La Festa del Càntir - CAN BALADIA\nHome > Blog>Root>La Festa del Càntir\nPosted By: Can Baladia In: Root On: viernes,\tagosto\t2,\t2019\t Comment: 0 Hit: 2831\nUna tradició que es remunta al segle passat, esbrina perquè ...\nLa Festa del Càntir d'Argentona\nEls inicis de la festa es remunten al segle XVII, amb la celebració de la Romeria de Sant Domingo. Pel que sembla, a mitjan segle XVII una greu epidèmia o pesta va propiciar que els habitants d'Argentona de l'època busquessin ajuda a Santo Domingo, tingut llavors com un sant protector de les aigües. Les oracions van fer el seu efecte i des d'aquells anys Argentona, per agraïment al sant, celebra el 4 d'agost la festivitat de Sant Domingo, primer com a trobada de caràcter religiós i festiu, més tard com a festa major de la vila.\nEn el transcurs de la festa, Argentona renova el "vot de poble" fet al sant i beneeix les aigües de la font de Sant Domingo segons un ritual fet exprés per a l'ocasió, sent l'únic que actualment es conserva viu a Catalunya.\nAquesta celebració va arribar a tenir un gran renom a tota la comarca, de manera que anava a Argentona gent dels pobles dels voltants. Actualment la festa congrega milers de persones procedents de tot Catalunya, l'Estat espanyol i, fins i tot, de l'estranger.\nHi havia la creença que les aigües de la font de Sant Domingo tenen poders curatius.\nPopularment es creia que les aigües de la font de Sant Domingo, un cop beneïdes segons el ritual tradicional, tenien propietats medicinals, guarint febres i dolors de tota mena, sempre i quan l'aigua fos posada en un càntir totalment nou. A causa d'aquesta curiosa condició, terrissers de les poblacions properes feien parada per vendre els seus productes del fang, i molt especialment el càntir, que és el vas més sol·licitat pel públic assistent.\nDes de l'any 1951, el dia de Sant Domènec se celebra com "Festa del Càntir", i s'inicia la numeració correlativa d'aquesta festa. Des de llavors, cada any es reprodueix un model de càntir diferent, extret de l'ampli repertori de la terrissa tradicional i que és, en certa manera, el símbol de la festa de l'any corresponent.\nBenedicció de les aigües de la font de Sant Domingo\nÉs l'acte central de la festa i el de més tradició, ja que la benedicció s'ha fet sense interrupció des del segle XVII i és un dels pocs exemples de ritual de benedicció que es conserven al nostre país.\nLa benedicció es fa després que l'alcalde de la ciutat hagi renovat el "vot de poble" durant l'ofici de Festa Major. A la benedicció es demana a Santo Domingo que protegeixi les nostres aigües de qualsevol pesta o mal, com ja ho va fer durant les greus pestes de mitjan el segle XVII.\nÉs costum beure aigua de la font amb anís un cop beneïdes les aigües, ja que és creença popular que aquestes aigües tenen propietats curatives si es posen en un càntir nou.\nDes que es va recuperar la Festa, l'any 1951, és costum reproduir cada any un model de càntir tradicional, essent molts els col·leccionistes de tot el país que any rere any han anat col·leccionant tots els models. Si el primer any es van fer 200 exemplars del càntir d'Esparreguera, el 2000 es va superar la xifra dels 9.000 exemplars venuts.\nDins de la col·lecció hi ha exemplars de gairebé totes les tipologies de càntirs (comunes, de tortell, dipòsit, decoratiu, etc.), així com de molt variada procedència (la Bisbal, Verdú, Agost, Pont de l'Arquebisbe i altres). També s'ha tingut cura de tenir representades diferents tècniques ceràmiques, com l'engalba, vidriat, negre (fumat), blanc, ceràmica esmaltada o, com el càntir de l'any 2.000, fet a motlle.\nJocs amb el càntir i l'aigua.\nDes de l'any 1963 la festa s'acompanya d'una sèrie de jocs que tenen com a protagonistes el càntir i l'aigua. La majoria ja existien des d'època antiga, però actualment només els trobem a Argentona el dia de Sant Domingo.\nEntre els jocs per als més petits trobem bufar pel broc, pescar el càntir, trencar el càntir amb els ulls tapats, cursa amb el càntir al cap i altres. Però la prova reina, la més important és la gran aixecada de càntirs, en què els concursants han de beure d'una sèrie de càntirs de mida cada vegada més gran. El més gran fa més d'un metre d'alçada i ple pesa 200 Kg.\nLES NITS A CAN BALADIA\nCan Baladia, les hores daurades de la burgesia Catalana\nCelebracions, Esdeveniments ...


Els petits estats d'Europa des d'una òptica andorrana - Tornaveu\nEls petits estats d'Europa des d'una òptica andorrana\nL'obertura al món d'Andorra té una cita obligada, d'aturada i reflexió, amb els petits estats, microestats i altres. Perquè són els que més s'hi assemblen, almenys en els paràmetres quantitatius de comparació estàndard com ara l'extensió territorial, població, pes econòmic, recursos naturals, entre altres. És per això que l'any passat, amb motiu de la 28a edició de la Diada Andorrana a la 47a edició de la Universitat Catalana d'Estiu a Prada de Conflent es van realitzar un seguit de conferències que van permetre treure el cap per la finestra sobre Mònaco, l'Estat Vaticà, Luxemburg, San Marino, Liechtenstein, Suïssa, Estònia, Malta, Islàndia, Xipre i Eslovènia, així com altres petits estats.\nAquestes conferències s'han aplegat en el llibre Andorra i els petits estats d'Europa que pretén oferir elements per a la reflexió en un món en què homogeneïtzació global condicionarà cada cop més les decisions geopolítiques. I això es fa a través de les experiències de les realitats d'aquests estats que poden compartir problemes similars pel fet de ser països petits.\n"Conèixer-nos millor, ser conscients de les nostres existències i realitats i provocar accions de relació esdevé una necessitat", exposa Àngels March presidenta de la Societat Andorrana de Ciències, entitat que va promoure la presentació del llibre el passat 9 d'agost al Museu MW de l'Electricitat, amb la presència de Gilbert Saboya, ministre d'Afers Exteriors d'Andorra, Albert Moles, director general de Forces Elèctriques d'Andorra, i Àngels March.\nAlguns dels temes que es tracten al llibre són aspectes relatius al comerç electrònic, la meteorologia, la salut, les especificitats, les estadístiques, l'adaptabilitat, els interessos comuns, la Unesco, els reptes polítics, la Unió Europea, l'acord d'associació, la globalització, la Creu Roja, els Jocs dels Petits Estats d'Europa, els organismes internacionals i les consonàncies i les dissonàncies. Temes que són d'importància cabdal, si es té en compte que el 2021, Andorra acollirà els Jocs dels Petits Estats d'Europa. Andorra i els petits estats d'Europa s'ha publicat amb el suport del Govern d'Andorra, FEDA Cultura i aportacions privades.\nLes propostes de comunicacions es poden presentar fins al 23 de febrer\nLa trajectòria i i les lluites d’Isabel Clara Simó en un llibre\nJordi Tormo repassa els orígens i trajectòria de l’escriptora a ‘Isabel-Clara Simó. Una veu lliure i compromesa’ (Ara Llibres)\nConvocada la 36a del Premi Valeri Serra i Boldú, dotada amb 5.000€ i la publicació de l'obra per l'estudi guanyador.


El temps a Palamós: Segon tornado en poc temps a Istanbul\nSembla que Istanbul s'ha convertit en la capital dels tornados, ja que aquesta ciutat situada a la confluència d'Europa i Àsia, s'ha vist afectada de nou per aquest fenomen extrem.\nSi el passat 19 de juny ens arribaven informacions i vídeos d'una tromba marina que s'havia convertit en tornado, (vegeu aquest article: http://tempspalamos.blogspot.com.es/2014/06/tornado-istambul.html) el passat dissabte 2 d'agost es va repetir una situació molt semblant.\nLes tempestes violentes que afectaren la zona metropolitana d'Istanbul, causaren danys i inundacions en molts barris. Alguns d'aquests danys foren provocats per una tromba marina que es convertí en tornado, i es concentraren en varis districtes de la regió de la Banya d'Or i Eminonu.\nLes imatges que mosta el vídeo són prou clarificadores del gran impacte que causà aquest fenomen violent.\nCal destacar que la formació de trombes marines en aquesta regió és relativament freqüent en situacions de tempestes violentes, no obstant, es pot considerar com un fet molt estrany que en poc temps dues d'aquestes mànegues s'hagin convertit en tornados i hagin causat danys considerables.


NOTA HISTÒRICA DEL SANTUARIA DE LA MARE DE DÉU DE LA VICTÒRIA\nDesconeixem la data de la trobada de la mare déu de la victòria, que segons conta la tradició al pastoret joan boi enmig d'un seguici angelical en el lloc anomenat de les tres creus de la muntanya de la victòria d'alcúdia;\nL’origen històric del Santuari s’ha de relacionar amb la vida eremítica i anacorètica de final del segle XIV. Consta que a l’any 1395 un ermità, dit Arnau Got, vivia en aquestes contrades, de manera que es podria considerar el precursor del santuari.\nTot i això, els documents ens situen aquest origen l’any 1403, quan habitava aquest indret l’ermità fra Diego Garcia, a qui el bisbe Lluís de Prades concedí permís per dir-hi missa. Aquest ermità hi féu vida anacoreta durant vint anys, i durant dècades el santuari fou conegut amb el nom de la cel·la de Fra Diego. L’any 1426 morí Fra Diego i, posteriorment, habitaren l’ermita fra Joan Coll i Gabriel Pou.\nEntre mitjan segle XV i mitjan segle XVI es fan càrrec de l’oratori els frares carmelitans, dirigits per fra Antoni d’Àvila, qui s’intitulà prior del Monestir de la Mare de Déu de la Victòria el 23 de març de 1522. En aquesta etapa el santuari rebrà el nom de Mare de Déu de la Victòria, nom que es va fer popular arran de la Germania a Alcúdia (1521-1523). En aquest període es feren obres de restauració al santuari, per la qual cosa la imatge de la Mare de Déu romangué a Alcúdia algun temps. L’any 1524 s’hi instaurà una capellania per dir misses els diumenges i dies de festa.\nEntre 1576 i 1653, amb autorització de la Universitat, els ermitans tornaren habitar el Santuari. En aquest període és significativa la data de 1644, quan els jurats nomenaren la Mare de Déu de la Victòria patrona d’Alcúdia i fixaren el 2 de juliol, dia de la Visitació, per celebrar la festa de la Mare de Déu al Santuari.\nAquesta decisió canvià el concepte de l’oratori, fins aleshores lloc de culte i oració. Així l’any 1652 s’acabà de construir una torre més important i elevada i es va concebre la planta baixa com un espai eclesial on poder-hi celebrar oficis.\nCap al darrer terç del segle XVII, el santuari passà a ser custodiat per donats, matrimonis que guardaven l’ermita i atenien els pelegrins, sota les directrius dels jurats d’Alcúdia i dels obrers del santuari.\nDurant el segle XVII es feren obres importants a l’edifici, concretament entre 1608 i 1644, encara que la reforma definitiva de nova construcció va tenir lloc entre els anys 1685 i 1704, gràcies a l’impuls del reverend Dr. Tomàs Serra i Joan. La fesomia del nou oratori, que es beneí el 2 de juliol del dit 1704, és la que ha arribat als nostres dies: una construcció sòlida i d’aspecte defensiu. L’edifici comprèn l’església, situada a la planta baixa, i l’hostatgeria, que ocupa les dues plantes superiors a les quals originàriament s’hi accedia des de l’interior.\nLa darrera reforma d’envergadura de l’hostatgeria s’ha dut a terme a les acaballes del segle XX. Les obres foren inaugurades el 2 de juliol de 2001 pel bisbe Mons. Teordor Úbeda Gramage, juntament amb l’empedrat de l’esplanada de l’ermita.\nTombant el nou segle s’emprenen les obres de restauració de l’interior de l’ermita, les pintures de les capelles laterals, la imatge de la Mare de Deu i el retaule major.\nLa imatge de la Mare de Déu és una talla gòtica de fusta policromada de 69 cm d’alçada, d’autor desconegut, on apareix asseguda amb l’Infant Jesús dret sobre un genoll de sa Mare, que porta una bolla en la mà. Al llarg del temps la talla s’ha sotmès a distints processos de restauració a causa del seu deteriorament. La darrera intervenció es va dur a terme l’any 2008 de forma molt acurada, amb la recuperació dels colors originals de la talla.\nJuntament amb la talla s’han restaurat la peanya i el nínxol on s’entronitza la Mare de Déu, de manera que s’han deixat al descobert les pintures originals i s’han retirat elements afegits en restauracions anteriors.\nLes obres culminen l’any 2011 amb la reparació del trespol del presbiteri i la restauració del retaule major, i com a obra nova es col·loca un altar i un ambó de pedra. Aquest mobiliari litúrgic ha estat obra del tallista Bernat Reig Muscaroles.\nFrancesca M. Serra i Cifre\nAlcúdia, juliol de 2014


