Rufaca Folk Jazz Orchestra - DANSÀNEU - FESTIVAL DE CULTURES DEL PIRINEU\nRufaca Folk Jazz Orchestra\nData: Dissabte 1 juliol\nLloc: València d’Àneu\nGènere: Música d’arrel\nDiu Sergi Vergés · Director i arranjador: “L’agost de 2015 me’n vaig anar a viure a Arsèguel, al Baridà, amb la idea de Rufaca al cap. La idea rebia aleshores el nom genèric de Projecte Cadí i havia nascut de les meves classes amb l’Ivan Garriga els tres anys anteriors al Superior del Liceu. La idea seminal consistia a portar a la formació de big band estàndard la música tradicional del Pirineu, i ja vaig sospitar que no seria un projecte qualsevol: seria el meu primer projecte personal, l’estiu que feia 50 i després de dues dècades llargues d’escriure per encàrrec música per a big band. No vaig saber calibrar, però, la magnitud del viatge que estava a punt d’encetar: amb quina força aquestes tonades s’introduirien a la meva vida, els centenars de quilòmetres que passejaria per la comarca amb elles al cap, o els que faria en cercles al menjador de casa, com una fera engabiada, al caliu de la llar de foc. La inspiració, en cas d’existir, no és més que compulsió, ja ho deia bé Gil de Biedma. No vaig calibrar el munt de dies de frustració absoluta ni els dies (menys) d’eufòria gairebé estupefaent; els llibres, discos i concerts amb què em nodriria i, sobretot, els paisatges i les persones que havien d’arribar i que ara em conformen per sempre.\nEl resultat del viatge gairebé homèric és el que ara teniu a les mans. Tot sentint-lo, penso, com Cortázar, que aquests arranjaments mereixen estar plegats perquè del desencant de cadascun d’ells va créixer la voluntat del següent. I també penso en aquell home de qui parlava Borges, que es proposa la tasca de dibuixar el món i un dia descobreix que aquell pacient laberint de línies traça la imatge de la seva cara. Reconec la meva cara en tota aquesta música: els meus referents, les meves obsessions, les coses que m’enamoren. No sé si tot plegat és jazz o és folk, la taxonomia musical m’interessa més aviat poc: és només un punt de vista sobre el món musical que ara m’envolta, una mirada subjectiva però apassionada. Em passo la vida ensenyant que la passió és l’única aproximació honesta al meu ofici, i que tota la que hi aboques acaba impregnant la música i, d’una manera o altra, aconsegueix transmetre’s. Espero no anar errat i que aquest disc aboni la meva tesi”.\nUna big band d’arrels (27 músics en directe!)


Sigui en un poble tranquil de la Garrotxa, Les Preses, com en una casa al nucli urbà d’Olot, un es vol sentir segur a casa seva tan bon punt entra. Els nostres clients de Les Preses han sabut valorar la tranquil•litat i seguretat que els dóna una porta d’entrada de FINESTRA CONFORT. I cada un dels elements aporta una funció:\n• La perfileria PVC de finestres i portes inclou un reforç de manera sistemàtica per tal de donar rigidesa a l’obertura i evitar possibles dilatacions degut als canvis de temperatura.\n• En la part inferior de la porta es col•loca un sòcol d’alumini de 20mm. A més de donar elegància a la porta, evita l’entrada d’aire des de sota. Aquest està homologat per discapacitats en cadires de rodes.\n• El trencaaigües és un perfil que es col•loca a la cara exterior-inferior de la porta amb la funció d’evacuar l’aigua de la pluja i evitar-ne així una possible entrada.\n• Les xarneres de dos cossos poden suportar pes de fins a 140kg. Se’n col•loquen 3 repartides de forma igual, per tal de donar més rigidesa al muntatge de la fulla.\n• Per defecte, les nostres portes aposten pel tancament automàtic de seguretat. En el moment de tancar la porta, els punts de contacte són el pastell i 2 ganxons que baixen automàticament. En el moment de passar la clau, s’acciona un punt de tancament més.\n• El panell de la porta està compost de xapa d’alumini de 2mm a cada cara i una tercera xapa central per tal de donar més fermesa. El nucli el formen un seguit de làmines de fusta prima.\nTanmateix, la seguretat no està renyida amb l’estètica, sinó que es complementen. Del nostre ampli catàleg de panells, a la vivenda de Les Preses s’ha optat per un encadellat horitzontal cec a les dues cares. El fixe lateral aporta la lluminositat a l’entrada de la casa i el seu efecte mate fa que des de l’exterior no es vegin les imatges de l’interior nítidament.\nFINESTRA CONFORT li ofereix la porta d’entrada en PVC més adient per casa seva.


1 Amb aquestes paraules, Tobit va acabar el seu cant d’acció de gràcies.\nMort de Tobit\n2 Tobit va morir en pau a cent dotze anys i fou sepultat honrosament a Nínive. Tenia seixanta anys quan va perdre la vista i, després de recuperar-la, va viure en l’abundància, fent caritats. Lloava Déu més que abans i proclamava la seva grandesa.\n3 Just abans de morir, va cridar el seu fill Tobies i li va fer aquestes recomanacions:\n—Fill meu, pren els teus fills 4 i ves-te’n de pressa a Mèdia, perquè jo crec en l’oracle que Nahum pronuncià en nom de Déu contra Nínive:\ntot es complirà contra Assíria i contra Nínive. Es realitzarà tot allò que han anunciat els profetes d’Israel enviats per Déu. De tot el que ells van dir no hi haurà res que no es compleixi. Tot arribarà al seu temps. Tu estaràs més segur a Mèdia que no pas a Assíria o a Babilònia. Perquè jo crec, i n’estic convençut, que tot allò que Déu ha anunciat es complirà plenament. Cap oracle profètic no deixarà de complir-se. Tots els nostres germans que viuen a la terra d’Israel seran dispersats i deportats fora d’aquell país excel·lent. Tot Israel serà un desert, Samaria i Jerusalem quedaran despoblades.\nEl temple de Déu serà incendiat i farà pena durant un quant temps. 5 Però Déu es compadirà novament d’ells i els farà tornar a la terra d’Israel.\nReconstruiran el temple, no tan magnífic com el primer, fins que es compleixi el temps fixat. Després d’això, tots retornaran del seu exili i reconstruiran esplèndidament Jerusalem. El temple de Déu serà reconstruït, com han anunciat els profetes d’Israel.\n6 »Totes les nacions d’arreu del món es convertiran a Déu i el reverenciaran sincerament. Abandonaran els ídols que els esgarriaven per camins enganyosos, i beneiran el Déu etern, fent allò que li plau. 7 Aquells dies, Déu salvarà tots els israelites que l’hauran recordat sincerament. S’aplegaran i aniran a Jerusalem. Prendran possessió de la terra d’Abraham i hi viuran segurs per sempre. Els qui estimen Déu de veritat s’alegraran, però els pecadors i els injustos desapareixeran de la terra.\n8-9 »I ara, fills meus, us faig aquestes recomanacions: Serviu Déu sincerament, feu allò que li agrada. Ensenyeu als vostres fills a obrar amb rectitud i a fer caritats. Que es recordin de Déu i el beneeixin en tot moment amb sinceritat i amb totes les seves forces. I tu, fill meu, surt de Nínive; no et quedis aquí. El mateix dia que hauràs enterrat la teva mare al meu costat, allunya’t del territori de la ciutat: el veig farcit d’injustícia; la gent menteix i menteix sense cap vergonya. 10 Ja saps, fill meu, què va fer Nadab a Ahicar, que l’havia pujat des de petit: el va tancar viu dins un sepulcre.\nPerò Déu va fer recaure damunt d’ell aquella infàmia als ulls mateixos d’Ahicar. Ahicar va tornar a la llum i Nadab davallà a les tenebres eternes, ell que havia cercat de matar-lo. Ahicar, que ajudava els pobres, es va escapar del parany mortal que li parava Nadab, mentre que Nadab va caure en la pròpia trampa mortal i va morir. 11 Amb això podeu veure, fills meus, els fruits de l’almoina i com la injustícia porta a la mort. Però ja em falta l’alè...\nEl van ajeure al llit, va morir i fou enterrat honrosament.\n12 Quan la mare de Tobies va morir, ell la va enterrar al costat del pare.\nDesprés se n’anà a Mèdia amb la seva dona i va viure a Ecbàtana amb el seu sogre Ragüel.\n13 Tobies va procurar als seus sogres una vellesa feliç i els va enterrar a Ecbàtana de Mèdia. I quedà hereu tant del patrimoni de Ragüel com del patrimoni del seu pare Tobit.\n14 Tobies va morir, respectat de tothom, a l’edat de cent disset anys.\n15 Abans de morir, va ser testimoni de la destrucció de Nínive\ni va veure com Aquiàcar,\nrei de Mèdia, hi deportava els habitants d’aquella ciutat. Tobies va beneir Déu per tot el que havia fet als ninivites i als assiris. Va tenir aquesta alegria abans de morir i beneí el Senyor Déu pels segles dels segles.


