Sobre terreny. Febrer 2012 by Associació Catalana per la Pau . - issuu\nsobreterreny Publicació de l’ASSOCIACIÓ CATALANA PER LA PAU\nNÚM. 2 · FEBRER 20112 · WWW.ACPAU.ORG\nHAITÍ, DOS ANYS DESPRÉS\nCADENA SOLIDÀRIA DEL FESOL A NICARAGUA\nPROJECTE DE SEGURETAT ALIMENTÀRIA AL SENEGAL\nPALESTINS AL LÍBAN: MÉS DE 60 ANYS D’OBLIT I EXCLUSIÓ 3-7 · EL LÍBAN ACULL UNA DE LES COMUNITATS MÉS NOMBROSES DE REFUGIATS\nPALESTINS. L’ACP TREBALLA AMB ORGANITZACIONS LOCALS EN DIFERENTS PROJECTES QUE ES REALITZEN A CAMPS DE REFUGIATS D’ARREU DEL PAÍS.\nCom a resultat, els aliments s’han convertit en un article de consum qualsevol, amb el qual s’especula i\nes negocia en tot moment. Els interessos i les accions d’aquest grup empresarial i financer que s’ha situat al capdavant del mercat agroalimentari han provocat que els països més empobrits o en vies de desenvolupament hagin acabat esdevenint exportadors de matèries primeres i importadors d’aliments processats que s’elaboren als països rics. Tot això s’afegeix a l’espoli i contaminació de la terra i de l’aigua, condemnant les generacions futures de camperols, pescadors i població urbana d’arreu del món. La campanya Actuem contra la fam. Pel dret a la terra i a l’alimentació, engegada per l’Associació Catalana per la Pau (ACP), pretén denunciar aquesta realitat mitjançant un conjunt d’accions de sensibilització que arribin a la societat i ajudin a posar llum sobre una tragèdia evitable, la de la\nfam, que s’agreujarà encarà més en els propers temps amb motiu de la conjuntura econòmica global. En aquest segon número de la revista Sobre Terreny ens apropem a la problemàtica de l’accés a la terra i el dret a l’alimentació a través de tres projectes que han comptat amb la participació de l’ACP: l’establiment d’una cadena solidària de producció i consum del fesol a Nicaragua; l’enfortiment d’una xarxa de producció de llet a Haití, en el marc del procés de reconstrucció del país engegat després del terratrèmol de gener de 2010, i la construcció d’un centre d’emmagatzematge i comercialització de productes manufacturats a la població senegalesa de Bentégné. Esperem que us resultin interessants i serveixin com a exemple de possibles alternatives en la lluita contra la fam.\nla imatge de portada\nSOBRE TERRENY · FEBRER 2012 · NÚM.2\nna de les principals conseqüències de la crisi econòmica mundial que estem vivint és l’increment de la fam i la desnutrició, així com del conjunt de malalties associades, en àmplies zones del planeta. Avui s’expressen amb més claredat les dificultats de les nacions i els pobles per accedir als aliments i poder decidir la manera en què aquests s’han de produir i distribuir entre les persones, a causa de l’acció d’un reduït nombre d’empreses que, amb el suport i la connivència de grans institucions financeres, s’han fet amb el control del mercat mundial de cereals, arròs i altres productes de primera necessitat.\nSegons dades de l’Agència de Nacions Unides per als Refugiats, prop de 280.000 refugiats palestins viuen actualment al Líban. Els assentaments són un reflex de l’oblit que pateix la població, amb una degradació constant de les infraestructures i els serveis més bàsics.\nSobre terreny · FEBRER 2012 · NÚM. 2\n· Associació Catalana per la Pau · Aribau 137, entresòl 1ª. 08036 Barcelona. Tel. 933 188 444. www.acpau.org e-mail: info@acpau.org · Junta Directiva · Xavi Cutillas, Ceferino Alonso, Albert Company, Maria José Pardo, Darius Pallarés, Bàrbara Pascual, Maria Riba, Hana Ortega, Ricard Sánchez, Ghassan Saliba. · Consell de Redacció · Jordi Garrell, Esther Diez, Xavi Cutillas, Albert Company, Ceferino Alonso, Laura Lorenzi. · Coordinació i redacció · Rebeca Febrer · Disseny i maquetació · David Tortosa (www.cromamedia.com). · Dipòsit legal · X-XXXXX-XX · ISSN · XXXX-XXXX\nPalestins al Líban: més de 60 anys d’oblit i exclusió\nEl juny de 1967, una nova diàspora palestina sorgeix com a conseqüència de la Guerra dels Sis Dies, quan l’exèrcit israelià desencadena una violenta ofensiva sobre diferents fronts per interposar nous territoris entre els països àrabs i Israel, i ocupa la península egíp-\ncia del Sinaí, els Alts del Golan siris, Gaza, Cisjordània i Jerusalem est. És l’origen dels territoris ocupats i d’un nou allau de refugiats palestins cap als països veïns, que provocarà tensions a Jordània (amb els fets del Setembre Negre de 1970 i l’expulsió de la direcció de l’Organització per a l’Alliberament de Palestina del país) i al Líban (amb la implicació de grups palestins en la guerra civil d’aquest país, la qual es perllongà de 1975 a 1991). Precisament, una de les majors comunitats de la diàspora viu actualment al Líban, en la seva majoria procedent de la regió de Galilea i ciutats costaneres de la Palestina històrica. Es calcula que, dels 425.000 palestins registrats des de 1948 per l’Agència de Nacions Unides per als Refugiats de Palestina (UNRWA), entre 260.000 i 280.000 resideixen al Líban. Una quarta part viu al sud (prop de les ciutats de Tir i Sidó) i a Beirut, i la majoria (un 62%) es troba repartida en una dotzena de camps de refugiats.\nl drama dels refugiats palestins neix arran del Pla de Partició aprovat per les Nacions Unides el 29 de novembre de 1947 (resolució 181), en què s’estableix la divisió de Palestina entre un estat àrab i un altre de jueu, i de la proclamació de l’Estat d’Israel el 14 de maig de 1948, que donà lloc a la primera guerra àrab-israeliana. Aquest conflicte, després que la mediació de les Nacions Unides aconseguís aturar els combats el gener de 1949, tingué com a resultat el control per part del nou estat israelià d’un terç més del territori previst en el Pla de Partició i finalitzà amb allò que els palestins denominen al-Nakba (el Desastre): el desallotjament de 531 localitats de població àrab i l’èxode forçós d’unes 800.000 persones.\nna per la Pau (ACP) treballa amb organitzacions locals en diferents camps de refugiats per tal d’aconseguir incrementar-hi la qualitat de vida i incidir en la difusió d’un conflicte que fa més de 60 anys que s’allarga.\ncils condicions de vida als assentaments. Així, els palestins pateixen greus restriccions en l’accés als serveis socials i econòmics més bàsics i veuen constantment incomplerts els seus drets com a ciutadans. L’Associació Catala-\nLES ACCIONS AL SUD\nEl Líban acull una de les comunitats més nombroses de refugiats palestins. La particular estructura multiconfessional que vertebra la societat i la política libaneses afegeix tota una sèrie de traves i prohibicions a les ja de per si difí-\nCamps de refugiats palestins al LÍBAN Ciutats libaneses\nLes condicions de vida als camps s’agreugen per la pervivència d’unes infraestructures obsoletes i per greus mancances en els serveis sanitaris i educatius Al Líban, existeixen tres categories legals de refugiats. En primer lloc, trobem aquells censats al principi de la dècada dels cinquanta i els seus descendents (reconeguts per les autoritats libaneses i registrats pel Comitè Internacional de la Creu Roja i la UNRWA). En segon lloc, aquells no censats llavors malgrat que estaven al Líban, la situació dels quals va ser regulada per un decret de l’any 1969. Finalment, aquells que després de la guerra de 1967 es van veure obligats a refugiar-se al Líban, categoria que inclou també els deportats per Israel i ex-presos alliberats. Aquest darrer grup no disposa de cap mena de document d’identitat o de residència i no pot circular lliurement pel país ni marxar-ne.\ntats d’expressió i de participació política i accés als serveis socials).\nDiferents categories, la mateixa falta de drets\nA això cal afegir la degradació de les condicions de vida dins dels camps, que s’agreugen per la pervivència d’unes infraestructures obsoletes i per greus mancances en els serveis sanitaris i educatius. En aquest context, el panorama socioeconòmic que descriu la UNRWA no pot ser més desolador: s’estima que només el 37% de la població refugiada en edat de treballar té feina, que dues terceres parts dels refugiats són pobres (és a dir, que viuen amb menys de 6 dòlars al dia) i que el percentatge dels que es troben per sota del llindar de la pobresa extrema (amb menys de 2,17 dòlars diaris) suposa el 6,6% de la població (unes 16.000 persones, el 81% de les quals es localitza a Sidó i a Tir).\nIndependentment de quina sigui la seva situació legal, els refugiats palestins del Líban es veuen sotmesos a greus restriccions de tipus laboral (estan exclosos de l’exercici de determinades professions), relacionades amb el dret a l’habitatge (el govern libanès imposa severes limitacions a l’ampliació i a l’alçada de les cases dels camps de refugiats) i relatives a altres drets fonamentals (prohibició del dret d’associació, de les lliber-\nSi tenim en compte que el 53% de la població refugiada són dones i que només el 13% d’aquestes té feina (davant del 65% dels homes) i que, a més, la meitat d’aquesta població té menys de 25 anys, aleshores ens podem fer una bona idea de quins són els sectors de la població refugiada més vulnerables i desprotegits davant de les situacions de marginació i exclusió esmentades.■\nNomés el 37% de la població refugiada en edat de treballar té feina\nEntrevista a Kassem Aina, director de Beit Atfal Assumoud (BAS) Kassem Aina és fundador i director de Beit Aftal Assumoud (BAS), la primera organització de refugiats palestins al Líban. L’associació va néixer inicialment per protegir\nels nens orfes víctimes de la guerra civil libanesa, especialment de les matances de Sabra i Xatil·la, ocorregudes el 1982. Amb els anys, BAS s’ha anat configurant com\nuna xarxa assistencial que dóna serveis de caire educatiu, sanitari i social a tota la població refugiada en territori libanès, des d’una perspectiva laica.\n· Quins són els principals objectius de l’associació? Treballem per contribuir al desenvolupament econòmic i professional de les famílies palestines necessitades, mitjançant una oferta de serveis culturals, educatius i sanitaris adreçats tant a la població adulta com a la infantil. Paral·lelament, lluitem per assegurar la pervivència de la identitat palestina a través de les tradicions i herència pròpies de la seva cultura.\n· BAS neix en un principi per atendre i millorar la condició de vida dels nens als camps. Com ha evolucionat aquesta tasca específica? El treball amb la infància es manté com un dels pilars fonamentals del nostre treball. Al llarg d’aquests anys hem aconseguit fites molt importants relacionades amb el benestar dels nens. El nostre objectiu continua essent el mateix: recolzar el desenvolupament dels nens orfes, intentant millorar en aquells aspectes que directa o indirectament impliquen un benefici per als nens i joves sense recursos. Per exemple, dediquem especial atenció a les mares, ajudem i ensenyem els adolescents perquè puguin ser\neconòmicament independents, organitzem classes de recuperació per a nens amb dificultats d’aprenentatge i facilitem beques per a nens amb necessitats especials. Durant aquests anys, hem vist graduar-se molts joves palestins dels camps, com a metges, enginyers, periodistes, treballadors socials... · Al Líban la dona es troba en una situació de particular exclusió i marginació socials... Per fer-hi front, adrecem una part important dels nostres recursos a projectes destinats específicament a la població femenina. Així, s’organitzen sessions de sensibilització sobre salut i qüestions socials que afecten el seu benestar i el de les seves famílies. També posem especial èmfasi en la formació i la capacitació: classes de recuperació i alfabetització per a dones joves, ensenyament i producció de brodats palestins...\n“Treballem per contribuir al desenvolupament econòmic i professional de les famílies necessitades, mitjançant una oferta de serveis culturals, educatius i sanitaris”\nDisposem d’un equip de professionals especialitzats que donen servei en cadascun d’aquests àmbits. Així, comptem amb treballadors socials, professionals sanitaris, educadors, orientadors familiars, etc.\nEn el camp de la salut (centres de salut mental, clíniques de salut reproductiva, clíniques dentals...), l’educació (llars d’infants, formació professional, classes de reforç per a estudiants i per a nens amb necessitats especials...), la cultura (biblioteques, organització d’esdeveniments culturals, programes d’intercanvi...) i l’oci (grups de música i folklore, activitats artístiques i esportives, campaments d’estiu...).\n· En quins àmbits concrets actua BAS?\n“Després de 63 anys com a refugiats al país, els palestins\nsegueixen privats dels drets civils i humans més bàsics”\n“El dret al retorn i a la compensació dels refugiats palestins es manté a dia d’avui com la reivindicació clau que congrega el conjunt de polítics palestins a l’exili” · Al Líban, a diferència d’altres països veïns com Síria o Jordània, els refugiats palestins no tenen accés als drets ni serveis socials més bàsics.\nLa conclusió és que a dia d’avui, després de 63 anys com a refugiats al país, els palestins segueixen privats dels drets civils i humans més bàsics.\nHi ha molts exemples del tractament que reben els refugiats palestins al Líban: no tenen dret a posseir propietats (com sí en tenen la resta de nacionalitats presents al país), no poden treballar en una feina vinculada a sindicats (metges, enginyers, farmacèutics...), els fills de dones libaneses casades amb homes palestins no tenen dret a la ciutadania libanesa...\n· El retorn, és una utopia o ha de ser l’objectiu final?\nUna altra mostra de la discriminació que pateixen ve donada pel fet que en els darrers temps els països del Golf Pèrsic no atorguen el visat de treball a cap refugiat palestí provinent del Líban. · Més informació: www.socialcare.org\nEl dret al retorn i a la compensació dels refugiats palestins va ser formalitzat per l’Assemblea General de les Nacions Unides en la seva resolució 194 i a dia d’avui es manté com la reivindicació clau que congrega el conjunt de polítics palestins a l’exili. Aquest dret és la principal i única exigència política que tots els exiliats palestins comparteixen independentment de les seves creences. Per aquest motiu, el reconeixement internacional del dret al retorn significa un suport moral molt important per a la comunitat de refugiats. ■\nBAS i l’ACP treballen per millorar la salut sexual i reproductiva dels joves palestins neixement en matèria sexual i reproductiva i l’existència al seu entorn de pràctiques culturalment arrelades com els matrimonis entre familiars o la violència de gènere. L’ACP i BAS treballen\nl 2007, BAS va participar en un estudi realitzat a set camps de refugiats palestins del Líban, en el qual s’abordaven temes de salut sexual i reproductiva. L’estudi reflectia que una gran part dels joves mostrava sentiments de vergonya i culpa davant de la seva pròpia sexualitat, i constatava diferències importants entre nens i nenes a l’hora d’accedir a la informació en aquest àmbit. També es posava de relleu l’existència d’alts nivells de tolerància vers la violència de gènere o fets com l’estigmatització de les persones que havien contret el virus de la SIDA.\nEn aquest context, BAS i l’Associació Catalana per la Pau (ACP) porten a terme actualment un projecte destinat a enfortir l’educació sexual i reproductiva dels joves de quatre campaments de refugiats, concretament els de Rashidieh, Bedawi, Burj El-Shemali i Burj El Barajneh.\nUna aposta per la informació sense prejudicis Juntament amb l’atenció mèdica proporcionada, el valor afegit d’aquesta iniciativa és l’èmfasi posat en la tasca d’assessorament. Als camps, no existeix l’educació sexual com a tal, ni a les escoles ni als centres de salut. El programa pretén cobrir aquest forat i proporcionar als joves un servei de qualitat, confidencial i lliure de prejudicis. Per a això, s’han habilitat centres específics, on hi treballen grups de professionals de diferents especialitats: ginecologia, urologia, educació en salut, psicologia i treball social. Tot i que el servei s’adreça sobretot als joves refugiats palestins d’entre 10 i 24 anys, també les mares (que necessiten al seu torn assessorament per poder ajudar els seus fills i filles en aquests temes) se n’estan beneficiant. De fet, una de les activitats més ben rebudes són les sessions de sensibilització per a pares i cuidadors. Fins ara, els resultats són molt positius. Després d’un any de feina, els responsables de la iniciativa asseguren que, analitzant la població participant, es manifesta una clara millora pel que fa a la tolerància, el comportament i les habilitats comunicatives dels joves vers el sexe contrari i que, de manera específica, s’observa una major autoestima i seguretat en les nenes. ■\nEl projecte incideix en l’abordatge de la salut sexual i reproductiva des d’una perspectiva de gènere\nUn dels objectius principals és fomentar la prevenció de malalties de transmissió sexual i disminuir les conductes de risc. Un altre és tractar la salut sexual i reproductiva des d’una perspectiva de gènere i aconseguir, a mig termini, un canvi d’actitud i comportament cap a la dona dins de la societat palestina. En aquest sentit, es treballa per incrementar l’equilibri en les relacions de gènere, proporcionant el mateix servei a nens i nenes, cosa que no sempre succeeix en altres àmbits.\nconjuntament a quatre camps en un projecte que pretén millorar el desenvolupament físic i psicològic dels adolescents, oferint-los assessorament i eines per al seu benestar emocional.\nLa sexualitat és sovint un tema tabú a les comunitats àrabs. Els joves palestins que viuen als camps del Líban afegeixen a l’estrès i dificultats de la seva situació com a refugiats el desco-\nHaití, dos anys després El 12 de gener de 2010, un terratrèmol de magnitud 7,3 a l’escala Richter va arrasar Haití. El moviment sísmic es va enregistrar a les 16.53, hora local, i va tenir el seu epicentre a 15 kilòmetres de la capital del país, Port-au-\nPrince. Quan es compleixen dos anys de la catàstrofe, fonts oficials xifren les víctimes mortals en 220.000, els ferits en 350.000 i calculen que més d’un milió i mig de persones va quedar sense casa. Juntament amb la devasta-\noc després que es conegués la notícia i davant la gravetat de la situació, l’Associació Catalana per la Pau (ACP) es va posar a treballar per recaptar fons destinats a contribuir a la recuperació del país. Així, es va engegar una campanya solidària que, mitjançant donacions directes i activitats de sensibilització a diferents indrets de la geografia catalana, va aconseguir reunir més 15.000 euros.\nció general i les pèrdues humanes i materials, el país, el més empobrit del continent americà, va veure destruïts en qüestió de segons els tímids avenços econòmics i socials assolits en la darrera dècada.\nla seva fase actual, el projecte vol contribuir a la recuperació de les estructures productives alimentàries que van quedar afectades a causa del sisme i garantir un circuit de producció i distribució de la llet, assegurant uns ingressos estables als petits productors. Els orígens de ‘Lèt Agogo’\nDesprés de valorar quina podia ser la millor via perquè aquests recursos ajudessin de manera efectiva en la reconstrucció d’Haití, l’ACP va optar per invertir-los en el projecte Lèt Agogo, impulsat per Veterimed, una organització local especialitzada en sanitat i producció animal, que ja comptava amb el suport d’Oxfam-Bèlgica. L’ACP ja havia treballat anteriorment amb Veterimed en un programa orientat a millorar les condicions de vida i alimentàries de la població rural, concretament a través d’un projecte de promoció i desenvolupament de la cria de conills, que també es va dur a terme a Cuba i la República Dominicana.\nEls productors de llet haitians han patit tradicionalment la competència insalvable de les importacions provinents de la Unió Europea i de països com Canadà (la llet és el segon producte alimentari pel que fa a volum d’importacions, només per darrere de l’arròs). A això, se sumen les dificultats per transformar la llet produïda localment, per falta d’infraestructures i tecnologia adequades, i les dificultats de comercialització. El petit productor és el més perjudicat: no es beneficia de programes de capacitació tècnica per millorar l’alimentació del bestiar o introduir millores en el procés de producció, i, sobretot, es veu abocat a vendre la seva llet a un preu molt baix.\nLèt Agogo (Llet en Abundància) va néixer l’any 2000 i amb el temps s’ha consolidat com una important xarxa de producció de llet que treballa a tot el territori haitià. En\nÉs en aquest marc que neix Lèt Agogo, una iniciativa que preveu la creació d’una xarxa de petites unitats de transformació de llet. Juntament amb aquests centres\nL’ACP va posar en marxa una campanya solidària per la recuperació d’Haití que va aconseguir reunir MÉS DE 15.000 euros\nLèt Agogo preveu la creació d’una xarxa d’unitats de transformació de llet que permet assegurar al petit productor uns ingressos estables lleters, el projecte contempla la instal·lació de parcel·les de farratge i l’adquisició d’una vaca per part d’alguns camperols, que es converteixen d’aquesta manera en proveïdors i poden assegurar-se uns ingressos fixos. Un percentatge destacat d’aquests productors són dones. Entre els punts forts del programa destaca el desenvolupament d’una tecnologia adaptada a la falta d’energia elèctrica que el país ha patit des de sempre i que és un dels factors que explica que la inversió privada en el sector lleter sigui tan deficient. Gràcies a això, els productes de Lèt Agogo s’han pogut comercialitzar a l’àmbit urbà i consolidar-se com a marca local de referència, sent sinònim de qualitat i de preu just. I no només pel que fa a la llet, sinó també a altres productes lactis processats, com per exemple el iogurt. Després del terratrèmol\nMolta feina per fer Tot i l’allau d’ajuda humanitària que el país ha rebut de la comunitat internacional en aquests dos anys i els treballs de reconstrucció engegats, els efectes del terratrèmol continuen ben presents a dia d’avui.\nvirus entre la població autòctona, atribuïda a soldats de la ONU, i la seva posterior propagació han provocat ja més de 500.000 infeccions, segons el Ministeri de Sanitat d’Haití.\nActualment hi ha més de 500.000 persones sense casa als carrers de Port-au-Prince i es mantenen oberts 780 camps de desplaçats. Menys del 25% de la runa ha estat retirada, segons el PNUD, i 4,6 milions de persones s’enfronten a una situació d’inseguretat alimentària a tot el territori.\nEl Fons Monetari Internacional estima que les pèrdues econòmiques representen un 120% del PIB. L’increment de l’atur i la destrucció del teixit comercial s’afegeixen al fet que bona part de la població segueix sense accés als serveis bàsics ni al sistema de salut.\nPer la seva banda, el còlera ha causat 7.000 morts en els darrers 15 mesos. La introducció d’aquest\nDos anys després, la recuperació és encara una il·lusió molt precària.\nEl projecte pretén ajudar a pal·liar les seqüeles del sisme a través d’una iniciativa que dóna suport a la indústria lletera nacional i que contribueix a la seguretat alimen-\nLa xarxa, que actualment està formada per quinze lleteries, va registrar importants pèrdues materials com a conseqüència del terratrèmol i també en pateix els efectes econòmics (caiguda de la demanda de productes lactis per manca de liquiditat financera, destrucció de bona part dels canals de comercialització...). Amb la voluntat de contribuir a la recuperació del país, els impulsors de Lèt Agogo han implementat en els darrers mesos programes de rehabilitació i han posat en marxa noves accions per tal de preservar-ne els principis fundacionals i assegurar-ne la continuïtat en el temps. Actualment, s’està treballant a la localitat de Croix des Bouquets, a l’oest del país, una zona greument destruïda.\nEl projecte pretén ajudar a pal·liar les seqüeles del sisme a través d’una iniciativa que dóna suport a la indústria lletera nacional i que contribueix a la seguretat alimentària de la població\ntària de la població. També es preveu que el programa ajudi a millorar la capacitat autoorganitzativa de la dona haitiana. El programa té una durada de dos anys i inclou, entre d’altres accions, l’adquisició de material (caixes d’ampolles, esterilitzadors, càpsules, sistemes de refrigeració solar), la creació d’un sistema de distribució de llet a setze escoles de zones desafavorides, arribant a una població de 7.000 nens (des de l’any 2007, Lèt Agogo col· labora amb el Programa Nacional d’Alimentació Escolar del govern haitià), el suport a la represa del circuit co-\nmercial (botigues, mercats, etc.) o la creació d’un punt de venda de productes locals. Paral·lelament, s’impartirà formació als treballadors de les lleteries en els àmbits de gestió, comptabilitat, màrqueting i control de qualitat. Es calcula que el projecte beneficiarà directament 4.800 productors de llet que proveeixen a les lleteries de la xarxa, un 40% dels quals són dones. I es preveu que de manera indirecta tingui repercussió en unes 40.000 persones, sobretot nens i joves d’àrees en situació de dificultat.\nEls socis locals Creada el 1991, Veterimed és una organització formada per veterinaris i tècnics agrícoles haitians. El seu principal objectiu és contribuir al desenvolupament del país a través de la millora del medi rural. Per això, promou la capacitació, la investigació i el recolzament tècnic en temes de producció i salut animal adreçats als petits productors, amb la finalitat que puguin millorar el seu procés productiu i incrementar els ingressos familiars. Els seus programes contemplen els següents eixos: •\t•\t•\nMillora de la capacitat organitzativa dels productors Reforç de les xarxes de comercialització Augment de la productivitat i del consum d’aliments produïts localment (llet, carn, ous...)\nGestió sostenible dels recursos naturals utilitzats per a la cria (pastures, aigua...) Serveis de sanitat animal (capacitació d’agents veterinaris, campanyes de vacunació del bestiar, etc.)\nMés informació: www.veterimed.org.ht\nEl fesol a Nicaragua: un bon exemple de cadena solidària alimentària\nL’acció, que té com a beneficiàries directes unes 7.330 persones, es fonamenta en l’enfortiment i manteniment en el temps d’una cadena agroalimentària que contempla els processos de producció, processament, empaquetatge i distribució. El producte triat és el fesol\nnegre i vermell (frijol), perquè es tracta d’un bàsic de la cistella alimentària del país, essencial sobretot per als sectors amb més dificultats, com determinades classes urbanes o els mateixos camperols. Els treballadors del camp s’enfronten a problemes de caràcter tècnic i estructural, relacionats amb la qualitat del producte, l’ús de maquinària i fertilitzants o l’aplicació d’uns paràmetres productius respectuosos. De la mateixa manera, no disposen de recursos per a la conservació adequada del gra: calen recipients hermètics i sacs de bona qualitat i la pràctica habitual consisteix a emmagatzemar en petits volums, destinant la gran part del que han collit a una venda ràpida. Això dificulta poder assolir un marge de benefici suficient per invertir en la producció. És el peix que es mossega la cua: per sembrar, es demanen diners a crèdit, que s’han de retornar el més aviat possible un cop la collita està llesta, amb la qual cosa no hi ha marge ni capacitat per negociar un preu just.\n’ACP dóna el seu suport a diversos projectes que es realitzen a Nicaragua, orientats a l’acompliment del dret a l’alimentació a partir de l’accés als mitjans de subsistència durables i, més específicament, a la sobirania alimentària. Ho fa mitjançant el recolzament a processos de desenvolupament rural global i sostenible, articulats sempre per organitzacions locals integrades i vertebrades en la realitat del camp, les quals donen sortida amb els seus programes a les necessitats del col·lectiu camperol. Un d’aquests projectes ha estat l’establiment d’una cadena solidària de producció i consum del fesol, que es porta a terme als departaments de Leon, Matagalpa, Nueva Segovia i Madriz des de l’any 2008.\nal Desenvolupament, l’Associació Catalana per la Pau (ACP) col·labora amb l’empresa cooperativa de serveis agropecuaris Nicaraocoop en un programa d’enfortiment de tota una cadena de producció i venda de fesol vermell i negre.\ncapgirar la situació tradicional de dependència per part dels petits i mitjans productors, enfortint les estructures organitzatives i integrant-los dintre del procés productiu global. Des de fa quatre anys i amb el suport econòmic de l’Agència Catalana de Cooperació\nNicaragua és un país amb greus dèficits en l’àmbit alimentari. La fam i la subnutrició afecten una part important de la població, especialment la rural. Els programes d’enfortiment de les cadenes solidàries agroalimentàries tenen com a objectiu principal\nEls petits productors veuen millorar la productivitat de les seves terres i la capacitat per emmagatzemar el gra, el que permet donar-li un valor afegit Un país que pateix “inseguretat alimentària nutricional” Inseguretat alimentària nutricional. És una de les conclusions del Programa Mundial d’Aliments, agència especialitzada de les Nacions Unides. La fam, la malnutrició i la pobresa són presents en el dia a dia de la població nicaragüenca: el consum diari de calories i proteïnes per persona representa només el 76% i el 86%, respectivament, dels requeriments mínims, segons normes internacionals. Els sectors més pobres no consumeixen ni tan sols la meitat d’aquests requeriments. Segons la FAO, el 22% de la població pateix subnutrició.\nNicaragua és un país amb un gran potencial pel que fa a recursos naturals, però molt minvat per les catàstrofes naturals (huracans, terratrèmols, erupcions volcàniques...) que cíclicament pateix. La seva economia es caracteritza per una agricultura de subsistència i de tipus familiar. En aquest context, la idea d’engegar una cadena solidària del fesol té com a objectiu final l’establiment d’una estructura eficient que impacti positivament en els preus, enfortint els productors i beneficiant els consumidors, que podran, d’aquesta manera, accedir a productes bàsics assequibles i de qualitat. Un dels elements clau és l’eliminació d’intermediaris que encareixin el producte i afavoreixin l’especulació amb els preus.\nJordi Garrell, director de l’ACP\n· Quin és el balanç global del projecte? Aquest programa, un dels més llargs que hem desenvolupat, ens ha permès conèixer millor Nicaraocoop i les cooperatives que en formen part. Durant aquests anys, les Brigades de Solidaritat de l’ACP han visitat diferents aspectes del programa: camperols, la fàbrica de sacs, els magatzems, les pulperías, les cooperatives (algunes de dones, com la de Carolina Osejo)... Tot aquest treball ens ha permès entendre molt millor la realitat del sector agroproductiu i les dificultats associades, que van des de l’accés al crèdit fins a la incorporació en el mercat nacional i internacional. Del projecte del fesol n’han sortit d’altres; per exemple, un programa orientat a la producció de sèsam, que vàrem tancar l’any passat, o un altre de producció de mel que tot just comencem i que durarà tres anys. Arran dels bons resultats d’aquesta iniciativa, l’ACP té previst seguir desenvolupant accions de caràcter regional i nacional amb Nicaraocoop. · Quins factors positius destaquen en aquest programa? N’hi ha molts. En primer lloc, el sistema de crèdit que aplica Nicaraocoop, el qual no recau mai sobre les propietats dels camperols ni la terra. Aquests béns són el darrer mecanisme de supervivència per a aquestes persones i és precisament on incideixen la majoria de bancs creditors, deixant en la misèria a famílies senceres i contribuint a l’abandonament del camp i a la dependència alimentària del país.\nUn altre element positiu és la creació i consolidació d’aliances amb empreses d’altres sectors vinculades a les cadenes, com empreses de transport o la xarxa de pulperías de Managua. El fesol és un producte de primera necessitat, sobretot per als sectors més humils de població. Sovint les grans empreses agropecuàries generen escassetat fictícia del producte amb l’objectiu de pujar el preu final. Això és, malgrat compren ràpidament i a preu baix la producció del camperol, retenen el producte i quan ho consideren oportú van introduint-lo a poc a poc, de tal manera que el preu es sostingui a l’alça en el temps. Gràcies a programes com el de Nicaraocoop, s’aconsegueix trencar aquesta dinàmica, introduint fesol al mercat, abaixant el preu i convertint-lo en un aliment assequible. · Com s’ha treballat el tema de la biodiversitat i l’agricultura sostenible? Els hàbits productius i les necessitats faciliten la utilització de productes agroquímics, que acceleren el creixement, permeten suportar millor les plagues i les sequeres i faciliten la conservació. Però els efectes d’aquesta pràctica són clarament nocius per a la salut de les persones a curt i llarg termini. Completar un cicle productiu totalment respectuós amb la terra i el medi ambient és molt costós i requereix temps. No obstant, els projectes de Nicaraoccop estan treballant en aquesta i altres direccions; per exemple, s’ha aconseguit el certificat “Flo” de comerç just per a alguns dels seus productes (sèsam, plantes medicinals...).\nEn paraules d’alguns membres de la Cooperativa Jamil Río, adscrita al projecte, “les persones que s’organitzen sempre poden sortir endavant. A nosaltres ens interessa seguir organitzats, seguir treballant amb diferents organitzacions, ja siguin nacionals o de fora del país, per poder obtenir beneficis i sortir de la pobresa”. ■\nEl fesol vermell Tot i que aquest llegum és originari d’Àfrica i Àsia, es va començar a cultivar al continent americà uns 7.000 anys A.C., concretament al sud de Mèxic.\nEl consum de fesol també es molt característic de El Salvador i Costa Rica.\nEl que es menja és el gra assecat de la planta, que en les condicions adequades es manté durant molt temps en bon estat. El fesol té un alt contingut en fibra i proteïnes i és també una bona font de minerals. Juntament amb el blat i l’arròs, representa la dieta bàsica del nicaragüenc. És un dels components del plat nacional, gallo pinto, que es prepara barrejant arròs i fesols negres o vermells, fregint-ho tot fins que queda torrat.\n(Font: Informe de Cadena de Frijol Rojo en Nicaragua, 2007)\nAmb el recolzament de Nicaraocoop, els petits productors i cooperativistes associats poden millorar la productivitat de les seves terres i la capacitat per emmagatzemar el producte, la qual cosa permet anar acumulant gra i donar-li un valor afegit. Paral·lelament, es van fent aliances amb els distribuïdors que formen part de l’economia popular (les botigues de barri, conegudes com a pulperías).\nQuins són l’impacte i incidència reals de l’esforç realitzat? D’una banda, s’aconsegueix que el procés productiu del fesol sigui més equitatiu i transparent, atorgant el protagonisme a la població camperola. D’altra banda, les organitzacions locals s’enforteixen davant del mercat i les polítiques alimentàries nacionals. Finalment, tot això s’aconsegueix dintre d’un marc de respecte mediambiental.\nL’organització encarregada de planificar i executar el projecte és Nicaraocoop, empresa cooperativa local formada per un consorci d’organitzacions camperoles, que desenvolupa programes de producció agropecuària, d’agroindustrialització i de serveis (distribució de béns, mecanització agrícola, finançament, comercialització...).\nLes agricultores de Bentégné (Senegal) aposten per avançar cap a la seguretat alimentària El primer projecte de l’Associació Catalana per la Pau (ACP) al Senegal ha comptat amb la col·laboració de l’Association Femme, Enfant, Lutte contre la Pauvreté (AFELP), organització orientada a instaurar un desenvolupament\nsostingut i un empoderament real de la dona, especialment en les zones rurals. La iniciativa Enfortint la capacitat operativa de les dones de Bentégné per a l’accés a la seguretat alimentària i per la reducció de la pobresa contemplava la cons-\ntrucció d’un centre d’emmagatzematge i comercialització de productes manufacturats i la capacitació de 120 dones en tallers de tècniques agrícoles, desenvolupament, gestió i comptabilitat, entre d’altres.\nPotser us preguntareu: Per què no hi ha en aquest llibre altres dibuixos tan grandiosos com el dibuix dels baobabs? La resposta és molt senzilla: ho vaig intentar però no ho vaig aconseguir. Quan dibuixava els baobabs ho feia impulsat per un sentiment d’urgència”.\nció és menor de 15 anys, és també apressant poder aturar el procés cada cop més en alça de la migració dels joves cap a la ciutat (fonamentalment, la capital, Dakar) o bé cap a l’estranger, mitjançant la clandestinitat, amb tot el que això comporta.\nLes paraules d’Antoine de Saint-Exupéry al seu famós llibre El petit príncep ens serveixen, anys després, per traçar una subtil pinzellada al voltant de l’actualitat del Senegal, un país que té en el baobab el seu símbol nacional i que, com tants altres del continent africà, viu en un estat d’urgència permanent similar al que relatava l’escriptor francès.\nProductores sense drets\nUrgència per la manca de recursos naturals, pels efectes devastadors i cíclics de la sequera o per l’elevada taxa d’atur de la seva població, especialment la que viu a les zones rurals. En un país on el sector agrícola dóna feina al 70% de la població és realment urgent implantar i consolidar mecanismes que permetin enfortir la capacitat operativa dels qui treballen el camp i, a la llarga, assolir la sobirania alimentària en els nuclis familiars i en les comunitats rurals. D’altra banda, tenint en consideració que el 45% de la pobla-\nAquest creixent fenomen migratori comporta, entre d’altres efectes econòmics i socials, que les dones es vegin obligades a assumir en molts casos el rol de caps de família i responsables de les tasques agrícoles. Paradoxalment, tot i el paper determinant que la dona senegalesa juga en l’economia familiar, la seva figura continua sent ignorada i menysvalorada en els diferents aspectes de la vida comunitària: no té potestat per prendre decisions, no té accés a la propietat de les terres, a la formació o a recursos materials i immaterials. Això es combina, a més a més, amb la forta natalitat característica del país, amb una de les mitjanes més altes de tot el món (5,1 fills per dona). És en aquest context que se situa el projecte Enfortint la capacitat operativa de les dones de Bentégné per a l’accés a la\nCampanya ‘Actuem contra la fam. Pel dret a la terra i als aliments’ L’Associació Catalana per la Pau (ACP) ha engegat una campanya que té com a objectiu denunciar les causes de la fam, un problema que afecta prop de 1.000 milions de persones i que s’agreuja dia rere dia com a conseqüència de l’actual situació econòmica i financera. Fonamentada sobre els eixos de l’accés a la terra i el dret a l’alimentació, la campanya promou diferents accions de sensibilització per fer arribar al conjunt de la ciutadania propostes i alternatives davant d’aquesta tragèdia d’abast mundial. Així, es realitzaran activitats a centres de formació, s’impartirà un seminari a la universitat i s’organitzarà una exposició. Amb aquesta iniciativa es pretén recaptar fons per a l’execució de quatre projectes a Guatemala,\nColòmbia, Palestina i Moçambic, desenvolupats per organitzacions locals que formen part de Via Campesina, moviment camperol internacional que defensa l’agricultura sostenible a petita escala com a opció per promoure la justícia social i la dignitat.\nseguretat alimentària i per la reducció de la pobresa, desenvolupat durant els darrers dos anys per l’Associació Catalana per la Pau (ACP), amb el cofinançament del Col·legi d’Arquitectes Tècnics de Barcelona i la participació de l’Association Femme, Enfant, Lutte contre la Pauvreté (AFELP), en caràcter de soci local al Senegal. L’AFELP és una entitat que des de 1999 treballa per instaurar un desenvolupament sostingut i un empoderament real de la dona, i que actua com a facilitadora de processos que porten a terme organitzacions comunitàries de base. Un centre orientat al comerç i a la formació Bentégné és una població de la regió del Thiès, situada a 50 km de Dakar. Compta amb uns 5.500 habitants i és un important nus comarcal de comunicacions. La principal acció que s’ha portat a terme dintre del projecte és la construcció d’un centre d’emmagatzematge i comercialització dels productes manufacturats elaborats per l’agrupació femenina Group de Promotion Femenine (GPF). Les dones del poble es dediquen a la producció de fruites, verdures i cereals, que transformen i condicionen gràcies a alguns instruments tècnics proporcionats per l’AFELP.\nLa idea era habilitar el centre, de 136 m2, com a botiga per a l’exposició i la venda dels productes, i al mateix temps fer-lo servir com a lloc de reunió i de deliberació. El projecte es complementa amb la capacitació de 100 dones en quatre tallers de tècniques agrícoles, manufactura i comercialització de productes, i 20 dones en tallers de desenvolupament, gestió i comptabilitat. Quin és el marc del projecte? S’engloba al voltant del dret a la sobirania alimentària i es concreta en dos eixos pràctics principals: enfortiment de les comunitats rurals mitjançant l’accés i disponibilitat a la terra, i la comercialització de productes. Tot el marc d’acció està fonamentat en el respecte a la biodiversitat i en la utilització dels recursos naturals de la zona de manera sostinguda i sostenible. Es preveu que tota l’activitat engegada arran d’aquest projecte acabi generant a mig termini llocs de feina per als joves, sobretot relacionats amb el turisme. I, ja més enllà, que posi el seu granet de sorra per a un canvi estructural i cultural més ampli, encaminat a assolir un major empoderament de la dona, no únicament en l’àmbit rural, sinó en totes les esferes de la societat. ■\nTot el marc d’acció està fonamentat en el respecte\nAquest projecte l’han portat a terme els propis beneficiaris (que havien participat en les discussions inicials), recolzats per un grup de voluntaris que treballa des de fa anys per a la comunitat. L’AFELP hi ha participat activament, organitzant i planificant les activitats, donant suport als equips de treball i subministrant tot allò que era necessari per a una correcta execució del projecte. A més, s’ha encarregat d’impartir les formacions i els tallers. Durant el procés de construcció van sorgir algunes dificultats, especialment en la temporada de pluges, quan els tornados es van emportar al seu pas tot el formigó i la sorra que hi havia emmagatzemats. Tot i així, el projecte va continuar endavant i el centre ha acabat esdevenint una estructura econòmica competitiva dins la comunitat, amb capacitat de generar activitats col·laterals per a la resta d’habitants del poble, sobretot per als joves amb interès en les activitats locals (com la revenda dels productes de l’agrupació).\nÉs un fet ja quantificable que aquest procés està contribuint de manera important a la reducció de l’atur entre els joves i a l’eradicació de la immigració clandestina a la zona. Paral·lelament, un altre impacte molt positiu ha estat la participació activa en el projecte dels joves de la ciutat. El programa també està ajudant a desenvolupar la cultura dels productes locals, com ara el mill, el blat de moro, el fesol o les verdures. La producció d’aquests productes ha augmentat respecte d’anys anteriors. Finalment, cal ressenyar la intervenció activa de les dones de la comunitat. El foment de les seves capacitats, mitjançant programes de lideratge, de drets humans i d’informació, educació i comunicació, ha tingut com a conseqüència que les dones hagin reforçat la seva autoestima i hagin adquirit una gran seguretat per al seu desenvolupament sociocultural i financer.\nPer Marta Roca\n“El projecte està contribuint a la reducció de l’atur entre els joves i a l’eradicació de l’emigració clandestina a la zona”\nde la zona de manera sostinguda i sostenible\na la biodiversitat i en la utilització dels recursos naturals\nJunts, treballem a 18 països LÍBAN PALESTINA JORDÀNIA CUBA\nEL SALVADOR NICARAGUA COLÒMBIA\nBRASIL PARAGUAI ARGENTINA\nPROJECTES FINANÇATS PER L’ASSOCIACIÓ CATALANA PER LA PAU Dret als mitjans de subsistència durables\nDret a la pau, a la vida i a la seguretat\nDret als serveis públics bàsics (educació, salut, hàbitat, aigua).\nDret a l'autodeterminació dels pobles i a la participació política\nEmergències davant conflictes bèl·lics o catàstrofes naturals\nAssociació Catalana per la Pau L’ACP és una Organització No Governamental pel Desenvolupament, laica, democràtica, internacionalista, plural i progressista, que es construeix sobre la dedicació voluntària de les persones que la conformen i que pretén contribuir, des de la solidaritat i a través de la cooperació internacional al desenvolupament, a la creació d’un nou model de relacions socioeconòmiqes a escala global que garanteixi condicions de vida dignes per a totes les persones que habiten el planeta.\nVols participar en un projecte d’acompanyament internacional i de defensa dels drets humans a Colòmbia?\nFes-te voluntari d’International Action for Peace (IAP) i ajuda’ns a denunciar la situació de violència i els abusos que pateix la població camperola en aquest país. Informa’t: (+34) 933 188 444 / info@actionpeace.org\nSobre terreny. Febrer 2012\nPublicació de l'Associació Catalana per la Pau on s'expliquen les diferents activitats, projectes, accions i campanyes en defensa dels drets...