Xisco Muñoz: "L'Sporting és un rival directe"\nEl migcampista avisa del perill dels asturians\nAl Llevant esperen un partit "molt complicat" davant l'Sporting de Gijón. Demà faran un entrenament a porta tancada, i Luis García podrà comptar amb gairebé la totalitat de la plantilla per primer cop en tota la temporada, després de les recuperacions de Rafa Jordá i Felipe Caicedo\n1 min. València 09/12/2010 21:57\nL'enfrontament davant l'Sporting de Gijón no és una final, però sí serà un duel molt important, segons ha reconegut Xisco Muñoz. "Ara és un moment important per marcar diferències, perquè l'equip segueixi creixent. Sumar abans de Nadal seria clau per tenir marge de punts".\n"Serà molt difícil", prediu Xisco. "Ells s'hi juguen moltíssim. Guanyar-nos seria tornar a agafar aire, i per això sortiran molt motivats, amb molta força. Al seu camp l'afició està molt a sobre i ens obligaran a sortir concentrats des del primer minut".\nRecuperat ja de la lesió muscular que l'ha mantingut allunyat de l'equip les darreres tres jornades, el migcampista s'ha mostrat prudent. "He recaigut i ara m'ho prenc tot amb més calma, amb precaució. És bo que m'hagi recuperat en tres setmanes, pensàvem que hauria d'estar més temps fora". I confia en el fons d'armari de l'equip. "Tenim una plantilla àmplia, on tothom vol i pot sumar. Els que entrem ara haurem d'aportar més, però el més important és que qui jugui segueixi sumant".


«La Tramun és la cursa més guapa que he corregut mai» - Diari de Girona\n«La Tramun és la cursa més guapa que he corregut mai»\nEls ciclistes estrangers d'elit que, aprofitant la seva entrada al circuit internacional, han fet per primer cop la prova, marxen convertits en ambaixadors del territori i dels corriols gironins\ngirona | marc verdaguer 18.10.2016 | 09:29\nMolts aficionats al ciclisme recorden amb més bon regust de boca la darrera edició de la Vuelta Espanya, la guanyada per Nairo Quintana, que no pas el Tour de França que es va emportar Chris Froome un parell de mesos abans. Etapes més mogudes i amb nombrosos atacs van enganxar més els espectadors davant de la televisió fins a la victòria final del colombià del Movistar. Una de les etapes d'aquella Vuelta, la considerada jornada «reina» de la muntanya amb final a dalt del cim de l'Aubisque, se la va emportar el veterà ciclista holandès del Lotto Soudal Robert Gesink. Una gran victòria per a Gesink, un corredor de molta qualitat i reconegut en el pilot internacional, que passa molts mesos a Girona des de fa anys i que diumenge va posar punt final a la seva temporada disputant, sense pressió, una cursa poc habitual per a un professional de carretera: La Tramun. Gesink va completar els 68 quilòmetres de corriols entre els Hostalets d'en Bas i Girona amb una mica més de cinc hores. Acompanyat del seu compatriota i company d'equip al Lotto, Dennis Van Winden, Gesink va entrar en la posició 96, a gairebé una hora i mitja del guanyador, el belga Sebastien Carabin, sense treure la seva vena competitiva però deixant per escrit a les xarxes socials que La Tramun havia estat «una gran experiència entremig de bojos especialistes de la bicicleta de muntanya».\nCom la resta de participants en la prova organitzada pel BTT Fornells, Gesink i Van Winden varen gaudir d'una cursa que, amb el segell ideològic de l'introductor al BTT a Catalunya Fidel Freixes, s'allunya molt l'esquema de recorreguts per pistes forestals on es pot córrer molt de pressa i on la potència i la resistència acaben sent més importants que la tècnica. Fidel Freixes tenia clar que «un bon ciclista de carretera pot ser-ho en algunes curses de BTT, però ho té més complicat a La Tramun» com també sabia que no tots els ciclistes estrangers que venien a l'edició d'enguany, cridats per l'entrada de La Tramun al circuit MTB Marathon World Series, destacarien entres els corriols de la Garrotxa, per molt bon palmarès que tinguessin. «Ha estat molt divertit perquè són tants quilòmetres de singles tracks que es fa realment complicat arribar a l'últim quart de la cursa, en els darrers 10 quilòmetres em pensava que no arribaria i m'anava dient "quant falta, quant falta"», reconeixia ja després d'arribar a Fontajau l'italià Denis Fumarolo, tercer millor biker sub-23 del seu país, que amb tot es mostrava encantat d'haver vingut a córrer La Tramun: «La veritat és que és divertit i dur; estic content d'haver viscut aquesta experiència».\nDies abans de la prova, Freixes explicava que un dels objectius dels canvis en aquesta edició de La Tramun -acabar a Girona i entrar en el calendari UCI- era aconseguir que vinguessin corredors de fora que, un cop haguessin descobert la prova, fessin de caixa de ressonància explicant arreu les bondats de la prova i les peculiaritats d'un territori, el gironí, que ell considera «un paradís per al BTT». I la realitat és que, des d'aquest diumenge, la prova gironina tindrà un ambaixador d'excepció amb el belga Sebastien Carabin que, després de guanyar, no va escatimar elogis per a La Tramun; «He corregut per tot el món i aquí m'anava dient a mi mateix durant la cursa "que guapo, que guapo", tota l'estona per corriols molt guapos i la veritat crec que és la millor carrera que he corregut mai».\nProfessional des del 2012, i actual subcampió belga, Carabin fa anys que volta pel món en curses de BTT i diumenge se sentia «feliç» per haver descobert una prova diferent que, en categoria femenina, es va endur la catalana Clàudia Galicia que sabia millor que ell on es ficava. «Vaig venir fa quatre anys i la vaig trobar excessivament tècnica, però llavors tot just començava i ara l'he gaudit molt més en un recorregut espectacular», va dir Galicia, admetent que «està clar que guanyant sempre ho gaudeixes més». Entre altres, la muntanyenca i biker catalana va superar diumenge a la primera del rànquing espanyol, l'andalusa Maria Díaz que, des del tercer graó del podi, també va tornar cap a casa amb un reguitzell de bones paraules. «És un circuit pur de mountain-bike en què vas pensant d'anar amb compte per no acabar pagant l'esforç al final amb un paisatge molt bonic i en el qual he gaudit molt de la lluita amb les rivals», va explicar Díaz abans d'afegir que «no havia estat mai a Girona i m'ha encantat, és una ciutat bonica en la qual teniu el camp a tocar i hem pogut gaudir dels racons dels corriols que teniu per aquí».


Comencen els cursos XPLAI | Xarxa Òmnia\nInici > Notícies > Comencen els cursos XPLAI\nDilluns la Xarxa Pública Local d'Accés a Internet (XPLAI ) inicia la desena edició dels cursos sobre noves tecnologies, concretament d’ofimàtica i Internet.\nL'Atrium Viladecans va organitzar la inauguració de l'edició 2011-2012, que la va presidir l'alcalde de Viladecans, Carles Ruíz, i el gerent de la Fundació Ciutat de Viladecans, Joan Bassoles.\n“Ens estem preparant per a la ciutat del futur, perquè molts serveis i tasques quotidianes es faran a través de les noves tecnologies”, va dir l'alcalde de Viladecans durant la inauguració. Va esmentar, a més, les diferents actuacions que s'estan fent a la ciutat per apropar el ciutadà a les noves tecnologies, com ara la instal·lació de pissarres digitals a les escoles de la ciutat o l’organització de cursos sobre noves tecnologies entre d'altres.\nLa presentació dels cursos es va tancar amb una xerrada a càrrec d'Antonio Covelo de l'empresa Covelo& Co, que va parlar sobre el futur de les noves tecnologies i com s’aplicaran en les tasques del dia a dia de les persones.


PA "DE SÍNDRIA" | De colors i sucre\nHi ha dies que no saps com, però sense cercar-ho et trobes amb una idea divertida i original per un plat de cuina i… no pots estar ni un minut a intentar que et surti!\nI això em va passar aquest estiu. De sobte em vaig trobar amb un pa “de síndria”. Què era això? Doncs res més que un pa de motlle de colors imitant els de la fruita que més m’agrada de l’estiu! Es comprèn ara perquè no m’hi vaig poder estar, no?\nAnem a veure el ingredients que es necessiten.\n395 grams de farina de força (en necessitaràs un poc més)\n250 centilitres de llet\n100 grams de perles de xocolata\ncolorants alimentaris en pasta de color vermell i color verd (si són de bona qualitat es necessitarà manco quantitat, jo he utilitzat els de la marca Wilton)\n1. Dins de la llet tèbia hi dissolem la mantega. Afegim el sucre, la sal i el llevat. Ho pastam fins que tots els ingredients estiguin ben mesclats. Afegim el vermell d’ou i afegim també 2/3 parts de la farina que tenim pesada. La pasta queda enganxosa.\n2. Un cop tenim això ben pastat, dividim la pasta en dues parts, una d’elles un poc més grossa que l’altra. La més petita la tenyim de vermell (és millor fer-ho ara perquè quan afegim la farina que li falta el resultat no és tan bo i no queda un color uniforme). Li afegim farina fins que ja no s’enganxi massa als dits. Seguidament li afegim les perletes de xocolata i la pastam bé per a què quedin ben distribuïdes.\n3. Amb la part de pasta que ens queda, la dividim una altra vegada en dues parts. Una d’elles li afegim farina, igual que a la vermella, fins que ja no s’enganxi massa. Amb l’altre, abans d’afegir-li la farina la tenyim de verd.\n4. Una vegada tenim totes les pastes preparades ve el muntatge del pa. Agafam la pasta vermella, i formam amb ella un “rulo“. Reservam. La pasta blanca s’aplana amb l’aprimadora i en el seu centre hi posam el “rulo” de pasta vermella. Feim un paquet amb la blanca envoltant tota la vermella, i si és necessari, l’enganxam pintant amb llet. Repetim el mateix procés amb la pasta verda.\n5. Posam mantega al motlle on enfornarem el pa i també una mica de farina, perquè no s’enganxi. Posam el pa dins el motlle (amb la part lletja cap abaix), l’embolicam i ho deixam tovar tot fins que hagi doblat la mida.\nL’enfornam uns 35 minuts a 180º. Si trobam que agafa massa color per la part de damunt li posam un tros de paper de forn per sobre.\nI ja tenim un pa “de síndria”! És boníssim tot sol, o amb confitures, o… nutella… mmmm…\nPD: He fet aquesta recepta per a gent diabètica canviant el sucre per sucre per a diabètics i les perles de xocolata per xocolata sense sucre trossejada molt petita.\n27 de Setembre de 2014\tper decolorsisucre\nRespondre\tJoan Estelrich Llull 28 de Setembre de 2014 a 14:42\nQuines goles! Quan tengui goles d'estiu aquest hivern, faré un pa de síndria! 😀\nRespondre\tJoana Maria Melis 28 de Setembre de 2014 a 14:44\nRespondre\tBàrbara Betlem Llinàs Tauler 29 de Setembre de 2014 a 9:13\nEnhorabona per aquest nou projecte segur q te molt i molt d'èxit!!!\nRespondre\tJoana Maria Melis 29 de Setembre de 2014 a 9:35\nMoltes gràcies Bàrbara!\nRespondre\tPA DE SANT JORDI | De Colors I Sucre 21 d'Abril de 2016 a 6:05\n[…] la meva tutoria de l’institut durant uns quants dies!Res, que he aprofitat la recepta del pa de síndria (la primera recepta del blog!) i adaptar-la per fer aquest pa de Sant Jordi. Pràcticament no he […]


L'advocat de Diego Torres insulta Gallardón: «Aquest home és idiota» - Diari de Girona\nL'advocat de Diego Torres insulta Gallardón: «Aquest home és idiota»\nL'exalcalde de Madrid qualifica d'«eficaç» la col·laboració d'Urdangarin amb Madrid 2016\npalma | efe/ddg 13.05.2016 | 00:00\nL'advocat de Diego Torres, Manuel González Peeters, va insultar l'exministre i exalcalde de Madrid Alberto Ruiz-Gallardón, sense que aquest ho escoltés, en xiuxiuejar al seu client durant el seu interrogatori: «Aquest home és idiota». La desqualificació no va ser percebuda a la sala però la van recollir els micròfons durant la declaració com a testimoni de Ruiz-Gallardón en el judici del cas Nóos que se celebra davant la secció primera de l'Audiència de Palma.\nEn el seu torn d'interrogatori, l'advocat de Diego Torres va mostrar al testimoni diverses fotografies en què apareixia amb Iñaki Urdangarin en l'acte de presentació d'un llibre. González Peeters va destacar que en les imatges es veien documents amb el logotip de l'Institut Nóos, al que Ruiz-Gallardón va replicar que era impossible que quan va assistir a l'acte apreciés aquest detall.\nAquesta rèplica va motivar la reacció de l'advocat amb un comentari que li va retreure la presidenta del tribunal, Samantha Romero, que va intervenir també després quan González-Peeters va contradir l'afirmació del testimoni que era «un fet» que havia estat convocat a un esdeveniment per la universitat Esade.\n«No és un fet, és un fet segons vostè», va dir González Peeters, davant el que la magistrada va ordenar: «És suficient». Immediatament després l'advocat del soci d'Urdangarin va xiuxiuejar a Torres, que seia al seu costat, «aquest home és idiota».\nL'exalcalde de Madrid va qualificar d'«eficaç» i «indubtablement efectiva» la col·laboració que va oferir Iñaki Urdangarin a la candidatura olímpica Madrid 2016. Si bé no va saber que s'havia formalitzat un conveni amb la Fundació Esport Cultura i Integració Social (Fdcis) d'Urdangarin i que va cobrar una retribució, Ruiz Gallardón va lloar el treball exercit pel marit de la infanta Cristina.\nPer part seva, el cap de la Casa Reial de 1993 a 2002, Fernando de Almansa, va viatjar a Denver (Estats units) per consultar amb la infanta Cristina i el seu marit la seva «posició» davant seu processament en el cas Nóos, gestió que va fer en nom del Rei Joan Carles. Va indicar que a aquesta reunió amb els llavors ducs de Palma també va acudir com a conseller de Telefónica, empresa per la qual treballava en aquelles dates Urdangarin i que li va encarregar «valorar també quina era la posició del duc».


La Barca d'Alcosser, per Vicent Ventura - Castelló Notícies\nInici Autors/res La Barca d’Alcosser, per Vicent Ventura\nBarca d'Alcosser 1903 amb Talens\nCastelló des de el camí de la barca\nFins a l’època en què es van construir els actuals ponts, tot el trànsit entre el nord i el sud del riu Xúquer en la nostra àrea local es va fer per la Barca d’Alcosser, aigües baix de la desembocadura del riu Albaida.\nEs pot dir que el camí que porta de la barca d’Alcosser al nucli urbà de Castelló, passant pel Molí Nou i el Segon Pont, i al que entra pel barri de l’Ermita, va ser durant segles una autèntica autopista per on passava el trànsit propi dels temps passats, va fer de Castelló un enclavament geogràfic privilegiat i va permetre el manteniment d’un gran hostal de carretera.\nRestes del Hostal\nEls últims vestigis d’ell encara estretixen la confluència del carrer Major i el de la Lira Castellonera, fet pràcticametn tot ell, fins al carrer de la Sèquia en els terrenys que ocupava, junt a la fonda de la familia Peris i front a la Capella de la Sang.\nLa complexitat del terreny pels continus canvis de llit del riu Xúquer després del seu desencaixonament dels terrenys muntanyosos i la desembocadura del seu afluent Albaida, amb una gran zona de tancats meandres i grans deposicions d’al·luvió durant les contínues riuades, van impedir durant segles la construcció d’un pont en la zona.\nVa haver-hi moltes més barques en el Xúquer, però era esta la que estava situada en la ruta de l’antiga “Via Augusta”, extensió de la Via Domitia a Espanya, que va del Col de Panissars, (Pirineus), no lluny de l’actual Col Du Perthus, fins a La Jonquera, Girona, Barcelona, Tarragona, València, Còrdova, Carmona, Sevilla (Hispallis) fins a Cadis (Gades).) i el seu recorregut des de València fins a Almansa.\nEixia de València (i pel que després seria Catarroja, Silla, Almussafes, Algemesí), creuava el Xúquer per un pont a Sucro (Alzira?), i per on seria Carcaixent, La Pobla Llarga, Manuel, passava a prop de Xàtiva, Canals i els pobles de la futura Costera de Ranes i seguint la vall del riu Canyoles, prenia el camí del port d’Almansa. L’alternativa era creuar el Xúquer per Alcosser, pedania d’Alberic, i anar per Castelló cap a Manuel reprenent la ruta.\nEl Xúquer ha sigut l’arquitecte i constructor de la comarca de la Ribera. Marca l’eix al llarg del qual s’articulen simètricament els ambients riparis, els successius nínxols ecològics, les arquitectures bàsiques del paisatge i fins a les morfologies del territori. Però a més el riu dels riberencs és un producte de la història humana que ha anat unint les formes de viure i habitar una zona d’inundació. No gratuïtament els propis riberencs han anat modelant el Xúquer aprofitant-lo per a realitzar diverses activitats productives en la ribera fluvial.\nCalafatejant una de les barques\nLes barques són un testimoni del passat encara pròxim del riu, i pertanyen a la llarga memòria del riu. L’aigua i el riu, unit a la seua població, l’economia, el paisatge i el patrimoni cultural són l’element comú d’esta zona. I un dels referents d’este patrimoni i paisatge singular són precisament les barques, desaparegudes en la seua totalitat hui en dia, i quasi oblidades. Les barques ens documenten sobre el dia a dia dels diferents passos fluvials per uns paratges ara abandonats, sobre la diversitat d’un riu d’aigües abundants abans de les obres de regulació i expansió dels nous regadius, i sobre les generacions i sagues de barquers i de mestres fusters i calafatadors.\nLes barques planes i amples, humils, transportadores de veïns, viatgers o càrregues ens parlen d’un Xúquer viu i pròxim, brillant i profitós. La barca va ser, per als riberencs, un vehicle d’unió i de comunicació.\nLa seua història és també una història de personatges: barquers, calafatadors, transeünts i veïns de les diferents localitats de la Ribera. Des de la mateixa conquista cristiana del segle XIII, els rius i les barques de pas van ser considerades regalies, i per tant formaven part del Reial Patrimoni. En alguns casos estes es van mantindre en mans de la Corona, en altres els privilegis van ser atorgats a senyors particulars, com és el cas de la majoria de barques del Xúquer. Al costat d’estes barques d’ús públic i complement de la xarxa de camins, es documenten també barques privades, entre les quals destaquen les que formaven part de l’utillatge dels molins i les denominades “sorreres”, algunes d’elles encara en actiu.\nEns conten els historiadors que el gual que ocupava la barca va ser probablement el que va utilitzar Jaume I amb les seues tropes per a arribar a la Xàtiva andalussí. La referència més antiga que es coneix sobre elles és una franquícia concedida a l’abat de Valldigna per a poder utilitzar les seues barques de Segayren, Albalat i Riola. De l’any 1388 data un primer llistat de barques del Xúquer. Poc després la documentació notarial arreplega una subhasta dels peatges d’Alzira i de la barca d’Alcosser. El control dels passos del riu entre Alzira i Cullera no va estar exempt de problemes, així trobem un primer procés entre Corbera i Huc de Mur per diverses barques en 1432. Els litigis sobre els drets de barques van continuar a través de la història. Es coneixen també exemples de barques per a ús particular que daten de l’any 1416 i 1460.\nPràcticament fins al segle XX només havien ponts a Alzira i Cullera. La dificultat per a posar ponts resistents a les inundacions es va suplir, per tant, amb les barques de pas, que en l’Edat Mitjana eren 4 entre Alzira i Cullera (Albalat, Segayren, Riola i Fortaleny) i 2 entre Cofrentes i Alzira (Sumacàrcer i Alcosser). Front als rius de les característiques del Xúquer, l’única alternativa la donaven els ponts de fusta o de barques, o les barques pròpiament dites, utilitzades en el riu fins al segle XX.\nPont del Rei vist des de la mota\nPer diferents raons, l’obra s’abandonà i va reprendre dos vegades fins que en 1801 van cessar definitivament sense acabar-lo. Molt va haver de veure els continus pleits que va interposar el concessionari de les barques que temia que la gent travessara el riu pel nou pont, eliminant la seua segura font d’ingressos.\nPont del Rei en restauració\nLes convulsions polítiques de 1801 en la comarca van ser importants. Motins contra les milícies provincials a València, Castelló de la Plana, Segorbe, Alzira i Xàtiva, sèries de males collites i forta pujada de preus, van provocar al setembre la negativa a pagar els drets senyorials. Va haver-hi motins populars a Alcàntera, Beneixida, Càrcer, Senyera, l’Alcudia de Crespins, Carlet, Antella, i els més greus d’Alberic, on els segadors d’arròs van prendre la vila tot el mes en nom de Pep el de l’Horta, i es van picar els escuts senyorials de la casa de la Batlia i de la Fonda, van destituir l’alcalde i van derrocar la forca de la muntanyeta de Santa Bárbara. El capitost de la revolta va ser Marià Alapont, barquer d’Alcosser.\nBateria napoleònica de Gavarda\nDesprés va vindre la guerra contra els francesos de Napoleó entre 1808 i 1812 en la que va ser un punt de gran importància estratègica, com demostra la bateria de canons que es va emplaçar en la que hui és coneguda com “serra de la bateria”, sobre la qual s’ha construït el nou poble de Gavarda després de la pantanada de 1982, i que domina tota la zona de les barques i el pont des de la seua escassa altura. Mes tard les guerres carlines, que feren necessari fortificar Alberic en 1839.\nVista des de la bateria napoleònica\nEn 1840 abdicaria la reina Maria Cristina que havia donat l’orde de refer el projecte i iniciar de nou l’obra del pont sobre el Xúquer, i en 1841 assumiria la regència el general Espartero i el vell projecte del pont es perdria definitivament sense ser reiniciat, entre les convulsions polítiques i socials del final del segle XIX. Ja a principis del segle XX es van construir sis ponts metàl·lics des de Gavarda a Cullera (el d’Alzira, el de Cullera, el de Gavarda -1917- i els d’Albalat de la Ribera, Riola-Sueca i Sueca-Corbera). Hui podem visitar-lo com mut testimoni dels canvis de la comarca.\nPont de Gavarda, de 1917\n-La d’Alcosser: alqueria entre Gavarda i Alberic, despoblada en el segle XIX, és la més antiga i apareix documentada des del segle XIII. Era denominada Barca del Rei, i va dependre en el segle XVII del Duc de l’Infantatat.\nAl construir-se la carretera l’any 1786, Carles III va recuperar la regalia instal·lant una nova barca entre Alcàntera-Beneixida i Gavarda-Alberic, la nova Barca del Rei, separada uns 400 metres de la primera d’Alcosser.\nVist des de la entrada del pont\n-La de Sumacàrcer: va ser col·locada en el riu per privilegi de l’any 1431, va deixar de prestar els seus servicis al voltant de 1960 al construir-se una passarel·la de peatge, com la pròpia barca, que es va mantindre en eixes condicions fins a la pantanada de 1982.\nBarca de Tous\n-La de Tous: encara que amb usos medievals, va començar a tindre presència continuada des de l’any 1617, i es va mantindre en el Xúquer fins als anys 70 del segle XX, quan el poble de Tous va canviar d’emplaçament per la inundació a l’omplir-se la nova presa.\n-La d’Antella i Cotes: coneguda per “la barqueta” va començar a exercir com a vehicle de pas entre les dos poblacions l’any 1684, encara que només a partir de 1756 va tindre privilegi reial.\nBarca de Antella i Cotes\nLa barca més jove ha sigut la que més ha durat, encara el 20 d’octubre de 1982, dia de la “pantanada” de Tous feia el servici per al que va ser construïda.\nLes reparacions de les barques i la construcció de les noves naus anava a càrrec dels mestres fusters i calafatadors. Les seues dimensions no eren les mateixes, solien tindre més de 10 metres d’eslora i més de 4 de mànega. Per a la seua construcció s’utilitzava sobretot fusta de pi roig, eren calafatades amb la màxima atenció per dins i fora, amb quitrà i estopa. Cada any, l’administració gastava considerables sumes de diners en la reparació i manteniment de les barques, el seu equip i els molls.\nEls treballs diaris del barquer consistien a buidar d’aigua de la bodega quant si hi havia produït alguna filtració, soltar les cadenes de l’amarrament, girar el rem i estirar el cable per a acostar bé la barca i facilitar el còmode accés de les persones i els animals que esperaven; i després, arrancava amb esforç el moviment de la barca cap a l’altre costat, que per efecte del corrent continuava sola a l’esvarar sobre el cable amb ajuda del torn.\nRellotge a la casa de la Barca\nEn Castelló tenim pocs vestigis ja del que va ser la barca. Ens queda el camí, que continua sent el “camí de la Barca”, i la casa que habitaven els barquers i les seues famílies, “la casa de la Barca” en el mateix camí, amb el seu emblemàtic rellotge de sol, i que després de la desaparició de la barca va ser propietat de la família Martí i hui està en prou bon estat, però repartida entre diversos propietaris.\nLa casa de la Barca hui\nAlcosser era un xicotet lloc pertanyent a Alberic, i la barca era una concessió propietat del Duc de l’Infantat, baró d’Aberic, membre de l’alta noblesa castellana i Gran d’Espanya. El xicotet poblament va ser abandonat després que l’arrasara la riuada del 4 d’octubre de 1779 i va desaparéixer definitivament en la de 1864. Hui no queda cap vestigi dell lloc exacte on es trobava.\nL’últim barquer d’Alcosser va ser Pepe Talens. Potser vos sone. El seu fill va arribar a ser un autèntic triomfador en el món de la música, i molt volgut en el nostre poble, i fa anys que Castelló li té merescudament dedicat un carrer important en la mateixa carretera que el creua, el de Josep Talens, “El Barqueret”.\nBarca d’Alcosser 1903 amb Talens\nGràcies a un benvolgut amic, vos puc deixar una magnífica foto de 1903, on podeu veure la barca d’Alcosser amb Talens manejant-la. Si voleu tindre-la en molt alta resolució per a poder imprimir una còpia, podeu baixar-la en el següent enllaç en alta resolució 3423 x 2193 pixel .\nArticle anteriorMascletada a Castelló a càrrec de la pirotècnia Caballer FX – fotos\nArticle següentCastelló suma un contagiat hui 23 d’octubre, cal extremar les precaucions\nJosep Marí Garcia 01/09/2020 At 10:33\nReferent al text és nomena a Sucro com a possible Alcira. Comentar que Sucro va ser el campament que va alçar Escipion en el camí per a conquistar la ciutat de Cartago Nova i que algunes fonts el situen en Albalat de la Ribera. Aquest justament li quedava a mig camí on deixa uns soldats per asegurar l’abastiment d’aliment i d’armes per a les tropes.


Palafrugell prepara els actes de la Diada a la vila • Ràdio Capital de l'Empordà\nPalafrugell prepara els actes de la Diada a la vila\nL’Ajuntament de Palafrugell ultima els detalls dels actes institucionals, organitzats amb motiu de la Diada Nacional de Catalunya. Per tercer any consecutiu, la celebració tindrà lloc als jardins de Can Bech, just davant de la seu consistorial.\nEls actes de la Diada a Palafrugell s’iniciaran a 2/4 d’11 del matí a la plaça Nova amb l’actuació de la colla castellera dels Marrecs de Salt, per continuar amb una cercavila fins arribar als jardins de Can Bech on es desenvoluparà l’acte institucional de la Diada.\nUn cop als jardins de Can Bech, a partir de les 11 del matí, es podrà gaudir d’una nova intervenció castellera dels Marrecs de Salt, acompanyats del seu grallers. A les 11:50 del migdia tindrà lloc el parlament de l’alcalde del municipi Josep Piferrer i, tot seguit, es procedirà a la hissada de la Senyera al so d’Els Segadors, interpretat per la Punt Cat Cobla i la coral Nit de Juny, la qual, seguidament oferirà una actuació als assistents.\nA partir de 2/4 d’1 del migdia un vermut popular i una ballada de sardanes serviran com a tancament dels actes de la Diada a la vila.\nArticle anteriorNuvolositat i ruixats puntuals\nArticle següentL’aparcament del carrer Riera, a Sant Joan, ja té connexió amb el carrer d’Àngel Guimerà


Segons el Santos, Neymar només cobrava 70.000 euros a l'any | Ràdio Barcelona | Cadena SER\n25 de octubre de 2021 Actualizado a las 13:16 CEST\nLa documentació remesa pel club brasiler a l'Audiència Nacional només reflecteix el salari del jugador, que no arriba als 68.000 euros. No apareix ni la clàusula de rescissió\nEl brasileño ha llegado este lunes a Barcelona para su presentación como jugador del equipo que dirige Tito Vilanova. / REUTERS\n03/06/2014 - 16:09 h. CEST\nFonts pròximes al cas la qualifiquen de "presa de pèl"\nFa pocs dies , l'Audiència Nacional va rebre els papers que havia demanat al Santos i al pare de Neymar sobre el fitxatge del jugador pel Barça però la documentació aportada , segons diverses fonts relacionades amb el cas , és "una presa de pèl" .\nEl jutge Pablo Ruz va demanar al Sants que enviés el contracte de Neymar amb el club brasiler . Segons la documentació remesa , el sou del jugador no arribava ni als 70.000 euros a l'any . El contracte que ha enviat el club brasiler consta d'una sola pàgina on només apareix el sou del davanter en reals , la moneda brasilera , que al canvi no arriba ni a 68.000 euros . També reflecteix que és vigent fins al 2014 i la clàusula de rescissió no surt especificada sinó que remet a uns articles de la legislació brasilera .\nAquest contracte és important perquè es va signar el novembre de 2011 , just una setmana abans que Neymar i el Barça pactessin el fitxatge per 2014 , a través de l'empresa N & N.\nEl jutge també havia demanat al pare de Neymar que aportés els documents detallats de totes les seves empreses que van participar en el fitxatge , especialment , aquesta, N & N , que és a la qual el Barça va fer el pagament dels 40 milions d'euros .\nLa sorpresa és que el pare del jugador només ha enviat una modificació de domicili . És a dir , no ha remès el que li havia demanat el jutge , que reclamava l'acta fundacional on s'hauria de veure la data de constitució , la raó social de l'empresa , el capital o els accionistes que en formen part. En els documents remesos a l'Audiència no hi ha res d'això , només un simple canvi de domicili .\nAra, el jutge Pablo Ruz ha de decidir si torna a reclamar els papers al Brasil .\nSí que han rebut el contracte dels partits amistosos . En ell s'especifica que el FC Barcelona haurà de jugar un partit al Brasil , en el lloc que decideixi el Santos . En principi , el Barça té fins al 2018 per jugar aquesta trobada perquè l'acord és mentre Neymar jugui amb la samarreta blaugrana . En cas de no jugar-lo, el Barça hauria de pagar 4,5 milions d'euros com a indemnització .\nAquests documents s'afegeixen als ja aportats pel FC Barcelona fa mesos i els enviats per la FIFA , en què apareix que el club presidit per Josep Bartomeu va pagar 17.100.000 d'euros de traspàs més un bonus de dos milions addicionals si Neymar acaba sent finalista de la Pilota d'Or , com va destapar la Cadena SER en el seu moment .


Carme Cirera, regidora i exalcaldessa de Vilada, deixa la política municipal | Aquí Berguedà\nCarme Cirera, regidora i exalcaldessa de Vilada, deixa la política municipal\n21 febrer 2020 10:43\nPlega una història de la política berguedana. Carme Cirera, fins ara regidora a l’Ajuntament de Vilada i alcaldessa durant 10 anys (1995-2005), ha anunciat aquesta setmana que deixa la política després de més de mitja vida dedicant-s’hi. Des que es van constituir els ajuntaments per primera vegada en època democràtica (1979), Cirera només ha estat fora del consistori dues legislatures i mitja.\nEn declaracions a l’Aquí Berguedà, la regidora ha explicat que troba a faltar “més consens i diàleg” i considera que “aquesta legislatura no ha començat amb massa bon peu”. Tot plegat ha estat la gota que ha fet vessar el vas: “Ha arribat el moment de fer un pas al costat i deixar pas a noves generacions”. La seva substituta serà Ariadna Rodríguez.\nDe tots aquests anys a l’Ajuntament, Cirera se n’emporta “una gran experiència i l’oportunitat de conèixer molta gent”. Recorda d’una manera especial projectes com la zona esportiva, la remodelació de l’Ajuntament o el CAP, però matisa que “no serveix de res mirar al passat”. La fins ara regidora creu que “s’ha d’apuntar la mirada al futur”, i això passa per treballar per recuperar un caixer automàtic al poble i per revertir la tendència a la baixa de la població de Vilada.\nL’Ajuntament de Vilada assegura que estarà sempre “en deute” amb Cirera\nL’Ajuntament de Vilada ha emès un comunicat en les últimes hores lamentant la dimissió de Carme Cirera. En l’escrit, el consistori reivindica la tasca de Cirera com una persona que sempre ha estat “oberta al diàleg, a la negociació i sobretot al compromís”. L’Ajuntament, a més, assegura que sempre estarà “en deute” amb la regidora, “per haver ajudat a fer de Vilada un poble més viu”.\nEl comunicat sencer és aquest:\nLa Carme va ser durant 10 anys alcaldessa de Vilada i ha demostrat des de l’alcaldia i des de la seva posterior tasca com a regidora, estar oberta sempre al diàleg a la negociació i sobretot al compromís amb aquest consistori.\nPrenent unes paraules seves li estarem sempre en deute per haver ajudat a fer de Vilada “un poble més viu”. Ella ha fet seu l’esperit de treball i de voluntat per fer créixer el nostre poble i per trobar sempre aquell punt comú que aconseguia que la tasca de l’equip tingués els seus fruïts.\nLamentem que la situació actual hagi posat punt i a part a la seva etapa com a regidora de l’Ajuntament de Vilada.\nDes d’aquest consistori només podem respectar la decisió presa i desitjar tota la sort del món a la Carme en qualsevol aventura que emprengui.\nEstem convençuts que la seves ganes de treballar pel poble seguiran intactes en alguns dels molts actes on ens trobarem.\nCal destacar la seva predisposició infinita en col·laborar amb les entitats del poble i sobretot en els diferents actes culturals i tradicionals que organitza com a integrant del grup ‘la Teia’.\nConvençuts que seguirem comptant amb tu en moltes altres ocasions, només et podem dir: gràcies Carme.\nEl PSC agraeix la dedicació de Cirera\nEl Partit Socialista també ha agrait la tasca de Cirera durant tots aquests anys a l’Ajuntament. En un comunicat, la formació assegura que Cirera s’ha mostrat com “una persona propera, comprensiva, dialogant i molt eficient a l’hora de buscar recursos, prop de les altres administracions per tal d’impulsar la renovació, millora i creació de noves infraestructures, equipaments i serveis”.\nEl comunicat dels socialistes és aquest:\nEn el dia d’avui, 20 de febrer de 2020, la fins ara regidora a l’ oposició, a l’Ajuntament de Vilada, Carme Cirera Artigas, presentarà la renúncia al càrrec, per qüestions personals i poder-se dedicar a altres activitats de caràcter social i cultural. Serà substituïda per la següent de la Candidatura “Fem Pinya per Vilada – CP”, Ariadna Rodríguez.\nCarme Cirera, ha estat una persona totalment implicada en les activitats culturals i socials del municipi de Vilada, amb una llarga i profitosa dedicació a les tasques de Regidora, a l’oposició, i en el govern, i molt especialment al llarg dels 10 anys, com Alcaldessa ( 1995 – 2005).\nDurant tota aquesta etapa, al servei del poble, s’ha mostrat com una persona propera, comprensiva, dialogant i molt eficient a l’hora de buscar recursos , prop de les altres administracions per tal d’impulsar la renovació, millora i creació de noves infraestructures, equipaments i serveis. Son moltes les obres, i serveis que Vilada, ha guanyat en els seus mandats, i son molts els serveis , obtinguts gràcies a la seva intensa i constant dedicació.\nAvui, li agraïm la seva dedicació, i li desitgem una llarga i intensa activitat, en altres àmbits , tant en el poble com en altres indrets de la comarca.\nVilada per la República, l’altre grup de l’Ajuntament, també ha reaccionat a la dimissió:\nLa Carme ha estat una persona que sempre ha prioritzat els interessos del poble per sobre dels interessos personals o de partit. Tot un model, malgrat les (necessàries) diferències ideològiques. Desitgem que tinguis molta sort en aquesta nova etapa!https://t.co/2FEe6Tnrfw\n— Vilada per la República (@ViladaxRep) February 20, 2020\nAjuntament de Vilada Carme Cirera


L'Executiu estudia una suspensió en les rendes de lloguer.\nLes mesures del Reial decret-llei no preveuen mesures per l'impagament del lloguer. Davant les pressions de diferents plataformes i col·lectius socials, el Govern estudia una suspensió de dos mesos de la quota del lloguer per als grups més vulnerables mentre duri l'Estat d'alarma.\nDe la mateixa manera que el Reial decret-llei aprovat amb motiu de la pandèmia del Coronavirus atorga una moratòria per al pagament de les quotes hipotecàries per als col·lectius vulnerables, no succeeix el mateix amb la gent que està pagant un lloguer pel seu habitatge habitual i que ha estat acomiadada o té menys ingressos. El Reial decret llei no diu res sobre aquest tema la qual cosa sorprèn perquè la majoria de desnonaments ja són per impagament de lloguer i justificar l'impagament del lloguer al·legant l'estat d'alarma no valdria en el supòsit d'un particular perquè vaig poder continuar fent ús de l'habitatge. Per contra, en els lloguers de locals de negoci on el comerciant exploti allí la seva activitat sí que podria, en principi, al·legar força major i deixar de pagar la quota de lloguer pel tancament del mateix lloc que no pot gaudir del local que paga per a explotar el seu negoci.\nEn aquest context i davant les pressions efectuades per diferents entitats socials per a intentar prevenir un xoc d'impagaments en cadena (rendes de lloguers, subministraments de llum, aigua, gas, …), el Govern s'està plantejant, entre altres mesures, aprovar una important ajuda als inquilins afectats per la Kovid 19. La mateixa consistiria en una suspensió de les quotes mensuals per a aquelles persones que, arran d'aquesta crisi no puguin fer front a aquest pagament, ja sigui perquè han perdut la seva ocupació, estiguin afectats per algun ERTO, hagin d'assumir tasques de cures o siguin autònoms o pimes. En aquest últim cas, la suspensió de les quotes s'estendria més enllà de l'habitatge familiar, al lloguer del local u oficina en la qual desenvolupaven la seva activitat.\nEl cost de la mesura és ingent i considerable perquè l'Erari Públic hauria d'assumir una suspensió del pagament dels lloguers d’en principi dos mesos, encara que es podria prorrogar fins al mes posterior a la finalització de l'estat d'alarma. A més, el Govern també preveu incloure una compensació econòmica per als propietaris dels immobles que seria progressiva en funció de la quantitat d'immobles en propietat que tingui l'arrendador en el mercat de lloguer.\nFinalment, s'obligaria als propietaris a no aplicar pujades abusives dels contractes de lloguer durant els sis mesos posteriors a la finalització d'aquesta mesura.


És temps de convocar juntes generals\nEl mes de maig és època en que la majoria de societats han de preparar la convocatòria de la seva Junta General de Socis i/o Accionistes amb l’objecte d’aprovar els comptes anuals de l’exercici 2015. Per tant, excepte que estiguem totalment segurs que assistirà el 100% del capital social i que els assistents decidiran per unanimitat celebrar la Junta amb caràcter Universal, la Junta haurà de convocar-se sempre formalment.\nRecordi que entre la data de publicació de l’anunci de convocatòria i el dia previst per a la Junta ha d’existir el termini mínim d’1 mes per a les S.A i 15 dies per a les S.L, (excepte que els Estatus estableixin un termini superior) i que aquest començarà a computar-se des de l’endemà a la publicació de la convocatòria.\nÉs molt important verificar que la convocatòria compleixi amb tots els requisits legals i estatuaris, ja que, en cas contrari, aquesta serà nul·la, comportant així, la nul·litat de la Junta i dels acords que s’adoptin\nRecordatori de la presentació de Llibres\nCom ja els hem informem en altres ocasions, recordar-los que la presentació dels llibres comptables de la Societat, així com el d’Actes corresponents a l’exercici 2015 (i si escau, el Llibre Registro de Socis o d’Accions Nominatives en cas d’haver-se produït algun moviment en l’accionariat durant el citat exercici), hauran de presentar-se en el Registre Mercantil de manera telemàtica.\nRecordatori reunions del consell d’administració\nCom ja els informem en el seu moment, una de les novetats introduïdes en la Llei de Societats de Capital (LSC) per la Llei 31/2014, de 3 de desembre, és l’obligació del consell d’administració de reunir-se, almenys, una vegada al trimestre amb la finalitat que mantingui una presència constant en la vida de la societat. (Anteriorment, només tenien obligació de reunir-se dins dels tres primers mesos des del tancament del exercici social per formular els comptes anuals de l’exercici anterior).\nPer tant, els recordem que haurien de tenir present aquest canvi legal, i en conseqüència, comprovar que el Consell es reuneixi amb la periodicitat assenyalada.\nSignatura conveni Iustime Protocol Familiar\nEl passat 20 de novembre de 2015, el grup Assessoria Financera (del que forma part ESTUDI JURIDIC SANCHEZ & ASSOCIATS S.L.P), va signar un acord de col·laboració amb la xarxa IUSTIME, mitjançant el qual, el grup Assessoria Financera, comptant amb una àmplia experiència en la matèria, ofereix la possibilitat a tots aquells membres de la xarxa, així com als clients dels mateixos, de convenir la confecció i implementació de protocols familiars atenent a les necessitats específiques de cada cas.\nAsseguri’s que no procedeixen al tancament registral de la fulla de la seva Societat per falta de dipòsit dels comptes anuals.\nEls informem que el 31 de desembre de cada any el Registre Mercantil procedeix a tancar d’ofici la “fulla registral” de totes aquelles Societats que, havent tancat el seu exercici social en data 31 de desembre de l’any anterior, no hagi dipositat els comptes anuals en la citada data. (En el supòsit que la data de tancament de l’exercici social no sigui el 31 de desembre, el tancament registral es produirà transcorregut un any des de la data del mateix).\nLa conseqüència del citat tancament registral implica que no podrà inscriure’s cap acte de la Societat (excepte restringides excepcions legals) fins que s’hagi procedit al corresponent dipòsit. Per tant, si la seva societat no ha dipositat encara els comptes anuals, li recomanem que ho faci abans de finalitzar l’any.\nChecklist de Riscos Legals: comprovi el nivel de compliment de la legalitat de la seva empresa\nLa qualitat de la gestió empresarial no només està lligada a brillants resultats econòmics, sino al compliment del cada cop més gran i més complexe entorn legal de les activitats empresarials, que és una font de riscos gens menyspreable. Avui en dia el marc normatiu ha incrementat el seu abast i complexitat fins al punt que el seu eventual inciompliment és un factor de risca a considerar seriosament en qualsevol àmbit dels negocis.\nA ESTUDI JURIDIC Sánchez & De Canals hem creat un Checklist de Riscos Legals, un qüestionari amb el que pretenem donar a les empreses una eina que els proporcioni un indicador ràpid del compliment de la legalitat, contrubuïnt així en la millora dels procesos de control intern. No dubti en preguntar-nos, segur que els hi serà d’utilitat.\nLa seva empresa ja ha formalitzat el contracte amb el conseller delegat?\ndimarts , 1 de setembre de 2015\nLa Llei 31/2014 va establir com a requisit que a tota empresa en què existeixi o s’anomeni un conseller delegat o s’atribueixin funcions executives a qualsevol membre del Consell (sigui el que sigui el seu càrrec), serà necessari un contracte entre aquest i la Societat, que haurà de ser aprovat prèviament pel Consell amb el vot favorable de 2/3 dels seus membres (votació en què el conseller afectat no pot intervenir, ni tan sols assistir a la deliberació). El contracte aprovat ha de constar com a annex a l’acta de la sessió. Aquest contracte ha de ser conforme amb la política de retribucions d’administradors aprovada per la Junta i el conseller no podrà percebre cap retribució per l’exercici de funcions executives, si les quantitats o conceptes no estan previstos en el contracte.\nÉs de vital importància redactar el contracte, aprovar-lo i que consti en acta. Només així la seva Empresa complirà tots els requisits legals per a la remuneració de consellers delegats. A ESTUDI JURÍDIC Sánchez & De Canals estarem encantats d’assessorar-los.\nEl nostre article sobre devolució de la Plusvàlua Municipal, a “Difusión Jurídica”\nL’article “La Plusvàlua Municipal en tela de judici”, escrit per la nostra sòcia Cristina de Canals, ha estat publicat per la prestigiosa revista Difusión Jurídica. El convidem a llegir-lo http://bit.ly/1K9uOaW i restem, com sempre, a la seva disposició per aclarir qualsevol dubte o consulta al respecte.\nJuliol, mes de presentació dels comptes anuals\nEls recordem que les empreses han de presentar els seus comptes anuals de l’exercici 2014 en el Registre Mercantil en el termini d’1 mes des de la data de la seva aprovació per la Junta General de Socis de la Societat. Atès que la gran majoria de les empreses celebren la Junta d’aprovació de comptes durant el mes de juny (normalment al voltant del dia 30), hauran de presentar els Comptes Anuals al Registre durant el mes de juliol. La manca de presentació d’aquests comptes comporta el tancament del full registral de la societat i, fins i tot, pot arribar a imposar-se una sanció. És important, doncs, efectuar puntualment aquest dipòsit.\nAssistencia a la convenció europea d ’ADVOC, la xarxa internacional de bufets d’ advocats a la que pertanyem\nEls dies 14 a 17 de maig la nostra sòcia Gal.la Sánchez va acudir a la nostra cita anual amb ADVOC, en ocasió de la conferència europea, que aquest any va coincidir amb el 25 Aniversari de la xarxa ADVOC. La convenció es va celebrar a Brussel·les i allí es van reunir més de 100 advocats de tot el món, principalment de països europeus, però també vam comptar amb l’assistència dels membres de Moçambic, Índia, Xina, Japó i Israel, entre d’altres. La convenció va ser tot un èxit i vam tenir l’ocasió de conèixer nous professionals, comentar casos, retrobar-nos amb amics i, en general, estrènyer llaços amb advocats de tot el món, perquè quan els nostres clients els necessitin, puguem oferir-los un servei de qualitat i de la nostra plena confiança.\n« Anterior 1 2 3 4 5 6 … 13 Pròxim »


Punt Òmnia Banyoles – Pàgina 4 – Un punt Òmnia és un servei d’accés a les noves tecnologies obert a tothom, que s’ofereix en espais i/o equipaments dotats de maquinari i programari informàtic d’utilització pública i comunitària i amb el suport d’un professional que dinamitza l’espai i dóna suport a les persones.\nAvui volem posar el nostre granet de sorra perquè aquest video de les companyes de l’Àrea de Benestar Social del Consell Comarcal Pla de l’Estany tinguin el màxim de visualitzacions i “m’agrada” possibles.\nTaller 20 de novembre amb els nens i nenes dels socioeducatius!\nEl setembre ja és aquí i des de l’Òmnia tenim un munt de propostes per fer-vos! EL NOSTRE NOU HORARI LES ACTIVITATS! LES INSCRIPCIONS…\nHorari Punt Òmnia\nACTIVITATS DIRIGIDES I/O PROGRAMADES PEL DINAMITZADOR TALC + TIC:. curs dirigit a persones que participen al TALC de Càritas, amb la finalitat de vincular l’alfabetització…


Sanitat anuncia que la contribució espanyola a l'OMS s'elevarà fins als 10 milions d'euros a l'any | Consumer\nSanitat anuncia que la contribució espanyola a l’OMS s’elevarà fins als 10 milions d’euros a l’any\nL'aportació actual, xifrada en 1,2 milions d'euros, acabarà així multiplicant-se per vuit\nLa ministra espanyola de Sanitat i Consum, Elena Salgado, va anunciar ahir que la contribució anual d’Espanya a l’Organització Mundial de la Salut (OMS) s’elevarà fins als 10 milions d’euros. Això significa que l’aportació actual, que és d’1,2 milions d’euros, es multiplicarà per vuit.\nLa titular de la cartera va informar d’aquesta decisió al director general de l’OMS, Lee Jong-wook, i a la responsable d’aquesta organització per a la grip aviari, Margaret Chan, en un esmorzar privat que van mantenir durant la primera jornada de la reunió sobre aquesta malaltia, que va començar ahir en Ginebra.\nSalgado va justificar davant la premsa aquesta decisió d’augmentar la dotació a l’organització internacional afirmant que l’OMS “té un paper clau de solidaritat i de coordinació d’esforços a nivell mundial”.\naportació españa oms-ca


Els tres ous - Viquitexts\nEls tres ous\n(S'ha redirigit des de: La nau de veles d'or - Els tres ous)\nPòrtic Els tres ous\nLa nau de veles d'or Juliverdina\nUn bon llenyataire vivia feliç amb la seva bona muller en un poblet alegre a la vora d'un gran riu i a la llinda d'una boscúria tota ressonant d'udòls de feres misterioses i fins al cor de la qual mai cap home del poble no havia gosat penetrar. A les vores del riu s'estenien les hortes rialleres que donaven aliment als humils pagesos que les cultivaven.\nEl bon llenyataire també tenia la seva horta que era tot el séu tresor. Però el tresor millor que tenia era una nena que's deia Ninons. Feia la joia dels séus pares i de tota la gent del poble. Tenia una bona paraula per tothom, era treballadora i entenimentada i quan hi havia baralles entre les criatures del poble, la sola presència de la Ninons ja calmava les raons com per encant, perquè sabia acontentar a tothom amb aquelles coses que els hi eren particularment agradables. Mai se l'havia vista ofesa, ni mai s'havia queixat de res, ni mai havia fet un crit d'impaciència. La seva veueta era dolça i persuasiva i amb tot això s'havia fet una simpatia que servia d'exemple. Perquè totes les mares deien a les seves filles:\n—Tingues sempre a la Ninons per model i cada vegada que vulguis fer una raresa o vulguis cridar o vulguis trencar una joguina, recorda't de la Ninons que mai ha fet res d'això i per això mateix tothom l'estima tant!\nDavant per davant de la casa del llenyater hi havia la casa d'un altre llenyater que també vivia amb la seva muller i amb una nena dels anys de la Ninons que es deia Nineta. Els seus camps es tocaven, però la Nineta era tot al revés de la Ninons. Sempre estava ofesa, sempre cridava, pegava als seus pares, deia coses desagradables a tothom i, és clar, ningú la volia. Ella sofria de veure's lletja i avorrida i tenia una furiosa enveja de la Ninons quan la veia tan bonica i tan estimada de tothom. Continuament li cercava raons i trobava motius per humiliar-la. Però com que per barallar-se han d'èsser dos, la Ninons feia l'orella sorda a les coses desagradables de la Nineta, i procurava no tenir-hi gaires paraules, tot i fent-li una amorosa rialleta per donar-li el bon dia o la bona nit.\nQuan la Nineta feia les seves rareses i se la sentia cridar contra els séus pobres pares, totes les mares deien a les seves filles:\n—Mira que si no fas força bondat i no t'assembles a la Ninons, la gent t'avorrirà com a la Nineta que un dia els dimonis se l'enduràn!..\nPerò veus-aquí que la vida pacífica d'aquella bona gent va veure's tot de cop seriosament amenaçada. Va venir un hivern d'una cruesa no vista de molts anys. Va nevar i va ploure mesades senceres. Es varen sembrar les hortes amb grans treballs. Poc abans de poguer recollir el fruit de tants esforços les plujes varen fer eixir de mare el riu, i quan va baixar el nivell de les aigües els camps no eren més que un pedregoler improductiu.\nLa fam va assolar a la bona gent del poble. Però on se va sentir més l'assot del temporal va ésser a casa de la Ninons. El riu s'els hi havia endut mitja casa, i el bestiar del corral i els graners i els estalvis de tota una vida de treball.\nA l'única habitació que els quedava d'allò que havia estat la seva casa, mentres la Ninons dormia sobre alguns brins de palla, el pare i la mare parlàven de la seva ruïna i d'allò que tindrien de fer temps a venir.\nI el pare deia:\n—No ens queda altre recurs que anar a captar!..\nI es mirava amb pena a la Ninons dormida en el seu recó, que devia somniar belles coses perque somreia deliciosament. I el pare va dir:\nEs va trobar davant d'una gran casa negre, amb una porta fosca tota clavatejada de ferro vell.\nVa aixecar-se de puntetes per arribar al gran pica-portes que amb prou feines podia aixecar de tant que pesava. El va deixar caure amb suavitat i es va sentir un gran cop que va retrunyir pel bosc i que hauria esporuguit a l'home més valent.\nPerò veus-aquí que del fons d'aquella casa estranya, quan esperava la Ninons sentir ressonar la veu de tro d'un gegant, ne va eixir la veueta trèmola d'una vella que va preguntar:\n—Qui hi ha?..\n—Bona senyora, obriu per amor de Deu! Soc una nena molt petita i he perdut als méus pares en el bosc i tinc por que no se'm mengin les feres misterioses. Obriu, bona senyora, a la pobreta Ninons!\nLa porta es va obrir i Comara Bruixa Bona, tota arrugada, va aparèixer al dintell i va dir:\n—Vols entrar, noieta?\n—Tindríeu la gentilesa de deixar-me dormir aquesta nit a casa vostra, bona senyora?.\n—Escolta, filla meva. Veus aquestes tres grans carabaces que hi ha penjades aquí a fora? Doncs per entrar a casa meva és precís que't caiguin damunt del cap.\n—Bona senyora, no vegeu que son tan grosses i que jo soc tan petita? Si em cauen al cap m'esclafaran! Però, si no hi ha altre remei, estic a les vostres ordres si és que voleu que la Ninons sigui esclafada per les vostres grosses carabaces...\n—Aleshores, filla meva, seré jo que les reberé per a tu!\nI Comare Bruixa Bona es va posar a cantar amb veu trista:\n—Ravaquets grossos i vells,\nmig negres i mig vermells,\nal cap de vostra Comare\ncaieu pesants i rodons,\nque la petita Ninons\nha perdut a pare i mare,\ni vull que s'estigui amb mi,\nque a fora hi ha els llops dolents\nque ja s'esmolen les dents\nper menjar aquest tall tan fi!..\nI va allargar la seva vella testa tremolosa i li varen caure al damunt les tres grans carabaces. A cada una que queia tota s'ajupia i semblava que havia quedat esclafada sota aquell gran pés. Però després es tornava a alçar i allargava novament la testa perquè li caigués l'altre.\nQuan totes tres varen haver caigut, la Ninons va poder entrar dintre la casa de Comare Bruixa Bona. I tan bé com va saber, li va dir que tenia gana.\n—Obre aquest moble, petita, i hi trobaràs dos plats. A l'un hi ha bona vianda de bou ben cuita i un bon peix fregit. A l'altre no hi ha res més que ossos i espines. Pose'ls al foc i quan estiguin calents dònem el plat que vulguis.\nLa Ninons va fer escalfar els dos plats i va donar a Comare Bruixa Bona el plat de la vianda de bou i el peix fregit i es va reservar per ella el plat dels ossos i les espines.\nQuan varen haver sopat Comare Bruixa Bona va acompanyar a la Ninons a una cambra i mostrant-li un llit ben tou, la roba del qual feia una bona olor de poma camosa, li va dir:\n—Dorm ben tranquila, Ninons, i somnia coses boniques, que les nenes bones minyones com tu sempre somnien coses boniques. Demà, abans de anar-te'n a trobar els teus pares, tindré de fer-te fer una darrera prova i si, com espero, ne surts tan bé com de les altres dues, seràs la nena més feliç del mon. Bona nit!...\nLa Ninons, un cop Comare Bruixa Bona la va deixar sola, es va agenollar i va donar les gracies a Deu de haver-la enviada allí, salvant-la de la nit fosca i de les dents afilades dels llops. Després es va ficar al llit i es va dormir dolçament, viatjant en una nau de veles d'or pel país encantat de les rondalles.\nL'endemà matí es va despertar a la carícia del primer raig de sol. Es va rentar amb aigua ben freda per allunyar la són, va fer la seva pregària matinal, es va vestir i va anar a trobar a Comare Bruixa Bona que ja l'esperava i que li va dir:\n—Ara cal que anem a la riera i que em rentis un vestit amb el sabó que et donaré.\nI baixen totes dues a la riera i la Ninons es fica de peus a l'aigua i es disposa a fregar el vestit de Comare Bruixa Bona. Però el vestit que ella li allargava era tot ell de claus punxaguts i el trós de sabó era un tros d'ampolla trencada tot erissat de punxes de vidre.\nLa Ninons, coratjosa, no va dubtar. Va pendre el vestit de claus, el va estendre a l'aigua i sostenint-lo amb una mà, el va anar fregant amb l'altre amb el tros d'ampolla rompuda. Totseguit les seves manetes varen ésser plenes de sang. I l'aigua corria avall tota tenyida amb la sang de les seves nafres.\nAleshores Comare Bruixa Bona li va ordenar que no fregués més i li va dir:\n—Ets molt bona noia, tu, i ara ja puc donar-te la recompensa. Però primer dònem les teves mans.\nLa Ninons les hi va donar totes plenes de ferides, però Comare Bruixa Bona les hi va curar només que amb una carícia.\nDesprés li va dir:\n—Ara, Ninons, te n'has d'anar totseguit a trobar als teus pares. Jo't dono aquets tres ous. Quan te trobis en alguna necessitat trenca un ou i et vindrà una bona ajuda imprevista. Només et recomano que no t'aturis ni un instant fins que hagis trobat els teus pares. Si et surten uns jovenets fen-te compliments i dien-te coses boniques, no els escoltis i segueix el teu camí, sense fer cas de los seves paraules. I ara, adeu Ninons, i força sort!...\nLa Ninons va besar les galtes revellides de Comare Bruixa Bona, li va donar les gracies de les seves bondats prenent els tres ous miraculosos, i se'n va anar cap a trobar als seus pares.\nPerò on els trobaria? Aquell bosc no s'acabava mai i anava caminant, caminant, fins que es va trobar davant d'una espessor de branques per la qual no podia avensar ni retrocedir.\nAleshores va trencar un ou i va veure que totes les branques s'obrien als seus passos i que les velles soques s'arreconaven com una cortina verda, trobant-se totseguit en una plana tota nua al fons de la qual hi havia una gran muntanya que li barrava el camí.\nQuan va arribar davant de la muntanya va trencar un altre ou i les pedres es varen obrir pel mig com una gran magrana esberlada, deixant veure al centre uns meravellosos jardins pels quals jogaven una multitut de joiosos jovenets. Entre els arbres plens de fruites d'or hi cantaven ocells de plomatge de safir. Va sentir joiosos crits i tot un estol de jovenets va anar envers ella dient-li amb veu de mel:\n—¡Oh la gentil noieta que passa pel camí! Mireu quins formosos cabells rossos i que ben trenats els duu! Mireu amb quins bonics peuets camina! Vina a jogar amb nosaltres! Et portarem a casa nostra on seràs la mestressa. No faràs res en tot el dia, perquè nosaltres treballarem per tu. No tindràs altre feina que mirar-te al teu mirallet i pentinar-te i estrenar vestits enlluernadors i sentir delitoses musiques i dansar ben graciosament amb nosaltres!…\nPerò la Ninons es recordava del consell de Comare Bruixa Bona i no va girar ni tan solament el cap. Només els va dir:\n—Deixeu-me estar, que he promès que no m'aturaria pel camí fins que hagués trobat als meus pares!\nCaminant, caminant, va arribar a una plana on hi havia una bella ciutat de cent cúpules d'or. Els habitants de aquella ciutat estaven afligits perquè la reina se'ls hi acabava de morir. Totseguit que varen veure venir a aquella criatura extrangera bonica com un àngel i amb aquells grans ulls intel-ligents i dolços que tenia, varen creure que el cel els hi enviava per reina i li varen dir si ho volia ésser. Davant de les seves instàncies ella els va dir:\n—Jo no puc aceptar de ésser reina sinó amb una condició. La condició és que els meus pares siguin reis i jo la vostra petita princesa. No estaria pas bé que jo, que soc tan petita, ocupés un lloc més alt que no pas els meus pares!…\nEls habitants d'aquell país varen trobar que la condició era molt justa i aleshores la Ninons va trencar l'ou que li quedava dels tres ous de Comare Bruixa Bona.\nI totseguit va veure venir pel gran carrer de la ciutat reial als seus pares vestits de parracs, magres, afligits per la fam que havien passat i pel remordiment de haver abandonat a la Ninons al mig del bosc.\nVegent a la seva filla a qui creien perduda, varen plorar molt d'alegria i es varen llensar als seus peus, demanant-li perdó de haver-la abandonada. Però ella no els va donar temps i, saltant al seu coll, els va besar tendrement.\nTotseguit varen ésser proclamats el llenyater i la seva muller sobirans d'aquell país i varen viure feliços al costat de la seva filla tan adorablement bona.\nI com que ells havien estat pobres, varen ésser uns reis compassius, escampant entre els seus súbdits la llevor de la bondat.\nQuan se va saber pel seu poble que la Ninons era princesa i els seus pares reis i la manera com ho havia obtingut, els bons pagesos se'n varen alegrar molt. I les mares deien a les seves filles:\n-—Veus? Les nenes bones minyones com la Ninons son les que tenen més sort en el mon!\nPerò la Nineta tenia una ràbia que es moria i després de fer una gran raresa i de pegar al seu pare i a la seva mare, els hi va dir:\nLa vella no va dir res i va rebre sobre'l cap el cop de les tres carabaces. Després la Nineta va cridar que tenia gana i ella li va fer escalfar els dos plats. La Nineta, sense donar-n'hi ni les gracies, es va menjar el plat de la vianda de bou i del peix fregit i va deixar per la vella el plat dels ossos i de les espines.\nQuan l'endemà matí Comare Bruixa Bona va fer anar a la Nineta al riu perqué li rentés aquell vestit amb aquell tros de sabó, la Nineta es va posar a fer uns grans crits:\n—Que us penseu que m'he tornat boja, vella bruixota? Renteu-se'l vos aquest vestit amb aquest sabó! No sé com no us dono una plantofada per haver gosat proposar-me això!..\nComare Bruixa Bona no va dir res i va donar els tres ous a la Nineta, fent-li les mateixes advertències que a la Ninons que per la seva bondat havia devingut reina.\nSense ni donar les gracies a la vella, la Nineta va rependre el camí, picant de peus de ràbia. Va trencar el primer ou i es va trobar davant de la muntanya. Va trencar el segón ou i la muntanya es va esberlar i va apareixer el bell jardí de temptació. I l'estol de jovenets li va dir:\n—Quina noieta més formosa! Vols venir a jogar amb nosaltres? Tindràs uns grans miralls per a mirar-t'hi tota sencera. Nosaltres serem els teus esclaus. Una noia com tu no té pas de treballar. No té de pensar en res més que en anar bonica i riure sempre!..\nBoja d'alegria la Nineta se'n va anar amb els jovenets. Però encara no va ésser amb ells que la muntanya es va cloure amb un gran soroll i la va tancar a dins.\nNo la va planyer ningú. Només la va planyer la petita princesa Ninons que vivia entre els seus pares tan felíç com els pobles sobre'ls quals empunyava amb un bell gest el seu ceptre de flors.\nObtingut de «https://ca.wikisource.org/w/index.php?title=Els_tres_ous&oldid=74837»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 3 maig 2014 a les 17:57.


Amics arbres · Arbres amics: Unes Alzines d’Alboraia\nUnes alzines esguerrades\nEn aquestes alzines de la Plaça de la Constitució d'Alboraia (L’Horta Nord, País Valencià) que es veuen en les fotografies es realitza anualment una poda tipus fructificació, més adient a una plantació d'arbres fruiters que a alzines. Amb aquesta poda s'intenta deixar com una bola buida de branques i fulles dintre de la copa de l'arbre per a afavorir que passa l'aire i la llum, i intentar que la fructificació es realitze en la perifèria de la copa, en les noves brotacions que és on eixirà la flor.\nSupose que els podadors que realitzen aquest tipus de poda no ho fan amb mala mentalitat. Serà manca de formació, potser no coneguen els altres tipus de poda existents: formació, fructificació, rejoveniment, poda per a empeltar...\nAra ja no es pot apreciar tant com quan van fer la poda ja que les brotacions de primavera han poblat molt la copa i dissimula la barbaritat de poda que practiquen anualment.\nEls arbres grans arriba un moment que s'equilibren i deixen d'emetre tanta quantitat de branques i xuplons. Arribat l'equilibri, la poda ha de consistir en tallar i aclarir un poc la copa i prou. El que passa és que si tots els anys els peguen aquestes pallisses de poda dràstica, la resposta de l'arbre és reemplaçar el volum de copa (fulla principalment) que li ha estat tallada, per tant respon emetent gran quantitat de brots en totes direccions.\nLes darreres tendències en la poda diuen que s'ha d’intervindre el mínim possible, i intentar realitzar podes de branques xicotetes, és a dir, de diàmetre petit. Únicament està justificada la poda de branques grans quan existeisca risc per als ciutadans o problemes severs en l'arbre (sanitat, l'arbre està tombat, es cau a una banda...). S'ha de intentar fer el mínim de ferides a l’arbre. Les ferides de diàmetres gran costen molt de cicatritzar i són porta oberta d'entrada per a malalties i infeccions. És la causa, molt probablement, de la reducció de la longevitat de la major parts dels arbres urbans.\nEn les foto també s'aprecia que la copa està ocupant una forma de caixa. Es pot veure també aquest tipus de poda al carrer Colon de València i personalment em pareix horrible, és com si es tractara d'humanitzar la natura, de buscar formes geomètriques, i no hauria de ser així. Moltes vegades als arbres urbans se’ls hi està massa a sobre, se’ls hauria de deixar fer la seva i no martiritzar-los tant.\nPosat per J. E. Peris a les 09:07\nvaja, el que ve a ser una tortura de per vida... grans jardiners els que hi ha a Alboraia.\ngràcies per l'article. Algú ho havia de deixar escrit...\nLes carrasques viuen molt més que els jardiners... Ja els arribarà el seu torn.\nUna decisió encertada i pòc comuna plantar querqus als nostres carrers i places.\nLes podes als carrers es van fent a destralada de polític inculte, veïnat esquizofrènic, funcionari mandrós i treballador insatisfet.\nCalen moltes coses per canviar aquesta situació! No només unes tècniques de poda.


Semifinals del Diputació d'Alacant de pilota amb Sella, Parcent, Murla y Benidorm\nInicio Deportes Pilota Semifinals del Diputació d’Alacant de pilota amb Sella, Parcent, Murla y Benidorm\nInteresantíssim cap de setmana en les lligues de llargues i palma, que patrocina la Diputació d’Alacant, el que tenim per davant amb la disputa de les partides de tornada de semifinals, en quasi totes les categories.\nLa primera categoria de llargues presenta dues eliminatòries ben diferenciades, una d’elles, totalment decantada, és el cas de la semifinal entre Sella i Parcent, que acabava en l’anada amb un claríssim 0 a 10 per als de la Marina Alta. L’altra semifinal, entre Murla i Benidorm, està d’allò més igualada, després que en l’anada, en Murla, els locals guanyaran per un ajustat 10 a 8, vorem com es desenvolupa la tornada al carrer artificial de Benidorm. L’equip de Relleu, parlant ja de la primera de palma, el té molt de cara desprès d’aconseguir la passada setmana en Orba per 1 a 10, metnre que l’altra semifinal entre Laguar i Calp, es resoldrà este cap de setmana a Laguar, que té un desavantatge de dos jocs, després de caure en Calp per 10 a 8.\nEls equips d’Orba i Benimagrell es perfilen com a finalistes de la segona categoria de llargues, però, hauran de fer valdre els resultats obtinguts en l’anada, cosa gens senizilla. Els de Benimagrell aconseguien un 10 a 4 contra l’equip de València, en eliminatòria que es resoldrà este ca de setmana a la localitat d’Alfara del Patriarca. Per la seua banda, Orba endosava a domicili un 3 a 10 a Parcent i ara afronta la tornada a casa. Pel que fa a la segona, però de palma, Sella té peu i mig en la final després d’haver guanyat en Agost, el passat cap de setmana pel resultat de 1 a 10. Benimagrell també agafava avantatge en l’anada disputada a Laguar, on guanyava per 7 a 10.\nPel que respecta a la tercera categoria de llargues, l’equip d’Agost s’avançava en casa davant els de Laguar pel resultat de 10 a 6, mentre que a Orba, la formació A es quedava en quatre davant l’equip de Murla. Molt de cara el té el Relleu A, en tercera de palma, que s’imposava per 10 a 0 als de Fondó de les Neus. L’altra semifinal disputarà este cap de setmana l’anada i enfrontarà els equips de Xàbia i de Polop.\nArtículo anterior¿Es real la amenaza de una nueva crisis inmobiliaria?\nArtículo siguienteRoberto Abbado cierra la temporada 2018-2019 de Les Arts con ‘Lucia di Lammermoor’, de Donizetti


Festival Internacional de Pallassos de Cornellà ⋆ Socpetit.cat\nAvui, dilluns 22 d’octubre, comença la 15a edició del Festival Internacional de Pallassos de Cornellà “Memorial Charlie Rivel”. Fins el 28 d’octubre podreu gaudir amb les actuacions adreçades al públic més petit, al públic escolar.\nLa programació d’enguany destaca per ser molt equilibrada i per generar moments màgics, especials, únics i excepcionals, allunyant-los de la previsibilitat, buscant la sorpresa i l’impacte en el ciutadà, en l’espectador, en el públic. Sense tòpics ni solucions fàcils. Enguany s’ha optat per la potenciació de les sinergies entre els diferents actuacions, per la seva qualitat i per menys espectacles i més representacions d’un mateix grup o artista.\nAquesta edició, la direcció artística del Festival ha atorgat el Nas d’Or Honorífic a Tortell Poltrona, Director i fundador del Circ Cric, del Centre de Recerca de les Arts del Circ i primer director del Festival Internacional de Pallassos de Cornellà.\nConsulteu tots els actes de la programació aquí.\nMés informació a Festival de Pallassos www.festivaldepallassos.com


David Torné 2.0 - Part 32\nTraduir les tasques a accions GTD\n12/04/2011 by David Torné\tImatge via myrrh.ahn sota llicència Creative Commons\nGTD com a metodologia de gestió del flux de treball, no tant sols ens ofereix un conjunt de pautes per administrar les nostres tasques, i organitzar el nostres projectes. Un dels afegits és el major grau de reflexió que apliquem les persones que l’utilitzem a la nostra feina. Ja sigui per mitja de les revisions periòdiques que realitzem sobre les nostres tasques i projectes, o al prendre consciencia del cost per obtenir resultats. En el post sobre treballar per franges vaig mencionar de passada el fet de “transformar les tasques en accions”, el següent post detalla aquest procés i com transforma la nostra forma de percebre la feina a fer. Traduir les tasques a accions GTD >>\nTags: Acció, Tasques\tCategories: GTD •\nNo Comments »\tQüestiona’m: Envia’m les teves preguntes sobre productivitat\n11/04/2011 by David Torné\tEn els últims mesos, gracies a aquest blog, he aprofundit en el coneixement sobre productivitat i organització. Del aspecte teòric al pràctic. Aprenent, reflexionant sobre el tema, posant-ho en practica i finalment analitzar els resultats per aplicar correccions si és necessari. Esta sent un viatge realment emocionant. A partir d’aquesta setmana vull donar un pas més, per continuar avançant.\nA la barra lateral del blog trobareu un nou botó amb la llegenda Qüestiona’m que enllaça el blog amb el compte que he obert a formspring.me,, un servei que permet als usuaris fer preguntes als seus membres, estiguin registrats o no. La meva intenció és permetre que tots els lectors puguin plantejar la seva pregunta, el seu dubte o el seu problema sobre temes de productivitat, i jo intentaré resoldre-la. Si hi ha alguna que es resisteix la publicaré al blog per a que la puguem discutir entre tots. Que us sembla la iniciativa?\nTags: Compartir, Consulta, Dubte\tCategories: Productivitat •\nNo Comments »\tElimina la sobrecarrega d’activitats\n07/04/2011 by David Torné\tImatge via Surat Lozowick sota llicència Creative Commons\nEl post de la setmana passada parlava de com aprofitar millor el temps del que disposem. Podem anar omplint tots els forats de la nostra jornada, atapeint-la del tot, però arribar fins aquest extrem, dedicar tot el nostre temps a produir, a aprendre o realitzar activitats que requereixen de la nostra participació directa va contra el mateix concepte de productivitat. Per mi una de les afeccions de la definició de productivitat personal és guanyar la màxima qualitat de vida mantenint el ritme a la nostra feina. Generar el mateix o més sense invertir-hi més recursos, temps o energia. Si ens col·lapsem amb un sense fi d’activitats perdrem l’equilibri entre el professional i el personal, o enfocant-ho des de la perspectiva GTD podem descompensar els recursos que invertim en les diferents àrees de responsabilitat presents en la nostra vida. Les següents línies pretenen ajudar a identificar les situacions de sobrecarrega, i presentar una llista de possible accions per fer-hi front. Elimina la sobrecarrega d’activitats >>\nTags: Activitats, Eliminar, Simplificar\tCategories: Sistemes •\nNo Comments »\tDistribuir la nostra feina en franges\n05/04/2011 by David Torné\tImatge via atermath sota llicència Creative Commons\nEn els últims posts he fet referència al sistema de treball per franges. No te cap secret, agrupem tasques d’un mateix tipus amb la intenció de fer-les totes dins del mateix bloc de treball. He pensat que seria útil reflexionar sobre el tema, afegint una nota a la que dirigir-vos quan es tractin temes del flux de treball en posts que vindran a continuació. El post d’avui justifica perquè incorporar aquest mètode al nostre sistema de treball, i quins son els detalls més importants que hem de tenir en compte a l’hora d’implementar-lo. Distribuir la nostra feina en franges >>\nTags: Bloc, Feina, Franges\tCategories: GTD •\nNo Comments »\tGuanyant temps útil\n31/03/2011 by David Torné\tImatge via Peter Smile sota llicència Creative Commons\nTreure-li el màxim partit a la nostra jornada. Aquest és un dels objectius de tot aquell que es dedica a cultivar la seva productivitat. En el blog he parlat de metodologies per gestionar el flux de treball, de crear hàbits per millorar la nostra forma de treballar o viure, d’eines que ens ajuden a ser més eficients… Avui parlaré sobre de com trobar temps durant el dia. No n’he parlat gaire perquè el considero un tema secundari. No podem crear temps per dedicar-lo als nostres assumptes, però si que podem alliberar-ne, reutilitzar-ne, o descobrir-ne. Un nou post presentat en dues entregues (avui i dijous vinent) per la nova categoria del blog: la Gestió del temps. Guanyant temps útil >>\nTags: Aprofitar, Temps\tCategories: Sistemes •\nNo Comments »\tEl sistema educatiu és anacrònic\n30/03/2011 by David Torné\tUna de les categories del blog que ha quedat en un segon pla a causa del meu interès personal per la productivitat ha sigut la dedicada a la formació. L’últim post escrit parlava sobre Ken Robinson especialista en formació i creativitat. Fa pocs dies repassant els últims programes de Redes vaig trobar una entrevista d’Eduard Punset a aquest senyor. Magnifica.\nParla del nostre sistema educatiu i com aquest no ha sabut evolucionar del model iniciat a la revolució industrial, basat en la producció, a un model adequat per l’era de la informació. L’altre punt a destacar de l’entrevista és la nostra visió reduccionista de la intel·ligència. Creem jerarquies dins les assignatures dels plans docents, prioritzant les ciències i la llengua per damunt de les disciplines artístiques…\nQuedat només amb aquest concepte: Hem dissociat el coneixement de l’emoció.\nTags: Creativitat, Educació, Ken Robinson\tCategories: Formació •\nNo Comments »\t32 de 51<<<</a>...1020...2930313233343536...50...>>>


Llàgrimes d’emoció per tu. | planetaparticular\nEl proper març farà vuit anys que vas marxar. I encara segueixo preguntant-me perquè. Continuo buscant -sense èxit- la manera d’omplir el buit que ens has deixat.\nI avui, quan el país viu moments d’una eufòria incontenible, d’un anhel d’esperança mai vist, penso en tu. Tu que no creies en la mediocritat, que confiaves en tothom, que sempre miraves per la felicitat dels altres abans que per la teva. Que vas ser capaç de donar-ho tot per nosaltres i que només tu sabies el que et va costar construir una família unida. Que sempre vas creure en la gent d’aquest país. Persones treballadores, humils, plenes de dignitat i que sentien que res els podria vèncer si estaven units. Sé que si fossis aquí, avui els ulls se t’omplirien de llàgrimes. Ploraríem juntes. Per tu, per mi, per els nostres. Perquè no, no era impossible.\nSeries feliç, em dibuixaries somriures. Tots aquests somriures que vam gaudir amb tu i que ara trobo tant a faltar. Suposo que és ara, quan s’apropen les festes nadalenques, que recordo tots els teus detalls, la teva bondat, la teva infinita tendresa. El teu amor que aquest sí que no marxarà mai. T’enyoro terriblement. Alguna cosa més que una simple pèrdua ha marxat amb tu. I des de llavors tots ens sentim una mica més petits.\nTots els colors proclamen vida nova i jo la visc, i en tu se’m representa sorprenentment brillant. No tornaràs mai més, però perdures en les coses i en mi de tal manera que em costa imaginar-te absent per sempre.\n← Persones que et fan obrir els ulls.\nNo era impossible. →


INS Gabriela Mistral | XCBT-8 Xarxa de Competències Bàsiques a Cervelló, Corbera, Sant Vicenç, Vallirana.\nArxiu de la categoria: INS Gabriela Mistral\nAvaluació. “Comença l’espectacle!”\nPublicat el 3 de juliol de 2019 per VICTORIO SALVADOR BURGOS\nEl projecte “Comença l’espectacle!” s’ha dissenyat per a que l’avaluació siga una eina més que l’alumne té per millorar el seu procés d’aprenentatge. En aquest sentit l’autoavaluació i la coavaluació són molt importants.\nA l’avaluació s’utilitzen rúbriques que permeten a l’alumne saber què es demana en cada moment i en quin nivell d’assoliment es trova. Tant per al treball en grup com per als diferents lliuraments com el guió escènic, les conclusions i valoració del projecte o la representació de l’espectacle.\nPublicat dins de Avaluació, INS Gabriela Mistral\t| Deixa un comentari\nLa veu dels alumnes. “Comença l’espectacle!”\nPer finalitzar el projecte “Comença l’espectacle!” els alumnes van realitzar una enquesta on van valorar el projecte positivament. En aquesta enquesta també van explicar quins aspectes del projecte els havien agradat més i com millorar els aspectes que els havien agradat menys.\nPublicat dins de INS Gabriela Mistral, La veu dels alumnes\t| Deixa un comentari\nImplementació. “Comença l’espectacle!”\nLes activitats que es van dur a terme durant el projecte “Comença l’espectacle!” van ser:\nTaller de titelles realitzat per la companyia Pengim Penjam.\nInvestigació sobre les mitologies del món.\nTria i resum d’un mite.\nElaboració del guió escènic de la representació\nConstrucció de les titelles.\nAssajos de la representació.\nPrimera representació davant els companys de classe.\nModificacions per millorar l’espectacle després de les valoracions dels companys.\nSegona representació davant els companys d’altra classe.\nRepresentació final davant les famílies.\nRedacció d’un text amb les conclusions i valoració del projecte.\nPer facilitar l’autoregulació dels alumnes a cada sessió els grups havien d’acabar amb el document “Planifiquem-nos” on apuntaven que havien de fer al dia següent i quins materials els faria falta. Per començar cada sessió revisaven en grup el document per repartir tasques i organitzar el dia.\nPer facilitar la documentació i la reflexió de l’alumne sobre el seu procés d’aprenentatge diariament havia de realitzar una bitàcola on detallava que havia fet, què havia après, com ho havia après, quines dificultats havia trobat i què hauria de fer per superar-les.\nPublicat dins de Implementació, INS Gabriela Mistral, Sense categoria\t| Deixa un comentari\nProducte final. “Comença l’espectacle!”\nPublicat el 2 de juliol de 2019 per VICTORIO SALVADOR BURGOS\nEl producte final va ser la representació amb les famílies com a públic. Cada grup-base va crear un espectacle de titelles adaptant una història mitològica i cada grup-classe va fer la representació dels cinc espectacles davant les seves famílies.\nPublicat dins de INS Gabriela Mistral, Producte final\t| Deixa un comentari\nPlanificació. “Comença l’espectacle!”\nPrimer els alumnes van fer propostes sobre temes que els agradaria treballar i d’aquests temes vam unir una proposta sobre la mitologia i altra sobre el teatre per crear el projecte “Comença l’espectacle!”. En aquest projecte havien de crear un espectacle de titelles adaptant una història mitològica que, per finalitzar, representarien davant les famílies.\nPer augmentar la motivació de l’alumnat començaren el projecte amb un taller sobre titelles on els explicaren que és necessari per realitzar un espectacle de titelles.\nDesprés del taller necessitaven investigar sobre les diferents mitologies que hi ha al món i triar un mite d’alguna d’elles.\nAmb el mite triat passaren a desenvolupar el guió escènic i construir les titelles.\nI per finalitzar van tindre un temps per assajar la representació que també va incloure una primera representació davant els companys de classe per rebre les valoracions i realitzar les millores necessàries, i una segona representació davant els companys d’una altra classe per rebre també les valoracions i realitzar millores abans de la representació final davant les famílies.\nPublicat dins de INS Gabriela Mistral, Planificació\t| Deixa un comentari\nMetodologia. “Comença l’espectacle!”\nEn el projecte “Comença l’espectacle” es van crear grups base heterogenis tenint en compte el grau de motivació i implicació de l’alumnat. A cada grup s’unia un alumne d’alta motivació amb un de baixa, els altres dos o tres membres del grup eren alumnes de motivació estandar.\nCada grup s’autogestionava les tasques a fer seguint un calendari donat pel professorat. Per facilitar aquesta autogestió havien d’omplir un document anomenat Planifequem-nos al finalitzar cada sessió on planificaven les tasques a realitzar el dia següent i els materials que necessitarien. A cada sessió havien de començar revisant aquest document i organitzant les tasques a fer.\nLa primera de les tasques va ser la tria del mite a adaptar, tasca on la recerca d’informació va ser necessària ja que havien de saber quines mitologies hi ha i triar el mite.\nLa segona tasca va ser el desenvolupament d’un guió escènic amb els diàlegs i aclariment sobre les escenes com efectes sonors, quan entra i surt cada personatge, etc…\nA continuació havien de construir les titelles però per poder fer-ho primer havien de decidir quin tipus de titelles utilitzarien i com es construien, problema que van solucionar gracies a la recerca d’informació.\nDesprés van tindre el temps d’assajos abans de les representacions. La primera representació va ser davant dels companys de classe, aquesta representació va permetre que els companys feren una valoració de les representacions però també per agafar idees que els servirien pels seus espectacles. Amb aquestes valoracions, la base d’orientació donada pels profes sobre com ha de ser una bona representació i l’experiència pròpia de la representació havien de fer les modificacions que van decidir per millorar el seu espectacle.\nLa segona representació va servir per al mateix però aquesta es va realitzar davant els companys d’altra classe.\nI finalment es va realitzar la representació davant les famílies amb totes les millores realitzades per concloure el projecte.\nPublicat dins de INS Gabriela Mistral, Metodologia\t| Etiquetat com a Comença l'espectacle!\t| Deixa un comentari


Escàndol per la vinculació del fiscal anticorrupció espanyol amb una societat a Panamà\nEl PP aconsegueix tirar endavant per la mínima les primeres seccions del pressupost espanyol\tEl PP aconsegueix tirar endavant per la mínima les primeres seccions del pressupost espanyol\nEl govern espanyol incrementarà la seva presència a les comunitats autònomes\tEl govern espanyol incrementarà la seva presència a les comunitats autònomes\nRajoy declararà pel cas Gürtel el 26 de juliol a l'Audiència espanyola\tRajoy declararà pel cas Gürtel el 26 de juliol a l'Audiència espanyola\nRajoy destina més diners i efectius al CNI\tRajoy destina més diners i efectius al CNI\nSánchez tanca files amb Rajoy contra el referèndum\tSánchez tanca files amb Rajoy contra el referèndum\nL’empresa hauria servit, suposadament, per amagar la propietat d’un xalet familiar valorat en 550.000 euros\nEl fiscal en cap anticorrupció espanyol, Manuel Moix, és propietari des de fa cinc anys del 25% d’una empresa amb seu a Panamà, un dels principals paradisos fiscals del món. L’empresa, anomenada Duchesse Financial Overseas, va ser creada pels pares de Moix durant els anys 80, suposadament per amagar la propietat d’un xalet ubicat a la Comunitat de Madrid i valorat en 550.000 euros.\nSegons ha informat InfoLibre, l’empresa es va crear el 4 de gener de 1988 i el 24 de febrer del mateix any la societat va adquirir el xalet situat a Collado Villalba (Madrid). La casa compta amb sis dormitoris, cinc banys, dos menjadors, una bodega de 60 metres quadrats, una piscina coberta i 4.629 metres quadrats de parcel·la.\nFins l’any 1988, el xalet pertanyia a una societat de guanys dels pares de Moix. El matrimoni també controlava l’empresa acabada de crear a Panamà. En l’operació de compravenda del xalet, l’empresa panamenya va estar representada per la germana del fiscal, Margarita Moix. Així doncs, l’objectiu de l’operació hauria estat ocultar el nom dels propietaris de l’immoble.\nEl fiscal anticorrupció i els seus tres germans van heretar l’empresa panamenya en dues fases, l’any 2008 quan va morir la mare i tres anys més tard quan va morir el pare. Així, des de fa cinc anys i mig Moix és propietari del 25% d’una empresa amb seu a Panamà. Segons sosté InfoLibre, Moix va evitar posar el seu nom a l’immoble i va amagar la propietat darrera la societat.\nGabriel Rufián ha titllat de ‘canallada’ que suposats patriotes com Moix tinguin interessos a paradisos fiscals i després acusin de ser ‘antisistema’ als integrants de determinades formacions polítiques. Segons el portaveu adjunt d’ERC, Moix és un altre dels ‘compiyoguis que es creien que aquest país era seu’ i, per tant, casos com el seu no suposen ‘cap sorpresa’.\nPer la seva banda, el secretari general de Podemos, Pablo Iglesias, ha afirmat que és ‘vergonyós’ que el fiscal anticorrupció tingui ‘interessos’ a paradisos fiscals. Per a Iglesias, aquesta és una raó més per presentar ‘per dignitat’ una moció de censura perquè el PP deixi de ‘parasitar les institucions’.