Un bloc de i per corredors\nTriatló Olímpica de Tossa (13 setembre)\nNo molt decidida….però amb il.lusió em col.loco a la linea de sortida de la Triatló olimpica de Tossa.\nPerquè aquesta? perque és a la costa Brava? perque és de les senzilles? No pas. Aquesta, perque el dia ens va bé i punt.\nArrossego a l’Albert a fer-la.\nA la Pilar i al Xavi els intento arrossegar, però només ella acabarà a la linea de sortida amb nosaltres.\nEns agafa una mica justos de temps per entrenar, però la familia (gràcies a tots) fa esforços per fer de “cangur”, algun dia toca matinar a l’Albert i algun altra a mi…. Demanem ajuda a l’Oriol (infinites gràcies) perque ens “tregui” a passejar en bici.\nDurant l’estiu hem fet travesses varies nedant, i corrent ja portem molts anys… per tant, diriem que el punt dèbil és la bicicleta.\nLa Pilar m’envia video del tram bici…… No tinc paraules descriptives del que veig. Pendents del 14% amb paelles de 180º. Rebem un mail de l’organització dient que sobretot MOLTA MODERACIÓ a la baixada.\nRes ens atura, i estem tots tres a la linea de sortida.\nFem dues voltes molt tranquiles de 750m. L’Albert m’esgarrapa un segon nedant!\nIrradia felicitat a la seva cara (bona feina Tito!).\nDe les transicions ni parlem…. xino-xano… i agafem la bici.\nAlbert davant meu marcant pas amb la bici (ell sembla que estigui de vacances a verano azul), i jo a la primera pujadeta caic. Es que sóc tan patosa. No m’entra un pinyó i a terra. Però m’aixeco i continuo. Ara ja he perdut l’Albert.\nArribo a Llagosera (ja tinc fet un terç de la bici!!!). Entomo cap a Sant Grau…. bufff. Per favor, si corro i no puc més, camino…. però si vaig en bici i no puc més…què faig? i ja porto estona aixecada!!!! Doncs quan ja estic a punt de dir prou… Arribo a Sant Grau! (dos terços). Ara la baixada, aquí ja m’adalanten els últims… i ens quedem la moto escombra i jo. Em passa una ambulància que va a buscar un dels nostres que se la ben fotut!. Núriaaaaaaaa calmaaaaaa!!!.\nCom psicològicament tenir la moto esombra darrera no és molt motivador, m’imagino que sóc la primera a la Vuelta, per exemple, i que tothom està pendent de mi. Estic tan orgullosa. Tota la policia pendent de mi! guai!!!.\nCal dir, que els dos carrils de la carretera estan tancats al trànsit, i això dóna una tranquilitat infinita.\nI arribo de nou a Tossa!!\nVeig a la claca, i al superXavi (fotògraf, mainader i portabicis-mil gràcies, una abraçadeta!) deixo la bici i a còrrer.\nVaig a ritme lent (el meu), però constant, em trobo la Pilar que està apunt d’arribar a meta . Porta un subidón!.\nCreuo amb l’Albert, que crec que també fa la 2ª volta…. però no! era la seva primera, perque me’l torno a trobar!.\nAls darrers km’s torno a estar acompanyada d’una bici de l’organitació davant i del meu amic poli-moto darrera. Quin orgull.\nArribo a meta acompanyada dels meus bessons (gràcies a vosaltres també, per aguantar les meves neures amb la bicicleta, només vosaltres i el Tito, sabeu el que he rondinat!), super-orgullosa de la triatló feta.\nDesfeta d’emocions i ploro per haver assolit alguna cosa nova, i per mi, dificil.\nESTIC RADIANT DE FELICITAT!.\nEs ben cert, que guanya qui surt, qui ho prova, qui es posa nous objectius!\nJo en aquesta cursa em sento vencedora!\nPublicat per NURIA a 1:28 4 comentaris:\nComenço a escriure aquestes línies quan fa una setmana que vaig intentar fer la volta a l’Olla de Núria.\nEm trobo a l’Alberg del Pic de l’Àliga. Vaig quedar tan encantat amb el paissatge que hem tornat amb la familia a passar el cap de setmana següent.\nL’Olla de Núria era el segon gran repte de l’any, després de la Marató de les Vies Verdes. Tornava a ser un repte compartit, com ja va sent habitual últimament, amb el Joan i el Berni. L’Àngel, el quart en discòrdia, no s’havia apuntat per la seva fascitis plantar.\nEm vaig apuntar al sorteig una mica sense saber a on em ficava, animat pel Joan i el Berni (de fet, va ser ell qui em va apuntar). Veient el perfil de la cursa, per mi, era i és molt exigent. 21 kms i amb un desnivell positiu de 1940 m. Suposava entrenar molt fort, venint de còrrer la marató al mes de maig.\nAixí doncs, ara que venia la calor, a entrenar més fort que mai, fent més muntanya que mai, i gràcies als consells de la meva Personal Trainer (gràcies, Núria), incorporo una sessió a la setmana de peses per reforçar la musculatura de les cames (quàdriceps i bessons principalment).\nI va arribar el dia D. Fa uns dies que l'Àngel ens ha confirmat que ens acompanyar però no sap si per fer-nos d'avituallador, si acompanyar-nos una estona, o què farà.\nLa nit d'abans, malas notícies. El Joan té el petit Bernat amb otitis i no ens podrà acompanyar.\nAixí doncs, els altres 3 quedem a les 05:15h del matí a prop de casa l'Àngel. Agafem el cotxe del Berni i anem a la benzinera. Posem benzina, i quan intenta engegar el cotxe, la bateria no es vol encendre!!\nRodejats de borratxos decidim empènyer el cotxe, a veure que passa. Primer esforç del dia per l'Àngel i per mi!! Uns metres més endavant, el motor engega. Donem gràcies a la Mare de Déu de Núria i enfilem l'autopista.\nEn teoria, tenim que agafar el cremallera habilitat pels corredors a les 7 del matí a Queralbs. Arribem que falten 10' però encara hem d'aparcar. Hi ha cotxes aparcats a la carretera un bon tros abans de l'estació del cremallera però nosaltres tirem amunt, confiant en la sort. I conseguim aparcar al costat de l'estació.\nL'ambient al voltant del Santuari és espectacular. Un munt de corredors i acompanyants decidits a voltar per la muntanya.\nL'Àngel ha agafat el pitrall del Joan i ens acompanyarà una estona de cursa.\nHi ha acompanyants que marxen cap al Puigmal per animar els corredors des d'adalt de tot.\nI mentres estem per allà ens trobem, com no, a la nostra amiga punki de Vacarisses, la Teresa, que també farà la cursa.\nA la sortida ens juntem uns 700 corredors, segons l'organització. Ens diuen que per tal d'estirar una mica el grup abans de començar a pujar el Puigmal, farem una volta al Santuari.\nCom fem sovint, practicament sortim els últims.\nAquest serà un dels nostres errors, ja que anirem a la qua del grup i ens menjem tots els taps que es poden generar fins arribar a dalt del Puigmal.\nUn altre error de principiant: al ser una cursa d'autosuficiència, he carregat la motxilla com si anés a passar una setmana a una illa deserta.\nLa pujada al Puigmal es fa dura. Al principi noto molt esforç de bessons i cuadriceps, però a mesura que ens anem acostant al Pluviometre (primer punt de pas), em noto millor de cames. Em arribat en 58', quan l'organització recomana fer-ho en 50'. Segons el GPS tampoc hi ha 3,4 kms com indica l'organització.\nEn un moment donat, em giro i veig que els hi tret 15 metres al Berni i l'Àngel (foto). No m'ho puc creure. Això sí, jo no puc dir ni fava i ells van xerrant.\nEntre el Pluviometre i el Pic del Puigmal trepitgem neu, i aquí pateixo la primera relliscada, sense conseqüències.\nFinalment, arribem a dalt del Puigmal, amb boira, vent i fred. Hem trigat 1h32', sobre el temps màxim que recomana l'organització. Per mi és un moment molt especial, emocionant.\nAquí cometem el nostre segon error: ens entretenim a fer fotos, parlar amb gent, signar al llibre del Pic... Calculo que perdem un mínim de 10 minuts. L'amic Berni es posa a borrar fotos de la càmara perquè té la targeta plena. L'Àngel ens informa que els seus comencen a fer figa i que no sap si baixar ja. Li dic que m'acompanyi fins el Segre, i allà abandonaré amb ell.\nNoto que començo a agafar fred i els aviso que vaig tirant, que ja m'agafaran baixant, i començo la carena en baixada que ens portarà cap al Pic Petit del Segre.\nEm sorprenc a mi mateix, noto les cames relaxades, amb força i lleugeres.\nTornem a treptijar neu i recordo el Killian fent el carallot per les arestes del Matterhorn. Com ho deu fer? Mentres el Berni i l'Àngel ja m'han agafat i fem el Pic Petit del Segre per baixar una mica i tornar a pujar el Pic del Segre. Allà, novament ens parem a fer unes fotos sota una creu en honor a Sant Bernat.\nI d'allà cap al Coll de Finestrelles, a on hi ha el tercer control de temps, aquest sí que ja desqualificant. Arribem amb 10' de marge però ens diuen que anem molt justos per arribar al C4, al Coll de Noufonts. Tenim poc més de 50' per fer 5 kms i un desnivell positiu de 400 m.\nL'Àngel no pot continuar. El temps de pas del proper control és molt exigent per mi. Fins ara m'ho he passat molt bé, i decideixo acompanyar l'Àngel cap a Núria. El Berni, més valent i més fort, decideix continuar. I ja no pararà fins el final.\nEstic content. M'ho he passat molt bé. He pogut comprovar que he arribat al Puigmal i una mica més i em trobo bé. Però no tinc ganes de fer l'esforç que em suposaria intentar arribar a Noufonts dins de l'horari de control. Per tant, crec que he encertat abandonant ara.\nL'Àngel i jo ens acomiadem del Berni. Ens mirem i els dos estem pensant el mateix: farem la baixada corrent, com si estiguessim en cursa. Baixo davant, i vaig lleuger. Inclús l'Àngel m'ho diu. Anem seguint el camí balisat fins que decidim fer una mica el punki i tirar pel dret.\nEn una d'aquestes l'Àngel ensopega i no cau, i jo, que vaig darrera, sí que caic, amb la sort de caure sobre un coixí mollidet de gespa. He tingut sort, no he pillat ni pedres ni bonyigues de vaca. El tormell sembla que està bé, així que seguim fins arribar al Santuari de Núria.\nAl final ens han sortit 13 kms de cursa i 3 hores, amb poc més de 1000 m de desnivell negatiu.\nI el Berni ha seguit. I ha arribat al control C4 tard per 4 minuts. Ha tirat, tirat i tirat, sense parar, però ha arribat 4 minuts tard. Li fan tornar el xip, però ell decideix seguir pel seu compte.\nI aquí podem comprovar que els pas de temps no estan gaire ben posats. El Berni arriba a meta a les 14:45h, 15' per sota del temps màxim establert per l'organització. Ha trigat el mateix en fer els primers 8 kms que en fer els 13 següents.\nFelicitats, company!! Per nosaltres, has fet la cursa sencera!!\nSens dubte, no puc dir que sigui la cursa més dura que he fet fins ara (segurament si hagués fet els 21 kms sí que ho diria) però puc afirmar que és la cursa més maca i espectacular que he fet.\nJoan, com l'has de fer i t'hem d'acompanyar, ja tenim excusa per tornar a intentar-ho al 2015.\nPublicat per David C a 8:13 3 comentaris:\nLa debacle de Hornindal\nHola companys i companyes. Aquesta crònica hauria de ser per comentar-vos i explicar-vos com va anar la marató de muntanya que vaig "fer" a Hornindal.\nMalauradament no serà així. Aquesta era una cursa que m'havia marcat amb vermell al calendari. De fet vam organitzat unes vacances amb la meva dona (Toril) i el meu fill (Ingvar) per anar a aquesta cursa. Tot un muntatge vaja! Havia entrenat molt fort, i bé, i creia que podia recorre els 40km i els 3000 metres de desnivell amb força suficiència. La cursa es desenvolupa en una regió de alta muntanya (pel que és noruega) i s’atrevessen un parell de glaceres, paisatges espectaculars i de duresa important, doncs les pujades són força dures.\nDoncs bé a totes aquestes em va passar el que potser tots els que sou pares us sentireu identificats: L’Ingvar va decidir que aquella nit no dormiria gaire. Total, que aquella nit vaig poder dormir només tres horetes de res. M’aixeco a les 6:30 i vaig cap a la sortida. Sorprenentment el dia és ennuvolat però molt calorós. Odio corre amb calor!!!!\nComencem a les 8 del matí, i la sortida és tranquil·la però a les primeres rampes ja començo a notar que alguna cosa no funciona. I de sobte una crisi. Però no una crisis qualsevol, sinó una que va més enllà del baixón físic per no haver descansat adequadament la nit anterior. Em va fallar el cap, la ment. De sobte no tenia ganes d’estar allà, en aquelles muntanyes, rodejat de tanta gent, només tenia el desig d’estar amb la meva dona i el meu fill, i ningú més. Tot em va semblar buit, i en el meu cap només tenia la idea de deixar-ho estar. Una miqueta més, em deia, però cada quilòmetre se’m feia més feixug que l’anterior. Fins que finalment al cap de 13 quilometres i poc menys de 2 hores ho vaig deixar.\nM’agrada la muntanya, especialment aquest darrers anys en que he viscut envoltat d’ella, i vull passar-m’ho bé quan hi sóc allà. Cada cop hi trobo menys sentit això d’anar a “entrenar” o “competir” a la muntanya. Jo el que vull es passar-m’ho bé!! Evidentment és això el que TOTS nosaltres volem fer quan anem a córrer, però ja ara estic totalment desmotivat per anar a córrer en un ambient “competitiu”, tot i que ningú de nosaltres anem a guanyar cap de les curses a les que anem sinó a superar-nos a nosaltres mateixos.\nAixí doncs he decidit no anar a un parell de curses que tenia programades aquest estiu, i em quedaré aquí a casa amb la meva família i anant a pujar alguna muntanya (en comptes de fer unes avorrides series) al vespre quan l’Ingvar ja estigui allitat, arribar a casa tot cansat i content, i pendre’m un copa de cava amb la Toril al jardí per celebrar aquest meravellós estiu que estem tenint per aquestes terres del nord.\nPublicat per Eduard a 4:07 4 comentaris:\nfeia temps que no escrivia, però també és cert que feia temps que no feia cap cursa, especialment perqué les darreres curses que he intentât s'han suspés per diferents motius (oi Marcal i Oriol?).\nDoncs bé, la neu ja ha marxat i finalment es pot correr tranquilament per la muntanya només amb les bambes de muntanya i sense el perill que suposa correr amb dos pams de neu primavera: enguany he tingut dos petites lesions i un parell de noves cicatrius a les cames degut a les pedres punxagudes amages entre la neu.\nPerò bé això ja s'ha acabat, tot i que aquesta nit ha nevat una mica a les parts més altes de la vall.\nDoncs bé, he planejat tres punts principals d'aquesta temporada. Una marató de muntanya, un quilometre vertical i una ultra. Lo de la ultra ja veurem....\nPer comencar a escalfar cames i comencar a acostumar-me a fer quilometratge i no només alcada.\nÉs per això que hem comencat amb una cursa de 32 quilòmetres sense gaires desnivells forts, ràpida i molt trenca-cames.\nLa cursa es va celebrar diumenge a Trondheim, on per cert hi torno a viure després de 2 anyets a la meva vall. La cursa la organitza la organització excursionista de Noruega, la que gestiona tots els parcs naturals i rutes de trekking. La cursa és molt popular, molta gent va a passar el dia i ambient festiu, el que fa que hi hagui un ambient molt xulo. A part dels típics avituallaments la gent particular posa paradetes venen frankfurts, pastissos i creps.\nPerò bé, de la cursa a gàire cosa a explicar: carrera molt ràpida, pels bonics paratges forestals de Trondheim i que espero que serveixi de pedra de toc pels reptes futurs.\nPublicat per Eduard a 2:30 2 comentaris:\nCorrent per les terres de l'Ebre. La marató de la Val de Zafan\nPublicat per joangi a 15:49 4 comentaris:\nDylan's mirror El bloc de l'EDu\nEl bloc de política de l'Aleix\nEl bloc del Bernardo sobre igualtat\nSomiatruites El bloc del Joangi\nWeb Runedia Calendari Curses\nLa música que ens fa còrrer\nEye ot the tiger - BSO Rocky\nCoquet, coquette - Of Montreal\nI got a feeeling - The black eyed peas\nI love the way you lie - Eminen\nLace Up. Save Lives - Nike Red.\nLever l'ancre - Alfa Roccocó\nNúria - Els Pets\nWaint' on a sunny day - Bruce Springsteen