El Consell Comarcal del Segrià i l'Associació Leader de Ponent assessoren ajuntaments, empreses i particulars per a la transició energètica | Consell Comarcal del Segrià\nInici Àrees i serveis El Consell Comarcal del Segrià i l'Associació Leader de Ponent assessoren ajuntaments, empreses i particulars per a la transició energètica\nEl Consell Comarcal del Segrià conjuntament amb l’Associació Leader de Ponent ofereix assessorament en temes d’eficiència energètica i energies renovables per als ajuntaments, empreses i particulars amb l'objectiu de dur la transició energètica a la comarca. Des que el servei es va posar en marxa, a principis d'any, una vintena d'ajuntaments de la comarca han rebut assessorament i han iniciat millores en la gestió energètica.\nEl servei de gestió energètica municipal consisteix en entrevistes inicials per conèixer les necessitats dels ajuntaments, així com l'anàlisi dels consums i la contractació energètica de les dependències municipals i de l’enllumenat públic amb un programa de gestió energètica per al control d’aquests amb l’objectiu d’optimitzar la contractació i reduir la despesa energètica de l’ajuntament. Algunes de les accions que s’han realitzat són l'optimització de potències contractades i canvis de tarifa, que permeten estalvis econòmics de fins al 10% de la despesa energètica.\nA més, gràcies a un projecte subvencionat pel Servei d’Ocupació de Catalunya (SOC), també s’ofereix als ajuntaments l’estudi i dimensionat de la instal·lació fotovoltaica d’autoconsum per una o varies dependències municipals de l’ajuntament.\nEn el marc d’aquest projecte es realitza, a més, la diagnosi de les potencialitats de generació de fotovoltaica de la comarca del Segrià, que consisteix en un estudi que classifica la comarca en àrees geogràfiques segons la idoneïtat per la ubicació d’instal·lacions de parcs solar fotovoltaics. L’objectiu d’aquest estudi és la de donar a conèixer als ajuntaments les zones òptimes per a aquest tipus d’instal·lacions i ser una eina per a la presa de decisions. Els resultats es donaran a conèixer a finals d’aquest any.\nCal remarcar que un dels edificis que s’està analitzant, en el marc del projecte innovador sol·licitat al SOC, és la pròpia seu del Consell Comarcal. Val a dir que en el mateix edifici també s'ha realitzat l’assessorament energètic, detectant un estalvi econòmic del 27% de la despesa anual d’electricitat.\nD'altra banda, s’ofereix a les empreses un servei d’assessorament en línia per a l’optimització de la contractació dels subministraments d’energia i, com a resultat d’aquest assessorament, es realitzarà un estudi d’optimització per a empreses i comerços.\nEl servei inclou assessorament a les persones i xerrades informatives en les que s’explicarà a la ciutadania diferents aspectes en temes energètics com entendre la factura, conèixer les opcions de contractació d’energia verda i/o l’opció d’instal·lar fotovoltaica d’autoconsum. Com a conseqüència de la pandèmia, les xerrades es realitzaran en línia.


