Projecte d'una formació d'infermeres de primera línia - Viquitexts\nProjecte d'una formació d'infermeres de primera línia\nEl projecte que segueix fou objecte d’una relació favorable de la Commission de l’Armée del Senat, presentada al Ministeri de la Guerra, a França, el maig del 1940. La rapidesa dels esdeveniments posà tot intent d’aplicar-la fora de consideració.\nL’acompanya una carta amb l’expressió de l’opinió, sobre el projecte, de Joë Bousquet, vell combatent de l’altra guerra i mutilat greu. Ferit a l’espinada el 1918, i paraplègic de resultes de la ferida, no ha deixat de fer llit des de llavors. La seva experiència de la guerra és molt més a prop d’ell que dels qui després de 1918 van reprendre una vida normal; a més, la seva opinió és la d’un home madur. Cosa que fa preciosa la seva opinió.\nAquest projecte tracta de la constitució d’una formació especial d’infermeres de primera línia. Aquesta formació seria molt mòbil, i en principi s’hauria de trobar sempre, per a una primera assistència en plena batalla, als llocs més perillosos.\nEs podria començar l’experiència amb un petit nucli de deu, o fins i tot no tantes; i tan aviat com es volgués, car la preparació necessària és gairebé nul•la. N’hi hauria prou amb coneixements elementals d’infermeria, car enmig del foc gairebé només es poden fer que cures, torniquets, i potser injeccions1.\nLes qualitats morals indispensables són de les que no s’adquireixen pas. L’eliminació de les aspirants que no les tinguessin fóra un problema fàcil de resoldre. Els horrors de la guerra són avui talment presents a la imaginació de tothom que podem considerar que una dona capaç d’oferir-se voluntàriament per a una funció semblant és molt probablement capaç de satisfer-les.\nAquest projecte pot semblar impracticable a primera vista, perquè és nou. Però una mica d’atenció permet de reconèixer que no tan sols és practicable ans molt fàcil d’executar; que en cas de fracàs els inconvenients són gairebé nuls; i que en cas de reeiximent els avantatges són verament considerables.\nÉs fàcil d’executar, car per a un primer assaig n’hi ha prou amb un ben petit nucli de voluntàries. No hi caldria cap organització, pel fet que per començar fóra un nucli molt petit. Si la primera experiència sortís bé, aquest nucli primitiu creixeria a poc a poc i l’organització sorgiria a mesura que les dimensions de la formació ho exigissin. Fora d’això, per la naturalesa de la tasca, una tal formació no podria en cap cas esdevenir gaire nombrosa; però no cal pas, que ho sigui.\nEl fracàs de l’experiència només es podria produir per la incapacitat de les dones de la formació per a complir amb la seva tasca.\nNomés podem tenir por de dues coses. L’una, que el coratge d’aquestes dones fes falla sota el foc. L’altra, que la seva presència entre els soldats fos d’efectes perjudicials per als costums.\nL’una i l’altra serien impossibles si les dones que es presentessin com a voluntàries fossin d’una qualitat que es correspongués amb la seva resolució. Mai els soldats no faltaran al respecte a la dona que fa prova de coratge davant el perill. L’única precaució a prendre fóra deixar aquestes dones en contacte amb els soldats només sota el foc, no pas en els moments de repòs.\nEvidentment, una prou gran quantitat de coratge els fóra indispensable, a aquestes dones. Haurien d’oferir el sacrifici de la seva vida. Caldria que estiguessin disposades a ser sempre als llocs més durs, a córrer tant de perill, o més, que els soldats que en correguessin més, i això sense participar de l’esperit ofensiu, ans decantant-se, al contrari, pels ferits i els moribunds.\nPerò, si l’experiència reeixís, els avantatges del reeiximent foren proporcionals a aquesta dificultat.\nAquesta dificultat, però, és més aparent que no real, compte tingut del petit nombre de les voluntàries i sobretot de les del primer nucli, que, repetim, podria ser inferior a deu. És probable i gairebé segur que es podrien trobar fàcilment deu dones amb prou coratge.\nPer a les que s’afegirien tot seguit al nucli primitiu, l’emulació fóra un estimulant molt fort.\nSi durant el primer assaig es constataven, entre aquestes dones, mancances sota el foc o un comportament insuficient en les relacions amb els soldats, només quedaria que dissoldre la formació, retornar les dones a la reraguarda i renunciar a la idea.\nEn aquest cas, havent-se fet l’experiència a una escala mínima i sense publicitat, els inconvenients foren nuls, tret de les pèrdues que es poguessin haver produït.\nAquestes pèrdues, però, en nombre, a escala de la guerra serien ínfimes; es pot dir que negligibles. De fet, en una operació de guerra, la mort de dos o tres éssers humans és tinguda per un inconvenient gairebé nul.\nDe manera general, no hi ha raó per a mirar-se la vida d’una dona com a més preciosa que la vida d’un home, sobretot si, passada la primera jovenesa, no ha arribat a ser esposa o mare; amb més raó, doncs, si accepta el risc de mort. Fóra fàcil de descartar, per a un tal agrupament, les mares, les esposes, i les noies per sota de cert límit d’edat.\nLa qüestió de la resistència física és menys important que no sembla a primera vista, fins si la formació fos cridada a actuar sota climes més durs, car tenint en compte la naturalesa de la tasca fóra fàcil d’assegurar-li llargs i freqüents períodes de repòs. Aquestes dones no haurien pas de fer prova d’una endurança contínua, com és el cas dels soldats. Fóra fàcil de proporcionar el seu esforç a les seves possibilitats.\nEl caràcter motoritzat de la guerra moderna hi sembla a primera vista un obstacle; però, si hi pensem bé, les coses en són, ben al contrari, probablement facilitades.