Detenen una dona amb 40,5 grams de cocaïna amagats a l’entrecuix | BonDia Diari digital d'Andorra.\nLa setmana passada la policia va detenir 17 persones per la comissió de diferents delictes.\nDt., 24/12/2019 - 02:20\nDetenen una dona amb 40,5 grams de cocaïna amagats a l’entrecuix\nLa policia va detenir divendres una dona resident de 44 anys com a presumpta autora d’un delicte contra la salut pública en ser sorpresa intentant entrar al país amb 40,5 grams de cocaïna amagats dins un preservatiu que portava a l’entrecuix, segons va informar ahir el cos de seguretat.\nEls fets van tenir lloc quan passaven vint minuts de les vuit del vespre al punt fronterer del riu Runer i els agents van aturar la dona, que accedia al país amb el seu vehicle particular. Els efectius policials van practicar un control amb l’ajuda d’un gos ensinistrat en la recerca d’estupefaents i l’animal va marcar amb insistència sobre el cos de la interessada, que va negar dur qualsevol tipus de substància estupefaent.\nDavant de la insistència de l’animal es va procedir a efectuar un control més exhaustiu a la dona a qui finalment se li van localitzar 40,5 grams de cocaïna a l’interior d’un preservatiu que duia amagat en les seves parts íntimes. Arran de la troballa es va procedir a la seva detenció.\nTambé per un delicte contra la salut pública, els agents van detenir la matinada de diumenge en un aparcament pròxim a un local d’oci de Soldeu un jove turista de 30 anys en possessió de 0,5 grams de cocaïna.\nD’altra banda, la policia, que dilluns va detenir un jove a Sant Julià de Lòria per un delicte de violació de domicili, va arrestar dimecres passat a la Massana un home resident de 76 anys com a presumpte autor dels delictes contra la seguretat col·lectiva i contra la llibertat. Els agents van ser requerits vint minuts abans de les cinc de la tarda en una oficina de la capital on l’home es va personar mostrant una arma de foc que duia al cinturó del pantaló a la vegada que va amenaçar verbalment una empleada. L’enquesta realitzada va permetre identificar l’home, que va ser detingut poc després al seu domicili. En el moment de l’arrest va lliurar un revòlver de fogueig que duia al cinturó del pantaló i que estava carregat amb sis cartutxos, un dels quals ja percutat.\nEl cos de seguretat va informar també de la detenció, dimarts passat al Pas de la Casa, de dos homes no residents de 33 i 36 anys respectivament, com a presumptes autors d’un delicte de contraban. Els agents van ser requerits pel servei de duana, ja que havien controlat una persona i un turisme amb matrícula francesa estacionat en un carrer del nucli encampadà, amb una gran quantitat de tabac de picadura a l’interior. De fet, es van comissar 2.587 paquets de tabac de picadura (equivalent a 129.350 grams, valorat en 17.146 euros). Posteriorment els agents van controlar i detenir la segona persona relacionada amb aquests fets, en possessió de 130 paquets de tabac de picadura (equivalent a 6.500 grams, per un valor de 891 euros).\nDiumenge van ser detingudes dues persones pels delictes contra la funció pública, contra la llibertat i contra l’honor, a més de contra el patrimoni. De matinada es va procedir a la detenció d’un jove de 22 anys després que els agents fossin requerits en un domicili particular de la capital perquè hi havia un home donant cops a la porta d’entrada, a la qual va causar danys, i també al timbre amb un extintor. En ser controlat va proferir amenaces i injúries als agents. La segona detenció va tenir lloc a l’Estació Nacional d’Autobusos quan en un control d’estupefaents, i amb l’ajuda d’un gos ensinistrat, es va localitzar a la maleta d’un jove de 28 anys 3 grams de marihuana i 0,2 grams d’haixix. Segons la policia, el noi va mantenir una “actitud altiva” envers els agents, a qui va proferir també injúries i amenaces.\nLa setmana passada el cos d’ordre va detenir també nou persones per conduir sota els efectes de l’alcohol, sis de les quals en el marc de la campanya de controls nadalenca.


Transició i democràcia a Espanya by Giacomo Di Paolo - issuu\nDirector: Giacomo Di Paolo\nTrancisió i democracia a Espanya\nÍNDEX Pàgina 2: Carta al director (Introducció del treball) Pàgina 3: La transició\nPàgina 4: Delimitació del període Pàgina 5: La revolució dels Clavells\nPàgina 6: Altres esdeveniments Pàgina 7: El paper polític del rei Juan Carlos I Govern d’Arias Navarro Pàgina 9 - 13: Govern\nd’Adolfo Suárez Pàgina 14: Homenatge Adolfo Suárez Pàgina 15: Govern de la UCD Pàgina 17 - 18 - 19: Govern del PSOE\nPàgina 20 - 21: La democràcia Pàgina 23: Opinió personal\nPàgina 24: Bibliografia\nCARTA DEL DIRECTOR (INTRODUCCIÓ) Benvolguts lectors, us presento Història. Aquesta és la nova revista en què parlarem, com el seu nom indica, de fets històrics que hagin succeït al llarg del temps. En aquest primer número de la revista Història, us parlarem del període que es dóna entre la transició i la democràcia a Espanya. En aquest, homenatjarem Adolfo Suárez, mort com tots ja sabeu, aquest any.\nespanyola és el període històric durant el qual es va dur a terme el procés pel qual Espanya va deixar enrere el règim dictatorial del general Francisco Franco i va passar a regir-se per una constitució que consagrava un Estat social i democràtic de Dret. a Espanya i de la redacció d'una nova constitució. i ha una àmplia diversitat d'opinions respecte a les El 6 de desembre de 1978 es va aprovar en referèndum dates que marcarien el començament i la finalització del la Constitució Espanyola, entrant en vigor el 29 de període i, per tant, els límits del mateix. Centrant-se en desembre. el que sol considerar-se pels historiadors com el més A principis de 1981 va dimitir Adolfo Suárez a causa precís , s'iniciaria amb la mort del general Franco, el 20 del distanciament amb el Rei i a les pressions internes de novembre de 1975, després de la qual l'anomenat del seu partit . Durant la celebració de la votació al Consell de Regència va assumir, de forma transitòria, Congrés dels Diputats per elegir com a successor a Leoles funcions de la Direcció del estat fins al 22 de no- poldo Calvo - Sotelo es va produir el cop d'Estat dirigit vembre, data en què va ser proclamat rei davant les per Antonio Tejero, Alfonso Armada i Jaime Milans del Corts i el Consell del Regne Joan Carles i de Borbó. Bosch, entre d'altres. El cop, conegut com 23 - F, va El Rei va confirmar en el seu lloc al President del Go- fracassar. vern del règim franquista, Carlos Arias Navarro. Tan- Les tensions internes de la UCD provocarien la seva mateix, aviat es manifestaria la dificultat de dur a terme desintegració al llarg de 1981 i 1982 , arribant finalment reformes polítiques sota el seu Govern, el que produiria a dissoldre el 1983 . El segment democristià acabaria un distanciament cada vegada major entre Arias Navar- integrant-se amb Aliança Popular , passant així a ocupar ro i Joan Carles I. Finalment el President del Govern va la franja de centre - dreta . D'altra banda, els membres presentar la seva dimissió al rei el dia 1 de juliol de més propers a la socialdemocràcia s'unirien a les files 1976. Arias Navarro seria succeït en el càrrec per Adol- del Partit Socialista Obrer Espanyol ( PSOE ) . Mentresfo Suárez, qui s'encarregaria d'entaular les converses tant, l'ex- president Adolfo Suárez i un grup de dissiamb els principals líders dels diferents partits polítics i dents del seu anterior partit , la UCD , van iniciar un forces socials, més o menys legals o tolerades, de cara a nou projecte polític centrista que mantindria representainstaurar un règim democràtic a Espanya. ció parlamentària al Congrés fins a les eleccions geneEl camí utilitzat va ser l'elaboració d'una nova Llei Fo- rals de 1993 , el Centre Democràtic i Social ( CDS ) .ser namental, la vuitena, la Llei per a la Reforma Política directament responsable de bastant més de la meitat de les que, no sense tensions, va ser finalment aprovada per morts . les Corts i sotmesa a referèndum el dia 15 de desembre de 1976. Com a conseqüència de la seva aprovació pel poble espanyol, aquesta llei es va promulgar el 4 de gener de 197. Aquesta norma contenia la derogació tàcita del sistema polític franquista en només cinc articles i una convocatòria d'eleccions democràtiques. Aquestes eleccions es van celebrar finalment el dia 15 de juny de 1977. Eren les primeres eleccions democràtiques des de la Guerra Civil. La coalició Unió de Centre Democràtic va resultar la candidatura més votada encara que no va aconseguir la majoria absoluta i va ser l'encarregada de formar govern. A partir d'aquest moment va començar el procés de construcció de la Democràcia\nDELIMITACIÓ DEL PERÍODE No hi ha acord entre historiadors i periodistes respecte a quines serien les dates d'inici i final de la Transició , sent l'únic període sobre el qual hi ha consens el comprès entre la mort del dictador Francisco Franco el 20 de novembre de 1975 ( o la consegüent proclamació de Joan Carles I com a rei d'Espanya dos dies més tard ) i la celebració de les primeres eleccions democràtiques el 15 de juny de 1977. No obstant això, molts historiadors retarden el final del període fins a l'aprovació de la Constitució el desembre de 1978 , moment en què consideren culminat el procés de transició institucional des d'un règim dictatorial fins a un altre democràtic i constitucional . Altres perllonguen una mica més el període, fins a la celebració de les primeres eleccions celebrades d'acord amb la nova llei fonamental al març de 1979 . Més minoritària és la postura dels qui prolonguen el període fins l'intent fallit de cop d'Estat de febrer de 1981 , per entendre que fins llavors hauria estat vigent l'amenaça colpista per part d'un sector de l'Exèrcit. Un sector perllonga la durada de la Transició\nfins a la celebració de les eleccions que , a l'octubre de 1982 , van donar el triomf al Partit Socialista Obrer Espanyol ( PSOE ) , moment en què deixa de governar la Unió de Centre Democràtic ( UCD ) , partit polític que va liderar el canvi de règim polític . Tampoc falten els que estableixen la fi d'aquest període el 1986, amb l'entrada del país a la Comunitat Econòmica Europea ( futura Unió Europea) . Finalment , hi ha un sector clarament minoritari que el perllonga fins a les eleccions de l'any 1996 en què va guanyar el Partit Popular , el que donaria al període una durada de més de vint anys . Respecte a la data d'inici , nombrosos autors l' avancen al 20 de desembre de 1973, data de l'assassinat del president Carrero Blanco , donada la importància que aquest tenia en l'estructura del règim i l'impacte que va tenir la seva desaparició , que va propiciar diversos intents de reforma per assegurar la seva subsistència després de la mort de Franco . Finalment , un sector més minoritari el retrotreu fins i tot a l'aprovació de la Llei Orgànica de l'Estat el 1966 .