A què espera el Reial Madrid per fitxar?\nZinedine Zidane, tècnic del Reial Madrid.\nEl conjunt blanc només ha executat l'opció de recuperar Álvaro Morata i resta atent als esdeveniments que envolten la figura de Paul Pogba\nZinedine Zidane, tècnic del Reial Madrid. | EFE\nFeia força anys que no es veia el Reial Madrid completament estàtic envers el mercat de fitxatges d’estiu. Tret del retorn d’Álvaro Morata, recuperat de la Juventus de Torí un any després de la seva sortida, el conjunt blanc no s’ha fet fort en el primer dels dos mesos que conformen el període d’incorporacions, tal i com sí que ha succeït en anys anteriors.\nZinedine Zidane segueix amb problemes per conformar un equip de garanties i, a l’espera de l’arribada de la resta d’internacionals (Ronaldo, Bale, Modric, etc.), ja s’ha encallat en el primer partit de pretemporada, disputat el 27 de juliol passat davant el París St. Germain, en el qual es van evidenciar els greus problemes defensius i la dificultat per moure la pilota amb velocitat i criteri sense Modric al terreny de joc. Els blancs van caure derrotats per 3-1.\nDes de l’estiu del 2012, ara fa quatre temporades, Florentino Pérez s’havia fet fort durant els dos mesos del mercat. Isco, Illarramendi, Carvajal, James Rodríguez, Toni Kroos i Kiko Casilla van aterrar al Bernabéu durant el mes de juliol, deixant per l’agost els fitxatges més complicats econòmicament, com Gareth Bale, que no es va fer efectiu fins ben entrats els darrers dies d’inscripció.\nJa no és només que el Reial Madrid no faci oficial cap fitxatge, sinó que pràcticament no existeixen rumors, notícies o informació al voltant de les negociacions que l’equip de la Castellana manté amb clubs i jugadors, si realment s’estan duent a terme. Els únics dos noms plenament relacionats amb els blancs -i que han cobert portades de la premsa madrilenya- han estat els migcampistes André Gomes i Paul Pogba. El primer s’ha convertit en jugador del Barça per 35 milions d’euros, un cop dur per a Florentino, mentre que el segon sembla molt a prop del Manchester United.\nDesprés d’haver estat a punt de signar el futbolista francès ara fa un any, el president del Reial Madrid veu ara com el seu exentrenador Jose Mourinho, l’home que va embrutar la imatge del conjunt blanc arreu del món amb les seves accions antiesportives, és a pocs dies d’endur-se el jugador jove més ben valorat del planeta. El Manchester United està disposat a pagar prop de 120 milions d’euros per Pogba, una xifra que no deu sorprendre a Pérez, però a la qual no sembla voler arribar.\nAmb el mes de juliol a punt de finalitzar i amb el Reial Madrid completament aturat, només queden tres opcions per analitzar aquesta inhabitual situació: Zidane no necessita cap incorporació, a Florentino se li compliquen les negociacions o n’està preparant una de ben grossa. El mes d’agost ho dirà. Als blancs els queden 30 dies per fitxar.


