen actes terroristes en la seva estratègia militar, com el que va passar a Barcelona fa només uns dies (veure el meu article sobre el Barça, “El Barça, més que un club”, al diari ARA). En realitat Qatar, un dels estats més repressius del món estan molt present a la ciutat de Barcelona a través de gran nombre d’inversions, incloent immobiliàries.\nDues últimes observacions. La resposta a l’atac terrorista va mostrar un dels problemes més grans que té l’Estat espanyol: la seva excessiu centralisme.\nUna nota generalitzada en els mitjans de comunicació ha estat l’aplaudiment a l’eficiència de la policia catalana, els Mossos, en resposta als atacs terroristes. No vull jo desmerèixer amb la meva observació el valor de tal aplaudiment, ben merescut. Però voldria fer dos apunts que es basen en fets reals, però poc coneguts. Un és que com a conseqüència que l’Estat espanyol va ser resultat, no d’una ruptura amb el règim dictatorial anterior (basat en la repressió), sinó d’una obertura i adaptació d’aquest Estat per incloure dimensions democràtiques, tenim una enorme quantitat de cossos de policies, que sumant els seus efectius, resulta que som el país a Europa amb el nombre més gran de policies per cada 100.000 habitants (i en contrast el que té un nombre menor de persones adultes treballant en els serveis públics de l’Estat del Benestar, com educació, sanitat, serveis socials, escoles bressol, serveis domiciliaris, entre d’altres). És probable que la proporció de tot el cos de policies sigui molt desigual entre els diferents cossos. Però em sembla que en el cas del terrorisme, que tendeix a ocórrer en les ciutats, seria important donar més presència i protagonisme a les forces locals que a les centrals. La qual cosa em porta a un altre tema, relacionat amb l’anterior.\nL’escàs poder dels municipis\nUna nota que ha destacat en la resposta dels tres nivells de l’Estat (el central, l’autonòmic i el municipal) en aquests dies de crisi, és l’enorme protagonisme institucional que s’ha donat en els mitjans al govern central i al govern autonòmic. Però el paper de l’Ajuntament de Barcelona i el de l’alcaldessa Colau ha estat mostrat (errònia i manipuladoramente) com a menor, mostrant un perjudici, heretat de l’època anterior durant el règim dictatorial, en què les autoritats locals comptaven poc. Resultat de tal visió jacobina de l’Estat, l’Ajuntament té poc poder per resoldre els problemes més greus de la societat (que és majoritàriament urbana) i que els ajuntaments no tenen autoritat i recursos per resoldre’ls. Als països de Sud d’Europa (Espanya, Grècia, Portugal i Itàlia), on les dretes han estat més poderoses i les esquerres més dividides i amb menys poder, és on els ajuntaments tenen menys poder. Són els nivells de l’Estat (l’Estat local) més popular (o menys impopular), en estar més propers a on la ciutadania viu i treballa, i és, en canvi, el nivell amb menys poder. És precisament on les esquerres han estat més poderoses -el Nord d’Europa- on tenen més poder.\nÉs l’Ajuntament el nivell més proper i més coneixedor de la realitat social i econòmica en la qual la ciutadania viu. I és qui coneix millor els barris, els llocs de treball i oci, els habitatges, els centres sanitaris, les escoles i altres serveis sobre els quals tenen poc poder i recursos. I l’atac terrorista ho ha confirmat.\nLa popularitat de l’actual alcaldessa, la Sra. Ada Colau, es deu primordialment a la seva ambició de canviar Barcelona, amb la valentia que es requereix per enfrontar-se amb els enormes poders (incloent-hi els interessos de Qatar), que han tingut en el passat recent un excessiu poder a la ciutat. És denunciable que altres partits que es defineixen d’esquerra no hagin donat suport sistemàticament a un programa unit per canviar Barcelona. I és un insult a la ciutat que, per raons polítiques conjunturals, es vol donar una imatge d’unitat, sota la batuta del Rei, de Rajoy i de Puigdemont, posant en l’últim forat de la pantalla a l’alcaldessa Ada Colau. Impensable que això passés a Suècia, on les esquerres sempre van tenir poder.\nLa prevenció del terrorisme no existirà sense que les comunitats participin activament en aquestes campanyes, ja que és una característica comuna de tots els atemptats, que els terroristes són persones que viuen en aquestes comunitats. l’àmbit local és important per resoldre els grans problemes socials, incloent-hi la seguretat. I un dels fets més notables aquests dies i que ha generat un aplaudiment general a nivell mundial és el comportament modèlic de la ciutadania de Barcelona, mostrant una gran maduresa política i un comportament democràtic exemplar. És per aquest motiu que en el reconeixement i acte públic sigui aquesta ciutadania, representada per l’alcaldessa Colau, la que hauria de tenir el protagonisme, i no les figures de sempre promogudes pels mitjans de persuasió que financen. Així de clar.