\nLA REVOLUCIÓ DELS CLAVELLS E\nl 25 d'abril de 1974 a Portugal es va produir amb èxit un aixecament militar per provocar la caiguda de la dictadura de l'Estat Novo sorgida el 1933, per donar origen a una república presidencialista democràtica. La situació de Portugal i la veïna Espanya tenien moltes diferències, però també similituds en el moment d'iniciar la transició democràtica: Les dictadures de Portugal i Espanya eren les més longeves d'Europa, la portuguesa sorgida en 1933 i l'espanyola amb el cop d'estat de 1936 i la posterior Guerra Civil, comptant des del primer dia amb el suport de la dictadura portuguesa. Les forces democràtiques de dreta o conservadors eren pràcticament inexistents en la vigília dels canvis socials i polítics que s'acostaven , tot i ser gairebé inexistents, van aconseguir un 42,9% dels vots en les primeres eleccions democràtiques . En ambdós casos l'exèrcit era majoritàriament conservador. L'esquerra amb millor organització i aparentment amb més suport en ambdós països eren els comunistes , el portuguès PCP i l'espanyol PCE , tant en política com en els sindicats , mentre que els socialistes comencen a reorganitzar durant els anys 70 , encara que la seva activitat en el exili i a l'interior no havia desaparegut totalment des dels anys quaranta . Important presència de noves classes mitjanes que demanaven un canvi pacífic , entre altres coses per l'experiència de la Guerra Civil a Espanya o la Guerra Colonial de Portugal . El fracàs de la participació social d'ambdós sistemes de partit únic . La posició reformista , per intentar\ncontinuar amb el règim de partit únic però assumint una sèrie de canvis , adoptada pels governs d'Arias Navarro (1974-1976) i Marcelo Caetano (1968-1974) , havien fracassat. Tant el PSOE i el seu sindicat UGT com el PCE i CCOO , van considerar en un primer moment com encertats el model rupturista del passat i la formació d'un govern provisional . A les forces armades sorgeixen organitzacions noves que recolzen els canvis , a Portugal el Moviment de les Forces Armades portuguès , i a Espanya la Unió Militar Democràtica o la Unió Democràtica de Soldats. Molts mitjans de comunicació d'ambdós països van ser censurats per la seva defensa dels nous canvis socials i polítics. La accelerada descolonització del Sàhara Espanyol va estar influïda per la ràpida descolonització portuguesa , que no obstant això havia patit molt més les conseqüències d'una llarga guerra colonial a Àfrica amb centenars de milers de desertors i amb la guerra pràcticament perduda enfront de les guerrilles . La caiguda del règim portuguès va provocar una tremenda inquietud a les forces que recolzaven el règim franquista , ja que es van produir manifestacions multitudinàries a favor de la revolució , la persecució per part de la policia política o l'entusiasme pels militars rebels , que eren situacions que provocaven fortes reaccions repressives . El Primer de Maig de 1974 , més d'un milió de persones va marxar pels carrers de Lisboa . Dos dies després , Franco i el príncep Joan Carles van veure les imatges d'aquests fets , manifestant bastant inquietud davant un un país que derivava cap a l'esquerra amb una aparent\ngran presència dels comunistes. No obstant això, la deriva gairebé revolucionària de Portugal i la crítica situació espanyola van causar molta preocupació a Europa , ja que sota la pressió de la Guerra Freda dirigents de molts països pensaven que podien desestabilitzar l'equilibri de poders regional . Willy Brandt va manifestar que com més a l'esquerra se situés Portugal , més a la dreta es posicionaria Espanya . Henry Kissinger es va expressar en el mateix sentit i es va mostrar d'acord que no hauria de repetir-se aquesta situació al país veí , no havent permetre que abans de la mort de Franco no hagués ja una oposició moderada. Durant aquests anys quan la Plataforma Democràtica liderada pel PSOE a Espanya va començar a guanyar protagonisme juntament amb altres organitzacions opositores liderades pel PCE que van conformar (la Junta Democràtica) . Finalment ambdues organitzacions es van fusionar al març de 1976 creant Coordinació Democràtica més coneguda com la Platajunta.\nDins del període anterior a la transició democràtica també són destacables altres fets com: L'assassinat per part d'ETA de Carrero Blanco el 1973, potencial successor de Franco. La ferma aposta per la democràcia i la " ruptura democràtica " de nous dirigents socialistes de l'interior , les tesis renovadores es van imposar a les de l'exili al Congrés de la UGT de 1971 i en el del PSOE de 1972 . Així , Nicolás Redondo , Pablo Castellano , Felipe González (elegit primer secretari del PSOE al Congrés de Suresnes de 1974) , Alfonso Guerra , Luis Gómez Llorente , Francisco Bustelo o Enrique Múgica tindran un paper fonamental posteriormente.10 Els afusellaments en 1975 de dos membres d'ETA i de tres del FRAP. Gener de 1976, any que comença amb nombroses vagues. Una d'elles va ser la vaga general del 5 de gener, en vigílies del dia de reis, en què es paralitzen serveis tan imprescindibles com Renfe i correus , els quals , el dia 7, el govern decideix militaritzar i són custodiats per la guàrdia civil . Finalment la vaga acaba el dia 9 de gener. Aquesta vaga reivindicava revisions salarials i sindicats lliures i de classes , llibertats polítiques i per a tots els pobles de l'estat espanyol, també es demanava amnistia. En aquests moments s'estaven negociant uns 2000 convenis col · lectius . El govern també inicia en aquestes dates la seva\ncampanya a l'estranger, és una campanya d'imatge. Al desembre de l'any anterior, ja s'havia donat a conèixer les intencions de reforma política des de dalt en la seva declaració pragmàtica , l'autor va ser Manuel Fraga , en el qual es deia que s'anaven a considerar prioritàries les llibertats i els drets dels ciutadans. El 5 de febrer de 1976, el recital del cantant Raimon reuneix els principals dirigents dels partits, en aquest moment il·legals d'esquerres, però aquests no es trobaven units causa de les seves diferències ideològiques . Així i tot, tots dos bàndols comprenien que per aconseguir el seu propòsit , havien de romandre units malgrat les seves discrepàncies . "Llibertat , amnistia i estatut d'autonomia" és el lema de l'assemblea de Catalunya . Es convoca una vaga , la qual és recolzada per alts càrrecs del clergat i algunes organitzacions ciutadanes , la qual cosa fa que un gran nombre de persones assisteixi a la convocatòria . La policia, evidentment , intervé en la manifestació i , en el comunicat emès al dia següent es pot llegir: " pel nombre d'assistents i àmbit de la manifestació en les seves diverses i escalonades aparicions , es considera com la de major transcendència de quantes es s'han produït en aquests darrers anys . Mai abans l'oposició al règim va fer una ostentació de resistència tal com el desplegat en el dia d' ahir " . El dia 3 de març de 1976, al barri obrer de Zaramaga , estaven reunits , dins de la parròquia , milers de persones que havien assistit a la tercera vaga general convocada a Euskadi , quan la policia va entrar a la capella sense fer cas de la decisió del rector i va començar a desallotjar gairebé sense donar un interval de temps , uns segons després van començar a disparar gasos lacrimògens dins del lloc.\nEls primers a sortir van ser apallissats i els del front disparats amb bales. Les conseqüències van ser 5 morts i més de 150 ferits . En aquest moment , Manuel Fraga es trobava a Alemanya participant en una campanya per donar a conèixer el propòsit del govern espanyol de construir una democràcia a Espanya. Quan va tornar al país va ser a Vitòria veure els ferits pels successos esdevinguts dies anteriors. El 28 de febrer de 1977 es va celebra al Escorial el funeral pels reis d'Espanya . Van assistir moltes autoritats de l'Estat i Suárez aprofita per informar de la seva entrevista amb Santiago Carrillo al rei Joan Carles perquè és evident que un pas d'aquest tipus podria tenir efectes polítics i també comprometre la corona. El PP fundat per José María de Areilza és la formació política del centre que compta amb la màxima acceptació popular i aquest serà el camp polític en què es va a situar Suárez. Deixa de ser obligatòria l'organització sindical franquista i queden reconegudes CCOO, UGT o la CNT entre d'altres. En aquells dies es produeix una reunió a la capitania general de Madrid convocada pel General Gómez de Salazar. El 22 maig 1977 comença la campanya electoral i el 15 de juny el centre guanya les eleccions , UCD amb el 34 % de vots i 165 escons és el partit amb més vots encara que no per això obté la majoria absoluta . Finalment el 22 de juliol se celebra la primera sessió del Congrés i el Senat recentment elegits en què Joan Carles fa una conferència en la seva primera intervenció com a rei davant les corts franquistes.\nEL PAPER POLÍTIC DEL REI JUAN CARLOS I\nArticle principal: Joan Carles I d'Espanya Davant l'agreujament de la malaltia del dictador , el 30 d'octubre de 1975, i per segona i última vegada , el príncep Joan Carles va assumir en funcions la Direcció de l'Estat . A la mort de Franco , el consell de regència va assumir , de forma igualment interina aquesta direcció . Joan Carles es va convertir dos dies després, el 22 de novembre , en rei , en virtut de la Llei\nde la Successió a la Prefectura de l'Estat . Fins llavors , el príncep s'havia mantingut en un discret segon pla seguint les pautes marcades per Franco . Però la desaparició del general anava a permetre a Juan Carlos facilitar , com a rei d'Espanya, la implantació d'un sistema polític democràtic al país . Aquest projecte comptava amb amplis suports dins i fora d'Espanya: els països occidentals , un sector important del capitalisme espanyol i internacional, la gran majoria de l'oposició al franquisme i una part creixent del propi règim franquista. No obstant això , la transició va haver de superar les resistències generades pel propi règim , en un marc de tensions causades per grups radicals d'extrema esquerra i grups franquistes d'extrema dreta . Aquests últims, a més , comptaven amb un suport considerable dins de l'exèrcit. Aquests grups amenaçaven amb deteriorar la situació política en excés , iniciant un\nprocés d'involució. La realització d'aquest projecte exigia que l'oposició controlés als seus partidaris per evitar qualsevol provocació i que l'exèrcit no caigués en la temptació d'intervenir en el procés polític i intentés salvar les estructures franquistes . En aquesta doble direcció es va moure l'actuació política del rei Joan Carles i els seus col·laboradors. Joan Carles va iniciar el seu regnat sense sortir de les vies de la legalitat franquista . Així , va jurar fidelitat als Principis del Moviment , va prendre possessió de la corona davant les Corts franquistes i va respectar la Llei Orgànica de l'Estat de 1966 per al nomenament del seu primer Cap de Govern . No obstant això , ja en el seu discurs davant les Corts es va mostrar obert a una transformació del sistema polític espanyol.\nGOVERN D'ARIAS NAVARRO A\nmitjans de novembre amb Franco hospitalitzat , Carlos Arias Navarro va presentar la seva dimissió al llavors príncep , el que el va situar en una posició difícil . A principis de desembre Joan Carles va confirmar a Arias Navarro per presidir el seu primer govern , cosa que aquest va ignorar , rebuig reflectit en la sorpresa del rei en veure que el dia 6 de desembre no surt a la premsa aquesta ratificació . No obstant això , el rei li va demanar ajuda , a la qual va accedir , per aconseguir el nomenament de Torcuato Fernández Miranda al capdavant de la presidència del Consell del Regne i de les Corts . Per a això es va ajustar a les pautes marcades per la Llei Orgànica de l'Estat , sota les quals el Consell del Regne va proposar una terna de candidats afins al franquisme : a més de Torcuato Fernández - Miranda, estaven Licinio de la Fuente i Emilio Lamo de Espinosa i Enríquez de Navarra . D'aquesta manera, el rei va aconseguir situar aquest fidel col·laborador seu al capdavant de la presidència del Consell del Regne i de les Corts . Fernández Miranda era un vell franquista que , no obstant això , compartia amb el monarca la necessitat que Espanya evolucionés a un sistema democràtic , i , per això , aportarà els seus sòlids coneixements jurídics a aquest proyecto. El nomenament d'Arias Navarro oferia un panorama clarament continuista i no augurava grans transformacions polítiques . No obstant això , per iniciativa real i del president del Consell del Regne , van entrar a formar part del nou govern ministres clarament reformistes com Manuel Fraga Iribarne ( Governació ) , José María de Areilza ( Afers Exteriors) i Antonio Garrigues ( Justícia) . Tots ells havien rebutjat en el seu moment l'Estatut d'Associacions del Moviment . També va comptar amb la presència del democristià Alfonso Osorio al Presidència i de dos experts en l'aparell del moviment : Rodolfo Martín Villa ( Sindicats ) i Adolfo Suárez (Moviment ) . Per mantenir l'equilibri, es va nomenar vicepresident per a assumptes de Defensa a un militar incondicionalment franquista : el general Fernando de Santiago. La tímida reforma política promoguda per aquest gabinet es va limitar a les lleis " de Reunió i Manifestació " i " d'Associacions Polítiques " . La Llei de Reunió i Manifestació ampliava la llibertat per reunir-se sense que fos necessària una autorització . La Llei d'Associacions Polítiques permetia la creació de grups polítics , encara que sense el caràcter legal de partits polítics , a més havien d'acceptar els principis del Moviment i les Lleis Fonamentals . Només es van inscriure set associacions . La situació que havia d'afrontar el nou govern era molt difícil . L'agitació de l'oposició anava en augment , les manifestacions en petició d'una amnistia eren freqüents i al País Basc la tensió creixia sense parar . ETA especialment i , en menor mesura , altres grups armats van prosseguir amb els seus atemptats i el suport popular amb què podien comptar es manifestava en múltiples actes de protesta .