El Fent Camí oferix a l'Ajuntament el seu nou èxit en la Copa del Rei d'atletisme\nMISLATA | ESPORTS\nPer a un club esportiu local, arribar a competir amb l'elit nacional no és tasca fàcil. I mantenir-se ja és quasi una missió impossible. Açò és el que porta fent des de fa més d'una dècada el Club d'Atletisme Fent Camí de Mislata, instal·lat en la Divisió d'Honor nacional, competint contra els millors clubs d'Espanya i collint èxits any rere any. L'últim, un nou podi en la Copa del Rei d'Atletisme disputada fa uns dies a Madrid, repetint a més la gesta aconseguida l'any passat en el Luis Puig de València.\nLa tercera posició obtinguda pel Fent Camí en la Copa del Rei, només per darrere del Platges de Castelló i del FC Barcelona, dos equips amb moltíssim més pressupost, torna a saber a victòria a Mislata. I així li ho van traslladar ahir a l'alcalde, Carlos Fernández Bielsa, i al regidor d'Esports, José Luis García, els màxims responsables del club en una recepció celebrada en l'Ajuntament. La presidenta del Fent Camí, Inmaculada Francisco, i el director esportiu de l'entitat, Miguel Pineda, van mostrar a Bielsa el seu últim trofeu i van compartir impressions sobre el moment tan dolç que travessa el club d'atletisme de Mislata.\nL'èxit del Fent Camí en la Copa del Rei, competició que reunix als huit millors clubs d'Espanya, es va cimentar en la qualitat i regularitat dels seus atletes, que van acabar moltes de les proves entre les primeres posicions. Ara, els atletes que dirigix Miguel Pineda pretenen mantindre el nivell durant tota la temporada, fent un bon paper en la Divisió d'Honor i esperant repetir estos bons resultats a l'aire lliure.