La recepta de Cortés (En Comú Podem): llibertat, diàleg i referèndum a Catalunya – Marfanta\nLa recepta de Cortés (En Comú Podem): llibertat, diàleg i referèndum a Catalunya\nEl cap de llista d’En Comú Podem per la demaració de Tarragona, Ismael Cortés, ha valorat que este dimecres que el PSOE tinga la temptació d’abandonar l’aposta federalista i plurinacional, cosa que podria beneficiar electoralment Unidas Podemos i En Comú Podem. Durant una entrevista a Canal 21 Ebre, Cortés ha dit que per resoldre el conflicte català fa falta la llibertat dels presos polítics, una taula de diàleg, i la possible convocatòria d’un referèndum, sense descartar l’exercici de l’autoderminació. “Sense llibertat no hi ha democràcia, i això implica la llibertat dels líders polítics i socials que estan a la presó; la segona condició és el diàleg, amb una taula dual tant al Congrés dels Diputats com al Parlament; i d’aquesta mesa de diàleg haurien de sortir uns pactes que haurien de ser refrendats per un sufragi popular, un referèndum que no hauria d’excloure a priori l’opció de la indpendència”, ha remarcat.\nCortés, natural de Granada però amb llaços familiars a Amposta i Tortosa, torna a ser el cap de llista d’En Comú Podem per a la demarcació de Tarragona, com ja va ser-ho a les eleccions del 28 d’abril. El candidat ha lamentat que els grans poders econòmics, com la patronal CEOE o les empreses de l’Ibex 35, hagin convençut Pedro Sánchez per evitar la formació d’un govern d’esquerres entre el PSOE i Unidas Podemos, tot forçant la repetició electoral. Per això, ha apostat per posar els socialistes “contra les cordes” i per evitar que puga sumar amb el Partit Popular. “No tindrà una altra opció si tenim la força suficient per posar el PSOE contra les cordes i traure-li la part més republicana, social i d’esquerres que encara creiem que queda; perquè encara deuen quedar restes del partit que va ser al seu ADN”, ha especulat Cortés. “Si no és així, el PSOE pot mirar cap a la dreta i sumar majoria amb el PP”, ha advertit.\nD’altra banda, la igualtat social, la transició ecològica i la mobilitat sostenible són els tres eixos del programa electoral d’En Comú Podem per al Camp de Tarragona i les Terres de l’Ebre. De la mateixa manera, Cortés ha reiterat el compromís de la seua formació pel desmantellament del Castor, així com per aconseguir compensacions per als propietaris afectats per les expropiacions i el retorn dels diners públics que va cobrar la concessionària Escal UGS com a indemnització quan el govern de l’Estat va descartar el projecte.\nTags: 10-NCatalunyaCatalunya En Comú PodemEn Comú PodemEspanyaIsmael CortésPolítica\nEl PSC de Tortosa porta al ple la reclamació del desdoblament de l’eix de l’Ebre\nComença a porta tancada el judici per la xarxa de prostitució infantil destapada a Tortosa\nSánchez anuncia des de Palma el 'segellat definitiu' del Castor\nSaladié (CUP) acusa Junts i ERC de ser 'partits d'estat' com el PNB o l’antiga CiU


El Stei-i manifesta que els professors de l'ensenyament concertada se senten "maltractats" per la Conselleria\nEl Sindicat Stei-i a Eivissa va denunciar avui que els professors de l'ensenyament concertat se senten "maltractats" per la Conselleria d'Educació i Cultura que va descomptar els dos dies de vaga en les últimes nòmines però "encara no ha posat al dia les taules salarials del 2008".\nEn declaracions a Europa Press, la responsable d'ensenyament concertada, Neus Llaneres, va assenyalar que el col·lectiu està "indignat" pel tracte que rep de la Conselleria, que "s'ha tret de la set el decret de mínims del 30 per cent de professorat, en període de vaga, quan la llei marcava només el treball dels equips directius". Llaneres va recordar que els professors de la concertada efectuaran noves vagues demà dijous, dia 5, i dimecres que ve, dia 11, en les que "reclamem alguna cosa que ve determinat per la pròpia llei".\nD'altra banda, Llaneres va apuntar que "en cap cas" se sol·licita una equiparació amb el sector públic sinó que "es demanda una correspondència salarial al 99,4 per cent, respecte el sou d'un interí, que també és personal contractat, en aquest cas per un ens públic", va explicar. Per a Llaneres la gent està "malentenent al col·lectiu" que no tracta d'igualar-se a un funcionari que va obtenir la seva plaça per oposició ja que "no pretenem cobrar el mateix que aquests, ni tan sols la totalitat del que perceben els interins".\nLa responsable d'ensenyament concertada del sindicat va argumentar que l'augment salarial que es demana és progressiu "de tal forma que la millora salarial començaria a repercutir en aquests treballadors en 2009 i acabaria en 2012". Al respecte d'aquesta equiparació, al 99,4 per cent, ha afirmat que "el sou dels interins també s'incrementarà amb els anys de manera que mai s'arribarà a cobrar aquesta xifra real".\nFinalment, la responsable del Stei-i va subratllar que en 2001 i 2004 sí es va poder arribar a acords amb la Conselleria mentre que "ara no està sent possible ja que a la reunió que s'ha produït el passat dia 30 de maig la Institució no va respondre a la proposta que van lliurar tots els sindicats el dia 28 de maig".


El Govern destinarà 650.000 euros per cofinançar les millores de Prada de Moles - FÒRUM.ad\nEl Govern destinarà 650.000 euros per cofinançar les millores de Prada de Moles\nOn: 19/11/14 20:10\nEl Govern ha aprovat el conveni amb el Comú d’Encamp per tal de participar amb un màxim de 650.000 euros en la inversió per millorar les instal·lacions esportives de Prada de Moles. D’aquesta manera, el Govern col·laborarà en aquestes obres que es compartiran amb el Comú encampadà.\nLa voluntat és la de reformar, modernitzar i adequar a les noves necessitats les instal·lacions existents a la zona de Prada de Moles, a Encamp, motiu pel qual el Comú té previst promoure properament l’obra d’habilitació i millora d’aquesta superfície.\nL’actuació millorarà significativament les instal·lacions, diversificarà les activitats esportives que es desenvoluparan, possibilitarà un increment de l’ús d’aquest equipament i permetrà que aquest sigui utilitzat de forma freqüent tant per organitzacions esportives de la parròquia com també pels alumnes de l’escola andorrana, que es troba situada en les proximitats.\nAixí, la participació del Govern en la inversió ha estat justificada pel Consell de Ministres per motius d’interès general i nacional, ja que fomentarà la pràctica de l’esport popular pel fet de posar aquesta zona a disposició de clubs i organitzacions esportives de la parròquia, i en segon lloc també suposarà un complement per a l’escola andorrana d’Encamp en tant que les instal·lacions seran utilitzades en el marc de les activitats escolars.\nEls equipaments que resultaran d’aquestes obres seran un camp hàbil per a rugbi i futbol, dues pistes de tennis, dues pistes de pàdel i altres equipaments auxiliars que el Comú d’Encamp consideri convenients.\nA més de la partida descrita, el Govern també participarà amb l’execució de la base de pavimentació sobre la que es col·locarà la gespa artificial del camp de rugbi i futbol, en aquest cas en el marc de la campanya anual de pavimentació.\nPrevious Post: Campanya de comunicació sobre els drets i obligacions dels usuaris en les seves relacions de consum\nNext Post: S’aprova la creació del títol de Màster en Humanitats