\nGovern d'Adolfo Suárez A\ndolfo Suárez González, president del govern d'Espa-\nnya durant la transició. Va ser Torcuato Fernández Miranda , com a president del Consell del Regne , qui va aconseguir que en la nova terna de candidats a la presidència del govern entrés Adolfo Suárez González i a ell li correspondria realitzar una operació política d'evident dificultat : convèncer els polítics del sistema franquista instal·lats a les Corts perquè desmantellessin aquest sistema . D'aquesta manera es respectava formalment la legalitat franquista i es vorejava , en el possible , el perill d'una intervenció de l'exèr-\ncit en el procés de transició . Del nou govern es van autoexcloure Fraga i Areilza , mentre que la representació militar va romandre invariable . Diversos dels nous ministres pertanyien ja a associacions polítiques emparades per la nova llei . Adolfo Suárez va presentar el 6 de juliol per televisió un programa polític molt clar basat en dos punts : [ cita requerida ] Elaboració d'una Llei per a la Reforma Política que , un cop aprovada per les Corts i pels espanyols en referèndum , permetria obrir un procés constituent per implantar a Espanya un sistema de democràcia liberal . Convocatòria d'eleccions democràtiques abans del 30 de juny de 1977. Per aconseguir-ho, Suárez havia convèncer l'oposició perquè entrés en el seu joc i l'exèrcit perquè no interrompés el procés , a més , havia de controlar la situació al País Basc que s'estava fent insostenible per dies. Però , malgrat tot , el projecte de Suárez es va anar aplicant sense dilacions entre juliol de 1976 i juny del següent any.\nPrograma polític de Suárez En aquest breu període Suárez va actuar en diversos fronts per realitzar el seu projecte reformista : La Llei per a la Reforma Política Article principal : Reforma política espanyola de 1977 El projecte que es va elaborar pel govern al setembre havia d'obrir la porta un sistema de democràcia parlamentària . No concretava com havia de ser el nou sistema polític , simplement eliminava els obstacles que oferia el règim franquista a la implantació d'un sistema democràtic . Venia a ser, en realitat , l'acta de liquidació del franquisme aprovada per les pròpies Corts franquistes . Al llarg del mes de novembre la llei va ser debatuda per les Corts que, sota la presidència de Fernández Miranda , la van aprovar per 425 vots a favor amb 59 vots en contra i 13 abstencions . El govern va voler legitimar aquesta operació sotmetent la nova llei a un referèndum . Va participar el 77,72% del cens electoral , i el 94,17% dels participants van donar la seva aprovació . A partir d'aquest moment es podia obrir ja el procés electoral , segon punt del programa de Suárez , per elegir els diputats de les Corts Constituents encarregades d'elaborar una nova Constitució. Tenia un problema important, que era garantir la participació de l'oposició clandestina en el procés que ja estava en marxa pel propi règim . Per a això es va enfrontar a un dels temes més delicats , la legalització de l'oposició. El 8 de febrer s'aprova un decret llei per a la Reforma Política i posteriorment , al març, es legalitzen gran part dels partits polítics amb un altre decret llei on s'estableixen els requisits\nper a la seva legalització . En cas de dubtes , el Ministeri d'Interior remetria la documentació al Tribunal Suprem perquè dictaminés . També hi va haver de reformar el Codi Penal, que considerava sancionables qüestions bàsiques com la pertinença a partits polítics i prohibia associar-se a aquells que pretenguessin : La subversió de l'ordre públic o l'atac a la unitat de la pàtria . Aquí quedaven incloses totes les formacions de caràcter nacionalista perifèric, no espanyol. Estar sotmesos a una disciplina internacional , amb la intenció d'implantar un règim totalitari . Aquesta prohibició estava pensada especialment contra el PCE , dependent en certa forma de la Unió Soviètica , encara que es trobava ja en el corrent reformista de l'eurocomunisme , i que pretenia imposar a Espanya un Estat socialista (una democràcia proletària). Amb aquests canvis, es van legalitzar\nels partits o organitzacions més importants : Considerats d'extrema dreta : els partits feixistes de Falange i Fuerza Nueva o el partit pro - nazi CEDADE . Considerats de dreta o conservadors : el principal va ser Aliança Popular (AP) de Manuel Fraga , que va agrupar a part de la dreta post - franquista. Considerats de centre o reformistes : la UCD , d'Adolfo Suárez , aglutinant un heterogeni conjunt de grups moderats de dretes i esquerres d'ideologia diversa: democristians , socialdemòcrates o liberals ) , i una part del propi règim que recolzaven les noves reformes . També es consideren centristes alguns partits nacionalistes perifèrics , com el Partit Nacionalista Basc ( PNB ) i el Pacte Democràtic per Catalunya ( PDC ) liderat per la Convergència Democràtica de Catalunya de Jordi Pujol i Miquel Roca .\nConsiderats d'esquerra o progressistes , com el Partit Socialista Obrer Espanyol (PSOE) , en aquell moment de discurs exaltat , però d'estratègia política pragmàtica . Per ser legalitzat , el PCE va recórrer al Tribunal Suprem , que va dictaminar que no contravenia la legalitat . Després que el seu líder Santiago Carrillo Solares acceptés abandonar la restauració d'una República , acceptant la monarquia, el Govern va aprofitar les vacances de Setmana Santa , durant les que l'Exèrcit estava àmpliament desmobilitzat , per legalitzar el 9 d'abril . Així mateix , va dissoldre el partit únic de la dictadura , el Moviment . Així i tot, el Ministre de la Marina va dimitir immediatament i Manuel Fraga va manifestar que la decisió del Govern era un veritable cop d'Estat. El 9 d'abril es va cridar , amb certa ironia , el Dissabte Sant Roig ( la festivitat és de caràcter catòlic i el comunisme propugna l'ateisme o l'agnosticisme ) . L'endemà passat es va legalitzar el Partit Socialista Unificat de Catalunya ( PSUC ) , homòleg català del PCE . Altres partits rellevants eren Esquerra Republicana de Catalunya ( ERC ) , d'ideologia també de cort nacionalista català i republicà , que ja havia governat a la deposada Generalitat de Catalunya durant la Segona República; Euskadiko Ezkerra ( EE ) , marxista i nacionalista basc , de l'abans grup terrorista d'ETA politicomilitar , que anys després s'integraria al PSOE. Finalment , hi havia altres partits situats a l'esquerra del PCE , alguns dels quals eren escissió d'aquest . Es tractava de partits d'extrema esquerra o revolucionaris . Alguns d'ells es van acollir a la legalització , mentre que altres es van abstenir de participar en el nou règim . Entre ells hi havia el bloc del Front Democràtic d'Esquerres ( FDI ) recolzat pel Partit del Treball d'Espanya ( PTE ) i organitzacions afins d'ideologia marxista leninista i influïts per la ideologia de Mao Zedong i el bloc Front per la Unitat dels Treballadors , que no aconseguirien representació parlamentària .\nEl Govern i la Oposició Per donar credibilitat al seu projecte , adopta una sèrie de mesures polítiques . La primera d' elles és l'amnistia parcial del 30 juliol de 1976, ampliada al març de l'any següent i total al maig , la Llei d'Amnistia va ser promulgada finalment el 15 d'octubre de 1977. Al desembre de 1976 es dissol\nel TOP . Al març de l'any següent es legalitza el dret bàsic de vaga ia l'abril es decreta la llibertat sindical . També es promulga una Llei Electoral amb les condicions necessàries per homologar-se amb les dels països amb un sistema de democràcia liberal i parlamentària . Amb totes aquestes mesures\n, Suárez anava complint les condicions que exigien els grups de l'oposició des de 1974 . Aquestes forces s'havien reunit al novembre de 1976 per crear una plataforma d'organitzacions democràtiques . Suárez havia iniciat els seus contactes polítics amb l'oposició entrevistant-se amb Felipe González , secretari general del PSOE , a l'agost. L'actitud possibilista del líder socialista va donar ales a Suárez per portar endavant el seu projecte polític , però tothom percebia clarament que el gran problema per a la normalització política del país seria la legalització del PCE . Aquest constituïa , en aquell moment , el grup polític més organitzat i amb major nombre de militants de l'oposició, però en una entrevista amb els comandaments més destacats de l'exèrcit al setembre , ells li van manifestar clarament la seva oposició frontal a la legalització del PCE . El PCE cada vegada era més visible per denunciar la Llei per a la Reforma Política per antidemocràtica i sol · licitar les eleccions per a les Corts Constituents convocades per un Govern provisional compost també pels partits polítics a l'oposició . Atès que, a més , l'oposició no manifestava cap entusiasme per la Llei per a la Reforma Política,\nSuárez es va arriscar encara més per implicar la majoria de les forces polítiques . Al desembre, el PSOE celebrava a Madrid el seu XXVII Congrés i començava a desmarcar-se de les exigències del PCE , afirmant que pensava participar en la pròxima convocatòria electoral per a les Corts Constituents . En començar l'any següent , l'any previst per convocar eleccions generals , Suárez es va decidir a abordar el problema del PCE . Al febrer es va entrevistar amb Santiago Carrillo , secretari general del PCE , que va recolzar sense exigències prèvies i disposat a oferir un pacte social per al període posterior a les eleccions . El 24 de gener de 1977 es va produeix la Matança d'Atocha , l'atemptat més significatiu de l'extrema dreta , que ataca un despatx de Dret Laboral vinculat al Partit Comunista d'Espanya del madrileny carrer d'Atocha . Allà assassinen a trets cinc advocats i fereixen de gravetat a quatre . Aquest fet va provocar la primera manifestació multitudinària de l'esquerra al país des de la Segona República i , després , desenes d'actes de caràcter pacífic de simpatia i solidaritat amb el partit comunista . Això i l'actitud mantinguda per Santiago Carrillo , van empènyer a Suárez a dur a terme la polèmica legalització del partit.\nEl Govern i l'exèrcit Adolfo Suárez coneixia bé que l'anomenat búnquer , entre d'altres format per José Antonio Girón i Blas Piñar i que comptava com a mitjà afí al diari El Alcázar. Suárez tenia molt bons contactes amb oficials de l' exèrcit que exercien una evident influència sobre importants sectors militars. Aquestes forces podien constituir un obstacle insalvable i fins i tot un perill de cop d' estat per a la reinstauració d'un règim de govern militar . Per salvar aquesta dificultat , Suárez va intentar recolzar-se en militars liberals del cercle del general Díez Alegria , als que va intentar col·locar en llocs de responsabilitat , com el general Manuel Gutiérrez Mellado . Però , al juliol de 1976 , el vicepresident per a assumptes de defensa era encara el general Fernando de Santiago que pertanyia al nucli més immobilista . De Santiago , inquiet per la primera amnistia, es va oposar frontalment al setembre a la Llei de Llibertat Sindical . El 21 de setembre Suárez va destituir a De Santiago i va nomenar en el seu lloc al General Manuel Gutiérrez Mellado , el que li\nva ocasionar nombrosos enemics i oposició que aguditzaria amb la legalització del PCE mesos més tard , amb la dimissió immediata del Ministre de Marina. Però mentrestant Gutiérrez Mellado actuava amb habilitat per promocionar als oficials partidaris de la reforma i per substituir els comandaments de les forces de seguretat (Policia Armada i Guàrdia Civil) més partidaris de conservar el règim. Suárez volia demostrar a l'exèrcit que la normalització política del país no implicava ni l'anarquia ni la revolució. Per aconseguir comptava amb la col· laboració de Santiago Carrillo , però es trobava amb violentes respostes de diferents grups terroristes. L'increment del terrorisme El País Basc es va mantenir , al llarg de tot aquest període , en plena ebullició política . Les reivindicacions d'amnistia política , especialment la setmana pro - amnistia del 8 al 15 de maig en què van morir set persones per la repressió, 14 van obligar a Adolfo Suárez a anar- concedint en diferents etapes fins a arribar a l'amnistia total d'octubre de 1977. Però els enfrontaments continus entre policia i manifestants no ajudaven precisament a asserenar els ànims. ETA, després d'una certa treva en l'estiu de 1976, va reprendre els seus atemptats a l'octubre. Però va ser sobretot entre desembre i gener quan es va desencadenar un conjunt de violentes accions que van deixar la situació social i política\nen una posició molt inestable. El GRAPO actuo amb diverses bombes i el segrest de dos importants personalitats del règim : el president del Consell d'Estat , José María d'Oriol , i el General Villaescusa, president del Consell Superior de Justícia Militar. Mentre duraven aquests segrestos, es produeix l'esmentada Matança d'Atocha , un comando de la ultradreta mata cinc advocats del Partit Comunista d'Espanya a Madrid. Diversos dies abans havien mort a mans de policies antiavalots dos estudiants durant diferents manifestacions. Però , per primera vegada , bona part dels líders de l'oposició reunits amb el president del Govern van publicar un comunicat de denúncia del terrorisme i de suport a l'actuació de Suárez . No obstant això , les forces del búnquer es van aprofitar de la inquietud del moment per denunciar que el país s'estava precipitant en el caos.