Dani Alves escull el PSG\nLa situació de l'exblaugrana fa un tomb de 180 graus i el lateral acabarà signant amb el club francès. Serà presentat entre demà i dijous\nDani Alves celebra un gol amb la Juventus.\nRedacció Juliol 11, 2017 5:23 pm\nDani Alves serà nou jugador del París Saint-Germain en les properes hores. Segons ha pogut saber El Món, l’exblaugrana signarà aquesta tarda el seu nou contracte, que el lligarà al club francès per a les properes dues temporades, en detriment del Manchester City, amb qui tenia assegurat un futur a la Premier League. Alves ha aterrat aquest dimarts al matí a París per passar el reconeixement mèdic i segellar l’acord amb el PSG. El fitxatge serà oficialitzat en les properes hores i el jugador serà presentat entre dimecres i dijous.\nDues setmanes enrere, Dani Alves ho tenia pràcticament fet amb el Manchester City. Després de molts mesos de negociacions, el lateral brasiler tenia gairebé decidit el seu futur, que no era cap altre que lligar-se altra vegada a Pep Guardiola, l’entrenador amb el qual va aixecar dues Champions League amb el Barça (2009 i 2011). De fet, Alves no tenia cap més oferta que la del club citizen, amb qui va començar a parlar a finals de l’any 2016, un cop decidida la seva sortida de la Juventus.\nPerò les seves exhibicions als quarts de final i semifinals de la Lliga de Campions, vestint la samarreta de la Vecchia Signora, han obert la porta a noves propostes, algunes de molt atractives. La més seductora, la del París Saint-Germain, ha acabat passant per davant de la promesa pel Manchester City, amb qui finalment no es lligarà.\nDani Alves va decidir abandonar la Juventus pocs mesos després de posar els peus a l’antiga capital del regne d’Itàlia. Totalment en desacord amb els mètodes i el model de joc de Massimiliano Allegri, el lateral ha disputat una temporada amb poques satisfaccions a nivell esportiu. Més enllà dels títols assolits (l’Scudetto i la Coppa Itàlia) i de disputar la final de la Lliga de Campions, el brasiler no s’ha trobat còmode amb el seu rol -sobretot durant els primers mesos de competició- i amb les indicacions del seu entrenador, centrat en consolidar la línia defensiva i en evitar les ocasions de l’equip rival.\nDurant el descans de la final de la Champions League, amb empat a un en el marcador i amb opcions de fer mal al Reial Madrid, les indicacions d’Allegri van acabar de convèncer Dani Alves d’abandonar el conjunt italià. Acostumat al futbol ofensiu, exhuberant i desacomplexat, les ordres de moderar l’atac i aplegar esforços per anul·lar els atacs blancs el van desesperar. Ara, amb el PSG i amb Unai Emery, el lateral de 34 anys tornarà a gaudir del futbol alegre i festiu.


Lídia Heredia entrevista el president d'Òmnium Cultural, Jordi Cuixart, des de la presó de Lledoners. Més tard, el programa pregunta a Enric Álvarez, investigador en biologia computacional de la Universitat Politècnica de Catalunya, per l'evolució de les xifres de la pandèmia a Catalunya, que ha qualificat de fantàstiques. Posteriorment, Juan Soto Ivars explica el fenomen d'Onlyfans, la xarxa social amb contingut per a adults que ha crescut exponencialment durant els confinaments. Finalment, l'espai fa connexions amb el Parlament per seguir la sessió de control i l'estat de les negociacions per a la formació de govern.\nEl programa està de celebració, ja que arriba a l'emissió número 1000. Marc Ribas descobreix els secrets més ben guardats del programa i ensenya imatges inèdites i curioses que no han vist mai la llum. Tot això ho fa cuinant una truita de patates que, per a ell, és la millor del món.\nLa Sílvia està convençuda que pot confiar en el Simon i decideix enviar-li la comanda abans de rebre els diners. Més tard, l'Ivan s'enfada amb ella i vol cancel·lar una sortida amb l'Hèctor per solucionar-ho, però la Sílvia l'acaba convencent. A més, la Sílvia també convenç la Gemma perquè ajudi la Patri. La Gemma, per part seva, li ofereix feina a la noia netejant a la consultoria. Posteriorment, el primer dia que la Patri ve a netejar, la Gemma comet una imprudència. Finalment, el dia del seu aniversari, la Cristina accepta dinar amb el Bruno com a amics però les coses es tornen a complicar, ja que el Bruno no es rendeix.\nEn aquests moments, tot un país està pendent d'una ruptura traumàtica. No es tracta del cas de Rociíto, sinó de les negociacions entre Esquerra i Junts. Per això, Elsa Artadi, Jordi Sànchez, Pere Aragonès i Sergi Sabrià donen la seva versió particular de qui ha trencat les negociacions. Mentrestant, Pedro Sánchez rebutja la tramitació dels indults i respon a Pere Aragonès amb la cançó Vida sin pacto, la versió de Vida de rico, de Camilo. Després de la caiguda del coet xinès al mig de l'oceà, es pot descobrir un nou objecte que es precipita al buit descontroladament: Ciutadans. També s'assisteix a la reunió de la societat de periodistes antipodem, amb Ana Rosa Quintana, Eduardo Inda, Bertín Osborne i Paco Marhuenda.\nEl programa surt al carrer amb Joel Díaz per comprovar com es va rebre la fi del toc de queda nocturn. En aquesta apassionant aventura l'acompanya un jove, Marc Lesan. A més, Isma Juárez i Facu Díaz es troben per comprovar la nova llibertat que es viu a Madrid, i el cantant Kase-O passa per la Televisió és cultura. També s'estrenen les seccions Desencaixats i Paraula de 10, un nou Versió Animal, i l'última hora de les negociacions per formar govern a Catalunya.\nL'espai arriba a l'últim episodi amb la voluntat que l'atmosfera del programa s'impregni d'aquest estat en el qual no hi ha agitació ni presses i tot té un ritme tranquil. Per aconseguir-ho es convida, en aquesta ocasió, l'actor Enric Auquer, la cantautora Gemma Humet, l'actor i humorista David Fernández i la companyia de titelles Zero en Conducta. En aquest capítol, el joc habitual és per veure quin dels convidats és el més tranquil i, després d'aquest moment de pau, n'arriba un més agitat amb el repte d'endevinar qui s'amaga sota la disfressa del convidat d'Adriana Fuertes. (Últim programa de la temporada.)\nPrograma de prescripció cultural que recull l'activitat del sector a Catalunya. L'objectiu és fer visible la producció cultural activa en tots els àmbits presents a la cartellera: teatre, música, cinema, literatura, còmics, exposicions i dansa, entre altres.\nMalacara Blues Band. Espai musical.