\nQuan la infanteria fos enviada al front en camions, sembla clar que hi ha ben pocs inconvenients a preveure que un camió de cada tants tingués una plaça reservada a una dona. Això és un fusell de menys, certament, però la presència d’aquesta dona fóra d’una eficàcia material i moral que faria sens dubte considerar l’inconvenient com a negligible.\nEs pot témer que, fins si l’experiència reeixís amb un petit nucli, no es pogués ampliar el reclutament per la dificultat de la tasca.\nPerò, fins si una tal formació no hagués d’arribar mai a ser de més d’unes quantes desenes de membres, cosa poc probable, els avantatges foren tanmateix molt considerables.\nIgualment, si passat un determinat temps la mortalitat fos massa gran per a la continuació de l’experiència, els avantatges de l’experiència acomplerta subsistirien i superarien de lluny l’inconvenient de les pèrdues.\nAixí, doncs, les objeccions que a primera vista vénen a l’esperit davant del projecte es redueixen, després d’un examen atent, a ben poca cosa, diguem que a gairebé no res. Al contrari, els avantatges són més manifestos i es veuen més grans com més de prop els examinem. El primer, i el més evident, resideix en la tasca que aquestes dones haurien normalment d’acomplir.\nPresents als llocs de més gran perill, acompanyant els soldats sota el foc, cosa que els portalliteres, infermers i infermeres ordinaris no fan, salvarien moltes vides de soldats amb les seves atencions sumàries, però immediates, als que caurien.\nEl reconfort moral que aportarien a tots aquells de qui podrien ocupar-se fóra igualment inestimable. Consolarien agonies en recollir els darrers missatges dels moribunds per a les seves famílies; reduirien, amb la presència i les paraules seves, els sofriments del període d’espera, de vegades tan llarg i dolorós, entre el moment de la ferida i l’arribada dels portalliteres.\nSi només hi hagués això, ja fóra una raó suficient per a constituir-la, aquesta formació de dones. Aquest sol avantatge ja és considerable, i no és contrabalançat per gairebé cap inconvenient. Però encara n’hi ha uns altres, d’avantatges lligats a l’execució d’aquest projecte, que potser són, des del punt de vista de la conducció general de la guerra, de primera importància.\nPer a apreciar-los, cal recordar fins a quin punt els factors morals són essencials, en la guerra actual. Hi fan un paper molt més important que en la major part de les guerres passades. El fet que Hitler hagi estat el primer a comprendre-ho és una de les principals causes dels seus èxits.\nHitler mai no ha perdut de vista la necessitat essencial de colpir la imaginació de tothom; dels seus, dels soldats enemics i dels innombrables espectadors del conflicte. Dels seus, empenyent-los sens parar endavant. Dels enemics, suscitant entre ells la més gran torbació possible. Dels espectadors, sorprenent-los i impressionant-los.\nUns dels seus millors instruments, a aquest efecte, són les formacions especials, com ara les S.S., els grups de paracaigudistes que van penetrar primer a Creta, i encara d’altres.\nAquestes formacions són formades per homes triats per a tasques especials, preparats no sols per a arriscar la vida, sinó per a morir. És això, l’essencial. Són animats d’una aspiració altra que la de la massa de l’exèrcit, una inspiració semblant a una fe, a un esperit religiós.\nNo és pas que l’hitlerisme mereixi el nom de religió. Però sens dubte n’és un succedani, de religió, i és una de les principals causes de la seva força.\nAquests homes són indiferents al sofriment i a la mort, tant de si mateixos com de la resta de la humanitat. La deu del seu heroisme és una extrema brutalitat. Les formacions que els agrupen responen perfectament a l’esperit del règim i als designis del seu cap.\nNo els podem pas copiar, aquests procediments de Hitler. Primerament, perquè lluitem amb un altre esperit i uns altres designis. Després, perquè, quan es tracta de colpir la imaginació, les còpies fallen. Tan sols la colpeix allò que és nou.\nPerò, si no podem ni hem de copiar els seus procediments, n’hem de tenir d’equivalents. És una necessitat potser vital.\nSi els russos han aguantat fins ara més bé que els altres pobles davant els alemanys, una de les causes és potser que tenen procediments psicològics equivalents als de Hitler.\nTampoc no podem copiar els russos. Hem de fer aparèixer una cosa nova. La capacitat d’invenció és de per si un signe de vitalitat moral, capaç de sostenir les esperances dels pobles que compten amb nosaltres i fer minvar les dels enemics.\nDifícilment es pot posar en dubte la utilitat de les formacions especials els membres de les quals hagin acceptat de morir. No sols se’ls poden confiar, a tals formacions, tasques per a què d’altres serien menys aptes, sinó que la seva sola existència és per a l’exèrcit un estimulant potent i una deu d’inspiració. Només cal, a aquest efecte, que l’esperit de sacrifici s’expressi amb actes i no pas amb paraules.\nA l’època que vivim, la propaganda és un factor essencial de l’èxit. Ha estat la sort de Hitler. Els seus enemics no l’han pas negligida, tampoc.\nPerò així com pensem molt en la propaganda a la rereguarda, pensem menys en la propaganda al front. I és igual d’important. Ara, no comporta pas els mateixos procediments. A la rereguarda, la propaganda es fa per mitjà de la paraula. Al front, les paraules s’han de reemplaçar per actes.