\nPÀGINA 14 12\nADOLFO SUÁREZ, 1932 - 2014\na ser un polític i advocat espanyol , president del Govern d'Espanya entre 1976 i 1981. Suárez . Figura clau , més important i positiva en el període històric conegut com transició Espanyola , procés de metamorfosi política a Espanya , on es va deixar enrere el règim dictatorial del general Francisco Franco i es va passar a formar un sistema democràtic - va aconseguir , després de ser nomenat\npresident del Govern pel rei Joan Carles I el 1976 i tot i ser un desconegut per l'opinió pública del moment , que es duran a terme diverses mesures que van reformar el sistema previ com l'autoliquidació de les Corts Franquistes o la legalització dels partits polítics (inclosa la del Partit Comunista d'Espanya). Liderant la coalició Unió de Centre Democràtic (UCD) , va ser posteriorment escollit de nou president , per mitjà aquesta vegada de les urnes , en les eleccions generals de 1977 . El 1981 va abandonar el càrrec després de presentar la seva dimissió . Després d'aquesta , va crear al costat d'altres dirigents d'UCD el partit Centre Democràtic i Social i va ser triat diputat en Corts en diverses eleccions generals\nGOVERN DE LA UCD El partit guanyador, UCD, va formar govern durant dues legislatures, el juny de 1977 i març de 1979, però va haver de comptar amb el suport o el beneplàcit d'altres partits al no comptar amb la majoria absoluta d'escons al Parlament.\nes van sumar a la preautonomia amb frontaments que van desgastar l'autols règims preautonomies: Cata- la creació de la Junta de Galícia, al ritat d'Adolfo Suárez i van posar en dubte el seu lideratge . La tensió va març de 1978. lunya, País Basc i Galícia. esclatar a partir de 1981 amb la diDesprés de les eleccions , amb els missió de Suárez com a president del resultats a Catalunya i País Basc , el Corts constituents: la constitució de Govern i la seva substitució per Leogovern va permetre la creació d'insti- 1978 poldo Calvo- Sotelo al capdavant d'utucions preautonòmiques . Va conce- El nou Parlament va formar una po- na reforma del govern . Suárez abandir autonomia provisional a les regi- nència que va començar a treballar en dona el partit per part dels socialdeons els diputats , constituïts en assem- la redacció d'una nova Constitució a mòcrates de Fernández Ordóñez i pel blees parlamentàries , així ho van sol l'estiu , amb el consens de les princi- nomenament de Calvo - Sotelo com a · licitar . Era la primera baula de l'es- pals forces polítiques en temes com nou president del partit . Això va actructura territorial que ja estava pacta- ara el paper de l'exèrcit, els drets his- centuar encara més les tensions interda en la nova Constitució. tòrics , la situació de Navarra . Al nes i empènyer a Calvo-Sotelo a disLa primera preautonomia concedida juliol de 1978 , el Congrés dels Dipu- soldre el Parlament i convocar elecciva ser la de Catalunya , el 29 de se- tats aprovava el text constitucional ons a l'octubre de 1982. tembre es va restablir la Generalitat per una àmplia majoria que incloïa Amb les històriques eleccions genede Catalunya i Josep Tarradellas , als conservadors d'Aliança Popular i rals de 1982 , UCD no només perd la històric polític nacionalista a l'exili , al PCE. Alguns partits d'extrems van majoria simple, sinó també pateix un es va convertir en el seu nou presi- votar en contra i altres com el PNB , espectacular ensorrament en nombre que havia estat exclòs de la ponència de vots , canviant tot l'equilibri polític dent el 23 d'octubre. constitucional malgrat ser majoritari anterior. Al País Basc , els ideals estaven divial País Basc , van demanar l'abstendits entre nacionalisme o espanyolisLa normalització democràtica no va ció. me . Així es demostra en un míting evitar les contínues accions violentes que va realitzar el partit socialista en La Constitució va ser aprovada en d'ETA i , en menor escala , del GRAaquestes terres , el qual van intentar sessió conjunta pel Parlament i el Se- PO . Paral·lelament es detectava una evitar partits de nacionalisme extrem. nat en el mes d'octubre. El 6 de situació de desassossec o intranquil · la situació política era dominada pel desembre es va sotmetre la Carta litat en una part de les Forces ArmaPNB , que reclamava incorporar a Magna a referèndum amb una apro- des que podia desembocar en un cop Navarra a l'autonomia formada per vació majoritària , excepte en algunes militar . El cop d'estat de 1981 , la Biscaia , Guipúscoa i Àlaba , amb la províncies i al País Basc on es va ob- tarda del 23 de febrer per un grup de distorsió d'ETA . L'assemblea de par- tenir una important abstenció . guàrdies civils dirigits pel tinent corolamentaris bascos , en la qual es van La tasca ordinària de govern que va nel Antonio Tejero , no va aconseguir negar a participar els navarresos , va haver de fer el partit des de 1979 va provocar un Govern militar , però va negociar amb el Govern la creació posar de manifest l'existència de ten- mostrar el perill real d'un sector de d'un Consell General Basc , aprovat dències o corrents polítics molt diver- l'exèrcit. el 6 de gener de 1978. ses dins de la coalició de partits A Galícia , amb majoria de la UCD, d'UCD. Això va ser provocant en-\nGOVERN DEL PSOE L\nes eleccions d'octubre de 1982 van donar la majoria absoluta per primera vegada al PSOE , que havia estat durant dues legislatures el principal partit de l'oposició en els governs de la UCD. En el XXVIII Congrés del PSOE ( maig de 1979 ) el seu secretari general , Felipe González , no va voler assumir les tendències revolucionàries que semblaven dominants en el partit , de manera que va presentar la dimissió . Però la convocatòria d'un congrés extraordinari mesos després li va permetre reconduir el partit cap a una línia més moderada i assumir de nou el càrrec . Al llarg de 1982 el PSOE va confirmar la seva línia moderada amb l'acostament al grup socialdemòcrata de Fernández Ordóñez , recentment escindit de la UCD . L'obtenció de la majoria absoluta en tres processos electorals consecutius ( 1982 , 1986 i 1989 ) va permetre al PSOE legislar i governar sense establir pactes amb altres forces polítiques. D'aquesta manera, va poder convertir en lleis molts dels punts del seu programa. La còmoda majoria política de la qual va gaudir va permetre al país un llarg respir de tranquil·litat i estabilitat política , després dels intensos i violents anys de la transició.\nPSOE , va ocupar la Presidència del Govern , amb Alfonso Guerra com durant molt temps Vicepresident del Govern , fins a la seva dimissió per la seva implicació en un cas de corrupció política amb el seu germà com a principal acusat . Durant el govern del PSOE es produiria la integració a la Comunitat Econòmica Europea (CEE), les reformes laborals amb nous convenis normatius consensuats entre patronal i treballadors , les inversions socials (especialment en Educació i Sanitat) , el desenvolupament de l'organització territorial autonòmica i la modernització de les infraestructures . D'altra banda es va donar la reconversió industrial , propiciada per molts factors , entre els quals cal destacar una crisi econòmica que es va anar aguditzant durant les últimes legislatures , un enorme endeutament de l'Estat derivat de la despesa pública descontrolat o dues vagues generals dels dos principals sindicats la Unió General dels Treballadors i Comissions Obreres . També apareixerien els autodenominats Grups Antiterroristes d'Alliberament (GAL), organitzacions il·legals dedicades a la lluita contra el terrorisme i hereves del terrorisme d'Estat tardofranquista . Finalment van sortir a la llum diversos casos de corrupció de càrrecs públics adscrits al PSOE , que van contribuir a accentuar el desgast de la imatge pública del partit. D'entre tots ells, cal destacar els anomenats Cas Filesa i Cas Roldán.\nEl triomf electoral del PSOE el 1982 ( amb més de 10 milions de vots ) va inaugurar una etapa de govern , amb quatre legislatures totals , que va transformar profunda- Després d'uns últims anys de continu desgast social i poment Espanya . Felipe González , secretari general del lític , en les eleccions generals de 1996 el principal partit de l'oposició, el Partit Popular liderat per José María Az-\nComunitat Econòmica Europea Un cop assegurada la democràcia, els principals països europeus van acceptar la seva integració a la CEE , després de vint anys de la primera petició . Les negociacions van ser ràpides i van aconseguir que Espanya fos membre de ple dret a la CEE , actualment denominada Unió Europea , des del 1 de gener de 1986. Des de llavors , aquest espai econòmic comú permet el lliure trànsit de persones , mercaderies , capitals i serveis entre els països membres . L'estructura política , amb parlament , Comissió i Tribunal Europeu persegueix a llarg termini construir una unió política , a l'estil dels Estats Units d'Amèrica del Nord . El 1992 , la CEE va signar el Tractat de Maastricht que transformava la Comunitat en Unió Europea i establia una futura moneda única , l'euro . OTAN En els últims moments del govern UCD , Calvo- Sotelo va aconseguir que el Parlament autoritzés l'ingrés d'Espanya a l'Organització del Tractat Atlàntic del Nord (OTAN) . El 10 de desembre de 1981 es va signava a Brussel·les el protocol d'adhesió , amb un 43% d'espanyols en contra segons algunes enquestes d'opinió . El PSOE , quan guanya les eleccions , paralitza l'ingrés i\npromet un referèndum per treure Espanya de l'aliança militar . No obstant això , a mesura que passen els anys , canvia la seva posició en adonar que s'exigeix com a requisit per a una plena incorporació d'Espanya al bloc occidental i europeu . Al març de 1986 , celebra el referèndum amb un resultat favorable a l'adhesió . Educació L'aplicació del Dret constitucional a l'educació va guiar la tasca del govern . En l'ensenyament universitari, la Llei de reforma universitària de 1983 va concedir autonomia de gestió a les universitats , va facilitar la creació d'universitats privades i va ampliar el nombre de matriculats gràcies a la quasi- gratuïtat de matrícules i a una àmplia política de beques . En l'ensenyament secundari i primària , es va garantir l'escolarització obligatòria per a tota la població menor de 14 anys des de 1985 i de 16 anys des de l'entrada en vigor de la LOGSE el 1990 . El govern crea un sistema educatiu de tres vies : educació pública , educació privada , i col·legis concertats la gestió recau en una empresa o organització privada però la despesa dels alumnes ho paga l'Estat , per així intentar oferir la major taxa d'escolaritat possible .\nEconomia La crisi econòmica , iniciada en part per factors interns i externs com la crisi del petroli de 1973 , reactivada el 1979 ,havia creat una situació de recessió industrial, amb fàbriques o maquinària obsoletes i sectors industrials deficitaris .Per al treballador suposava l'atur ( fins al 20 % el 1985 ) , la pujada contínua dels preus ( fins al 25 % anual d'inflació ). La reconversió industrial es va aplicar a la indústria naval, la siderúrgia i la indústria tèxtil, sectors desfasats en tecnologia , mal ubicats geogràficament i escassos de competitivitat enfront dels productes europeus i asiàtics . En els primers moments , l'ajust va incrementar el tancament de fàbriques i l'acomiadament de treballadors , creixent el descontentament social contra un govern socialista que actuava, en principi, contra els interessos de la classe obrera. La reforma fiscal va perseguir l'economia submergida o els diners negre , i es va crear l'Impost de Valor Afegit (IVA) comú a la resta de països europeus , va augmentar la pressió fiscal sobre les rendes del treball i del capital per tal d'aconseguir més recursos i sanejar l'Estat. Per controlar la inflació , el govern va restringir la circulació de capital , amb alts tipus d'interès bancari , i va moderar el creixement salarial. Això finalment va desembocar en una reeixida vaga general contra el govern del PSOE el 14 de desembre de 1988 amb els dos principals sindicats al cap, UGT i CCOO.\nInfraestructures La necessitat de modernitzar les obsoletes infraestructures va llançar el govern a una despesa pública desaforat . Des de 1985 , la xarxa de carreteres va millorar en duplicar la longitud de carreteres (més de 7000 km ) , el ferrocarril va evolucionar cap a serveis més moderns i amb més rendibilitat i amb l'aposta de l'Alta Velocitat Espanyola (AVE) entre Sevilla i Madrid , amb projectes per a un futur estendre a Barcelona, València , Alacant o Múrcia\nés un concepte que va néixer en el món clàssic, que venia a significar, com ja tots sabem, que en un Estat o en una comunitat, és el propi poble el que exerceix la seva sobirania, mitjançant el sistema de govern que ell mateix hagi triat. dre decisions importants . Les principals diferències eren de sexe : els hoL PODER DE L'ESTAT. mes es dediquen a la caça i dominen Totes les societats existents al llarg de les activitats públiques , i les dones a la història s'han organitzat política- la recol·lecció de llavors , a cuinar i a ment, donant lloc a l'Estat. El terme la criança dels fills. Estat es pot referir a la societat, en la A aquestes societats van succeir les mesura en què està organitzada seagrícoles i ramaderes , dedicades fogons unes lleis i unes institucions ennamentalment al cultiu en petits horts carregades del compliment d'aquestes ia la cria d'animals . La regularitat en lleis. Però es pot referir també únicala consecució d'aliments i l'assentament a les institucions. En aquest senment estable en un determinat territori tit, l'Estat és la instància encarregada possibilitar que els grups fossin més d'exercir el control sobre els componombrosos , podent arribar fins i tot a nents de la societat. Són molts els alguns milers de persones , i també problemes que suscita l'existència de l'acumulació d'excedents , així com l'Estat: l'origen i límits del seu poder, l'intercanvi comercial amb altres sociproblema que al seu torn implica el de etats . Tot això va fer aquestes sociela seva legitimitat, les funcions que ha tats més complexes , amb majors de complir... desigualtats socials , tant en la riquesa\nDiferents formes d’organització social: tota societat , des de la més simple a la més complexa , està organitzada d'una determinada manera , a partir d'una sèrie de normes o regles que descriuen com han de ser les relacions entre els seus membres . Al llarg de la història s'han donat diferents formes d'organització social . Les primeres societats humanes van ser caçadores i recol·lectores . Encara que són societats que van existir en un passat remot , en l'actualitat encara hi ha alguns exemples . Es componien de petits grups dedicats a la caça , a la pesca, i a la recol·lecció d'aliments . En aquestes societats hi ha poques diferències respecte a la riquesa , ja que tenen pocs béns materials , i poques diferències respecte al poder polític , ja que no hi ha divisió entre governants i governats . Habitualment són societats participatives : tots els homes adults solen reunir-se per pren-\ncom en el poder polític . Així doncs són societats governades per un cap , que pot arribar a tenir un considerable poder personal . Al voltant de l' any 6000 a.J.C. aparèixer societats de grans dimensions i amb una estructura bastant complexa . Aquestes societats , anomenades estats o civilitzacions tradicionals , van existir fins al segle XIX , per donar pas ja a les societats modernes . Es parla , per exemple , de la civilització mesopotàmica , egípcia o xinesa. Els estats tradicionals eren societats basades principalment en l'agricultura , tot i que també hi havia activitat comercial . En elles hi ha un poder polític diferenciat , encapçalat per un rei o emperador . Existien importants desigualtats socials entre les diferents classes : una estricta divisió del treball per sexes ( les tasques de la dona es limitaven a la llar i al camp ) i entre els homes hi havia una especialit-\nzació del treball per oficis . La classe predominant era una aristocràcia que gaudia d'una vida còmoda i luxosa , mentre que per a la resta de la població les condicions de vida eren una mica dures. La industrialització és l'esdeveniment que ha determinat el sorgiment de les societats modernes . Aquest procés s'inicia a Anglaterra al segle XVIII i va suposar un canvi radical tant en la manera de vida de les persones com en la forma de l'organització política . Respecte a la manera de vida , la immensa majoria de la població ha abandonat l'agricultura i treballa en la indústria , el comerç i l'administració . Pel que fa al poder polític , apareixen els estats nacionals , comunitats polítiques separades per fronteres clarament definides i amb unes institucions que regulen bastants aspectes de la vida dels ciutadans . Dos nous fenòmens caracteritzen les societats actuals , la globalització i el gran desenvolupament tecnològic . La globalització consisteix en la interdependència , tant econòmica com cultural , de tots els països del món . Per la seva banda, els avenços tecnològics han provocat canvis en la manera de concebre i realitzar l'activitat productiva , sobretot en la progressiva disminució del treball manual i en la reducció del temps dedicat a la feina.\nDEMOCRÀCIA L'Estat modern actual , en què vivim , està associat amb la democràcia . La paraula " democràcia " procedeix del grec democràtica , que es forma per demés (poble) i karates (govern o poder) . Per tant , en el seu sentit fonamental , democràcia és un sistema polític en el qual governa el poble . És clàssica la distinció de tres formes de govern: Autocràcia (govern d'un sol)\nAristocràcia (govern dels aristoi, els El sistema democràtic atenès es basava en l'Assemblea, formada per tots millors) els ciutadans nascuts a Atenes i maDemocràcia ( govern del poble ) . jors de trenta anys . No tenien la conGeneralment s'està d'acord que la dició de ciutadans ni les dones ni els millor forma d'organització política homes que no haguessin nascut a és la democràcia . Però el problema Atenes , ni els esclaus . Es tractava , és quin contingut concret se li dóna a per tant , d'una democràcia restringila democràcia . da . No obstant això , per primera Actualment , la democràcia no no- vegada en l'àmbit polític es va parlar més existeix com a sistema polític , d'igualtat de drets per a tots els ciutasinó que és predominant a Europa i dans . Tots els homes atenesos , senen la majoria dels països occidentals se cap excepció , posseïen el dret per , i progressivament es va imposant en a les tasques polítiques pel simple fet tots els altres països . No obstant ai- de ser ciutadans d'Atenes . xò , les modernes democràcies occidentals tenen poc a veure amb la democràcia grega . El primer model de democràcia va ser la d'Atenes , als segles V -IV aC\nOPINIÓ PERSONAL Fer aquest treball m’ha agradat molt i m’ha emocionat molt des de el principi, ja que aquest nou format, el de revista, m’atreu molt. La informació m’ha estat fàcil de cercar, y segons la meva opinió és molt interessant i important saber història recent del nostre país per ajudar-nos a entendre millor el món on vivim ara. M’he divertit molt fent aquest treball i m’ha suposat haver d’aportar creativitat, cosa que m’agrada molt. Ha estat el meu treball preferit que hem fet fins ara tant de socials, com de informàtica.\nBIBLIOGRAFIA http://www.librosvivos.net/smtc/homeTC.asp?TemaClave=1195 https://pitbox.wordpress.com/2011/04/22/la-transicion-espanola-1975-1978-y-la-constitucion-de-1978/comment-page-1/ http://iris.cnice.mec.es/kairos/ensenanzas/eso/actual/transicion_00.html http://www.infobae.com/2014/03/23/1551779-adolfo-suarez-el-presidente-la-transicion-democratica-espana http://www.slideshare.net/rurimar/la-transicin-espaola-4118345 http://marcaespana.es/es/instituciones-historia/historia/destacados/34/la-transicion-democratica http://es.wikipedia.org/wiki/Transici%C3%B3n_Espa%C3%B1ola http://www.historiasiglo20.org/HE/16.htm http://www.sociedadytecnologia.org/file/download/213017 http://www.asmadrid.org/spanish/historia/sxx5.htm http://html.rincondelvago.com/democracia-en-espana.html http://catarata.org/libro/mostrar/id/850\nTreball per CS y INF - 4t de ESO.


21/05/2022 23:33:32 Ajuntament de Bigues i Riells del Fai :: Inici :: Informació de Procediment\nDescripció A través d'aquest servei electrònic es podran presentar sol·licituds davant el Registre General de l'Ajuntament de Bigues i Riells, que no tinguin instància relacionada en paper o un procediment telemàtic concret a la seu electrònica.\nS'haurà de complimentar la sol·licitud i aportar tots aquells documents que es considerin pertinents, tant presencialment, com telemàticament.\nL'Ajuntament, mitjançant aquest servei pretén facilitar l'accés a l'administració, prèvia identificació fefaent, sense haver de desplaçar-s'hi físicament, donant compliment a la Llei 39/2015 del procediment administratiu comú de les administracions públiques.\nPersones destinatàries Ciutadania, empreses i administracions.\nRequisits d'iniciació Persona física o jurídica.\nTermini de presentació Segons el procediment que en cada cas estigui establert.\nCanals d'accés al tràmit Al registre electrònic de l'Ajuntament, així com a la resta de registres electrònics de qualsevol dels subjectes als quals es refereix l'article 2.1. Llei 39/2015.\nSistema d'identificació Mitjançant certificat electrònic o DNI electrònic.\nÒrgan gestor La sol·licitud entrarà pel registre general, que determinarà l'òrgan gestor a qui va destinada segons el servei sol·licitat.\nDepartament La sol·licitud entrarà pel registre general, que determinarà el departament al qual va destinada segons el servei sol·licitat.\nResponsable del tràmit Ajuntament de Bigues i Riells.\nInici del tràmit Instància.\nUnitat tramitadora Extern comú.\nAquests són els òrgans de resolució de l'Ajuntament de Bigues i Riells del Fai:\n- Junta de Govern Local.\nTermini màxim de resolució i notificació El termini màxim en què s'ha de notificar la resolució expressa serà el que fixi la norma reguladora del corresponent procediment.\nAquest termini no podrà excedir de sis mesos a menys que una norma amb rang de Llei n'estableixi un de major o així estigui previst en el dret de la Unió Europea. Quan les normes reguladores dels procediments no fixin el termini màxim, aquest serà de tres mesos.\nCòmput de terminis:\n- En els procediments iniciats d'ofici, des de la data de l'acord d'iniciació.\n- En els procediments iniciats a sol·licitud de l'interessat, des de la data en què la sol·licitud hagi entrat en el registre electrònic de l'administració o organisme competent per a la seva tramitació (en cas que es presenti a través de vies electròniques en dia inhàbil, es comptarà presentada a primera hora del següent dia hàbil).\nEfectes del silenci administratiu Art 24 L 39/2015.\nEn els procediments iniciats a sol·licitud de l'interessat, sense perjudici de la resolució que l'Administració ha de dictar, el venciment del termini màxim sense que s'hagi notificat resolució expressa, legitima l'interessat o interessats per entendre-la estimada per silenci administratiu, excepte en els supòsits en què una norma amb rang de llei o una norma de dret de la Unió Europea o de dret internacional aplicable a Espanya estableixin el contrari.\nEl silenci tindrà efecte desestimatori en els procediments relatius a l'exercici del dret de petició, l'estimació dels quals tingui com a conseqüència que les facultats relatives al domini públic o al servei públic, les que impliquin l'exercici d'activitats que puguin danyar el medi ambient i en els procediments de responsabilitat patrimonial de les administracions públiques, es transferiran al sol·licitant o a tercers.\nEl sentit del silenci també serà desestimatori en els procediments d'impugnació d'actes i disposicions i en els de revisió d'ofici iniciats a sol·licitud dels interessats. No obstant això, quan s'interposi recurs d'alçada contra la desestimació per silenci administratiu d'una sol·licitud pel transcurs del termini, s'entendrà estimat si, arribat el termini de resolució, l'òrgan administratiu competent no dictés ni notifiqués resolució expressa, sempre que no es refereixi a les matèries enumerades en el paràgraf anterior d'aquest apartat.\nEn general, són d'aplicació el recurs potestatiu de reposició en el termini d'un mes des de la notificació i davant del mateix òrgan que va resoldre i el recurs contenciós administratiu, davant del Tribunal Contenció Administratiu, en el termini de dos mesos.\nPràctica de notificacions Electrònica per compareixença a la seu, a través de la carpeta ciutadana - Bústia de notificacions, obligatòria per totes les persones relacionades a l'article 14 de la Llei 39/2015:\n"En tot cas, estaran obligats a relacionar-se a través de mitjans electrònics amb les administracions públiques per a la realització de qualsevol tràmit d'un procediment administratiu, almenys, els següents subjectes:\na) Les persones jurídiques.\nc) Els que exerceixin una activitat professional per la qual es requereixi col·legiació obligatòria, pels tràmits que realitzin amb les administracions públiques en exercici de l'activitat professional. En tot cas, dins d'aquest col·lectiu, s'entendran inclosos els notaris i registradors de la propietat i mercantils.\nd) Els que representen a un interessat que estigui obligat a relacionar-se electrònicament amb l'administració.\ne) Els empleats de les administracions públiques pels tràmits i actuacions que realitzin amb aquestes per raó de la seva condició d'empleat públic, en la forma en què es determini reglamentàriament per cada administració.\n3. Reglamentàriament, les administracions podran establir l'obligació de relacionar-se entre si a través de mitjans electrònics per determinats procediments i per certs collectius de persones físiques, que per raó de la seva capacitat econòmica, tècnica, dedicació professional o altres motius, quedi acreditat que té accés i disponibilitat als mitjans electrònics necessaris."\nPostal, per les persones físiques que així ho hagin indicat, independentment es remetrà a la bústia de notificacions per facilitar el seu accés, prèvia identificació fefaent.\nInstància de sol·licitud: Instància de sol·licitud\nDocument identificatiu: DNI, CIF o NIE del firmant, en el cas que es presenti presencialment; si es fa a través de la seu electrònica, la identificació mitjançant certificat digital no requerirà de dita aportació.\nEscriptures: En cas que s'actuï per mitjà de representant, caldrà aportar la documentació que acrediti la representació del firmant (escriptures, poders, etc.)\nDocumentació addicional: Documentació addicional\nLlei 39/2015 Llei 39/2015, d'1 de octubre, del Procediment Administratiu Comú de les Administracions Públiques.\nLlei 7/1985 Llei 7/1985, de 2 d'abril, reguladora de les Bases del Règim Local, i les seves modificacions.\nLlei 3/2018 Llei Orgànica 3/2018, de 5 de desembre, de protecció de dades personals i garantia dels drets digitals.\nLlei 4/2001 Llei Orgànica 4/2001, de 12 de novembre, reguladora del Dret de Petició.\nReial Decret 3/2010 Real Decret 3/2010, de 8 de gener, pel qual es regula l'Esquema Nacional de Seguretat en l'àmbit de l'Administració Electrònica.\nOrdenances municipals Ordenances municipals.\nAltres aplicables Qualsevol altra llei aplicable al supòsit.


L'Escola de Nadal es despedix amb nadales i obres de teatre després de nou dies d'activitats lúdiques\nInici Benestar social L'Escola de Nadal es despedix amb nadales i obres de teatre després de nou dies d'activitats lúdiques\nAmb el final de les vacances nadalenques i la tornada dels escolars a les aules, La Escola de Nadal 2011-2012 ha tancat les seues portes, no sense abans celebrar una fi de festa d’allò més animada, on els alumnes van fer gala dels seus dots musicals i representatius. Els més xicotets van cantar nadales i els majors es van atrevir amb dues obres teatrals, El gegant egoista i una adaptació de Shrek.\nCom cada any per les dates nadalenques, l'Escola de Nadal de Puçol va obrir les seues portes el passat 26 de desembre amb l'objecte que els més xicotets tragueren el màxim partit al seu temps lliure, descobrint activitats noves i divertint-se, mentre els seus pares estaven treballant.\nL'Escola de Nadal ha tingut una duració total de 9 dies, des del dilluns 26 de desembre fins al dijous 5 de gener, i ha comptat amb alumnes de distintes edats, des de les etapes d'Infantil, Primària de primer cicle, fins a Primària de segon cicle\nEnguany, el programa de l'Escola ha comptat amb excursions, visita de patges reals, teatre, tallers, etc, així com una àmplia varietat de jocs a l'aire lliure. Així, d'entre les activitats realitzades, destaquem les excursions dels alumnes d'Infantil a la Ludoteca Municipal, on van poder disfrutar d'una sala de jocs dedicada a la seua edat, amb joguets i jocs adaptats. En el cas dels alumnes de Primària, destaquem l'excursió a Sagunt per a vore el Betlem ubicat en la Glorieta.\nPerò potser l'activitat més satisfactòria i entretinguda per als xiquets va ser el denominat Fi d´Escola, protagonitzat per tots els alumnes. Així doncs, vam poder vore als més xicotets cantar nadales i als més majors representar dos obres de teatre, concretament, els xiquets de primer i segon de Primària van representar El Gegant Egoista i els xiquets de tercer a sext de Primària van realitzar una adaptació de la pel·lícula Shrek.\nEsta festa de tancament es va realitzar l'últim dia, amb l'objectiu de fomentar la participació i el treball en grup. Per a això, els xiquets van elaborar les seues pròpies disfresses, també part del decorat, i inclús van participar en la creació dels diàlegs i en el guió del teatre. Per a la clausura d’esta activitat comptem amb la presència de la regidora de benestar social, Eloïsa Rosa, a qui agraïm el seu interés.\nL'Escola de Nadal ha tingut una duració total de 9 dies, des del dilluns 26 de desembre fins al dijous 5 de gener, i ha comptat amb alumnes de distintes edats, des de les etapes d'Infantil, Primària de primer cicle, fins a Primària de segon cicle. Els alumnes han sigut dividits en grups amb la finalitat d'adaptar les activitats al seu nivell evolutiu.\nInforma: Laura Romeo


La Cecot trasllada a la Ministra d’Hisenda el malestar del col·lectiu d’assessors financers i tributaris pel que consideren un sobre estres innecessari al món empresarial - CECOT\nEl malestar expressat pels professionals i les empreses ha saltat com una espurna davant la publicació aquesta setmana d’una ampliació d’informació en els comptes anuals de les empreses amb un termini de presentació comprés entre el 27 i el 30 de juliol\nRius: “l’administració ha de ser començar a empatitzar amb el món empresarial si realment té com a objectiu estratègic reimpulsar l’activitat econòmica i acompanyar les empreses. I això és el que li hem demanat per carta a la Ministra Montero, que les persones responsables del seu departament coneguin tota la operativa i la visió complerta de qualsevol nou procés de requeriment d’informació”.\nLa patronal Cecot s’ha dirigit per carta a la Ministra d’Hisenda, Ma Jesús Montero, per traslladar el malestar d’una part important dels seus socis que, en tant que col·laboradors de l’AEAT per la seva condició d’assessors financers i tributaris, estan patint una sobre pressió innecessària en el procés d’implementació de les noves obligacions formals en la documentació a presentar. “Innecessària en la mesura que si l’administració tingués en compte tot el període de temps complert per implementar els canvis que demana, fixaria uns terminis lògics i adaptats al desenvolupament normal d’un procés d’aquest tipus”, explica Enric Rius, assessor financer de la Cecot.\nCom a exemple clar, el dilluns d'aquesta setmana el Govern va aprovar les Ordres JUS/793/2021 i JUS/794/2021, de 22 de juliol, per una ampliació de la informació a presentar en els comptes anuals de les empreses i amb un termini de presentació comprés en els 3 dies posteriors a la seva publicació, és a dir, entre el 27 i el 30 de juliol. Una ampliació d'informació referent a l'efecte del COVID-19 que a més, en molts casos, és informació que l'administració ja disposa i que podria recollir per altres mitjans. “Des de la Cecot no qüestionem el fet de facilitar la informació sol·licitada, sinó el fet de l'estrès que suposa incrementar els requeriments a 3 dies del venciment de l'obligació”, confirma Rius.\nUn altre exemple sense anar més lluny, enguany no ha estat fins al 8 de juny en què el BOE ha publicat l'Ordre/HAC/560/2021 de 4 de juny de 2021, per la qual es defineixen els nous models de declaració de l'Impost de Societats. A la seva carta, la patronal catalana ha expressat la necessitat que es tingui en compte que una vegada dissenyats per part de l'administració és necessari un període d'adaptació dels programes informàtics als nous requeriments o ampliacions d'informació. Aquest període d'adaptació redueix el marge de temps previst inicialment per l'administració perquè els professionals i les empreses puguin desenvolupar aquesta tasca en les condicions adequades; cal saber que en la majoria de les ocasions els professionals financers i tributaris han de recaptar la informació de les empreses clients, necessitant un període de temps no contemplat en la proposta de l'administració.\nPer tot això, la Cecot ha sol·licitat de la Ministra d’Hisenda l’empatia de les persones responsables al seu departament amb la càrrega de feina dels professionals col·laboradors amb l’AEAT a l’hora de planificar les properes modificacions per tal de facilitar la gestió i per evitar un possible increment d’errades en la gestió posterior.


L’empresa promotora de l’aplicació mòbil Hallfy i el Gremi del Comerç de Mobles de Barcelona van firmar un acord el 6 de febrer de 2018 amb l’objectiu de potenciar el sector del moble i la decoració en el canal digital. Amb aquesta aliança es pretén que un gran nombre de professionals del sector (botigues, fabricants i artesans) s'adhereixin al projecte.\nHallfy es defineix com una app de compra o venda de mobiliari i objectes de decoració nous i de segona mà en què els usuaris poden trobar una gran oferta d'articles a prop seu. Aquesta app permet que l'usuari pugui vendre mobles i a la vegada conèixer l'oferta professional del seu entorn i contactar directament amb l'establiment mitjançant el xat.\nL'objectiu de Hallfy per a aquest any 2018 és completar un catàleg de professionals amb més 10.000 articles i implementar en l’aplicació diverses funcionalitats que millorin l'experiència de l'usuari, així com noves eines exclusives per als professionals del sector.\nL’acord, que van tancar el vicepresident del Gremi, Jaume Nadal, i el fundador de Hallfy, Adrián Moreno, inclou unes condicions especials per als agremiats, els quals obtindran una prova de 90 dies per poder fer ús de tots els serveis exclusius per a professionals que ofereix Hallfy.


15 d'abril de 2013 admin\tCasa de l'Aigua, Casal de Barri, Equipaments, La Trinitat Nova\nL’Ajuntament ofereix dos llocs alternatius per als equipaments de la Trinitat Nova\nBarcelona Televisió emet avui l’Infobarris, el recull de l´actualitat del districte elaborat per Nou Barris Televisió, a les 12.05h (després de l’avanç informatiu) i a les 14:50h en redifusió (després del BTV Notícies Migdia), sense oblidar la possibilitat de seguir les notícies al web btvnoticies.cat i al servei ‘a la carta’ del web de Barcelona Televisió.\nA l’Infobarris d’aquesta setmana us explicarem per què part dels veïns de la Trinitat Nova no estan d’acord amb els dos emplaçaments alternatius que l’Ajuntament els ha ofert per al casal de barri i de la gent gran.\nEls veïns de la Trinitat Nova esperen des de fa molts anys un casal de barri i un casal d´avis en un terreny que pertany a l´Església i que fins fa poc acollia una escola bressol. Una permuta entre Església i Ajuntament pot deixar lliure el solar. Però aquesta permuta s´endarrereix i l´Ajuntament ofereix altres dos emplaçaments per desbloquejar el procés i construir els equipaments: la Casa de l’Aigua o el solar d’un edifici pendent d´enderrocar al carrer de Garbí (a pocs metres de la Casa de l´Aigua). Part dels veïns vol estudiar la proposta, però altra part no vol renunciar al pla original, que ubica els casals en un lloc més cèntric. ‘Ens volen portar allà, que és el límit del barri- afirma la Pilar Herrera, del Casal de Gent Gran de la Trinitat Nova- és la muntanya… quin avi voldrà anar fins allà? Si fan allà el casal, es perdrà, perquè no hi anirà cap avi’.\nEls veïns hauran de decidir si volen els equipaments ara en una zona menys cèntrica o continuar esperant la permuta i tenir els casal al centre del barri.\n← Nou Barris recorda la II República\nTalls de trànsit per obres a les Roquetes →