Robert Kubica torna a pilotar un Fórmula 1 sis anys després del greu accident que va posar en perill la seva carrera - Esport3 - TV3 i Catalunya Ràdio\nRobert Kubica torna a pilotar un Fórmula 1 sis anys després del greu accident que va posar en perill la seva carrera\nPoc abans de començar el campionat de F1 del 2011, Kubica va estar a punt de perdre una mà en un accident mentre competia en un ral·li\n06/06/2017 - 20.18\nRobert Kubica al circuit de Xest (Foto: @RenaultSportF1)\nRobert Kubica ha tornat a rodar aquest dimarts amb un cotxe de la Fórmula 1, més de 6 anys després del greu accident que va patir el febrer del 2011 mentre participava en un ral·li a Itàlia. El polonès ha pilotat un vehicle de l'escuderia Renault de l'any 2012, l'E20, l'últim d'aquesta categoria que duia un motor de 8 cilindres.\nKubica ha tornat a agafar el volant d'un F1 durant 115 voltes al circuit Ricardo Tormo de Xest, el mateix on l'any 2013 va donar 114 voltes amb un Mercedes del Campionat Alemany de Turismes (DTM). L'equip Renault ha publicat al seu compte de twitter un vídeo i unes fotos on apareix el pilot polonès.\n Renault Sport F1 (@RenaultSportF1) June 6, 2017\nDesprés de debutar a la Fórmula 1 l'any 2006, Robert Kubica va arribar a participar en 78 grans premis, primer a l'equip BMW Sauber i finalment a Renault. Després del seu accident, el polonès va tornar a competir tot i que en una altra especialitat automobilística, el Mundial de Ral·lis.\nKubica tornarà a pilotar a un F1\nKubica, sense pressupost per competir


SR-95 | Alt Urgell - Lleida - Reserva Online - SomRurals.com\nAcollidor. Ampli jardí, i agradables vistes en l'entorn.\nCasa rural situada als Pirineus a prop de La Seu d´Urgell i Andorra. S´alquila la casa completa.\nDisposa de 3 cases totalment equipades, cadascuna amb una capacitat per a 5-6 persones. Dues cases consten amb 2 habitacions de matrimoni, 1 habitació doble, 1 bany i un lavabo. La casa restant està provista de 2 habitacions de matrimoni, 1 habitació individual, 1 bany i 1 lavabo. Tenen una superfície de 80/100 m2, estan decorades amb gust i tonalitats suaus.\nDisposa d´un ampli menjador equipat amb TV per cable i cuina independent. A l´exterior podem trobar un extens jardí amb un petit i relaxant estanc al centre, terrasses, una barbacoa coberta i una zona de descans amb bancs.\nLa casa rural es troba a Arfa, un petit poble de muntanya rodejat de naturalesa al costat del riu Segre. Perfecte per poder gaudir de la bellesa i tranquil•litat que ofereixen els camps i boscos dels pirineus.\nPer l’entorn de la zona es poden realitzar diverses activitats, tals com escalada, barranquisme, ala delta, globus, parapent, coves, pesca, recollida de bolets, esquí… La casa es troba pròxima a un camp de golf i a 12km del Principat d’Andorra, amb les seves estacions d’esquí més importants, com VallNord, Grandvalira i Lamassana.\nEls animals de companyia tenen un càrrec extra de 20€\nPer A Pistes d'Esquí Encant Muntanya\nRegistre Turisme: PL-000514\nEn Emili i la Roser son molt atents i et fan l'estada molt agradable. Recomano aquesta destinació


Tandem Política de galetes\nUna galeta és un fitxer que es descarrega al seu ordinador en accedir a determinades pàgines web. Les galetes permeten a una pàgina web, entre altres coses, emmagatzemar i recuperar informació sobre els hàbits de navegació d’un usuari o del seu equip i, depenent de la informació que continguin i de la forma en què utilitzi el seu equip, es poden utilitzar per reconèixer a l’usuari . El navegador de l’usuari memoritza galetes al disc dur només durant la sessió actual ocupant un espai de memòria mínim i no perjudicant a l’ordinador. Les galetes no contenen cap mena d’informació personal específica, i la majoria de les mateixes s’esborren del disc dur en finalitzar la sessió de navegador (les anomenades galetes de sessió).\nSense el seu exprés consentiment -mitjançant l’activació de les galetes- Tandem.cat no enllaçarà a les galetes les dades memoritzades amb les seves dades personals proporcionades en cap moment\nL’Usuari accepta expressament, per la utilització d’aquest lloc web, el tractament de la informació recollida en la forma i amb les finalitats anteriorment esmentats. I així mateix reconeix conèixer la possibilitat de rebutjar el tractament d’aquestes dades o informació rebutjant l’ús de galetes mitjançant la selecció de la configuració apropiada a tal fi en el seu navegador. Si bé aquesta opció de bloqueig de galetes en el vostre navegador pot no permetre-li l’ús ple de totes les funcionalitats del lloc web.\nPot vostè permetre, bloquejar o eliminar les galetes instal·lades en el seu equip mitjançant la configuració de les opcions del navegador en el vostre ordinador:\nSi té dubtes sobre aquesta política de galetes, pot contactar amb Tandem.cat a info@tandem.cat


El divendres 23 gaudeix de la nit més llarga de l’any a Salou amb música en viu i tres fogueres a la platja — Cultura i Festes\nEl divendres 23 gaudeix de la nit més llarga de l’any a Salou amb música en viu i tres fogueres a la platja\nEl divendres 23 gaudeix de la nit més llarga de l’any a Salou amb música en viu i tres fogueres a la platja https://www.salou.cat/ca/la-ciutat-per-temes/cultura-i-festes/noticies/el-divendres-23-gaudeix-de-la-nit-mes-llarga-de https://www.salou.cat/ca/la-ciutat-per-temes/cultura-i-festes/noticies/el-divendres-23-gaudeix-de-la-nit-mes-llarga-de\nLa Regidoria de Cultura i Festes de l’Ajuntament de Salou, conjuntament amb la regidoria de Joventut organitzen un any més un conjunt d’activitats per gaudir de la nit més llarga de l’any, la tradicional revetlla de Sant Joan, el proper divendres 23 de juny i per donar la benvinguda a l’estiu amb una triple foguera al llarg de la platja.\nJa per la nit, a partir de les 22.30 hores, la Morena de Salou serà l’encarregada de portar la flama i realitzar l’encesa de la foguera situada a la Platja de Llevant a l’alçada del Carrer Verge del Pilar a partir de les 22.30 hores. A continuació les pubilles i l’hereu de Salou encendran la foguera de la Platja de Llevant, a l’alçada de la Plaça de les Comunitats Autònomes. I per últim, el Ball de Diables Maleïts i les Bruixes ‘Latemó’ de Salou seran els encarregats de portar la flama i encesa de la foguera situada a la Platja de Ponent-Espigó de Moll. La regidora de Cultura i Festes, Mª José Rodríguez, apuntava que “volem que la nit més llarga de l’any sigui una gran festa per a tots els salouencs i visitants alhora que mostrem els elements més tradicionals de la nostra cultura com són els elements festius i l’encesa del pebeter.”\nPel que fa als actes que organitza Joventut, aquests comencen a partir de les 23:00 hores amb la música i la Revetlla Jove que busca atreure un públic més jove al voltant de l’Espigó del Moll. Per aquest col·lectiu s’ha preparat per part de la regidoria una festa que un any més serà d'accés lliure gratuït que comptarà amb els grups: Club del Río, La Terrasseta de Preixens, Locoplaya, i per acabar sessió de Dj. Hi haurà servei de barra amb entrepans i begudes a preus assequibles per al públic jove. El regidor de Joventut, David González, ha volgut destacar que “de nou els joves de Salou podran gaudir d'una revetlla diferent gràcies a la implicació de les entitats juvenils com el grup jove, aquest any hem incorporat una sèrie de concerts amb temàtiques musicals diferents on tothom hi tingui cabuda.”


Cristina Martínez, primera Presidenta de la Nova Muixeranga: Hem fet un llarg camí en vint anys\nPost category:entrevistes / General / persones\nCristina Martínez, alçadora. Primera Presidenta de la Nova Muixeranga\nJuny de 1998. Cristina Martínez acudeix cada dissabte a la casa de la joventut d’Algemesí a assajar i aprendre a fer muixerangues. Ve fent-ho des que el 13 de març de l’any anterior va acudir a la Capella de la Troballa atreta per un cartell penjat en una paret on s’anunciava la creació d’una colla muixeranguera amb dones i homes.\nCom estava previst, després d’un any i mig, el procés de constitució de la Nova acaba amb l’elecció de la primera Junta i amb Cristina com a presidenta de la Nova Muixeranga d’Algemesí. Va accedir al càrrec el 23 de juny, vespra de Sant Joan.\n1-Cristina com va ser aquell moment?\nUn dels motius que impulsa la creació de la Nova Muixeranga, és donar a conèixer el nostre ball fora del nostre poble. Per a això necessitàvem constituir-nos com a associació, i eren necessaris uns estatuts, una junta directiva, una assegurança…\n2-Què et va decidir a presentar-te a la presidència?\nEm va fer molta il·lusió participar activament en una associació tant jove i que tenia tants reptes per davant, però el principal motiu va ser que la meua amiga Carisa assumia la vicepresidència, i amb ella tot seria mot fàcil. I per descomptat tenia a Elsa sempre al meu costat, la tresorera, que no ens deixava gastar-nos ni una pesseta.\n3-Com vau viure aquells anys el primer equip de direcció?\nAmb molt d’entusiasme. Tots érem joves, amb poca experiència a nivell associatiu però amb moltes propostes de futur. Les reunions duraven hores, però estàvem encantats. Crec que en elles ens férem amics. Tots consideràvem la muixeranga, la nostra filla i la volíem fer gran.\n4-Era molt diferent al d’ara?\nSi. Començàvem de zero, amb moltes inseguretats i por d’ on aniríem a parar. La majoria ens havíem conegut en la muixeranga, teníem idees molt diferents uns dels altres i ens constava molt decidir les coses.\n5-Quins propòsits us van costar més de dur endavant?\nUn tema delicat va ser la nostra primera Mare de Déu. Ens reunirem varies voltes amb membres del patronat i acordàrem la millor manera d’introduir el nostre ball en la processó. Crec que tots els membres de la colla teníem por de què ens esperaria eixe dia, i de sí estaríem a l’altura. I ho estiguérem.\nHe de dir que tot el poble ho estigué també i per allà on passàvem sempre trobarem a alguna persona que ens donava ànims i ens felicitava pel que estàvem fent.\nCrec que el nostre camí no ha sigut difícil. Allà on hem anat, sempre ens han rebut en els braços oberts i sempre ens hem sentit com a casa.\n6-Quins fets o actes recordes amb més alegria?\nCom a tots, sempre se’ns queda en el cor alguna eixida, i no perquè fora millor o pitjor que un altra, sinó simplement per xicotets detalls. I per estos detalls recorde l’eixida a Manuel, on ens convidarem a sopar arròs al forn que la gent que ens havia contractat havia cuinat en casa. El sopar fou magnífic i més pel sentiment de germanor que es respirava en eixe poble.\nI l’eixida a Anguiano. Mai haverem pensat que viatjaríem tant lluny. La gent del poble ens tractà de meravella i l’actuació va ser de 10. Allà aconseguirem deixar el nom d’Algemesí ben alt.\nI fora de les actuacions, també em va fer molta il·lusió rebré el premi de l’associació de dones progressistes. L’acte es va celebrar a València i per a nosaltres fou molt important rebre’l.\n7-Amb més pena?\nAcí he guanyat molts amics, però també he perdut d’altres. Toni Mont, tresorer durant uns anys i Raimon Bono, un dels membres fundadors.\n8-En els primers anys de la Nova sembla que no es donava abast amb tanta actuació. No paràveu. 22 en el 98, 11 en el 99.. començareu molt prompte a eixir fora d’Algemesí.. Demanaven la vostra presència fora del poble. Com hereu rebudes?\nAmb molta expectació i curiositat. Molta gent dels pobles del voltant, mai havien vist una muixeranga. Nosaltres els aproparem el ball i la gent ens ho agraïa.\n9-Creus que va haver un reconeixement al treball que estàveu fent tant a Algemesí com d’exemple a la resta del País Valencià?\nReconeixement oficial crec que sols el rebérem de l’associació de dones progressistes, mentre jo vaig ser presidenta. Ara be, a nivell oficios, el reconeixement ens ha vingut per l’aparició i consolidació de moltes colles muixerangueres.\n10- Des què començà la Nova, Cristina Martínez, ha sigut una muixeranguera . Ara més encara amb la família en la colla. Com veus el futur de la Nova Muixeranga?\nLi veig un bon futur. Ja comença a haver-hi un relleu generacional amb molta motivació i ganes de treballar per la muixeranga, encara que des del meu punt de vista hauríem de donar més protagonisme a la gent jove, perquè ells són hui el nostre futur de fa 20 anys, i ara és el seu moment.\nQuan comença el seu camí la Nova Muixeranga, començarem a caminar la meua germana, el meu marit i jo. Ara hi estem a més, els meus nebots, les meues filles, i els meus pares. Això és el que ens ha permet arribar ací, i això és el que ens permetrà seguir avant.\n11-Vint anys després, girant el cap enrere, creus que la societat ha evolucionat? La festa ha evolucionat?\nSi. Les coses han canviat. Ara se’ns veu com un ball més de la festa, encara que al principi no fou així. Crec que el patronat ens donà bons consells a l’hora de participar i sempre ha estat al nostre costat. Això ens ha ajudat a integrar-nos tant be, que ara ningú concebiria una processó sense nosaltres.\n12-Com t’agradaria que fóra un futur pròxim el món de la muixeranga a Algemesí.\nCom tot sempre existeixen rivalitats. Les persones sóm així, competitives. Que si la meua falla és la millor, o el meu equip ha guanyat mes copes que el teu. Jo mai he sentit eixa rivalitat cap als Amics de la Muixeranga. No m’agrada competir. M’agrada passar-m’ho be i estar amb els amics, a molts dels quals només veig durant els assajos o les actuacions. Pense que la muixeranga (en genèric) ens ha ensenyat a confiar en l’altre i a compartir moments bons i dolents, no necessite més, i tampoc vull mes.\nSom dos colles que fem el mateix. Continuem avançant i creixent i fem gran un ball que ens identifica com a poble.\n13-Per últim, tanca els ulls, i demana un desig d’aniversari.\nEns trobem d’ací 20 anys.\nTags: algemesí, entrevistes, Nova Muixeranga, Persones\nPrevious PostCOMENÇA LA FESTA DEL NOSTRE 20 ANIVERSARI\nNext PostComença la Festa Major del nostre XX Aniversari


• Mostra el tema - Dreceres de competició a Sant Salvador\nDreceres de competició a Sant Salvador\nAutor: fòrum » dt. 11 ago., 2009 17:13\nEls veïns denuncien la perillositat que provoquen els ciclistes en davallar accelerats pels camins\nJ. Socies www.dbalears.cat\nPer pujar a peu al cim de Sant Salvador, o a qualsevol muntanya, les dreceres sempre ajuden a suportar millor la llarga caminada, però fa uns anys que al puig felanitxer agafar-ne una gairebé s'ha convertit en un risc més que en una ajuda. Això és perquè els camins i caminois són una autèntica pista de corregudes, les mountain bikes baixen amb gran velocitat en molts casos sense aturar-se abans de creuar la carretera que condueix al puig, amb el perill que això comporta. Els veïns de Felanitx assenyalen que fa uns anys que a poc a poc augmenta el nombre d'aficionats a les dues rodes que hi acudeixen, com ha denunciat Llàtzer Méndez al seu blog.\nAquest assenyala que "s'ha posat de moda fer un descens amb bicicleta de muntanya per les dreceres de Sant Salvador a qualsevol hora del dia". Els corredors hi van equipats i molts d'ells ascendeixen fins a dalt del puig amb els seus vehicles per després realitzar la baixada pels caminois que hi ha als costats de la carretera general asfaltada. Alguns conductors també asseguren que han vist com els ciclistes travessaven la carretera gairebé sense mirar si venia cap cotxe. A altres puigs de Mallorca, allò que s'ha fet ha estat habilitar les dreceres amb senyalització i amb la col·locació de pals enmig del camí per evitar que s'hi pugui circular amb bicicletes o motos a gran velocitat. A Felanitx ara es troben amb el problema que les bicicletes arrosseguen una gran quantitat de terra i de pedres, que amb les pròximes pluges aniran rodant cap avall amb el conseqüent greuge per a l'entorn i per al medi natural.\nEl cim de Sant Salvador sempre ha estat un indret al qual, els caps de setmana o els dies de festa, els veïns de la comarca decideixen anar a passar el dia i fer la pujada a peu. Per això mateix, aquests residents es pregunten "per què practiquen aquest esport en una zona que és tant transitada per gent que camina tranquil·lament, tant amb al·lots com amb animals, a una velocitat vertiginosa i travessant la carretera sense mirar ni returar-se entre una drecera i d'altra". Tal vegada bastaria amb més control per part de la Policia o bé amb la col·locació d'alguns pals, com hem assenyalat que han fet en altres llocs, per tal d'evitar que es pugui córrer tant en el descens.\nTampoc no és gens difícil trobar per internet fotografies o vídeos de grups d'excursionistes o d'amics que narren les seves baixades amb la bicicleta, BTT, del puig de Sant Salvador. Això evidencia la popularitat que ha assolit aquest descens entre els amants de les dues rodes, tot i que també cal assenyalar que una majoria ho fa de manera cívica, pujant o baixant respectant l'entorn i el trànsit de vehicles per la carretera. Per això, molts d'aquests darrers també serien partidaris de senyalitzar i posar fites a la zona per poder gaudir del seu esport amb tranquil·litat.\nAutor: Moby » dc. 12 ago., 2009 13:40\nHola a Tots, som un d’aquest que hi sol pujar a San Salvador i baixar per dreceres, pero me consider un bon usuari, nomes ho faig a segons quines hores, que se que hi ha poca gent o ningu i a l’estiu quasi mai per que tot esta molt sec i destrosses es camins.. tambe tenc clar que els peatons tenen prioritat i la modalitat que faig (com molts) no es “descens” si no mes be, passeig i gaudesc de sa natura. Es cert que he observat un increment de gent que fa “descens” (aixo son modes i va per anys) que es a sa que aludeix la noticia, he observat que s’obrin noves dreceres i ademes se coloquen elements com pedres i rampes de fusta, per habilitar bots, i modificacions del traçats tradicionals.. tot aixo a zones ANEI i d’us public. Desgraciadament puc afirmar i corroborar de primera ma que es cert lo que se publica al diari.\nCom sempre hi ha gent que fa un mal us o abus dels elements publics, he renyat qualqu per espenyar una paret seca, pero be, no li ha afectat de demes…\nNo seria mala idea una campanya d’informacio o senyalitzacio a dalt indicant la preferencia dels peatons als camins tradicionals, lo dels pals per limitar la velocitat es bona idea, ademes hi ha molts de camins molt poc o gens transitats per els que se pot fer descens diguem-ne per sa cara sud, pero clar lo mes comodo es baixar fins a la creu on deixes el cotxe o pujar i baixar amb el vehicle per carretera.\nBastaria posar un funcionari (policia o no) alla dalt una setmaneta, la gent per aquesta epoca pujem a primera hora del mati (desde les 7:00) i despres l’horabaixa a partir de les 18:00, aquest horari varia segons es mes, i donar informacio (un full informatiu) a fi de concienciar un poc es personal.\nTambe l’ajuntament se pot posar en contacte amb els diferents clubs i grups de ciclistes locals (de sobra coneguts i dels que form part) i gustosament podem participar d’aquesta campanya, be entregant fulls informatius o per indicar punts de senyalitzacio, de fet puc dir que hi ha bastants funcionaris municipals, amics, que gaudeixen d’aquest deport, atraves dels quals l’ajuntament pot tenir una informacio de primera ma.\nTenc que dir que tenc amics i companys que fan descens, i ho fan amb molt de coneixement, per fer esport i respectant l’entorn, no voldria que pagassin justs per pecadors.\nAh, ja que hi som i la noticia en xerra, als que pujen amb cans i cavalls, podrien procurar que fessin ses necesitats a una vorera dels camins i no en mig (no sera per puesto) aquella pasta aferradissa i pudenta es mal de llevar de ses cubertes i de ses sabates (isto!) i si amb un descuit ho fan enmig no costa massa tapar-ho amb un poc de terra o llevar-ho amb una caramutxa.\nAutor: S ´enanito » dj. 13 ago., 2009 10:06\nIdo Moby! Si et molesten ses merdes des nostros cans com tu dius, que no son més que una inofensiva cosa per al medi ambient inclus una especie d´abono, (sempre per ses adreseres) ido mirau si ens molesten un parell de tios que baixen sense control per la muntanya (ja ho se no tots, n´hi ha que miren prim i ho puc constatar) que em de fer noltros que ja no podem ni pujar tranquilament es puig. P.D.: jo pujo amb sos meus cans i totes ses merdes que fan son arreplegades amb unes bosetes negres que dona s´ajuntament.\nPensau que molestau més voltros i espenyau més ses adreseres de lo que hi estan que no un simple excrement de ca o de cavall.\nAutor: Moby » dj. 13 ago., 2009 10:30\nHola petit, no se qui ets, pero segur que ens cruçat i saludat mes d'una vegada al puig, i som un d'aquest que mira prim, te tenc que donar sa rao com ja he dit, voldria que aquesta publicacio fos constructiva i ajudes de qualque manera a solucionar es problema, com diu en llatzer al seu bloc, bastant greu i perillos. Lo de ses merdes, be, era per donar un toc simpatic, ses merdes de ca no serveixen d'abono, ses de cavall si i no crec que faci falta abonar els camins, sa molestia es per tots per biciclistes i excursionistes, el teu comportament es exemplar amb lo de sa bossa, pero be, basta les tiris a una vorera, ses de cavall abonaran i ses de ca son biodegradables.\nAutor: rafel » dj. 13 ago., 2009 23:01\ntu tambe emb aquest tema es des forum , tambe tens es cap trevat i vols que to arregi es jutja o s'ajuntament , te donare un consell , si vas per sa dresera de san salvador , has de fer una cosa , si el veus venir d'enfora , et lleves se camia , i el torelles , voras que totds dos quedereu bé , jo ara far molt de tens que no hi vaig a san salvador , si un dia hi vaig ho fare , au un saludet\nAutor: S ´enanito » dv. 14 ago., 2009 21:24\nEn Moby i jo crec que no xerram malament de ningú, ni feim mal a ningu, simplement exposam un problema que parlant es podria trobar una solució raonable per a la convivencia dels veïnats de Felanitx. I si t´enprenya que escrigui a n´es forum amb molta d´educació et dic que quan vegis es meu nom no el miris i ja està i si vols et compres un metro quadrat de terreny i ti pots perdre. Moby ja parlarem un dia que poguem parlar civicament\nAutor: jomer sipson » dv. 14 ago., 2009 21:33\nno mos em de posar nerviosos que som persones no animals a mi el visiclistes cno me molesten no vaig mai a sant salvador ames es public y pot anar totom que volgui\nAutor: Moby » dl. 17 ago., 2009 12:23\nTambe tenc que comentar que ha hagut un considerable augment de personal que fa descens, arrel de sa competicio que hi ha va haver dissabte passat, per ses dreceres i clar molta gent de fora venia a entrenar, supos que aixo arrosegara una inercia que anira minvant, hi parl sovint amb responables d'esports i de s'ajuntament (no som politic, nomes un felanitxer mes que parla amb els veinats i que te una bicicleta) una idea que els comentare es que s'hauria de canviar es traçat de competicio (n'hi ha decenes de posibilitats, no sera per dreceres) i col.locar uns senyals clars de preferencia dels excursionistes o peatons, en jomer no hi puja (no saps lo que te perds) si m'he animat a escriure es per que me sent afectat i preocupat per la noticia i volia intercanviar opinions i idees, tu rafel te refereixes al fet de que molta gent se queixa i despres espera que altris arreglen es temes sense fer res, molt tipic (foros, cartes al director, etc..), be ido, no te falta rao... en part.\nAutor: S ´enanito » dt. 18 ago., 2009 10:56\nEm sembla una molt bona solució Moby, molt correcte. Ara nomes ens falta que els de l ájuntament ens facin cas\nAutor: Xesc Corraler » dt. 18 ago., 2009 22:43\nEstà molt bé xerrar de bicicletes, cavalls i cans, però no faceu riure... Sant Salvador va camí de no ser públic, més aviat espampolat als felanitxers i privatitzat per l'Església catòlica de Mallorca, per la sucursal de la banca vaticana a Ciutat.\nAra ja tenen un hotelet camuflat d'hostatgeria -quina barra- i les cel·les velles inutilitzades. La següent passa serà treure defora els del restaurant i llavors tot serà dels alcudiencs que es deuen colgar amb qualque canonge, per tenir tant de bo.\nTot això davant la passivitat dels felanitxers i -com no podia ser altrament- del seu ajuntament.\nAutor: S ´enanito » dc. 19 ago., 2009 15:07\nXesc de temes eclesiastics sa veritat no n´estic massa al dia, es una cosa que no m´interesa massa. Lo que hauriem d´estar tots d´acord es d´intentar que lo poc verd que tenim a Felanitx es conservi i en poguem gaudir tots els Felanitxers.\nI si esteim apunt d´expropiar La Macarena, l´any que ve tocarà Sant Salvador i s´altre es Sindicat, es broma Xesc però es una manera de fer un poc de bufa sana.\nEs castell ja l ´haurem de deixar per un altre any\nAutor: jomer sipson » ds. 22 ago., 2009 6:20\nlañ que ve no hi aura descens cracvies a un a bona persona que li molesta tot lo que fa lajent aviat ni berbenes que sinpatic el veinat de falanitx\nAutor: Seppuku » ds. 22 ago., 2009 11:33\njomer sipson ha escrit: lañ que ve no hi aura descens cracvies a un a bona persona que li molesta tot lo que fa lajent aviat ni berbenes que sinpatic el veinat de falanitx\nAquesta persona va denunciar una situació que l'hi semblava denunciable, què pot agradar o no, però està en tot el seu dret. No eres tu, Jomer, que fa poc xerrava de democràcia?\nAutor: jomer sipson » ds. 22 ago., 2009 17:02\nsi jo xer de democracia enguañ el descenns lañ quieve jo puc denuncia les carreras de sant agusti peque no me dijen durmi lorabaixa i les berbenan perque no puc durmi els vespres no me pereix que tu sepulcru etx un bon felenitxe mira de fotre la festa als altres que sinpatic que etx\nAutor: Xesc Corraler » dg. 23 ago., 2009 22:10\nS ´enanito ha escrit: Xesc de temes eclesiastics sa veritat no n´estic massa al dia, es una cosa que no m´interesa massa. Lo que hauriem d´estar tots d´acord es d´intentar que lo poc verd que tenim a Felanitx es conservi i en poguem gaudir tots els Felanitxers.\nNo es tracta del tot de temes eclesiàstics. Sant Salvador és un patrimoni històric i natural. Si temps enrere havia d'estar en mans de l'Església catòlica perquè ho gestionava al gust de la majoria, però ara això ha canviat, també ha de canviar la propietat. No ho trobes? No crec que els ho donassin perquè altres hi facin negoci.\nPodem expropiar tot el que calgui. Que véngui la Repartidora!


Aquest cap de setmana Sant Genís celebrarà la seva Festa Major amb un programa marcat per les recomanacions de les autoritats sanitàries. Així, caldrà inscripció prèvia a tots els actes a través de WhatsApp al número de telèfon 655817581. D’aquesta manera, l’organització, el Centre Agrícola de Sant Genís, podrà controlar l’aforament i garantir que es compleixen totes les mesures de seguretat sanitària.\nLa festa, començarà el divendres 3 de setembre amb la pujada de gegants i bestiari des de l’església fins a la plaça de la Font, tot seguit tindrà lloc el sopar de veïns on tothom s’ha de portar el seu menjar i per acabar hi haurà el bingo popular amb premis gentilesa d’empreses col•laboradores.\nDissabte continuarà la celebració a les deu del matí amb el partit de futbol de veïns i a les dotze sonarà el repic de campanes. A les sis de la tarda començarà l’espectacle infantil “El rei de casa” de la companyia Farrés Brothers i tot seguit, la xocolatada popular. A les set, hi haurà el campionat de tennis taula seguit del sopar de foodtruck’s i concert de Les pastes de la iaia i Fes-talasala.\nDiumenge, a les 10 del matí, començarà amb el campionat de bitlles catalanes per equips a l’antic parc i, a la mateixa hora, hi haurà el concurs de pintura ràpida. A dos quarts d’una del migdia se celebrarà la missa de Festa Major i la cantada dels Goigs. A continuació, durant el vermut, ballada de sardanes amb Terres de Marca. A la tarda, a les cinc, hi haurà el circuit de monocicles i karts elèctrics per a nens i famílies a partir dels sis anys. A les set de la tarda, tindrà lloc la final del Campionat de tennis taula i l’entrega de premis, tant del campionat com del concurs de pintura. A les nou del vespre, davant el cafè, hi haurà concert amb el grup Entreamigos i per acomiadar la Festa Major, castell de focs a dos quarts d’onze de la nit.


ACN Barcelona 10-12-2020 19:00 Lectures 2957\nLa taxa d'absentisme s'ha disparat fins a un 9,3% en el segon trimestre d'aquest any a causa de l'augment de les hores perdudes per incapacitat temporal, segons el 'IX informe Adecco sobre empresa saludable i gestió de l'absentisme'. Aquesta xifra és superior a la mitjana estatal, de 8,9%, i situa a Catalunya com la quarta comunitat amb més absentisme d'Espanya. El 2019, Catalunya va registrar 100 hores perdudes a l'any per absentisme en cada assalariat, amb una taxa d'absentisme del 6,1%. En el segon trimestre d'aquest any, la xifra s'ha elevat fins a 126 hores. De fet, la taxa d'absentisme ha registrat màxims històrics a totes les comunitats a causa de la irrupció del coronavirus.\nPer la seva banda, la pandèmia ha agreujat les diferències entre autonomies pel que fa a la jornada laboral efectiva. Canàries, la Comunitat de Madrid i Balears han superat les 1.650 hores pactades efectives anuals, amb 1.688 hores, 1.674 i 1.673, respectivament. Catalunya es troba en la franja mitjana – alta de la taula, amb 1.632 hores efectives, per sobre de la mitjana estatal, de 1.630 hores.


CONVIVÈNCIA DIFÍCIL MartaCasasCastañé: Racisme a Europa\nL'any 1999 (ja fa uns quants dies) escrivia:\n"En la primera mitad del siglo XIX, el sistema esclavista choca frontalmente con el desarrollo imparable del capitalismo. Ambas posturas deben legitimarse y se sustentan en prejuicios sobre la supuesta desigualdad de las razas y, en especial, en la supuesta inferioridad de la raza negra. Aceptar la condición inferior de los negros permite legitimar su explotación sin entrar en contradicción con los principios morales cristianos dominantes. Por tanto, es necesaria la racionalización de estos prejuicios mediante la ciencia; es necesario revestir el debate moral de cientifismo. Porque el debate que originó las teorías del determinismo racial no fue una simple discusión científica sino que existió tambien un profundo debate moral. Así, la ciencia se usa como instrumento para legitimar las posiciones de esclavistas y abolicionistas, esto es, para la mera racionalización de actitudes prejuiciosas que han sido decisivas en la historia del mundo occidental y que suponen un lastre muy importante en nuestras concepciones culturales." (CASAS: 1999)\nEl racisme no és nou, i la xenofòbia tampoc. El nostre estimat món occidental s'assenta (i hi té el cul ben clavat) en les desigualtats que ha generat, mantingut i perpetuat. Dintre mateix dels nostres països i en relació a la resta del món. Els ideals il·lustrats de la raó, el progrés, l'educació, la ciència, fracassen estrepitosament en una Europa que en comptes de caminar cap endavant, sembla que ho fa cap enrere (com els crancs, que deia Günter Grass alertant de la pervivència dels nazisme a Alemanya).\nL'aparició d'un partit neonazi en l'escena política grega, discursos descaradament xenòfobs a les eleccions franceses, la presència de regidors de PxC a bona part (en tot cas, massa) dels municipis catalans.... A fora hi fa una bonica primavera, però Europa hauria d'estar de dol. Tristament, davant els problemes, els europeus tornem a buscar solucions fàcils: la culpa és dels altres.\nPublicat per Marta Casas Castañé a 19:13


bloc d'esquerra calella | bloc d'esquerra calella\nERC ha presentat avui presentada una moció al registre municipal per a la seva aprovació pel ple del consistori donant suport a la Declaració de Sobirania i el Dret a Decidir del Poble de Catalunya.\nEl procés iniciat ahir no pot ni ha de quedar-se en el Parlament sinó que s’ha de fer extensiu al món local, agents econòmics i socials, i entitats culturals i cíviques del nostre país.\nÉs per això que presentem la moció adjunta per la seva aprovació al proper ple com a òrgan de màxima representació política dels ciutadans de Calella.\nDesprés de les eleccions d’ahir, diumenge, tenim ja una foto força fiable del país. Amb una alta xifra de participació, podem dir que el bloc sobiranista és majoritari al Parlament de Catalunya i que, per tant, el país ha fet una clara aposta pel dret a decidir tal i com podreu observar a El mapa del sobiranisme, poble a poble.\nDes d’ERC assumim el compromís d’avançar fermament en el camí cap a la independència i, alhora, buscar fórmules alternatives al model polític i social.\nTenim al nostre davant un gran repte i, des de la humilitat i la prudència, però també des de la fermesa i la convicció, sentim que la ciutadania ens ha donat força per esdevenir una peça cabdal en el procés de llibertat del nostre país.\nÉs moment d’avançar a pas ferm, és moment de compromís i de generositat i , alhora que us agraïm el vostre suport, us volem demanar que no defalliu i que ens acompanyeu per caminar plegats cap a la independència.\nMoltes gràcies per la vostra implicació, per la vostra il.lusió i la vostra generositat.\nSecció local d’ERC Calella\n“La feina que nosaltres fem ara és la feina que servirà per tornar a començar. Sobre els fonaments de la feina que hem fet, construïm el projecte. Sobre els fonaments de la feina que farem, construirem el nou projecte. I si és veritat, que ho és, i nosaltres ho sabem més que ningú, de què aquest país, de què la nostra gent, de què aquest partit, de què tots nosaltres, som els fruits de moltes derrotes, també estem convençuts que som la llavor de totes les victòries.”\n26è congrés d’ERC, Girona, 1 d’octubre de 2011\nEn aquest enllaç us podeu descarregar el programa electoral d’ERC que assumeix la proposta que l’Assemblea Nacional Catalana (ANC) havia fet arribar als partits polítics relativa al procés de constitució de Catalunya com a nou Estat independent, la proposta queda incorporada com un programa de mínims en el nostre full de ruta per a la construcció d’un estat independent.\nEn el programa trobareu el Full de Ruta d’ERC i els diferents eixos programàtics, en cada punt hi trobareu una explicació introductòria i a continuació la transició farem fins a esdevenir un estat independent i quina República Catalana volem.\nAquest proper 12 d’octubre organitzen a Calella les “Jornades contra la Hispanitat” les JERC del Maresme i Barcelonès Nord .\nLes jornades començaran a partir de les 7 h de la tarda a la plaça de l’Església i els actes previstos són:\n-Xerrada a càrrec de la Plataforma per la Llengua: l’estatus del català a la República Catalana.\n-Xerrada històrica sobre el 12 d’octubre\n-a partir de les 9 h del vespre: botifarrada popular i música en directe.\nEsperem poder comptar amb la vostra assistència\nUs informem que el proper dijous, dia 27 de setembre, a 2/4 de 9 del vespre, tindrà lloc al local d’ERC Calella (C/St. Josep, 10), la xerrada “Construïnt la Independència des dels Municipis” amb Jordi Fàbrega, alcalde de Sant Pere de Torelló,primer municipi de Catalunya que s’ha declarat “Territori Lliure”.\nAmb en Jordi podrem aprofundir en el paper que poden tenir els municipis en la construcció de la independència del nostre país.\nLa secció local d’ERC Calella considera que la mobilització i participació dels calellencs i calellenques en els actes organitzats en motiu de la Diada Nacional de Catalunya és molt important.\nEn un context de crisi econòmica i de retallades socials i precarietat laboral, el clam independentista es fa més necessari que mai. El país es troba en una cruïlla històrica i l’ofensiva centralitzadora i espanyolista per part de l’estat espanyol s’aguditza dia rere dia. Ens cal avançar cap a la hisenda pròpia i cap a la plena llibertat nacional. Per això cal la implicació ciutadana i l’impuls des de la societat civil.\nEn aquest sentit, la secció local convida a la ciutadania a participar a l’acte on es projectarà el documental “Operació Garzón contra l’independentisme” (diumenge 9, a les 18h, al Teatre Orfeó Calellenc), a la Marxa de Torxes organitzada per l’Assemblea Nacional Catalana i a l’acte amb ofrenes al monument de Rafael Casanova de la Plaça de Catalunya de la nostra ciutat i a la manifestació unitària a Barcelona el mateix dia de la Diada, l’11 de setembre.