\nL’existència de formacions especials animades d’un esperit de sacrifici total és en tot moment una propaganda en acte. Tals formacions procedeixen necessàriament d’una inspiració religiosa, no pas en el sentit d’adhesió a una determinada Església, ans en un sentit molt més difícil de definir, i amb el qual, tanmateix, només s’hi adiu aquest mot. Hi ha circumstàncies en què una tal inspiració constitueix un factor de victòria més important que no els factors estrictament militars. Podem persuadir-nos-en estudiant el mecanisme de les victòries de Joana d’Arc, de Cromwell. Podria molt ben ser que ens trobéssim actualment en circumstàncies d’aquella mena. Els nostres enemics són empesos per una idolatria, per un succedani de fe religiosa. La nostra victòria té potser per condició la presència entre nosaltres d’una inspiració anàloga, però autèntica i pura. I no tal sols la presència d’una tal inspiració, sinó la seva expressió per mitjà de símbols apropiats. Una inspiració només és activa si s’expressa, i no pas amb paraules, sinó amb fets.\nLes S.S. són una expressió perfecta de la inspiració hitleriana. Al front, si hem de creure uns informes aparentment imparcials, tenen l’heroisme de la brutalitat; i la duen fins al límit extrem que el coratge pot atènyer. No podem pas mostrar al món que som millors que els nostres enemics superant el seu grau de coratge, car no és pas possible, pel que fa a la quantitat. Però podem i hem de mostrar que tenim una qualitat de coratge diferent, més difícil i més rara. La seva és d’una espècie brutal i baixa; procedeix de la voluntat de poder i de destrucció. Com que les nostres finalitats són diferents de les seves, el nostre coratge procedeix també d’una inspiració diferent.\nCap símbol no pot expressar més bé la nostra inspiració que la formació femenina ací proposada. La simple persistència d’uns quants oficis d’humanitat al centre de la batalla, al punt culminant de la salvatgeria, fóra un desafiament esclatant a la salvatgeria que l’enemic ha triat i ens imposa. El desafiament fóra tant més colpidor com més aquests oficis d’humanitat fossin acomplerts per dones i embolcallats de tendresa maternal. De fet, aquestes dones foren només un grapat, i el nombre de soldats de què es podrien ocupar fóra proporcionalment petit; però l’eficàcia moral d’un símbol és independent de la quantitat.\nUn coratge no escalfat per la voluntat de matar, que en el punt de més gran perill aguanta l’espectacle prolongat de ferides i agonies és certament d’una qualitat més rara que el dels fanatitzats joves S.S.\nUn petit grup de dones exercint dia rere dia un coratge d’aquesta mena fóra un espectacle talment nou, talment significatiu i carregat d’una significació tan clara, que colpiria la imaginació més que no ho han fet fins ara els diversos procediments inventats per Hitler. Fins ara, només Hitler ha colpit la imaginació de les masses. Caldria, ara, colpir més fort que ell. Aquest cos femení constituiria sens dubte un dels procediments capaços d’aconseguir-ho.\nTot i que compost de dones no armades, als soldats enemics els faria impressió, en el sentit que la presència i l’actitud seves farien sentir de manera nova i inesperada fins on arriben, de la nostra banda, els recursos morals i la resolució.\nL’existència d’aquest cos femení, al públic en general, li faria una impressió no pas més petita, tant en els països que prenen part a la lluita com en els que hi assisteixen. El seu abast simbòlic es copsaria pertot. Aquest cos d’infermeres d’una banda, i les S.S. de l’altra, per la seva oposició, farien un quadre preferible a tant se valdria quin eslògan. Fóra la representació més esclatant possible de les dues direccions entre què la humanitat, avui, ha de triar.\nEncara fóra més gran, sens dubte, la impressió que faria als nostres soldats.\nEls soldats enemics tenen damunt seu, des del punt de vista purament militar, la superioritat d’haver estat arrencats de les seves famílies i preparats per a la guerra ara fa deu anys. No els desorienta pas el canvi d’atmosfera. Diguem que mai no han conegut cap altra atmosfera que la de la guerra. El valor d’una llar els és desconegut. No han respirat mai res més que la violència, la destrucció i la conquesta. Aquesta guerra, per dura que sigui, per a ells és no pas un esquinçament, ans una continuació i un acompliment.\nD’esquinçament, n’ha estat i n’és per als nois francesos, anglesos, americans, que han viscut sempre en una llar plàcida i desitgen simplement de tornar-hi després d’haver-ne assegurat la seguretat amb la victòria.\nEl país agressor comença sempre amb un avantatge moral considerable, per poc que l’agressió hagi estat preparada i premeditada. Els joves dels nostres països han estat arrencats per l’agressió alemanya de la seva vida de debò i transportats brutalment en una atmosfera que no és la seva, ans la dels enemics. Per defensar les seves llars, han de començar per abandonar-les i gairebé oblidar-les, a còpia de viure en llocs on no hi ha res que els les recordi. L’atmosfera del combat els impedeix de tenir present al pensament el mòbil del combat. De la banda de l’agressor, es produeix exactament l’invers. No és pas estrany, doncs, que de la banda de l’agressor hi hagi més empenta.\nÉs per això que l’empenta de l’agressió només topa en general amb una empenta d’intensitat igual quan els qui es defensen es troben a casa, vora la llar, gairebé reduïts al desesper, de por de perdre-la.\nNo és possible ni desitjable de transformar els nostres soldats en joves embrutits de fanatisme, com els joves hitlerians. Però els podem fer créixer l’empenta al màxim fent que les llars que defensen els siguin intensament presents, tant com es pugui, al pensament.\nPer a això, ¿què millor que fer-los acompanyar, fins sota el foc, fins en els moments de més gran brutalitat, per quelcom que sigui una evocació vivent de les llars que han hagut d’abandonar, i no pas entendridora, ans al contrari exaltant? En cap moment ja no tindrien la impressió depriment d’haver perdut el lligam entre ells i tot el que estimen.\nAquest cos femení fóra precisament aquesta evocació concreta i exaltant de les llars llunyes.\nEls antics germànics, aquelles poblacions semi-nòmades que els exèrcits romans no pogueren mai subjugar, l’havien reconegut, el caràcter exaltant de la presència femenina en el més dur del combat. Tenien el costum de posar una noia jove, envoltada de l’elit dels guerrers joves, al davant de les seves línies.\nEn els nostres dies, els russos, diuen, també ells ho troben avantatjós, de deixar servir dones fins sota el foc.\nEls membres d’aquest cos femení, en cas de necessitat, podrien fer serveis de tota mena, a part de tenir cura dels ferits. En els moments més crítics, quan els oficials i sots-oficials es trobessin superats pel munt de tasques a acomplir, esdevindrien auxiliars seus naturals per a totes les necessitats altres que el maneig de les armes, per a tot el que és enllaç, reunió, transmissió d’ordres. Admetent que la seva sang freda es mantingués intacta, el seu sexe, en aquells moments, en faria uns instruments de gran eficàcia.\nSens dubte, caldria haver-les triades amb cura. Unes dones perillen sempre de ser una nosa, si no tenen una quantitat de resolució freda i viril que els impedeixi d’embolicar-se en el que sigui en la circumstància que sigui. Aquesta resolució freda rarament va unida, en un mateix ésser humà, a la tendresa que exigeix el reconfort dels sofriments i les agonies. Però, tot i que això es doni rarament, no és pas introbable.\nUna dona només pot concebre la voluntat de proposar-se per a la funció ací esbossada si té alhora aquesta tendresa i aquesta resolució freda, o si és poc equilibrada. Les que es trobessin en el darrer cas, però, serien fàcilment apartades, abans de fer presència sota el foc.\nN’hi hauria prou, per a començar, amb una desena de dones verament capaces d’una tal tasca. Aquestes dones, certament, existeixen. Trobar-les és fàcil.\nEm sembla impossible de concebre cap més manera de fer servir aquestes poques dones amb tanta d’eficàcia com en una formació com aquesta. I la nostra lluita és talment dura, és talment vital, que hem de fer servir tant com puguem cada ésser humà amb el màxim d’eficàcia.\nAddenda. Heus ací un extracte del Bulletin of the American College of Surgeons, d’abril 1942:\n“L’aplicació immediata de procediments profilàctics o terapèutics simples sovint pot impedir el shock, o superar el shock benigne, allà on l’ús de tots els mètodes actualment coneguts pot revelar-se inútil si el shock ha durat gaire temps.”\nSegons la Creu Roja americana, el shock, l’exposure i l’hemorràgia, coses que només tenen remei amb cures immediates, causen de lluny la més gran proporció de morts en els combats.\nLa Creu Roja americana ha enllestit un sistema d’injeccions de plasma que es pot practicar al camp de batalla en els casos de shock, cremada i hemorràgia.\nObtingut de «https://ca.wikisource.org/w/index.php?title=Projecte_d%27una_formació_d%27infermeres_de_primera_línia&oldid=129388»\nDarrera modificació: 20 oct 2019 a les 16:44\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 20 oct 2019 a les 16:44.


Existeix el Turkestan oriental? | CARTOGRAFIESignotes\nExisteix el Turkestan oriental?\nÀsia, ètnies, història, La Xina, política\nEs calcula que unes 55 ètnies viuen dins les fronteres de la República Popular de la Xina, com a mínim que estiguin reconegudes per Pequín. Òbviament, la preponderant, la majoritària i la que s’ha imposat a la resta és l’ètnia han, l’ètnia constructora de la Xina que coneixem en l’actualitat, que ha donat grans dinasties i de parla mandarina, llengua imposada com a única llengua de l’estat.\nPerò hi ha xinesos que no ho són, de xinesos. Com a mínim no són d’ètnia han, per entendre’ns. Una de les més nombroses són els uyghurs, una ètnia euroasiàtica amb llaços ètnics amb els turcs. Les diferències entre els uyghurs i els han són totals. Físicament, el uyghurs són molt més propers als caucàsics que no pas als mongoloides. La seva confessió religiosa és l’Islam i tota la seva cultura té llaços més que evidents amb els seus veins dels estats ‘-istan’.\nEn el segle XVIII la dinastía Quing va prendre control del territori uyghur, que anomenarien Xinjiang, tal i com es coneix ara aquesta província. Malgrat tot, les incursions russes i la resistència local va fer que fos molt complicat prendre el control efectiu i definitiu de la regió per part de Pequín, la qual va propiciar l’aparició del Turquestan Oriental, república independent dels uyghurs. El 1955, el Turquestan Oriental va passar a ser una província més de la Xina en un moment que la Unió Soviètica i el govern de Mao Tse Tung vivien unes relacions molt estretes i col.laboratives. A partir d’aquí les relacions entre el govern central xinès i el poble uyghur han estat molt difícils i intenses. Es va endegar una campanya de ‘hanització’ de la societat uyghur propiciant l’arribada de persones han gràcies a beneficis i facilitats de tots tipus mentre la repressió contra els uyghurs s’anava radicalitzant cada vegada més. Aquesta política de neteja ètnica i esclafament dels drets de la població de Xinjiang va acabar en una reacció virulenta per part dels Uyghurs, propiciant enfrontaments violents contra l’exèrcit roig.\nActualment la Xina ha declarat els partits polítics uyghurs (tant interiors com en la diàspora) grups terroristes als quals combat sense treva. Fins i tot, durant aquestes darreres dècades, el govern de Pequín ha fet grans inversions al Paquistan, al Kazakhstan i altres països limitrofes per tal de comprar la seva cooperació en contra els uyghurs que s’havien desplaçat fora les fronteres de la Xina. Tanmateix, la repressió xinesa no està donant els fruits esperats i es tem que les comunitats uyghurs escampades per occident acabant formant un lobby poderós contra els plans xinesos d’anorrear aquest poble i sotmetre’l per a sempre.


ENRIC BARBANY I BAGES – Testimonios para la Historia\nPortada » PC, 20è VOLUM. Empenta i Coratge » ENRIC BARBANY I BAGES\nSr. Enric Barbany i Bages\nENRIC BARBANY I BAGES\nText del 9-6-2009\nCal una economia diversificada al servei de les persones i que contribueixi positivament a l’evolució de la humanitat.\nL’enginyer superior de telecomunicacions Enric Barbany i Bages és alcalde des de l’any 2007 de Santa Eulàlia de Ronçana, municipi del Vallès Oriental situat a la conca del Tenes, riu abastit per nombrosos torrents. Amb un paisatge ric en contrastos (des de timbes i fondalades fins a serres o planes), té uns 6.850 habitants, una població que ha experimentat els darrers anys un fort augment. “El nostre municipi abasta 14 km2, té set barris i està constituït per dos nuclis urbans històrics: la Sagrera i el Rieral, a més de diverses urbanitzacions disperses. Hem tingut un creixement sostingut del 5% anual, una xifra excessiva des del punt de vista de la qualitat de vida. Això és degut, no tant per la construcció d’habitatges nous, sinó al fet que nombroses segones residències han passat a ser primeres.”\nSanta Eulàlia de Ronçana compta amb dos polígons industrials. “A un hi ha instal·lada una empresa mitjana i a l’altre polígon hi ha un centenar de petites activitats de diversos sectors.”\nProcurar sòl industrial és una tasca habitual dels ajuntaments. “Fa anys es va crear sòl industrial però no es va aconseguir que els empresaris locals s’hi instal·lessin. Per les lleis del mercat i per la nostra situació dins la regió metropolitana, hem atret empresaris de la primera corona amb més poder inversor. Ens agradaria que els empresaris locals poguessin fer-s’hi un lloc en el futur i evolucionessin les seves empreses, i des de les instàncies consistorials volem facilitar-ho.”\nTanmateix, Enric Barbany es mostra reticent a la producció industrial si es tracta estrictament de moure diners o de crear riquesa material innecessària; no es poden assegurar llocs de treball a qualsevol preu. “No totes les indústries són iguals. El sentit de la producció industrial i de tota activitat econòmica ha de ser el progrés i la qualitat de la vida humana. Cal una economia diversificada al servei de les persones i que contribueixi positivament a l’evolució de la humanitat. Per això, en aquest lloc del planeta i a començaments el segle xxi, volem crear un centre de treball per fomentar els projectes i les microempreses amb valor afegit, en l’àmbit, preferiblement, dels serveis (ecologia, societat del coneixement, participació, cooperació, educació, art, lleure, etc.).”\nEl futur de Santa Eulàlia de Ronçana i de Catalunya, segons l’alcalde, passa per reorientar el talent i l’enginy humans vers la producció de productes també no materials. En un altre ordre de coses, malgrat que el Vallès Oriental és una de les comarques més industrials de Catalunya, el parer del senyor Barbany és que no està rebent suficients aportacions de l’Administració. “Els empresaris i directius de la comarca tenen una cultura empresarial superior a la dels seus interlocutors de l’Administració pública, i això crea disfuncions.”\nCom a complement a l’activitat industrial, Santa Eulàlia de Ronçana i la Vall del Tenes compten també amb prou al·licients per potenciar el turisme rural. “Fins fa poc no s’havia abordat aquesta potencialitat que tenim. Ara estem desenvolupant un Pla de Dinamització Turística en col·laboració amb la Fundació Universitària Martí l’Humà. Des de la iniciativa privada, ja disposem, però, d’algun hotel, d’algunes cases rurals, de restaurants i del pol d’atracció de Sant Miquel del Fai.”\nAixí mateix, es vol potenciar la marca La Vall del Tenes, el jardí del Vallès per atraure els turismes interior i exterior. “És un mosaic de paisatge format per camps de conreu, boscos, masies i els vessants dels Cingles de Bertí. I no és només paisatge: apostem també per una agricultura autòctona de proximitat, amb productes madurats segons les estacions de l’any.”\nEl sector primari encara està ben present al municipi. “Tenim alguna granja porcina i quatre explotacions de producció lletera que produeixen molta més llet de la que consumim. També s’hi fa cria de vedells.”\nSobre el context actual, el senyor Barbany, que també és president de la Mancomunitat Intermunicipal de la Vall del Tenes, és partidari d’aprofitar els aspectes positius de la crisi. “En aquest territori de 35.000 habitants mirem de fer aportacions que vagin més enllà de la crisi mateixa, la qual, per altra banda, és una oportunitat de veure a on hem de posar els esforços de cara el futur.”\nPer al president municipal de Santa Eulàlia de Ronçana, el Pla E de creació d’ocupació ha estat executat de manera injusta. “Ens n’aprofitarem, perquè estem fent actuacions que convenen al nostre poble, però és un decret injust des de la seva concepció, perquè vulnera les competències que la Generalitat té traspassades al respecte.”\nLa fórmula única de x euros per cada habitant, sense tenir en compte altres paràmetres, tampoc li sembla la més adient. L’alcalde Barbany es lamenta, igualment, que els ajuntaments mitjans com el seu no tinguin prou competències per ajudar les empreses locals que ho necessitin. “Alguna cosa podem fer, però no massa. Podem ajudar els empresaris facilitant-los l’activitat o l’ús del sòl, o bé promovent, com ho fem, el comerç local amb un pla de dinamització, però no podem fer gaire més en altres temes que necessiten.”\nUna de les prioritats en temps de crisi és donar servei a les persones sense feina. “Tenim un 12% d’atur, el doble de fa quinze mesos. Santa Eulàlia no genera prous llocs de treball per a tots els seus habitants, i moltes d’aquestes persones ara aturades treballaven a altres poblacions de la regió metropolitana.”\nEnric Barbany destaca que el drama dels aturats posi a prova, en general positivament, la solidaritat de l’entorn familiar i veïnal dels afectats. Tot i així, per lluitar a favor de la gent en precarietat laboral, l’Ajuntament de Santa Eulàlia de Ronçana, mancomunat amb els altres municipis de la Vall del Tenes, ha emprès diverses iniciatives. “Oferim serveis d’inserció laboral, de formació ocupacional i de simulació d’empreses. Tenim un pla d’ajut extraordinari a les famílies. I ara estem acabant una diagnosi competitiva de tota l’activitat econòmica.”\nPrevAnteriorANTONIO BALMÓN ARÉVALO\nSiguienteMONTSERRAT BASSONS I BONCOMPTENext


Un record per l’Steve Jobs, una “bona persona” – Creat360º\nHa passat a una nova vida una de les persones més emprenedores que mai hagi conegut, l’Steve Jobs i, per recordar-lo, crec que el millor que podem fer és tornar a sentir el seu cèlebre discurs a la Universitat d’Stanford l’any 2005 en que ens explicava tres històries de la seva vida.\nPenso que és un vídeo que hauria de formar part del nostre bagatge personal i de tant en tant tornar-lo a escoltar i aprendre les petites coses que a primer cop d’ull potser no em captat.\nUs el recomano de tot cor, especialment perquè quan jo vaig conèixer l’Steve Jobs, ell acabava de ser acomiadat d’Apple i feia poc que havia muntat l’empresa Pixar de la qual, en vaig ser el seu distribuïdor a Espanya durant uns anys, especialment d’un producte anomenat “Renderman” que va ser el que els va permetre fer les primeres animacions i posteriorment la primera pel·lícula de llarg metratge anomenada Toy Story.\nSteve et recordarem sempre especialment per ser “una bona persona”.\nCategories creativitat, emprenedoria, internacional, noticies, talent, vídeos Etiquetes Apple, Pixar, Steve Jobs, Stranford Navegació per les entrades


A la següent secció trobareu una breu explicació sobre alguns dels ingredients que utilitzem per a fabricar els nostres productes.\nQuè és... l'espelta?\nQuè és... l'espirulina?\nQuè és... la cúrcuma?\nQuè és... l'alcaravia?\nQuè és... la quinoa?\nQuè és... l’ESPELTA?\nÉs una varietat de blat que es cultiva des de fa uns 7.000 anys, considerada com l’origen de la resta de varietats de blat actuals. Rep molts noms diferents, segons la zona: blat verd, blat salvatge, escanda, farro (italià)...\nÉs relativament poc coneguda perquè ha estat a punt de desapatèixer com a conseqüència del seu baix rendiment productiu. Avui en dia, però, cada cop es cultiva més degut a les seves propietats nutricionals.\nÉs una varietat de blat ideal per al cultiu ecològic, donat que, per un costat, té una gran resistència a les plagues i a diferents paràsits, i per l’altre, suporta bastant bé climes adversos i terrenys poc propicis.\nIgualment que amb el blat comú, l’espelta s’utilitza per a elaborar pa, galetes, cervesa, sèmoles...\nL’assimilació dels seus nutrients és extraordinària, donat que és una planta que no ha sofert tantes variacions ni “millores” com el blat, i aquest és el motiu pel qual resulta menys al·lergènica. Els metges i terapeutes que es basen en la Dieta segons els Grups Sanguinis asseguren que els seus pacients solen millorar més ràpidament en canviar del blat comú a l’espelta. Aques canvi redueix, segons els experts, les manifestacions del que ells anomenen subal·lèrgies, o símptomes que no tenen cap explicació aparent. Per exemple, alguns problemes de pell, algunes cefalees, alguns dolors inespecífics, problemes alhora d’aprimar-se, etc. Nosaltres hem observat que els nostres clients que han deixat el blat normal per recomanació mèdica, i s’han passat a l’espelta, de seguida es noten més lleugers i enèrgics, redueixen volum –no pes-, i disminueixen els seus símptomes respiratoris i gastrointestinals, entre d’altres.\nRespecte el blat comú, l’espelta conté un major nivell de proteïnes, minerals, vitamines i oligoelements.\nA més d’un bon nivell de proteïnes, també conté els vuit aminoàcids essencials, cosa que pot resultar molt interessant per a persones vegetarianes. El seu bon aport de magnesi, ferro, fòsfor, vit. E, vit. B i betacarotens la fan molt nutritiva.\nEn ser integral, aporta molta fibra, éssent apropiada per a l’estrenyiment, l’obesitat i qualsevol problema causat per la manca de fibra.\nIgual que el blat comú, conté gluten, així que no és apta per a persones celíaques.\nFont: Josep Vicent Arnau. Naturòpata i Acupuntor. Articulista de Enbuenasmanos: www.enbuenasmanos.com\nLa ESPELTA la trobareu a:\n- Pa d'espelta amb llinosa, sèsam i alcaravia.\n- Panet dolç d'espelta, amb sucre de canya, malafaluga, prunes i raïm.\n- Galetes d'espelta amb menta, gingebre i xocolata, amb sucre de canya.\n- Bastons d'espelta amb sèsam.\n- Magdalenes d'espelta sense sucre, amb xocolata sense sucre.\nL'Spirulina és una alga unicel·lular verd-blavosa que creix en aigües alcalines. L'any 1962 fou descoberta al llac Texcoco, a Mèxic, i, pràcticament al mateix temps, al llac Txad, al Sàhara. Avui en dia s'extreu l'alga dels llacs amb mètodes molt sofisticats.\nL'Spirulina és un dels aliments més complets que tenim a la nostra disposició. En primer lloc, per l'elevadíssim contingut en proteïna (60%), superior a la de la carn, el peix o els ous. Aquesta proteïna conté tots els aminoàcids essencials, a més de 10 dels no essencials, i en la proporció correcta. A més, les algues són riques en iode, ferro (el qual és més assimilable que el que es troba en els suplement de farmàcia)) i vitamines E i B12 (aquesta darrera no es troba en els vegetals terrestres, així que sol mancar en aquelles persones que segueixen una dieta vegetariana estricta). Amb 3 grams diaris d'alga es cobreixen les necessitats de beta-carotens i de pro-vitamina A. Conté àcids grassos essencials, com el rar gamma-linolènic, capaç de fer disminuir el colesterol.\nL'elevat contingut en fibra i mucilags fa que l'Spirulina, i les algues en general, siguin molt apropiades per afavorir el trànsit intestinal.\nEls usos que es fan d'aquesta alga de llac són diversos.\n- És un potent inhibidor de la gana si es pren una hora i mitja abans dels àpats. Això fa que sigui apropiada per reduir l'apetit excessiu.\n- És ideal per potenciar el desenvolupament muscular en atletes. Evita la formació de tiretes, elimina les rampes musculars i millora la resistència a l'exercici.\n- En persones grans, és un òptim complement nutritiu, principalment per la facilitat amb que els nutrients de l'alga són absorbits.\n- Important suplement per persones vegetarianes que prescindeixin de les proteïnes i vitamines d'origen animal.\n- Per prevenir o actuar davant malalties. S'ha demostrat científicament que aquesta alga és capaç d'enfortir el sistema immune, de fer disminuir els nivells de colesterol, d'ajudar al procés de desintoxicació del cos, de reduir els risc de càncer i de proporcionar-nos una bona protecció antioxidant\nL'ESPIRULINA la trobareu a:\n- Galetes integrals amb espirulina, amb sucre de canya, llinosa i canyella.\nLa Curcuma longa (o turmeric) és una planta que prové del sud-est asiàtic, i és molt utilitzada com a espècie a l’Àsia. És de la mateixa família que el gingebre.\nJa apareixia als sistemes més antics de medicina índia, fa uns 3.500 anys. Era una de les claus de la sanació adjuvèrica. Haridra, el nom en sànscrit per designar la Curcuma, era un nom sagrat. Segons els antics textos mèdics sànscrits, els deus hindús van inspirar als savis amb la idea que el fetge era un dels centres principals de manteniment de l'equilibri de la salut. La haridra era considerada el principal agent per fomentar i preservar la salut del fetge.\nL'arrel de la Cúrcuma és una de les espècies més utilitzades de la història de la humanitat. Utilitzada per donar color i sabor (és un component del curry que li dóna el color daurat). La medicina tradicional l'ha utilitzat de moltes maneres, com pel tractament d'infeccions de la pell, per pal·liar els dolors artrítics o per ajudar a les defenses.\nTé propietats antiinflamatòries, antioxidants, anticancerígenes, depuratives, diürètiques, hepatoprotectores, antibacterianes, antiflatulentes... Fa més fàcil la digestió, i ajuda a reduir el colesterol i en problemes d’obesitat.\nLa CÚRCUMA la trobareu a:\n- Pa de blat de moro i cúrcuma\n- Galetes de cúrcuma, avena i pipes\nL'alcaravia és una espècie utilitzada típicament a Àustria i Alemanya, així com al nord d'Àfrica. Prové dels fruits d'una espècie vegetal anomenada Carum carvi, que es cultiva des de fa segles en les regions temperades. També rep el nom de comino de prado. La seva utilitat, barrejada amb farines integrals, rau en que és una de les millors plantes antiflatulentes que es coneixen. És antiinflamatòria, carminativa i antiespasmòdica, així que fa més fàcil la digestió. S'utilitza en casos de meteorisme i flatulència, entre d'altres trastorns gastrointestinals.\nL’ALCARAVIA la trobaràs a:\n- Pa de pipes de gira-sol, amb sègol i blat.\n- Galetes de pipes, alcaravia i llinosa\n- Pa d’espelta, amb sèsam, alcaravia i llinosa.\nLa Quinoa reial (Chenopodium quinoa) pot considerar-se un "pseudocereal" (és un gra semblant a d’altres cereals però en realitat és de la família dels espinacs i la remolatxa) que procedeix de l’altiplà bolivià, on és cultivada entre 3000 i 4000 metres d’alçada.\nÉs un aliment de gran interès nutricional pel seu extraordinari contingut en proteïna d’alt valor biològic, ja que proporciona tots els aminoàcids essencials (imprescindibles per a l’organisme humà, donat que aquest no és capaç de sintetitzar-los por sí mateix, i els ha de prendre amb l’alimentació diària).\nAquesta riquesa proteica de la Quinoa s’ha d’agrair al seu contingut en germen, un 30% del pes total del gra, mentre que en la majoria dels cereals el germen no sobrepassa l’1% del pes.\nLa Quinoa té el gran avantatge de no contenir gluten, proteïna dels cereals que no poden assimilar els nadons abans dels 5-7 mesos, essent molt recomanable per a persones afectades de celiaquia, síndrome del budell permeable i altres afeccions i/o al·lèrgies intestinals. A més, posseeix propietats antiinflamatòries i cicatritzants\nLa Quinoa és un cereal ric en aminoàcids i aporta apreciables quantitats de vitamines C, E, B1, B2, B3 i àcid fòlic. Comparant-la amb cereals d’us corrent a la nostra cultura (blat, arròs, ordi, civada...) és més rica en minerals com calci, magnesi, fòsfor, potassi i ferro.\nFont: Oriol Morta. Farmacèutic


summercamp - C.B.Sant Andreu\nEl casal d'estiu del CB Sant Andreu\nEl Summer Basketball Camp és una proposta del Club Basquetbol Sant Andreu que pretén oferir als infants des de 5 anys (2013) fins 15 anys (2003) i a les seves families la possibilitat de realitzar bàsquet i d’altres activitats de lleure a prop del seu entorn habitual (escola, barri…) durant una època de l’any especial\nEl Club Basquetbol Sant Andreu organitzarà, per primera vegada a l’historia un Casal d’Estiu durant el mes de Juliol. Estarà orientat al bàsquet, i s’organitzara per setmanes temàtiques, on durant cada una de les setmana practicarem un concepte tècnic diferent.\nL’Horari serà torn complert de 9:00 h del matí a 16:30 h de la tarda, amb dinar inclòs. Per aquells que vulguin, torn de matí de 9:00 h a 13:00 h de la tarda, sense dinar.\nDividirem el mes de juliol en 4 setmanes temàtiques, cada setmana practicarem durant les hores d’entrenament un concepte tècnic vital en la pràctica del bàsquet. La configuració serà de la seguent manera:\nSetmana 1 (2 al 6 de juliol) BOT I DOMINI DE PILOTA\nSetmana 2 (9 al 13 de juliol) FINALITZACIONS / TIR\nSetmana 3 (16 al 20 de juliol) DEFENSA\nSetmana 4 (23 al 27 de juliol) PASSADA\nEn aquest casal no només farem bàsquet, sinó moltes altres coses, com per exemple: activitats d’aigua i piscina, ens visitaran personatges rellevants del món del Bàsquet Català, cada dia farem dues hores d’activitats esportives i de lleure en anglès, entrenaments i tallers per millorar les capacitats cognitives i coordinatives, i com no, un munt de jocs i competicions.\nFull Inscripció - Descarregar\nL’activitat de Summer Basketball Camp es dividirà per setmanes. Les famílies podran inscriure als seus fills/es a les setmanes que millor s’adaptin a les seves necessitats. A més, les famílies també podran triar, com hem comentat anteriorment l’horari de matí (9.00 h a 13.00h sense dinar) i Horari Complet (9.00 h a 16.30 h amb el dinar inclòs). Seguidament us detallem el preu de cadascun:\nOpció Matí (9.00h a 13.00 h, sense dinar) 70€ per jugador/a.\nOpció Complerta (9.00h a 16:30h, amb dinar) 95€ per jugador/a.\nEl club com sempre, bonifica els següents germans del primer inscrit amb un 20% del preu de la inscripció que s’esculli. Amb la inscripció es regalaran dues samarretes commemoratives.\n* Hi ha d’haver un mínim de 10 infants inscrits a la setmana per poder realitzar l’activitat.\n* La bonificació per germà s’abonarà per part del club, un cop realitzat el pagament del campus per part de la família.\nL’objectiu és què els infants assoleixin uns aprenentatges que els acompanyin en el seu desenvolupament tecnico-esportiu, però sobretot també personal. A partir de les mateixes activitats, els infants poden desenvolupar les seves habilitats motrius, millorar la seva formació social i sobretot poden aprendre continguts de valors, actituds i normes. El Club vol proposar als usuaris un gran ventall d’activitats de lleure de caràcter esportiu i educatiu amb les quals gaudir de l’estiu d’una forma divertida. Aquest projecte esportiu i educatiu que consta d’uns objectius i d’un conjunt d’activitats ja programades i ben estructurades.\nAquest projecte ha estat dissenyat com una activitat d’educació en el temps de lleure que duran a terme els entrenadors i monitors/es de lleure titulats/des per aquest efecte. Aquests monitors/es treballen i tracten durant tot l’any amb infants i coneixen el medi. D’aquesta manera creiem que podrem cobrir millor les necessitats dels nens/es als quals s’adreça l’activitat.\nSom 556 socis. I tu, encara no coneixes les avantatges?


Assegurança de responsabilitat civil d'ensenyament, comerç i oci – Assegurances Bilbao\nAssegurança de Responsabilitat civil d'ensenyament, comerç i oci\nDe què tracta l'assegurança de Responsabilitat civil d'ensenyament, comerç i oci?\nAquesta assegurança garanteix la responsabilitat civil fora de contracte derivada dels danys directes, tant personals com materials, que s'ocasionin accidentalment a tercers durant l'exercici de l'activitat professional del personal del teu negoci.\nAvantatges de Responsabilitat civil d'ensenyament, comerç i oci\nPots triar si fraccionar o no el pagament de la teva assegurança en funció de les teves necessitats.\nMillorem la nostra assegurança constantment per ajustar-nos als canvis que es produeixen en els sectors de l'ensenyament, del comerç i de l'oci.\nCobertures de Responsabilitat civil d'ensenyament, comerç i oci\nEs cobreix la responsabilitat civil fora de contracte com a conseqüència dels danys personals o materials i dels perjudicis econòmics derivats que s'ocasionin accidentalment a tercer durant l'activitat assegurada.\nDanys i perjudicis a tercers com a conseqüència del vessament accidental d'aigua des de les instal·lacions del risc assegurat.\nDanys a immobles arrendats per realitzar l'activitat.\nDanys originats a causa de la realització de treballs de col·locació, muntatge, instal·lació, revisió o manteniment en dependències propietat de tercers.\nEt protegeix de les reclamacions del personal assalariat de l'empresa com a conseqüència de danys corporals causats per un accident de treball durant la realització de l'activitat assegurada.\nProducte / post-treballs\nDanys causats pel producte subministrat després de la seva entrega als clients o a terceres persones, així com els danys ocasionats pels treballs prestats després de l'entrega.\nL'assegurança va dirigida a les persones que tinguin un negoci en l'àmbit de l'ensenyament, del comerç i de l'oci.\nQuina classe de situacions cobreix aquesta assegurança?\nA continuació es mostra una llista de situacions il·lustratives i hipotètiques com a exemple:\nUn client rellisca i es lesiona dins l'establiment.\nUn client reclama perquè ha consumit aliments en mal estat que s'han elaborat al teu negoci o els has subministrat.\nS'han produït danys personals i materials per la caiguda o desplaçament d'un element relacionat amb l'exercici de l'activitat assegurada.\nEl fill d'un client ha pres mal mentre era al parc o al jardí del negoci assegurat.


Fran Miranda: 'Per passar de la segona fase, hem de guanyar algun partit fora de casa'\ninici / notícies / