L'apoderament juvenil com a motor de canvi . Departament de Treball, Afers Socials i Famílies\nL'apoderament juvenil com a ...\nL'apoderament juvenil com a motor de canvi\nAmb motiu del Dia Internacional de la Joventut, la directora general de Joventut, Marta Vilalta, publica un article en què defensa la necessitat de continuar avançant en el camí de l'apoderament juvenil i en l’aposta per nous models de governança, amb l’objectiu de garantir l’accés del jovent a la plena ciutadania i de reforçar el seu paper com a motor de les transformacions socials.\nL’any 1999, l’Assemblea General de les Nacions Unides va aprovar la Resolució 54/120, mitjançant la qual s’instaurava oficialment el 12 d’agost com a Dia Internacional de la Joventut. Amb aquesta declaració, es volia fer un reconeixement als i les joves d'arreu del món i al seu protagonisme en la transformació de la societat. Des d’aleshores, cada any, aquest dia l’ONU celebra una commemoració institucional centrada en algun aspecte relacionat amb la realitat juvenil. Sigui per recordar les situacions de necessitat i vulnerabilitat que pateixen moltes persones joves arreu del planeta, sigui per reivindicar el paper que joves i moviments juvenils juguen com a motor impulsor dels canvis socials, de les transformacions i avenços globals i, en definitiva, del progrés de la humanitat.\nEn l’edició d’aquest 2017, el Dia Internacional de la Joventut està dedicat a les aportacions dels i les joves en la construcció de la pau. Així, en la seva declaració institucional, l’ONU recorda l'existència d'un consens internacional creixent sobre el paper fonamental que la joventut pot i ha de jugar en la prevenció i la resolució de conflictes, així com en els esforços per construir i mantenir la pau a nivell global. I destaca que una de les condicions indispensables per fer-ho possible passa per incloure els i les joves en les agendes globals. A la Direcció General de Joventut (DGJ), no cal dir-ho, compartim plenament aquest plantejament. I per això considerem que és primordial continuar avançant en el camí de l'apoderament juvenil i en l’aposta per nous models de governança. D’una governança oberta i participativa, que doni més poder, autoritat i instruments a la societat −i, en particular, a la gent jove− per tal que pugui influir sobre les decisions que afecten la vida pública.\nEn aquest sentit, governs i institucions hem d'entendre i acceptar que ja no disposem del monopoli de les polítiques públiques i que hem de tenir molt més en compte les propostes i actuacions que sorgeixen de la pròpia ciutadania. Una ciutadania que cada cop està més formada i capacitada per prendre la iniciativa i que, gràcies a les TIC i les xarxes socials, cada cop té més i millor accés a la informació i una major facilitat (i predisposició) per autoorganitzar-se i intervenir directament en l’esfera pública per transformar tot allò que no li agrada. Si cal, al marge de les institucions. Per tant, convé que els poders públics atorguem legitimitat a les iniciatives de la societat civil i que siguem capaços de sumar-hi forces, compartint responsabilitats, coneixements i lideratges. Perquè junts, podem arribar molt més lluny.\nPer això és imprescindible que les decisions institucionals (independentment del nivell en què es prenen), siguin decisions inclusives, participatives i representatives. I que donin resposta a les necessitats i demandes de la societat. I tot això, en el terreny de la joventut, implica impulsar mesures i actuacions encaminades a potenciar la participació juvenil en tots els àmbits de la societat. Les administracions −i la resta d’actors institucionals− tenim la responsabilitat d’incorporar la mirada dels i les joves a les nostres polítiques. Cal que escoltem la seva veu i hem d’habilitar canals perquè puguin expressar, en primera persona, quines són les seves opinions, desitjos, interessos i necessitats. I hem d'impulsar fórmules de governança que els garanteixin la capacitat d’actuar com a ciutadans de ple dret; com a subjectes polítics que participen en la presa de decisions. Sobretot, d'aquelles decisions que els afecten d'una manera més directa. I no tan sols perquè els joves d'avui siguin els adults de demà. No només perquè, com diu el tòpic, “la joventut sigui el futur”, o “el futur sigui (de) la joventut”. Sinó també, i sobretot, perquè els i les joves són i formen part del present. I tenen molt a dir i aportar, ara i aquí.\nAixí, una de les prioritats de les polítiques de joventut del Govern de la Generalitat passa per potenciar l’apoderament juvenil i reforçar tots aquells instruments que permeten que la joventut catalana pugui jugar un rol actiu en el debat públic i en els processos de decisió. I en aquet sentit, no em puc estar d’esmentar el Pla Nacional de Joventut de Catalunya (PNJCat), que va ser una de les primeres experiències de cogovern que es van impulsar a Catalunya i és un exemple pràctic que il·lustra a la perfecció l’aposta del Govern per apoderar els i les joves i per construir una democràcia més inclusiva i participativa.\nEl PNJCat és el marc de referència que ordena i coordina totes les polítiques i actuacions que es duen a terme a Catalunya en matèria de joventut. Tant les que fem des del Govern, com les que fan les administracions locals com, també, les que du a terme el moviment associatiu juvenil. Pretén ser una eina capaç d’adaptar-se als canvis i de donar resposta a les noves necessitats i demandes de les persones joves i del seu entorn. I per això busca, en totes les seves fases (disseny, desplegament i avaluació), la coresponsabilització de tots els actors, i atorga un paper protagonista al Consell Nacional de la Joventut de Catalunya (CNJC): la plataforma juvenil de coordinació interassociativa, que integra prop d’un centenar d’associacions i federacions juvenils que representen, en conjunt, més de 175.000 joves associats.\nTanmateix, no podem perdre de vista que aquest apoderament dels i les joves com a col·lectiu també ha d’anar acompanyat d’un apoderament a nivell personal, individual. Un apoderament que garanteixi a cada jove l’oportunitat de ser protagonista de la seva pròpia vida; de triar i desenvolupar lliurement el seu propi projecte vital (i no d’haver-se de resignar a acceptar allò que les circumstàncies li imposin). I no ens enganyem: això només serà possible si prèviament som capaços d’assegurar als i les joves que viuen al nostre país –a tots, sense excepcions– el ple reconeixement i l’exercici real i efectiu dels drets que els són inherents. I si, alhora, els garantim la capacitació, en termes de competències i recursos personals, per tal que puguin esdevenir, veritablement, amos del seu propi destí.\nPer tot això, un segon pilar fonamental de les polítiques de joventut del nostre país passa per prioritzar el suport a l’emancipació juvenil i lluitar contra l’exclusió social. I aquí no vull deixar de ressaltar que el Pla d’Actuacions de Joventut del Govern 2017-2020 i el Pla Anual de Polítiques de Joventut 2017 (tots dos aprovats el proppassat 14 de juliol a la Comissió Interdepartamental de Polítiques de Joventut) posen un èmfasi especial en aquests dos eixos i inclouen una dotació pressupostària –només per aquest 2017– de més de 284 milions d’euros, dels quals, 163 milions són per a polítiques treball i ocupació i més de 48 milions per a polítiques de cohesió social, d’inclusió i de lluita contra les desigualtats.\nTot plegat, amb l’objectiu de garantir l’accés de la joventut catalana a la plena ciutadania i de treballar per potenciar la igualtat d’oportunitats, la convivència i la cohesió. Perquè les grans utopies s’han de treballar des de la proximitat i en el dia a dia. I només podrem aportar el nostre modest gra de sorra a la construcció de la pau global si, prèviament, som capaços de construir la convivència, la cohesió i la pau social a casa nostra. I de la mateixa manera, així com el consens internacional ens indica que els i les joves han de ser protagonistes en la construcció global de la pau, a la DGJ i al Govern català estem convençuts que només podrem construir el país que mereixem si comptem amb la plena participació i amb una implicació forta i activa del nostre jovent.\nInternational Youth Day 2017 - Nacions Unides


Activitat sobre Connexions de l'autora Elizabeth Stewart, pels 3 en línia - Viquilletra\nActivitat sobre Connexions de l'autora Elizabeth Stewart, pels 3 en línia\nActivitat de tipus carta a sobre Sylvie a l'obra Connexions de l'autora Elizabeth Stewart, realitzada per 3 en línia del centre Carles Vallbona durant el curs 2016-17.\nNosaltres hem fet una carta a un personatge, la Sylvie. Per dur a terme l'activitat hem creat un personatge que es diu Erika. Aquesta noia és una amiga de la Fiona i de l'Alain i, gràcies a ells consegueix informar-se més del que li succeeix a la Sylvie. L'Erika envia una carta a la Sylvie per intentar que ella i la seva família viatgin al Canadà per poder-los entrevistar per a un treball de la universitat.\nHe vist la teva foto a les xarxes socials, a una pàgina web que tracta el tema dels refugiats. Em volia posar en contacte amb tu, per fer un treball de la universitat que tracta dels refugiats, ja que pot ser un tema molt interessant a desenvolupar en aquests moments.\nEl treball parla dels refugiats i del mal que produeix l’extracció de coltan a l’Àfrica. M’has semblat perfecte per a dur a terme el meu treball, ja que vaig veure la teva foto a aquella pàgina web . Em vas transmetre tristesa i força interès i em vas fer adonar sobre el que està patint la gent com tu.\nEm vaig posar en contacte amb l’Alain i em va dir que et demanaria permís per poder fer el treball, però com que no he rebut resposta t’envio aquesta carta. L’Alain em va dir que amb aquesta web si recaptàveu suficient diners podries anar-te’n al Canadà amb la teva família, i així acabar els teus estudis. Per a fer aquest treball hauríem de quedar per a fer-te una entrevista perquè ens parlis de la teva vida quotidiana i del teu dia a dia.Conec una amiga que es diu Fiona que també està interessada en el que et succeeix al teu dia a dia, cada dia em pregunta per tu.\nTambé ens interessaria que vinguessin els teus germans petits, ja que ens donarien un altre punt de vista més infantil del que passa al teu país. I estaríem molt agraïts si la teva mare pogués venir amb tu, encara que entendria que no volgués venir. Pel que fa al teu germà, també estaria molt bé que vingués, ja que ens donaria molta informació sobre com es viu com a soldat a una milícia com la del Kayembe.Tot això ho sé gràcies a l’Alain que m’ho va dir en el seu moment.\nUna abraçada, i records de part de l’Alain.\nTítol: Activitat sobre Connexions de l'autora Elizabeth Stewart, pels 3 en línia\nObtingut de «https://www.viquilletra.cat/index.php?title=Activitat_sobre_Connexions_de_l%27autora_Elizabeth_Stewart,_pels_3_en_línia&oldid=22007»\nDarrera modificació de la pàgina: 26 feb 2017 a les 21:04.


La Farigola, una llavor pel consum ètic i sostenible | Nexe\nLa Farigola, una llavor pel consum ètic i sostenible\nJa fa uns mesos un grup de veïnes d’Altafulla (Tarragonès) s’ha organitzat amb l’objectiu de fomentar el producte de proximitat. Així va néixer La Farigola, una associació de consum ètic, social i responsable partidària d’un estil de vida respectuós amb el medi i l’economia de la zona.\nReconnectar els productors\nAltafulla -que té aproximadament 5.000 habitants- disposa majoritàriament de grans superfícies ubicades als afores del nucli urbà i enfocades a satisfer les necessitats dels visitants que omplen la vila durant la temporada d’estiu. Davant l’aclaparament d’aquests locals, el desembre del 2019 va néixer La Farigola, a la qual ja s’han implicat una vintena de famílies partidàries de consumir els productes provinents dels petits productors locals.\nLa Farigola fa de pont entre les interessades i els proveïdors agrícoles que abasteixen a la zona\nAmb aquest objectiu, La Farigola fa de pont entre les interessades i els proveïdors agrícoles que abasteixen aliments tan variats com fruita, verdura, ou, carn i, fins i tot, vi. “Mirem que la gent no només vingui a demanar. També, si vol algun aliment en concret, li proposem que busqui un productor a la zona i entre totes establim les ofertes”, detalla Andrea Gaspar.\nSi d’entrada el grup comptava amb cinc membres, ara ja són un grapat els nuclis familiars que hi participen a partir d’una quota de 45 euros que contribueix a la fidelització. “Tampoc no tenim la intenció d’assolir especial notorietat, perquè una de les premisses és gaudir del projecte”, recorda Rull.\nPer La Farigola, obtenir els aliments dels petits productors fa que es respecti l’alimentació pròpia de cada temporada. És cas de les verdures, de la qual els interessats poden obtenir el que proporciona la terra durant cada estació. D’aquesta manera, comenta Gaspar, s’ha pogut recuperar la relació amb el pagès i reconnectar-lo en la xarxa que proporciona l’entitat.\nPerò no sols La Farigola treballa per acostar els clients als productors. També els convida a plantejar receptes i cuinar tota mena de productes, atès que “hi ha famílies que no havien provat mai la remolatxa o el fonoll”, explica Montse Rull.\nAquest enfocament ha portat els participants a debatre la importància d’un consum responsable i sostenible. De fet, les tres impulsores ja n’estaven conscienciades d’això, si bé creuen que les posades en comú i la crisi sanitària de la Covid-19 transportarà aquesta reflexió a moltes altres llars.\nProva d’això -asseguren- és l’aparició de webs i llistes formades per productors convençuts que els seus productes són un antídot davant de l’actual capitalisme voraç. “Estem segures que és inevitable que la gent s’adoni del problema, ja que no es pot créixer il·limitadament a costa del planeta”, afegeixen.\nPedagogia en curs\nPrecisament, un dels vessants de l’associació se centra a conscienciar sobre la necessitat de respectar el medi a força de minimitzar els residus. Una tasca per la qual organitza tallers, xerrades, excursions i la creació d’horts socials al municipi. “Ara mateix ja tenim programat una sortida per anar a veure un pagès i un tast de vins ecològics”, apunta Andrea Caspar.\nL’associació també se centra a conscienciar sobre la necessitat de respectar el medi a força de minimitzar els residus\nGràcies a aquesta tasca, La Farigola ha suscitat un creixent interès a Altafulla, cosa que ha portat les impulsores a creure que aviat poden sortir experiències similars a les altres poblacions de l’entorn. Una llavor que ajudarà a estendre l’economia social en una terra fèrtil d’iniciatives populars.


Més d'un centenar de persones participen a l'activitat 'Agafa la paella pel mànec' - Assandca\nMés d’un centenar de persones…\nA la sala d’actes del Comú d’Escaldes-Engordany s’han aplegat aquest dissabte al matí un centenar de persones per escoltar una xerrada sobre l’alimentació durant el tractament del càncer. La directora de l’àrea de salut i hàbits alimentaris de la Fundació Alícia, Elena Roura, ha exposat davant l’auditori alguns mites i creences sobre l’alimentació durant el tractament de la malaltia.\nRoura ha analitzat alguns dels efectes secundaris que pateixen els pacients durant el tractament d’aquesta patologia.\nEls xefs, Marc Puig-Pey i Jaume Sebastián, l’han acompanyat exemplificant els conceptes amb receptes fàcils i saludables per poder fer a casa.\nL’acte, que s’ha dividit en dues parts, ha seguit amb un taller pràctic, durant el qual un seixantena de persones han pogut posar en pràctica alguns dels conceptes que han après durant la primera part de l’activitat ‘Agafa la paella pel mànec’.\nDurant aquesta segona part s’han preparat receptes molt saludables, ràpides i senzilles per fer com un gelat de fruits vermells al moment, crispetes, empedrat de cereals, paté de pèsols i rotllets d’arròs amb peix i verdures.A l’acte hi ha assistit el ministre de Salut, Carles Alvarez, qui ha aprofitat l’ocasió per felicitat l’associació per les accions que duu a terme i en especial per aquesta iniciativa.\nEl ministre ha assegurat que des del ministeri treballen plegats amb ASSANDCA per lluitar contra aquesta malaltia i dotar de més recursos els centres sanitaris del Principat.\nA més, també hi ha assistit la subsíndica general, Mònica Bonell, la cònsol major del Comú d’Escaldes-Engordany, Trini Marin, que ha donat la benvinguda a tots els assistents, i d’altres consellers de Comú.El president de l’Associació Andorrana contra el Càncer , Josep Saravia, ha agraït l’esforç que ha fet VallBanc per poder fer possible aquesta activitat i també a tots els col·laboradors.\nSaravia s’ha mostrat molt satisfet per la bona rebuda que ha tingut la iniciativa i ha catalogat l’activitat “d’èxit total”.En aquest enllaç trobareu més informació sobre el projecte Alimentació durant el tractament del càncer: http://www.alicia.cat\nAnteriorArticle anterior:ASSANDCA organitza un taller amb consells sobre l’alimentació durant el tractament del càncerSegüentSegüent article:Mamapop arriba a Andorra


Es multiplica l’oferta de plataformes per a netbooks i MIDs - Informatica.CAT\n« El Partit Pirata assoleix l’escó al Parlament Europeu\nBing, el nou cercador de Microsoft que li vol fer la competència a Google »\nHardware, Linux, Professional\nEs multiplica l’oferta de plataformes per a netbooks i MIDs\nAndroid i Ubuntu ja s'estan posicionant en aquest segment\nBy Guillem Alsina González, on 21 de juny de 2009\nAndroid comença a atacar el segment dels netbooks\nMés potència de càlcul, millor qualitat d’imatge, possibilitat de veure vídeo en alta definició, més durada de la bateria i no necessitar un ventilador mecànic com en el cas dels processadors Intel són algunes de les màximes que segueixen les companyies que s’han ficat en el món de la fabricació de microprocessadors per a dispositius tipus netbook o MID.\nAquestes noves classes de maquinari neixen arrel del projecte OLPC, inicialment enfocat als països de l’anomenat tercer món (que l’anomenem així des del punt de vista de superioritat que assumim a l’autoanomenat primer món…) però que ràpidament va despertar l’interès dels consumidors i usuaris d’Europa i els Estats Units per disposar de màquines petites i amb gran autonomia encara que fos sacrificant una part important de la potència.\nAmb aquestes premisses com a base, el segment dels netbooks ha avançat espectacularment d’ençà que Asus va presentar el primer Eee PC, i en aquests temps de crisi és el que està permetent sobreviure al sector de la fabricació i venda de maquinari.\nAquest sucós pastís està monopolitzat actualment per Intel i la seva plataforma Atom, que domina en la majoria de les màquines amb les excepcions d’aquelles que munten un processador VIA (cada dia més rares, doncs molts fabricants que els van usar al principi han emigrat a l’Atom. És per això que oferir una alternativa viable econòmicament i en rendiment a la plataforma de la companyia californiana s’ha convertit en una temptació massa gran per als fabricants de microxips.\nLa competència més forta a Intel pot venir de la mà dels diversos fabricants llicenciataris de l’arquitectura ARM, com ara Qualcomm. D’aquesta darrera companyia, precisament, s’ha presentat en el darrer Computex de Taiwan un model d’Eee PC d’Asus que llueix un dels seus darrers xips.\nNvidia és un altre dels contendents que ha fet la seva presentació en societat en aquest darrer Computex, no en va una de les fires més importants d’informàtica juntament amb el CES de Las Vegas, tot i que havia fet pública la seva intenció d’entrar en aquest segment ara fa cosa d’un any.\nEls xips Tegra també estan basats en l’arquitectura ARM, i estan disponibles per a dispositius de tipus MID i netbook en una sèrie, i per a dispositius tipus PDA i smartphone en una altra.\nUn dels principals punts forts d’aquests dispositius és la manca de ventilador mecànic per dissipar l’escalfor generada. Si no vaig errat, empren un sistema de dissipació per inducció, en el qual el microprocessador entra en contacte amb un element al qual transmet l’excés de temperatura i, per tant, aquest “s’emporta” l’escalfor sobrera.\nAixò permet fer màquines més petites, silencioses i resistents, ja que els ventiladors mecànics tenen més possibilitats de patir fallades.\nPel que fa a les plataformes de programari emprades en aquests desenvolupaments, ens topem majoritàriament amb Linux, ja sigui en adaptacions de l’Android de Google o en distribucions com Ubuntu Netbook Remix. Microsoft no té un port del nucli NT (base del Windows XP i successors) per a l’arquitectura ARM, però si de Windows CE, la versió mòbil d’aquest.\nPel què fa a Android, Google no ha donat oficialment el tret de sortida a l’implantació de la seva plataforma en ordinadors ultraportàtils, però tampoc li cal; en primer lloc perquè en ser Linux, la plataforma és lliure i oberta, i per tant no hi ha inconvenient en què qualsevol fabricant o programador independent n’agafi el codi font i l’adapti a la màquina que vulgui. En segon lloc perquè l’interès generat ja de per si per la mateixa plataforma actua com a impulsor, de manera que a Google no li cal fer de dinamitzador. Pràcticament s’hi pot ajeure i esperar que les coses caiguin pel seu propi pes.\nPerò tenen futur?\nEl segment dels netbooks va encetar el seu camí dominat per GNU/Linux, però entre Microsoft i el mateix públic usuari final ràpidament li van tallar el camí i el van apartar cap a un ramal marginal en tot aquest mercat.\nLa companyia de Redmond es va encarregar de fer bones ofertes als fabricants, de manera que a aquests els interessés oferir un sistema operatiu “que té tothom” (un estàndard de facto) enlloc del sistema del pingüí, encara avui en dia una raresa a evitar per a la gran majoria del públic, tot i que la seva gratuïtat i la filosofia que està darrere seu els pugui caure simpàtica.\nAquests mateixos usuaris són els que s’han encarregat d’acabar de tallar el camí de l’oportunitat per a Linux, ja que la majoria són prou dropos per no voler aprendre un sistema nou i prefereixen continuar treballant amb el que ja coneixen (encara que se’n queixin cada dos per tres i tinguin problemes de virus i seguretat). J’accuse!\nEls dispositius basats en els processadors ARM partiran, doncs, amb un desavantatge notable envers la competència basada en els Intel Atom, i que serà un sistema operatiu que la gent defuig. Però també tindran un avantatge: oferiran més durada de bateria i prestacions de reproducció de vídeo a un preu notablement més baix.\nEls connaisseurs tecnològics, els anomenats tecnoinfluenciadors, geeks i altres comunitats techies sens dubte en sabran apreciar les virtuts i és probable que hi tinguin cert èxit, però no crec que arribi fins al punt de poder robar una quota de mercat sensible a la plataforma Wintel (Windows+Intel) dominant avui en dia.\nDe fet, i si traiem l’excepció d’Asus, tots els models que he vist de netbooks basats en xips ARM són de petits fabricants semi-desconeguts per a mi i per a la majoria de la gent, el que indica que, almenys de moment, són marginals. L’aposta d’Asus insufla un xic d’esperança, però cal preguntar-se si és real o un simple moviment de cara a la galeria per quedar bé amb el públic més geek.\nDels fabricants que estan començant a entrar a sac en aquest segment, jo crec que hi haurà una selecció natural a la qual només sobreviuran els que s’hagin sabut guanyar la confiança dels fabricants traient un producte “bueno, bonito y barato”. Aquí, pel què jo veig, poc importa que siguin tecnològicament superiors, sinó que el que més val és el tracte comercial al què es pugui arribar.\nParticularment, i si us esteu preguntant si cauré en la temptació de comprar-me un netbook basat en l’arquitectura ARM, us diré que ho consideraré seriosament pels beneficis que aporta, especialment el tema de la bateria ja que jo sempre he necessitat molta autonomia en les meves màquines portàtils, però que també sospesaré el fet de que hi pugui executar un OpenOffice, el programari que actualment estic fent servir més.\nPer a la resta de vosaltres, us recomanaré que, com a mínim, examineu bé aquesta nova plataforma. Entenc que molts de vosaltres fareu servir Windows XP o Vista (o fins i tot 7) en màquines de sobretaula, i que concebreu l’experiència informàtica tal i com la viviu en aquests escriptoris. Si no voleu sortir d’aquí, la vostra opció és bastant òbvia: Intel Atom i Windows, ja sigui XP o 7 (particularment, no us recomano Vista).\nSi, en canvi, teniu la ment més oberta i no us lligueu a un programa de la plataforma Windows determinat, si que us recomano que, pel cap baix, tingueu les noves plataformes ARM en consideració i en sospeseu els avantatges.\nImatge: nDevil a Flickr\nThemes: Android, arm, asus 1000h, buscar netbooks, desavantatge 3g, Linux\nComments of “Es multiplica l’oferta de plataformes per a netbooks i MIDs”


Pujar el pare a dalt (Marina Espasa)\nPujar el pare a dalt\nMARINA ESPASA Actualitzada el 14/07/2012 00:00\n260x366 Pujar el pare a dalt / GETTY IMAGES Pujar el pare a dalt / GETTY IMAGES\nUn dels reptes més importants que qualsevol home ha d'afrontar al llarg de la vida és la relació amb el pare. La literatura, el teatre i les pel·lícules se n'han ocupat a bastament, no cal ni dir-ho. Una de les modalitats típiques és la dels fills apàtics, incapaços d'aixecar el cap i rebel·lar-se contra l'autoritat paterna. Mentre llegia el flamant Premi Llibreter (en categoria de llengua estrangera) no podia evitar pensar en el còmic de Chris Ware, Jimmy Corrigan, el noi més intel·ligent del món , i el seu protagonista solitari i tristíssim que, davant la notícia de la mort del pare, repassa la infància i la joventut que no es va atrevir a viure. Si saben de què els parlo, els passarà com a mi: el protagonista d'aquesta novel·la, el Helmer, ja només tindrà una cara, la de forma d'ou del Jimmy, i el paisatge de llacs gelats, prats i planura infinita holandesa estarà partit en quadres i quadrets com els del còmic de Ware. O com els quadres de Vermeer. Són dues obres silencioses, gairebé mudes, perquè volen explicar per què la incomunicació entre les persones, i la repressió dels desitjos, són al cor de la infelicitat.\nEl Helmer és fill d'un granger. Tenia un germà bessó, el Henk, i una mare, que ja no hi són. S'ha passat trenta-cinc anys amb el cap cot entre vaques, ovelles i ases i, ara que en té més de cinquanta, s'adona que s'ha quedat sol amb un pare vell. Com diu ell mateix: "Sóc de Frísia Occidental, una regió als Països Baixos on els grangers ploren quan es mor una vaca, però no mouen un múscul quan enterren les seves mares". D'això mateix tracta el llibre: d'enterrar el pare sense moure ni un múscul. Des de la frase que obre la narració -"He pujat el pare a dalt"- la presència del progenitor serà com la d'un fantasma, que hi és i no hi és a la vegada. La veu narrativa, i el punt de vista, són els del Helmer, i la seqüència temporal és desordenada: tan aviat recorda un accident fatídic de fa trenta anys com un episodi de fa cinc minuts. Tan aviat tenim divuit anys i patinem sobre un llac glaçat com en tenim cinquanta-cinc i canviem pals de la tanca que envolta les ovelles. El passat i el present es confonen en la vida del Helmer perquè, per a ell, encara no ha començat. Ha dut l'existència que havia de dur el seu bessó, ha obeït el pare en tot moment, i ha aguantat. Ho ha aguantat tot sota la pluja fina i persistent típica dels països del nord, que sembla que no sigui res, però que va calant i calant cap al moll dels ossos, fins que ens adonem que estem xops. El Helmer ho està, de xop, i no pot més. Amaga un secret, un enigma que no podem revelar sense espatllar la lectura, però que ja avancem que no esclata de cap manera efectista a mitja novel·la, sinó que la recorre de manera subtil i subterrània, i l'esquitxa de tant en tant, per donar una tensió molt aconseguida a unes situacions que, d'altra manera, potser serien monòtones: el ritme de vida a la granja on viu és el que és, al cap i a la fi, i aquesta obra de Gerbrand Bakker el sap capturar d'una manera esplèndida.\nUn altre mèrit indiscutible del llibre són els diàlegs: breus, gairebé lacònics, reprodueixen a la perfecció la contenció d'uns personatges que estan més acostumats a tractar amb bèsties que amb homes i amb dones, i que s'enfronten a la vida amb un vocabulari limitat, que cabria a dins d'un pot de llet. Com sempre, el mèrit de l'escriptor holandès és fer veure que no en té més, de vocabulari, i posar les paraules justes en el moment adequat. A dalt tot està tranquil és una novel·la discreta i lenta, que deixa un pòsit de tristesa al cos, però que deixa lluir algun raig d'esperança, potser de color verd. Un encert de la nova editorial barcelonina Raig Verd, a qui donem la benvinguda.


Un home no va menjar res més que productes de McDonald 's durant 30 dies i va aconseguir perdre pes per demostrar certes idees equivocades sobre la ingesta de calories i la pèrdua de pes. Però els experts no recomanen provar una "dieta" semblant.\nRyan Williams, de 29 anys, carter de Cheltenham, Gloucestershire, va decidir posar a prova la dieta de menjar ràpid per refutar el documental de 2004 Super Size Me, en què Morgan Spurlock no menja res més que McDonald 's durant 30 dies i engreixa 11, 1kg.\nSegons Williams, el documental d'Spurlock presentava una versió esbiaixada del desafiament, pel que va decidir filmar a si mateix seguint la mateixa dieta per demostrar que és possible posar-se en forma mentre es menja només McDonald 's.\nIgual que Spurlock, Williams menjava en un McDonald 's cada dia, ingerint tot el que hi havia al menú almenys una vegada.\nNo obstant això, Williams també passava una hora al gimnàs tots els matins, cosa que Spurlock no va fer quan es va llançar al desafiament.\nEl carter va documentar el seu viatge al seu canal de YouTube "Ry", on els seus 1.200 seguidors el veuen menjar coses estrafolàries, i va descobrir que després d'un mes, pesava 7,3 quilos menys.\nSobre el desafiament del menjar Williams comenta: "He volgut fer això durant uns anys, però mai vaig trobar el moment adequat".\n"Però recentment vaig veure un anunci de 50 anys de Big Mac i em va fer pensar que hi ha molts sentiments negatius cap a McDonald 's, pel que fa al fet que no és saludable".\nSegons Williams, també volia deixar les coses clares, perquè Spurlock menjava "5.000 calories al dia i no feia exercici". "No vaig sentir que fos una sorpresa que es tornés tan poc saludable".\nPer al seu propi desafiament, Williams va emfatitzar la importància d'equilibrar la ingesta calòrica amb mantenir-se en forma.\n"És obvi que les calories són molt importants, però el ciutadà mitjà no sempre sap com equilibrar la ingesta calòrica recomanada amb mantenir-se en forma", apunta, i encara que no suggereix que sigui una "forma de vida saludable", volia "demostrar que es tracta d'un joc purament calòric, a diferència dels tipus d'aliments que es mengen ".\nWilliams va començar el mes menjant 2,500 calories per dia -la ingesta calòrica recomanada per a un home adult- però va baixar a 2,300 al final de la segona setmana.\nEn les últimes dues setmanes del desafiament, va deixar caure les seves calories una mica més, depenent de com s'estaven desenvolupant el seu pes i el seu índex de greix corporal.\nI segons Williams, tot i que se li va dir que semblava cansat, els seus nivells d'energia "es van mantenir durant tot el mes".\nAl final del desafiament, Williams havia baixat a 82,5 quilos i havia passat del 10,85 per cent de greix corporal al 7,59 per cent.\n"Això demostra que el menjar ràpid no és necessàriament el diable", comenta.


Kempes es posa al capdavant de les penyes - Levante-EMV\nEl Matador tornarà a València per a apadrinar la inauguració de la nova seu de l’Agrupació enmig de les protestes a Meriton\nValència | 28·09·21 | 16:00\nMario Alberto Kempes no xafa Mestalla des dels actes del centenari de març de 2019. | FRANCISCO CALABUIG\nMario Alberto Kempes torna a València dos anys i mig després. No ho feia des dels actes del centenari del club en 2019. El Matador serà el padrí de la inauguració oficial de la nova casa de les penyes del València CF. L’acte se celebrarà el dimecres 20 d’octubre i està previst que compte amb la presència de la llegenda argentina. L’Agrupació de Penyes Valencianistes (APV) manté des de fa mesos converses amb l’exfutbolista i treballa per tancar definitivament el seu viatge a València en els pròxims dies. Les penyes valencianistes, dolgudes encara per l’expulsió dels baixos de Mestalla el setembre de l’any passat, volen estrenar la nova seu en gran i Kempes és el triat. No hi ha un padrí millor per a ells.\nMario, campió de Copa, Recopa i Supercopa d’Europa amb el València, tornarà a la ciutat enmig de les protestes del valencianisme a la propietat. El Matador s’ha convertit, en els últims anys, en un autèntic símbol de l’oposició a Meriton. Fins i tot des de dins del club. L’argentí va ser acomiadat com a ambaixador internacional del València després de criticar la gestió de Peter Lim en 2016.\nDes d’aleshores ha mantingut una línia crítica contra la propietat. Sempre de manera molt activa. Kempes, de fet, va cridar a la mobilització del valencianisme i va secundar, des de la seua casa de Connecticut (Estats Units), la multitudinària marxa cívica contra la gestió de Peter Lim organitzada per Llibertat VCF i la Corba Nord el passat 8 de maig. Mario hi va estar, com ell va assegurar, “present amb el cor”. “Hi haurà una revolució de l’afició del València per a fer-se escoltar per la gent de Meriton, perquè el que estan fent és molt lamentable. Meriton se n’ha d’anar perquè el València siga el que ha de ser sempre, un club que estiga barallant amb els grans”, va comentar Kempes en les xarxes socials de Llibertat VCF.\nDesallotjats de Mestalla\nEl mític ‘10’ donarà la cara per les penyes just un any després que foren expulsades del seu antic local en els baixos de Mestalla. Les penyes van haver de desallotjar la vella seu el setembre de 2020 després de l’ordre dictada pel club. Una eixida dolorosa després de 25 anys de vivències i records. El president, Anil Murthy, va justificar l’expulsió assegurant que el local es destinaria a la Fundació. Un mes després del desallotjament, l’Agrupació presidida per Fede Sagreras va començar a treballar en el seu local nou, que prompte serà presentat en societat. “Tot i que a algú li sabrà greu, l’Agrupació de Penyes Valencianistes no para i, amb un gran esforç, pròximament tindrem operativa la nostra nova casa. Estem amb un poc de tristesa pel que hem hagut deixat arrere, però amb molta il·lusió pel que vindrà. Seguirem al peu del canó fent costat al nostre València i treballant pels penyistes”.\nL’estrena de la nova casa de les penyes del València serà una autèntica festa del valencianisme. L’Agrupació, a més d’ultimar la visita de Kempes, té previst convidar altres exjugadors que han fet història en el València, autoritats polítiques i una representació de dos penyistes per cada penya. També es traslladarà una invitació formal al club. A més, l’Agrupació enviarà un comunicat informatiu a totes les penyes explicant tots els detalls de l’acte del 20 d’octubre (19.00 hores) en el moment en què es confirme tot.


Sèptim àlbum de fotos de Warwick (setembre del 2016 - febrer del 2017) | JW.ORG\nLLIG-LO EN afrikaans albanés alemany amhàric anglés armeni azerbaidjanés azerbaidjanés (alfabet ciríl·lic) batak toba birmà bislama castellà català cebuà chitonga de Malawi coreà crioll haitià croat danés eslovac eslové estonià finés francés gallec georgià grec hausa hebreu holandés hongarés indonesi ioruba italià japonés javanés kazakh kinyarwanda kirguis kirundi lingala lituà llengua de signes malgaixa malai malaialam malgaix ndebele de zimbabwe noruec nàhuatl d'Huasteca polonés portugués portugués de Portugal rarotongà romanés rus serbi serbi (alfabet llatí) sesotho de Sud-àfrica setswana shona singalés suahili suec tagal tahitià thai turc txec ucraïnés valencià vietnamita xinés cantonés (simplificat) xinés cantonés (tradicional) xinés mandarí (simplificat) xinés mandarí (tradicional) xosa àrab\nEn este àlbum de fotos podràs vore la finalització de les obres de la nova central mundial dels testimonis de Jehovà, i com els voluntaris van començar a usar estes instal·lacions entre setembre del 2016 i febrer del 2017.\nFotografia del complex de Warwick. Orde en el sentit de les agulles del rellotge:\n8 de setembre del 2016: Warwick\nTots els edificis de Warwick ja estan en funcionament. A principis de setembre ja hi vivien unes 500 persones, inclosos els treballadors voluntaris i el personal a temps complet provinent de Brooklyn.\n20 de setembre del 2016: Oficines / Edifici de servicis\nUn especialiste comprova l’esmalt dels taulells amb acabat d’espill que s’utilitzaran per a l’entrada a l’exposició «Un poble que porta el nom de Jehovà». Se’ls ha donat, intencionadament, un tractament per a que tinguen un aspecte envellit en harmonia amb la temàtica històrica de l’exposició.\n28 de setembre del 2016: Oficines / Edifici de servicis\nStephen Lett, membre de la Junta directiva dels testimonis de Jehovà, va presidir la primera adoració matutina que es va emetre des de Warwick. Eixe matí, el germà Lett va llegir una carta per a agrair l’ajuda als més de 27.000 voluntaris que han construït les noves instal·lacions i als molts altres que han donat suport a este projecte d’altres maneres.\n3 d’octubre del 2016: Oficines / Edifici de servicis\nUn fuster posa les lletres al cartell que anuncia una de les tres exposicions autoguiades. Esta exposició, «Un poble que porta el nom de Jehovà», explica la història dels testimonis de Jehovà des de la dècada del 1870 fins a l’actualitat.\n5 d’octubre del 2016: Oficines / Edifici de servicis\nEl Comité de redacció es reunix amb els ajudants i membres del Departament de redacció. Grans pantalles mostren unes il·lustracions proposades per a noves publicacions. A més, permeten a altres departaments d’altres complexos comunicar-se amb el comité durant les reunions. La taula, que va ser una donació de fa molts anys, es va traslladar de Brooklyn a Warwick.\n20 d’octubre del 2016: Oficines / Edifici de servicis\nUn ajudant del Comité de Coordinadors, junt amb altres germans que treballen davall de la seua direcció, analitzen de quines maneres poden auxiliar els afectats pel tifó Haima (Lawin), el qual va sacsejar les Filipines el dia d’abans. Les videoconferències ajuden als departaments de la central mundial a atendre els assumptes urgents ràpidament i a comunicar-se amb sucursals de tot el món.\n28 d’octubre del 2016: Edifici de manteniment / Pàrquing de residents\nUn estany amb un sistema de bioretenció separa l’edifici de manteniment del camí de l’entrada principal. A Warwick hi ha diversos estanys que utilitzen este mètode natural que actua com a filtre de residus contaminants i permet recollir les aigües pluvials. D’esta manera, s’estalvia un 50% del cost d’instal·lar un sistema de drenatge convencional. A més, esta aigua tractada i filtrada després es deriva als riuets de la zona i afavorix un hàbitat més saludable per a plantes i animals.\n4 de novembre del 2016: Oficines / Edifici de servicis\nUn grup de voluntaris descarreguen caixes en un moll de recepció de mercaderies. Uns 80 voluntaris han participat en la mudança del personal que es trasllada de Brooklyn a la seua nova llar, Warwick.\n14 de desembre del 2016: Oficines / Edifici de servicis\nDos forners aboquen una gran massa de pa d’una màquina industrial d’amassar en un banc. Com la massa pot arribar a pesar més de 45 kg, s’utilitza una màquina elevadora per a que el procediment siga fàcil i segur. El forn de Warwick disposa d’una càmera que permet accelerar o disminuir la fermentació controlant la temperatura i la humitat. Amb tot este equipament es reduïx el treball requerit per a fer centenars de pans cada setmana.\n14 de desembre del 2016: Edifici de manteniment / Pàrquing de residents\nEl personal de l’edifici de servicis s’emporta la basura de l’edifici de manteniment. A diferència de Brooklyn, la majoria dels edificis de Warwick estan interconnectats, aixina es necessiten menys vehicles i personal per arreplegar el fem, o brossa, i els materials reciclables.\nUn treballador voluntari planxa una brusa amb l’ajuda d’un maniquí universal. La polvoritza amb aigua per llevar-li les arrugues. De mitjana, la llavaneria de Warwick neteja uns 5.000 kg tant de roba de vestir com de roba de llit i de taula. Per a dur un control de la roba, el personal de llavaneria fixa etiquetes amb codi de barres que identifiquen cada peça. Estes etiquetes s’escanegen a diversos punts de la llavaneria per comprovar que s’estan tractant correctament i que s’entreguen al departament o habitació que correspon.\n20 de desembre del 2016: Edifici de manteniment / Pàrquing de residents\nUn mecànic revisa l’estat d’una grua elevadora que s’utilitza en la central elèctrica. Estos treballs de manteniment allarguen la vida útil de la maquinària i la fan més segura per als qui la utilitzen.\n10 de gener del 2017: Oficines / Edifici de servicis\nUn tècnic elimina els errors del programa que mostra la introducció de l’exposició «La central mundial: Fe en acció».\n11 de gener del 2017: Oficines / Edifici de servicis\nUn grup de fusters prepara una bicicleta de l’any 1903 que serà exhibida a l’exposició «Un poble que porta el nom de Jehovà». Esta bicicleta ha sigut una donació, i s’ha restaurat amb molt de carinyo per alguns voluntaris a Warwick. S’exposarà per destacar l’esforç i els sacrificis que feien els estudiants de la Bíblia (anomenats més tard testimonis de Jehovà) per difondre el missatge de la Bíblia amb mitjans de transport com este.\n12 de gener del 2017: Oficines / Edifici de servicis\nDos fusters col·loquen el vidre d’una vitrina que mostrarà objectes relacionats amb el Foto drama de la creació. Esta projecció de diapositives i imatges en moviment estava basada en la Bíblia. Es va estrenar l’any 1914 i només en eixe any ja la van vore uns nou milions de persones.\nUn grup d’arxivers i una dissenyadora gràfica preparen l’edició núm. 1544 de la Bíblia de Zuric en llatí per a l’exposició «La Bíblia i el nom diví». La fletxa roja que es veu en la Bíblia en primer pla senyala on apareix el nom personal de Déu, Jehovà. Els arxivers tenen molta precaució a fi de protegir les Bíblies més delicades. Utilitzen tires de polièster per mantindre les pàgines al seu lloc, controlen la humitat i la temperatura de la sala i calibren minuciosament la llum de fibra òptica de les vitrines per evitar que el paper es deteriore.\n16 de gener del 2017: Oficines / Edifici de servicis\nAcompanyats d’un membre del personal, els visitants poden disfrutar d’una espectacular panoràmica des d’una altura de 23 metres. El 3 d’abril de 2017 van començar les reserves per visitar les instal·lacions de Warwick i les exposicions autoguiades. Si desitges fer una reserva per a visitar Warwick, utilitza el sistema de reserves que trobaràs al nostre lloc web a la secció QUI SOM / SUCURSALS I VISITES GUIADES.\n19 de gener del 2017: Oficines / Edifici de servicis\nUn arxiver col·loca en una vitrina un exemplar excepcional de la primera edició de la Bíblia King James Version del 1611. Estes vitrines s’han dissenyat i construït per treballadors voluntaris a Warwick.\nUna dissenyadora d’arts gràfiques col·loca un barret de copa en una vitrina. Este barret pertanyia a Joseph F. Rutherford, qui va dur la capdavantera dels testimonis de Jehovà el segle passat. En esta part de l’exposició «Un poble que porta el nom de Jehovà» es mostra els primers esforços que van fer els Testimonis per predicar les bones notícies del Regne.\n20 de gener del 2017: Oficines / Edifici de servicis\nAmb l’ajuda de l’equip de gravació, un lector grava el guió de la visita autoguiada «La Bíblia i el nom diví». Només una setmana després de desmuntar la cabina de gravació amb tot el seu equipament i traslladar-los a Warwick, l’estudi ja estava preparat per continuar amb les gravacions. Este és una extensió de l’estudi principal que està al Centre Educatiu de la Watchtower a Patterson, i també s’utilitza per gravar la Traducción del Nuevo Mundo, La Talaia, ¡Despertad!, articles de jw.org i altres publicacions.\n27 de gener del 2017: Oficines / Edifici de servicis\nUna ajudant de fuster pinta les vores d’un mostrador tridimensional de fotos. Estes fotos formen part de la història dels estudiants de la Bíblia de finals del segle XIX. Es poden vore a l’exposició «Un poble que porta el nom de Jehovà».\n15 de febrer del 2017: Oficines / Edifici de servicis\nUna artista pinta una figura de Caleb, un personatge de la sèrie de dibuixos animats Fes-te amic de Jehovà. Esta figura s’exposarà en la galeria que recull les diverses ferramentes i programes que els Testimonis han desenvolupat especialment per als xiquets.\nUn fuster retalla fotografies i rètols de vinil per a l’exposició «Un poble que porta el nom de Jehovà». Més de 250 persones, inclosos ebenistes, programadors informàtics, dissenyadors, electricistes, vidrier, càmeres i escriptors, han treballat en les tres diferents exposicions des del primer moment.\nCompartix Compartix Sèptim àlbum de fotos de Warwick (de setembre del 2016 a febrer del 2017)\nUna exposició bíblica que glorifica el nom de Déu


Frederic Ximeno: Brots verds (Diari Ara 30/10/2011)\nBrots verds (Diari Ara 30/10/2011)\n| Actualitzada el 30/10/2011 00:00\nLes energies de totes les escales de govern a Europa estan concentrades a salvar l'economia especulativa al preu que sigui. Acompanyats, conscientment, o inconscient, pels altaveus mediàtics. Hem arribat al zenit del contrasentit d'un model econòmic en què el capital és l'objectiu i no el mitjà per transformar la realitat. Aquesta perspectiva convé només a l'1% de la població del planeta i en patim les conseqüències el 99%. Em resulta especialment il·lustrativa la trobada de matinada de Sarkozy i Merkel amb els presidents de quatre bancs europeus. Una evidència explícita de qui decideix el nostre futur, que veig negre si seguim amb aquesta dinàmica. D'una banda, l'exigència de capitalització dels bancs contraurà el crèdit, la qual cosa impedirà mantenir i crear nous projectes de l'economia productiva, és a dir, aquells que generen béns, serveis i llocs de treball. Altrament, per mantenir sous i beneficis astronòmics de les 147 companyies que controlen el 60% de l'economia mundial i dels que fan diner amb el diner, exigiran abordar el sanejament del deute privat porqueria que ells mateixos han generat. Ho pagaran els petits bancs i els petits deutors solvents que generen riquesa. Només una aliança ciutadana molt, molt transversal podria fer-hi front, però no sembla que s'articuli.\nMentrestant, perdem el tren per a reorganitzar l'administració pública i fent-la més eficaç. Perdem un temps preciós per definir i impulsar un model productiu que doni expectatives per reabsorbir 1 milió de persones aturades i per generar riquesa real, tangible i reformadora. No estem decidint com i en què invertim intel·ligentment els recursos limitats -públics i privats, dineraris i naturals- per generar una economia solvent en un planeta finit amb set mil milions d'ànimes. No ens plantegem quin nínxol volem ocupar en aquest món real, i què hem de fer per impulsar-lo.\nPer sort, hi ha brots verds al nostre país. Iniciatives de l'economia productiva que mostren musculatura creixent i orientats a canviar el nostre model productiu basat en la gestió eficient dels recursos, amb vocació d'internacionalització. Tres exemples d'aquesta setmana. El Global Ecoforum ha aplegat empreses, ONGs i gestors públics i privats de casa i d'arreu del món per concretar perspectives, projectes i oportunitats de negoci en l'àmbit de l'economia verda. El CosmoCaixa va acollir la segona sessió d'Ecotendències. El primer assumpte tractat és la revolució del cotxe elèctric. Un espai de debat i reflexió sobre qüestions socioambientals. El mateix format del cicle ja és innovador, per exemple amb sessions .tecno, en què parlen experts. També sessions .idea, en què, com la de dimarts passat, es presenten projectes d'empreses, universitats i emprenedors. Són una mostra de les capacitats existents al nostre país i la capacitat i potencial de ser agents globals. La setmana vinent a la sessió .tu: dubtes, suggeriments i plantejaments ciutadans per posar la tecnologia al servei de la qualitat de vida.\nTambé s'ha reunit el Global Clean Energy Forum. Les grans companyies energètiques es troben per rumiar sobre la transició necessària cap a un noumix energètic que permeti fer front al canvi climàtic. Grans corporacions treballant per ressituar-se, donant per fet un canvi de model energètic i analitzant oportunitats en l'impuls de les renovables. L'opció ineludible per l'eficiència i l'estalvi energètic no és l'eix de l'agenda, però és el motiu per cercar noves oportunitats de negoci.\nHi ha persones treballant per l'economia verda, és a dir, productiva, real i l'única que ens permet albirar un futur optimista. Ens falta situar aquesta perspectiva al bell mig del focus de governs, inversors i ciutadans. Malgrat que grans bancs, governs i molts mitjans de comunicació estiguin concentrats a mantenir un model caduc que ens ha portat al desastre, n'hi ha que estem treballant pel futur. Ho fem austerament i sense dilació. Voldríem ser més, però mentrestant anem fent i us hi esperem. Ens hi trobarem sí o sí.\nEtiquetes de comentaris: Economia verda, Sostenibilitat\nAire:Minuts o euros (Diari Ara 02/10/2011)


Petites botigues i les xarxes socials\nTot sovint quan es parla de l’ús de les xarxes socials a Internet es mencionen habitualment les grans empreses, deixant de banda que algunes petites empreses i autònoms també en poden treure profit.\nDe fet, és ja una realitat que més del 56% de les petites i mitjanes empreses del país utilitzen els mitjans socials per comunicar-se amb seu públic, sigui client o no.\nTreure partit d’aquestes possibilitats que ofereix la xarxa pot influir de manera positiva i directa en els resultats empresarials del negoci amb una inversió ben discreta. Quan es complementa l’estratègia social amb una pàgina web d’ecommerce els resultats es poden multiplicar.\nUn dels casos més sorprenents que he vist últimament és el de iBergada, botiga propietat d’un bon amic. Aquesta empresa familiar de 4 treballadors ubicada a Tàrrega (Lleida), dedicada a la venta al detall d’articles d’il·luminació i decoració va decidir el 2009 d’obrir el mercat (fins llavors àmbit comarcal) amb la nova web iBergada.\nUna botiga online on els usuaris poden veure i comprar els productes exposats d’una forma molt intuïtiva i fàcil. La inauguració d’aquesta “nova” botiga feia que el mercat de l’empresa incrementés d’uns 35.000 clients potencials a més de 15 milions.\nUn any més tard, iBergada decideix obrir un perfil de página a Facebook. Un canal de comunicació que permet posar-se en contacte directe amb els seus usuaris. Aquesta pàgina ha fet que siguin més de 800 els fans que segueixen totes les novetats d’iBergada. Unes campanyes de publicitat enfocades a la microsegmentació han permès arribar al seu core target de manera molt rentable. L’exposició de figures decoratives relacionades amb les Falles de València, la Feria de Abril o els Sanfermines han despertat tot l’interès d’aquells usuaris amb aquestes mateixes preferències. Una mínima inversió amb aquestes campanyes ha permès captar més de 500 fans i més de 150 interaccions amb el contingut (comentaris, likes, posts, compres a la botiga online, etc…) i tot això per acabar aconseguint 25 ventes a la botiga online que provenen de fans de la pàgina de Facebook.\nEl resultat és clar: una campanya microsegmentada al target (per exemple, usuaris de Facebook de Sevilla i amb alt interès per la Feria de Abril) pot obtenir uns magnífics resultats a nivell de repercussió i ventes del negoci.\nPer últim, iBergada ha decidit obrir recentment un perfil a Flickr (on es publiquen les novetats de la botiga), un canal a Youtube i un perfil de geolocatlització a Foursquare. En ell, els usuaris poden fer check-in a la botiga de Tàrrega i obtenir possibles promocions.\nEn definitiva, felicito aquesta emprenedora empresa per la seva aventura i sobretot pel seu èxit en les xarxes socials. Un bon exemple que moltes grans empreses haurien de seguir.\nFacebook Flickr social media Youtube\nI s'ho han muntat ells mateixos? Vull dir que han estat autodidactes o els hi ha fet una empresa de comunicació?\nLa veritat és que el ratio inversió/rendiment és molt llaminer. Més botigues s'hi haurien de ficar, sens dubte.\nHan rebut una petita "ajuda" a nivell consultiu, pero la implementació l'han fet ells mateixos.


Comprar mel de til·ler| Le Souffle d’Adore\nNo és fàcil trobar un remei més saludable i aromàtic que la mel de til·ler, que a més, posseeix un agradable aroma que recorda l’estiu.\nAquest nèctar pur i delicat evoca mel de primera classe.\nObtinguda a partir d’una sola espècie de planta, el til·ler, també s’anomena mel mono-floral. Totes les varietats de mel de til·ler tenen una característica en comú: un aroma brillant i destacat amb un sabor dolç i deliciós.\nLa mel de til·ler es considera la més valuosa de tots els tipus de mel natural. Segueix sent un secret per als científics. Per als consumidors, és una delícia i un medicament natural deliciós. La mel acabada de recollir es manté de color groc clar, suau i líquid durant tres mesos i, després de començar la cristal·lització, notareu que es torna quasi blanca, més dura amb un nou aroma més profund. La cristal·lització pot trigar de sis mesos a un any. En aquest pot petit s’amaguen innombrables propietats curatives. Què pot ser millor que un deliciós tractament?\nBeneficis per a la salut de la mel de til·ler\nEs creu que la mel de til·ler real és un aliment excel·lent per a la ment. Activa el cervell, ajuda a lluitar contra l’estrès i enforteix el sistema nerviós en general.\nPodeu prendre mel de til·ler d’una gran varietat de maneres.\nEs pot prendre una cullerada de mel amb un got d’aigua al matí amb l’estómac buit. Un aperitiu tan lleuger immediatament després del despertar us ajudarà a centrar-vos en la vostra feina de manera àgil i ràpida i alleujarà la fatiga causada per la falta de son.\nQualsevol recepta brillarà amb nous colors amb un condiment tan brillant. La mel de til·ler té un sabor perfecte amb una tassa de te calent o llet.\nAfegeix un nou sabor a tants esmorzars: creps, mató, cereals o gofres.


Avance: "Albert Einstein. La relativitat a l'abast de tothom"\nEl afán de Einstein por poner sus teorías "al acance de todo el mundo"\nEn cuanto acabó de formular su teoría de la relatividad general, el físico alemán no tardó en empezar a escribir un libro de divulgación para explicar sus hallazgos\nEl historiador de la ciencia Xavier Roqué relata la importancia de este proceso como prólogo a una nueva edición de la obra de Einstein\nMiércoles, 03/10/2018 - 21:30\nFragmento de "Albert Einstein. La relativitat a l'abast de tothom", edición y traducción de Xavier Roqué (Obrador Edèndum, 2018).\n[Fragmento disponible en catalán]\nL’any 1917 un físic nominat al premi Nobel publicà un llibre extraordinari, ple d’idees lluminoses sobre l’espai, el temps i l’univers. La relativitat a l’abast de tothom era la primera exposició accessible d’una teoria revolucionària que avui, cent anys després, constitueix una part essencial del nostre coneixement del món físic. Albert EINSTEIN (1879–1955) no era encara una celebritat mundial i Europa estava sumida en una gran guerra. Una dècada de treball i discussió amb amics i col·legues havien culminat a Berlín amb la formulació de la relativitat general, i immediatament decidí escriure un llibre per explicar la teoria a tothom, «perquè si no ho faig no l’entendran, tan senzilla com és en el fons». Les paraules que adreçà al seu amic i confident intel·lectual, Michele Besso (1873–1955), no amagaven cap ironia. La relativitat es basa en raonaments sensibles, lligats a la percepció comuna del moviment i la gravetat. Podem percebre el moviment uniforme? Com experimenta el pes una persona que cau? Reflexionar sobre aquestes preguntes simples fou el primer pas per capgirar tot allò que havíem après o crèiem saber sobre la llum i l’univers.\n"Una dècada de treball i discussió amb amics i col·legues havien culminat a Berlín amb la formulació de la relativitat general, i immediatament decidí escriure un llibre per explicar la teoria a tothom"\n"Albert Einstein. La relativitat a l'abast de tothom" (Obrador Edèndum, 2018)\nEducat en una cultura centreeuropea de parla alemanya que valorava la formació integral i continuada de l’individu (Bildung) i no fomentava la diferenciació entre ciència i humanitats, Einstein concebia l’exposició de les seves idees com un deure intel·lectual i social. De fet, no era la primera vegada que presentava la relativitat a públics no experts: ja havia escrit articles sobre la teoria per a publicacions periòdiques, una enciclopèdia, i un diari alemany de gran tirada. Aquests treballs de divulgació responien a una concepció àmplia de l’educació científica, expressada amb encert en un text del 1931: «L’escola hauria de tenir sempre com a objectiu que el jove en surti amb una personalitat harmoniosa, i no com un especialista. Crec que, en un cert sentit, això és aplicable fins i tot a les escoles tècniques, els alumnes de les quals es dedicaran a una professió molt definida. El desenvolupament de la capacitat general de pensar i de tenir un criteri independent hauria d’ésser sempre l’objectiu primari, i no pas l’adquisició de coneixements especialitzats». El camí cap a la relativitat és transitable per a aquells que no dominen la física o les matemàtiques perquè la teoria no brolla només de la física, ni desemboca només en ella: brolla i desemboca també en la filosofia, la literatura o la tecnologia.\nA les motivacions culturals i educatives d’Einstein per difondre la relativitat, hem d’afegir la seva forma de raonar, consistent a examinar les qüestions més complexes amb la màxima ingenuïtat, a qüestionar els fonaments aparentment més sòlids, i a revisar meticulosament els procediments de construcció dels conceptes de la física. La relativitat a l’abast de tothom conté un relat personal i immediat sobre el procés de creació científica, en què les idees apareixen «en l’ordre i el context en què foren concebudes» (Pròleg). Einstein havia elogiat els autors capaços de permetre al lector «experimentar el plaer de la recerca i del descobriment, el curs viu del pensament, comprendre amb claredat les circumstàncies que determinaren la tria d’un camí abans que cap altre», i en un text gairebé simultani amb la publicació del llibre insistiria a dur el lector «pel camí indirecte i aspre que jo mateix he recorregut, perquè és la meva única esperança que el resultat final pugui interessar-li». La comunicació de la relativitat succeeix la creació de la teoria sense solució de continuïtat, tant pel que fa a la seqüència temporal com conceptual del pensament.\nLes idees d’Einstein han cristal·litzat i s’expressen en forma d’intuïcions felices («una persona que cau no sent el pes»), que afloren tant en els seus treballs científics com en els seus tex tos de divulgació. La relativitat a l’abast de tothom convida el lector pacient a seguir l’autor en un camí de descobriment i emoció intel·lectual.\n"«La relativitat a l’abast de tothom» convida el lector pacient a seguir l’autor en un camí de descobriment i emoció intel·lectual"\n«L’espai i el temps han estat del tot aniquilats»\nLa primera part del llibre està dedicada a l’anomenada relativitat especial, que tracta dels efectes del moviment uniforme sobre les lleis de la física. No és una qüestió abstracta o d’interès merament teòric. El debat sobre el moviment de la Terra va confrontar els filòsofs naturals del Renaixement amb un problema de percepció física: si la Terra gira al voltant del Sol, ¿per què no en percebem el moviment? Al Diàleg sobre els dos màxims sistemes del món, ptolemaic i copernicà (1632), Galileu Galilei (1564–1642) va dissoldre la qüestió amb un primer argument relativista. En el seu cas imaginari, els filòsofs tancats a l’interior d’una nau que es mou en línia recta a velocitat constant, no poden constatar el moviment mitjançant l’observació dels fenòmens que tenen lloc al seu voltant, perquè tot s’esdevé com si la nau estigués en repòs: «Si el moviment és uniforme i no fluctua d’ací d’allà, no percebreu cap canvi en els efectes esmentats ni per cap d’ells podreu saber si la nau avança o està quieta». Que no puguem percebre el moviment de la nau Terra no significa que no es mogui, sinó tan sols que no podem distingir el repòs del moviment uniforme. Einstein exposa a les primeres seccions del llibre aquest prin cipi de relativitat de la mecànica, fent referència al moviment d’un tren, en lloc d’una nau. La recerca i l’explotació de la llum, l’electricitat i el magnetisme, unificats teòricament a la segona meitat del segle XIX, qüestionà la validesa general del principi de relativitat. La llum és una pertorbació electromagnètica que es propaga per l’espai a una velocitat molt gran però finita, prop de 300.000 km per segon. Aquesta velocitat fou mesurada amb precisió alhora que una immensa xarxa de línies telegràfiques terrestres i submarines s’estenia pel planeta: més de 350.000 km de cable fins el 1900, l’any que Einstein acabà els seus estudis de física i matemàtiques a Zuric. El telègraf aniquilà el temps i l’espai i possibilità, a partir del 1884, la sincronització horària mundial i la divisió del planeta en fusos horaris. El manteniment del temps universal plantejava reptes científics i tecnològics inaudits, que el jove Einstein conegué a través de novel·les com La volta al món en vuitanta dies de Jules Verne (1873), La màquina del temps (1895) de Herbert G. Wells, o Les estrelles i la història del món. Idees sobre l’espai, el temps i l’eternitat, del jurista i astrònom amateur Felix Eberty (1812–1884), publicada anònimament a mitjan segle XIX i reeditada amb un pròleg d’Einstein el 1923. Eberty imaginà un viatger capaç de desplaçar-se per l’espai a velocitats superiors a la de la llum i d’encalçar, així, les imatges del passat: «La llum de les escenes de la Revolució científica està assolint en aquest instant un determinat punt de l’espai. Més enllà té lloc la invasió dels bàrbars, i encara més enllà Alexandre Magne segueix conquerint el món».\n"El debat sobre el moviment de la Terra va confrontar els filòsofs naturals del Renaixement amb un problema de percepció física: si la Terra gira al voltant del Sol, ¿per què no en percebem el moviment?"\nMolt abans que l’abordés des de la física, doncs, la literatura va familiaritzar Einstein amb el problema de la llum, l’espai i el temps. Com afecta el moviment a la llum? La nostra experiència ens fa creure que la velocitat de la llum hauria de canviar segons que ens apropem o allunyem d’una font lluminosa, de la mateixa manera que canvia la velocitat relativa de dos cossos que s’apropen o s’allunyen entre ells. En el cas de la llum, però, la velocitat de propagació és una característica física essencial, de forma que, si el moviment l’alterés, el fenomen físic de la propagació de la llum podria revelar l’existència d’un moviment absolut, en contradicció amb el principi de relativitat. «La teoria de la relativitat», escriu Einstein, «sorgí en aquest context» (secció 7). En el seu primer treball sobre relativitat, Einstein va resoldre els problemes de «l’electrodinàmica dels cossos en moviment» de la manera més simple possible, estenent el principi de relativitat al conjunt de les lleis de la física i elevant a la categoria de principi la constància de la velocitat de la llum en el buit. Era un dels articles que sortí a la llum el 1905, l’any prodigiós en què, amb vint-i-sis anys i allunyat de la universitat, publicà una sèrie d’articles revolucionaris.\nLa reconciliació dels dos principis denota una gran audàcia epistemològica. Fer-los compatibles exigí la revisió dels fonaments dels conceptes d’espai i temps: «L’anàlisi dels conceptes físics d’espai i temps revelà que en realitat no hi havia cap incompatibilitat entre el principi de relativitat i la llei de propagació de la llum» (secció 7). Com determinem la posició d’un punt a l’espai? Quins procediments físics i materials hem de seguir per a fer-ho? Les primeres pàgines de La relativitat a l’abast de tothom tracten d’aquestes qüestions. Einstein trobà en la filosofia la confiança necessària per qüestionar els fonaments de la física. Com altres físics-filòsofs de la seva generació, com ara Niels Bohr (1885–1962) o Erwin Schrödinger (1887–1961), Einstein no distingia entre física i filosofia a l’hora d’abordar els problemes del coneixement, la percepció del món físic o la creació intel·lectual. La lectura de La gramàtica de la ciència de Karl Pearson (1857–1936) li ensenyà que «no podem afirmar l’existència real del temps, com tampoc la de l’espai; no són a les coses sinó al nostre mode de percebreles». En els textos d’Ernst Mach (1838–1916) aprengué que «ningú no pot afirmar res sobre el temps i l’espai absoluts, perquè són mers objectes entals, que no podem reconèixer en l’experiència».\n"Einstein no distingia entre física i filosofia a l’hora d’abordar els problemes del coneixement, la percepció del món físic o la creació intel·lectual"\nAquests i d’altres científics i filòsofs, particularment David Hume (1711–1776), el Tractat sobre la naturalesa humana del qual llegí «amb zel i admiració», dirigiren l’atenció d’Einstein vers la formació dels conceptes, el significat de les convencions, o la funció dels principis formals en ciència. Com ell mateix va reconèixer, si s’hagués limitat a estudiar física difícilment hauria creat la relativitat: «És molt probable que sense aquests estudis filosòfics mai no hagués trobat la solució».


Reflexions vora el mar: Buscant un lloc al món\nEntrava enmig de l'obscuritat amb les meues pertenències a les mans, intentant no fer massa soroll. I em vaig assentar timidament, sense fer massa remolí. En silenci, observe l'escena. Sola, en aquell racó. Esperar que la sala es torne a quedar en silenci i eixir. Reunir-se amb els companys, amics que et reben amb un somriure i s'alegren de veure't allà.\nTornar a entrar, veure'ls tu a ells tan interessats i devanits d'haver organitzat tot allò.\nPotser desconnecte de tant en tant, i no escolte com deuria allò que diu la ponent. Però observe amb atenció les seues cares i com, de tant en tant els brillen els ulls. Fan anotacions, han sacrificat temps i fet esforç.\nEns veure'm prompte però he d'anar ja a casa, i al semafor continue en silenci mentre el vent fa ballar les fulles verdes als arbres. Potser començe a sentir-me a casa de tant en tant. Als llocs que acostume a xafar tots els dies, als ulls dels amics, als abraços agermanats.\nI caminem en silenci, mentre m'acompanyes a arreplegar una bossa de paraules que pronunciaré algún matí fora d'aquesta ciutat.\nI en acabant, quan algú bufa l'espelma que enllumena els carrers a la vesprada i cau la nit com un got que ha vessat, jo torne a casa.\nFa frescoreta, i faig el camí que faig totes les voltes que eixim, i les façanes ja em són tan familiars com les que vaig deixar al poble.\nLa porta de casa em mira i em para la mà, demanant-me amablement la clau. Quan em deixa passar, anuncie que he arribat:\n- Taaaaaaat! - cride mentre deixe la clau a la cistelleta verda que està sota l'espill.\nDeixe les coses a l'últim calaix, penje l'americana, enxufe el portàtil i obric el blog.\nXiuxiuejat per Colometa a les 22:32\nEstimat lector, seguidor o qualsevol de les varian...\nPinzellades als ulls\nLa dolça B.


Temes tractats a la reunió de batles d'aquest mes:\nEl president del Consell Insular de Menorca, Santiago Tadeo, defensa que la Institució Insular continuï ajudant els més necessitats a través del Fons Menorquí de Cooperació. Així ho ha posat damunt la taula a la reunió de batles que ha tingut lloc avui a la seu de Maó d'aquesta Administració.\nEn aquest sentit, el president Tadeo respecta l'autonomia municipal sobre aquesta qüestió, però ha volgut deixa clar el “compromís social” del Consell Insular respecte els més vulnerables. “Precisament ja vam augmentar el pressupost de Benestar Social de 2012 en més d'un 4% i tot i que encara no tenim tancat el de 2013, el que sí que podem avançar és que hi haurà partida insular per al Fons Menorquí de Cooperació”.\nTadeo argumenta aquest posicionament en la trajectòria de 25 anys d'història del Fons Menorquí prestant la seva col·laboració en diferents causes. “De fet, la mateixa Menorca ha estat beneficiada per part d'Europa amb els diferents fons europeus de cooperació. Per aquesta regla de tres, si volem ser ajudats, també hem de voler ajudar els que menys tenen”, conclou el president insular.\nSantiago Tadeo és conscient que la situació econòmica actual obliga “ja no només a les administracions, sinó també al sector privat i a les mateixes famílies a prioritzar les seves inversions i precisament una de les nostres prioritats és la solidaritat”.\nEn altre dels punts, la consellera de Turisme, Salomé Cabrera, ha proposat arribar a un consens amb els diferents municipis per pactar i planificar un calendari d'esdeveniments turístics destacats, que puguin servir per crear producte turístic i així poder atreure visitants a Menorca al llarg de tot l'any.\nDe la mateixa manera i també amb l'objectiu d'arribar a acords amb els ajuntaments, la consellera Cabrera pretén que no només Menorca, com a destinació turística, es pugui beneficiar de la promoció de l'anunci del possible agermanament amb Long Beach Island dins d'un projecte comú amb tots els municipis.\nTambé s'ha donat compte del conveni de col·laboració en matèria d'interoperabilitat telemàtica entre les administracions públiques de les Balears, iniciativa que té per objectiu la simplificació documental que empreses i particulars es veuen obligats a entregar en qualsevol procediment administratiu.\nPel que fa a educació, la consellera Maruja Baíllo ha explicat l'acord entre l'equip de govern del Consell Insular i l'oposició per destinar 70.000 euros del conveni del SAEI a beques de 0-3 anys (60.000 euros) i a les escoles de música (10.000 euros).\nRespecte l'educació de persones adultes, un estudi realitzat pels tècnics de la Conselleria insular de Cultura, Patrimoni i Educació demostra que durant el curs escolar 2012-2013 s'està pagant la mateixa quantitat econòmica que durant el curs 2011-2012 a l'empresa encarregada de prestar aquest servei quan el nombre d'alumnes ha disminuït en 400 persones. En aquest sentit, Maruja Baíllo ha demanat idees i aportació econòmica als municipis per ajudar a finançar aquests estudis.


La Generalitat ultima els treballs per a l'inici del muntatge de l'hospital de campanya de Castelló | Castelló Extra\nLa Generalitat ultima els treballs per a l'inici del muntatge de l'hospital de campanya de Castelló\nL’hospital de campanya de Castelló comptarà amb una capacitat per a 200 llits\n02/04/2020 - Castelló Extra\nLa Generalitat té previst que aquest dijous comence el muntatge de les estructures modulars que conformaran l’hospital de campanya de Castelló. Així, durant aquest matí s’ha estat treballant en la senyalització del terreny i el marcatge dels punts per a l’ancoratge d’aqueixes estructures, que se situen en els voltants de l’Hospital General de Castelló.\nEn la preparació de la instal·lació participen, entre altres efectius, personal de Bombers Forestals de la Generalitat. Entre les tasques que s’estan duent a terme està l’habilitació d’un camí perimetral d’accés a la parcel·la, així com una esplanada confrontant per a la instal·lació del subministrament d’oxigen.\nL’hospital de campanya de Castelló comptarà amb una capacitat de 200 llits, 160 estàndards i 40 articulats, 2 àrees de recepció, una de magatzematge i 6 unitats de vestuaris, sales d’estar, despatxos de treball amb 4 llocs cadascun, magatzems de llenceria, farmàcia i departament higiènic per a net/brut.


El trofeu solidari de Torrent busca nou campió en la seua primera final televisada - PilotaViu\nDissabte, 28 de juliol de 2018 a les 10:15h\nPoques hores falten per conéixer el nom dels guanyadors de la tercera edició d'un trofeu que va arribar en 2016 per a quedar-se. El Ciutat Torrent tindrà nous campions este dissabte 28 de juliol, després d'un enfrontament de parella contra trio que a priori promet molt.\nLa formació de Puchol II i Nacho va accedir a la final després d'aconseguir la victòria 60-45 davant Soro III i Javi. Amb idèntic resultat passaren Francés, Félix i Monrabal II, que hagueren de lluitar en la segona semifinal davant la parella de Pere Roc II i Jesús.\nEls dos conjunts van mostrar un gran nivell als xocs que disputaren, i ara l'escaleter de Vinalesa i el mitger de Beniparrell hauran de fer front a un complet trio que va saber buscar cada raconet del trinquet, de dimensions reduïdes, que té un peculiar rebot.\nLa partida, que començarà a les 19.00 hores, serà gravada per les càmeres d'À Punt i es podrà veure el diumenge 29 a les 12.00 hores, a través de la seua televisió i el seu web. Esta serà la primera vegada que es televise una partida disputada al recinte esportiu de Torrent.\nEl Ciutat Torrent, a més, destinarà la meitat de la recaptació de les entrades a tres associacions sense ànim de lucre. ASIDIT, que treballa per la integració social, ADAT per la defensa dels animals i el Col·lectiu Soterranya, que fa el propi pel medi ambient.\nImatge de la presentació de la final. Foto: Funpival


Obert de dimecres a dissabte de 12:00h a 20:00h.\nLa selecció dels teixits que els permeten produir petites joies és extremadament acurada. Fan servir teixits de fa entre 70 i 100 anys, pensats per a la confecció dels antics matalassos de llana. Tot aquest material prové d'una antiga fàbrica catalana que va tancar anys enrere, i es troben en perfectes condicions. Per això i per la confecció i la combinació de colors els seus productes són únics. Estan molt especialitzats en la realització de coixins, concepte que els defineix, però elaboren també mantes, pufs i qualsevol peça a mida.


Tubs de coure de soldadura amb sistema de soldadura per inducció\nInici / Aplicacions / Pujada d'inducció / Tubs de coure de soldadura amb inducció\nLocalització: Pujada d'inducció etiquetes: soldadura de coure, Soldadura de canonada de coure, soldadura de tubs de coure, tubs de soldadura, comprar escalfador de soldadura de coure, Comprar escalfador de soldadura per inducció, comprar braser de coure RF, tuberia de coure de braç per inducció, Tubs de soldadura d'inducció, canonades de soldadura per inducció, tuberia de braç per inducció, preu de braser de coure d’inducció\nDemostració tuberia de coure de braç per inducció i temps de forat mitjançant el sistema DW-UHF-10 kW i la bobina de laboratori dividida disponible\n• Tub de coure: tub de succió\n• Enganxeu la pasta\nTemperatura: Aproximadament 1500 ° F (815 ° C)\nTemps: 5 - 5.2 s\nCom que només es va proporcionar un conjunt per a la prova, vam configurar una càrrega de prova utilitzant una gruixuda tuberia de coure de 5/16 ”de paret tal com un tub va acceptar l’altre en un extrem format de brida oberta. El temps de calor es va estimar basant-se en la pintura de tempilaques per indicar la temperatura. El muntatge de prova (seguit dels components proporcionats) es va muntar amb un recobriment de pasta de braç d'aliat 505 i es va col·locar a la bobina de prova del laboratori per les fotografies adjuntes. Es va trobar un cicle de calor que va fluir l'aliatge i que va fabricar l'articulació. .\nCom es va demostrar, el model DW-UHF sistema de soldadura per inducció és capaç d'escalfar les seccions de tub a tub més grans i les més petites per completar una unió soldada. Els temps de calor utilitzant una bobina de prova disponible estan dins de les expectatives de temps de calor de producció requerides per Electrolux.\nHLQ requerirà un muntatge complet per revisar-lo per tal de desenvolupar el disseny final de la bobina que pugui acomodar les 12 juntes indicades a la fotografia de disseny. Cal conèixer i veure les distàncies entre les connexions de tubs que cal soldar i la secció del compressor d’acer per assegurar-se que la carcassa d’acer no es vegi afectada pel resultat del camp de RF creat a la bobina de càrrega. Aquest disseny final pot requerir l’addició de materials de ferrita a la bobina que serviran per enfocar el camp de RF als cables de coure i no a la carcassa d’acer.\nLes proves inicials es van completar al DW-UHF-10kW mitjançant una bobina de laboratori disponible. La bobina de producció estarà continguda en una carcassa no conductiva que permetrà a l’operador utilitzar-la per situar la bobina contra els cables de coure per obtenir una ubicació de calefacció precisa i positiva per al procés de soldadura. El disseny de la bobina de producció incorporarà cables més curts que la bobina de prova i es configurarà de manera que es millorin els cicles de calor (temps de calor més curts).


S’amplia el servei de Xarxa Bus\nEts aquí:S’amplia el servei de Xarxa Bus\nPot utilitzar-lo tothom amb un bitllet per 50 cèntims\nEl Servei Municipal de Transport Social de Castell-Platja d’Aro, Xarxa Bus (pdf) adreçat inicialment a determinats col·lectius amb necessitats socials o econòmiques específiques, amplia ara completament el públic que pot utilitzar-lo, establint així un preu públic general de 50 cèntims d’euros per viatge i una nova gratuïtat per a àrees de l’Ajuntament que tinguin motius que en justifiquin el seu ús puntual. L’objectiu del servei però, no canvia: la millorar la qualitat de vida dels ciutadans unint els tres nuclis urbans mitjançant una alternativa pública i accessible de transport.\nJustament, per això es manté per als empadronats amb residència efectiva al municipi la possibilitat de ser beneficiaris del Carnet de Transport Social, i utilitzar-lo gratuïtament si es tenen uns ingressos personals inferiors a 605’10 euros/mensuals o 8.471’40 euros/anuals. També poden accedir-hi els estudiants d’unitats familiars amb ingressos inferiors a 1.500 euros mensuals, i també aquells que tinguin necessitat del servei amb una acreditació i informe previ dels Serveis Socials Municipals.\nEl servei està en funcionament cada dijous i divendres (10-14 h i 15-20 h) amb un vehicle amb 13 places (una per a persones amb mobilitat reduïda). En cas de màxima afluència, l’ordre de preferència és el següent: persones amb Carnet de Transport Social, àrees de l’Ajuntament i, darrerament, usuaris sense carnet i que paguen el preu públic. Els menors de 14 anys han de viatjar acompanyats d’un adult, i cal acreditar la condició de beneficiari amb el carnet d’usuari, personal i intransferible.\nEl vehicle fa un itinerari circular amb 11 parades: Casa de la Vila (Plaça Major), Centre Cívic Vicenç Bou, Casa Lila de Platja d’Aro, aparcament públic de la Masia Bas (mercat municipal), Benestar Social, estació d’autobusos, Policia Local, S’Agaró (estudis de Televisió Costa Brava), Castell d’Aro (Oficina d’Atenció Ciutadana), Servei Municipal de Distribució d’Aliments i Centre d’Atenció Primària de Platja d’Aro. Una ruta dissenyada per facilitar l’accés tant als recursos que ofereix l’Ajuntament (gestions administratives, serveis municipals i activitats programades) com d’àmbit general (mercat setmanal, visites mèdiques, entitats bancàries, etc.).\nAmpliació del Servei Municipal de Transport Social\nCanvi de reglament per oferir-ne el seu ús a nous col·lectius\nAra pot utilitzar-lo tothom amb un preu públic (50 cèntims) i les àrees municipals\nEs manté la gratuïtat per a col·lectius amb necessitats socials específiques\nLlegir 2611 vegades\nMés en aquesta categoria: « Resultats Gran Rua de Carnaval 2018\t6è Premi de Recerca Local »


TAC12 TV - Menys de 40 contagis per dia\nTant el risc de rebrot com la velocitat de reproducció de la COVID-19 es manté molt per sota de la zona de perill elevat. Això significa que el virus no s'està expandint a la Regió Sanitària. Salut no comunica cap nova defunció les últimes 24 hores.\nConca de Barberà: 319 (-36)\nTarragonès: 21 (-4)\nAlt Camp: 16 (=)\nSalou: 23 (-5)\nValls: 9 (=)\nVila-seca: 4 (-2)\nLa xifra de vacunats respecte a la jornada anterior és anecdòtica, però l'increment en poc més d'un centenar d'immunitzats és suficient per pujar una dècima el total de pautes completes al territori.\nAixí, gairebé el 81% de la població vacunable de més de 12 anys disposa ja de defenses suficients per combatre la malaltia de manera efectiva.\n23.934 persones han mort a Catalunya amb coronavirus (+2) i actualment hi ha 358 pacients hospitalitzats (+15), 103 d'ells a l'UCI (-2). S'han subministrat 5.928.583, 5.083.914 i 68.283 primeres, segones i terceres dosis de la vacuna, respectivament; en total, 5.794.831 pautes completes. El risc de rebrot és de 47 punts (-5).\nMés en aquesta secció: « Binter deixarà d'oferir els vols a Gran Canària Santa Teresa amb regust a Sant Magí »


Futbol amb botons - El blog oficial del B.A.P.: 2014\nPrimer Torneig Inter-associacions\nBotonaires, ahir vam fer a Palau la Primera Botonada/Torneig Interassociacions dels últims anys. Va ser una trobada oficiosa, una trobada de 4 de les 7 associacions catalanes. Es va organitzar de manera ràpida i improvitzada, amb quatre encarregats que ho tenien més fàcil per trobar equips per jugar al mig de les festes. Aquests van ser els participants:\nESPLUGUES amb l'Spartakus, Badlans i Titans\nACFB amb Despertaferro, Sporting i Rapuco\nST. JOAN DESPÍ amb Rampone, Levante i Cosmos\nBAP amb Batman, Vitamènia i Jordinho\nVam ser dotze equips que vam disputar una lliga on ens vam enfrontar tots contra tots, excepte els rivals de la mateixa associació.\nL'experiència ha estat molt positiva, i ja es parla d'instaurar el torneig de forma permanent el primer diumenge després de Nadal. Ara ja sabem que es poden fer coses entre festes Nadalenques....\nAquest és el quadre i la classificació final:\nPublicat per Pep a 12:37 Cap comentari:\nEl BAP no para ni per Nadal...\nBon Nadal i feliç 2015 !!\nEls Botonaires Associats de Palautordera\ni un Feliç Any Nou !!\nNoves classificacions, calentetes....!!\nel Vitamènia és el ferm líder al final de la primera volta\nNomés queden 4 jornades pel final de la primera fase.\nDesprés els nou primers lluitaran pel títol, l'ascens directe i la promoció. I els nou restants compatiran pel títol de 2aB.\nTot i així, Espanyol i PSG sembla q volen tornar a primera per la via ràpida.\nPublicat per Pep a 11:08 Cap comentari:\nPublicat per Pep a 11:54 Cap comentari:\nlliga i copa, nous resultats\nPublicat per Pep a 10:43 Cap comentari:\nNoves classificacions de lliga i Copa\nPublicat per Pep a 18:45 Cap comentari:\nClassificacions a primera i segona\nPublicat per Pep a 12:20 Cap comentari:\nTorneig de la Federació\nHem de felicitar a l' organització pel gran torneig que van muntar.\nI hem de felicitar als BAP's pel paperàs que vam fer dissabte.\nA la Lliga de Campions els 5 BAP's vam passar a la 2a fase. El Llove va ser eliminat per un justet 1 a 0 pel campió (Sporting) a quarts. I en Jero (R.Madrid) va estar entre els 4 millors al caure a les SEMIFINALS i va ser proclamat "El Millor Jove" !!!!\nI a la Copa Federació, que ja vam guanyar l'any passat amb el Palauenc, vam ser els grans dominadors. Quan més avançava el torneig, més predominava el color vermell del BAP. Fins a les semis va arribar "El Millor Infantil" del torneig, l' Adrilètic.\nI final BAPera entre el Betis i l'Espanyol... i emocionant....a l'últim minut el títol era pe'n Kiku, però en Cristian va aconsseguir l'empat i en el gol d'or va fer q la Copa no sortís de Can Cardoso\n... i nois... no per repetit deixa de ser una veritat com un temple... és un orgull pertanyer a aquest grup\nVisca el BAP !!!!\nEn les primeres jornades així està la cosa....\nPublicat per Pep a 12:32 Cap comentari:\nRepresa de l'activitat......\nBé, ha passat l'estiu i sembla que torna la rutina. Ha començat la nova temporada, i després d'un parèntesi en l'activitat del blog, reprenem la tasca de penjar resultats, notícies, i totes les activitats relacionades amb el BAP:\nDesitgem poder ser més regulars que en els últims temps, de manera que la informació estigui més actualitzada. Esperem que hagueu passat un bon estiu i que hagueu recuperat forces per la nova temporada 2014-2015.....\nPublicat per Pep a 12:15 Cap comentari:\nClassificacions actualitzades a 9 de març\nNous resultats de la BAP lliga\nAquests són els nous resultats i classificacions de la LLiga de Primera, de Segona, i de la LLiga de Primavera\nEl Gràcia'96, campió de la CHAMPIONS!!\nPublicat per Pep a 16:44 Cap comentari:\nICK campió de la BAP OBERTURA !!\nPublicat per Pep a 12:59 Cap comentari:\nResultats del Sant Burget 2014\nReferències al Sant Burget.....\nBenvolguts Botonaires Associats Palauencs,\nEn primer lloc felicitar-vos per l’organització del torneig, altra cop impecable com sempre. La veritat és que per mi, el Sant Burget ha aconseguit en poc temps el que altres tornejos no han aconseguit, en quan a prestigi, història i ambient. Si m’ho permeteu s’ha convertit com en el Wimbledon dels botons perquè manté l’esperit pel qual aquest joc ens entusiasma a tots, bon ambient, bons partits, grans instal·lacions, etc.\nFelicitar un cop més, la gent que teniu en el BAP, model de comportament i esportivitat, que fa que sens dubte, ja no només pel nombre de socis sinó pel mateix ambient que es genera sigui la primera associació botonaire de Catalunya per davant de l’ACFB, en TOT. És per aquests motius i no per uns altres que vaig decidir venir a jugar aquest torneig. La resta de tornejos de ránking, sincerament, no són una prioritat per a mi en aquests moments, només vull botó del bo (sóc un sibarita), i quan dic del bo, vull dir d’autèntic esperit botonaire.\nJa més a nivell individual voldria felicitar en Batman i en Vitamènia per estar tot el dia al peu del canó i per tota la paciència i ganes que li foten. Sou genials! Així mateix, com aspecte personal, em vaig sentir mentalment molt recolzat pel Pep en el partit de quarts, així que gràcies Pep, ja que en aquell moment no vaig poder donar-te-les.\nVoldria també agrair a La Serra, Benfica, Chelsea, R Madrid i Betis, rivals meus a la 1ª fase, per l’excel·lent comportament que sempre teniu amb mi. Em feu sentir com a casa.\nFelicitar al R. Madrid per la consolació i al Betis pels seus quarts de final.\nFelicitar també al Catalunya i l’Adrilètic pel gran torneig que vau fer. Esteu cridats a ser futurs cracks botonaires.\nFinalment també agrair al Llove, Palauenc, Cracks, etc el vostre tracte rebut, com sempre exquisit així com al restaurant Turó pel dinar tan ben parit que vam poder disfrutar.\nPer últim, demanar-vos disculpes per no poder-me quedar fins el final ja que tenia un sopar a Tarragona i se’m feia molt tard. Si, em podríeu dir, si haguessis jugat t’hauries quedat, estic d’acord, però realment llavors no sé que hagués fet per arribar a una hora normal pel sopar que tenia.\nForta abraçada, felicitats de nou i com es diu en l’argot tenístic “ens veiem d’aquí 12 mesos de nou al Sant Burget”.\nPublicat per Pep a 18:12 1 comentari:\n8a edició del Sant Burget\nMolt bona participació en el Sant Burget d'aquest any: 40 equips.\nNo massa sorpreses en la 1a fase. En el Grup A, els quatre caps de sèries feien bons els pronòstics. A destacar el 6è lloc del novell Charly's.\nEl "B" era un grup obert a priori, on Betis i R.Madrid tenien molt a dir. En Jero ha fet molt bona lliga, i el Betis, en els tornejos d'un sol dia, fa valer el seu gran talent. Finalment, el Betis... 3er, es classificava per darrera del Toco i Villaverde, i per davant del veterà Sporting.\nEl particular "pique" Chelsea-Benfica, el va guanyar en Pol per pallissa 7 punts a 1.\nEn el Grup C, gran paper del Catalunya q es "colava" entre els quatre millors, i de l'Adrilètic, que es quedava a un sol punt de la possible classificació.\nI en el Grup D, ja no és sorpresa que el Palauenc passi entre els top 16, com tampoc ho hagués estat el Rapuco. Destacada 6a posició de l'Empúries, a un punt d'empatar amb el Vitamenia (3er).\nEl Torneig de la Compensació és un campionat molt peculiar. Es barreja la gestió de la fustració dels equips per no estar entre els millors, la il.lusió d'altres per competir amb moltes possibilitats de guanyar... i el cansament d'una jornada maratoniana.\nEl R.Madrid va gestionar molt bé totes aquestes premisses, i es va imposar en la consolació més participativa de l'últim any (24 equips).\nEs va imposar al Comtal. Alto aquí...\nVull fer menció especial al Comtal, en represantació a tots els equips, que tot i ser uns xavals, fa un pelet més de temps que ja han passat l'edat del "pavo""... no cal dir noms... i que es van fotre a les espatlles (... i a les cames)... quinze ... setze... i diiiiisseeeet partits..... OLE TU... OLE A TOTS.\nEl PSG i el Valerinsky es van quedar a les portes de les semis. Semis, que van completar el serrenc Culés i l'estimat, pacient i pendent de la promesa estàtua eqüestre a l'entrada del poble... el Nucairons.\nI pel títol, voldria destacar al jovent. Molt bé el Catalunya, que va estar apunt de passar a quarts. I el Betis, que no per normalitat ho hem de deixar de destacar, va estar una altra vegada entre els vuit millors.\nBons partits i llargs gols d'or a quarts, on PB Villaverde, Tocornal, Chondos i Betis es quedaven pel camí.\nA les semis l'ICK s'imposava al Gràcia (2-0), i el Desperta al Batman al gol d'or en un partit tàctic i travat.\nFinal igualada que s'emportava l' ICK, també amb gol d'or (2-1) i vista per més de TRENTA persones.\nEnhorabona a l' ICK q aquesta setmana campionava la seva primera Baplliga i dissabte feia el seu doblet palauenc, emportant-se també el seu primer Sant Burget. Era l'únic torneig de ranking que li quedava per guanyar. I es reafirma com l'equip amb més campionats de rankiing ACFB en el seu palmarès.\nI ara... la lletania...\n.... que no per molt repetida (crec) que és menys certa.\nEl Sant Burget torna a ser un torneig especial.\nSí... estic totalment d'acord. Però el fem especial TOTS I CADA UN DE NOSALTRES. De veritat, no és falsa modèstia. Potser sí, que el mèrit nostre ha estat que amb els anys us el creieu... però no ho dubteu EL FEM GRAN TOTS...\nel Palíndrom i l' Empúries que no fallen mai, i amb el seu "bon fer" per la vida, els fa persones exel·lents i entranyables\nla Junta del BAP: Vitamènia, Can Soler, Palauenc, Llove, La Serra i Batman, que hi posem el coll per deixar cada cop menys coses a l'improvització. I A LES NOSTRES FAMÍLIES QUE ENS HO POSEN FÀCIL\nChondos, Estrella, Desperta, Tocornal que ens van donar un molt bon cop de mà en la 1a Fase\nels BAPs, Jero, Valero, Soler i Oscar que també ens el van donar en la Compensació\na tota la resta de baps, que ara SÍ que ja ens ho creiem, i venim i participem en el nostre Sant Burget. I qui no ve, es ben bé per feina o causes majors.\nels ACFB/BAP o BAP/ACFB que fan millor la nostra associació venint de lluny, i fent quilòmetres cada setmana per jugar amb nosaltres\nla resta d' "ACeFeBencs" que també venen i s'adapten i disfruten\ni... a la CLÀUDIA, la noia més botonaire que tenim actualment a Catalunya. Amiga, germana i filla de botonaires... i ara la millor Gestionadora de torneigos de botons.\nI ara que us tinc aquí. Permeteu-me l'atreviment....\nSORTIU DE L'ARMARI ...HOME!!!!\nHem de sentir-nos orgullosos del nostre joc. Parleu-ne, expliqueu-lo... sempre hi ha algú en algun lloc que no ens coneix i pot ser un botonaire potencial. Mireu a Palau, som 4 gats (8500 habitants)... i ja som més de 40 equips. Al principi, les primeres vegades que vam fer tornejos al carrer, la gent, mig s'en fotia.... i ara?.... algú va sentir algun comentari?... si....però més aviat de sorpresa i admiració...\nPER QUÉ ? DONCS PERQUÈ, SENSE CAP MENA DE DUBTE, TENIM EL MILLOR JOC DEL MÓN\nPresident dels Botonaires Associats de Palautordera\nPublicat per Pep a 11:26 Cap comentari:\nVIII Sant Burget 2014\nBotonaires, ja tenim aquí el Sant Burget. Com passa el temps! Aquest any celebrarem la vuitena edició del torneig, tot un clàssic puntuable pel campionat de Ranking de l'ACFB.\nEl torneig el jugarem aquest any al Centre Cívic, darrere de l'Ajuntament. Començarem a jugar a les 9:00 hores, pararem per dinar, i a la tarda farem la Fase Final, pel títol, i la Fase de Compensació. Hi ha 40 equips inscrits!\nEsperem que si sou amants d'aquest joc ens vingueu a veure. Val molt la pena! I si no sabeu de què va, passeu també pel Centre Cívic i descobrireu aquest joc antic que hem recuperat i que tantes bones estones ens fa passar.\nFins dissabte, us esperem !\nPublicat per Pep a 19:06 Cap comentari:\nS'està acabant la BAP Obertura....\ni l'emoció cada vegada és més alta. El Vitamènia tenia un coixí de punts que ha perdut en partits que no esperava, però encara depèn d'ell mateix. A veure com acaba....\ni a segona la cosa està així:\nPrimerael Vitamènia és el ferm líder al final de l...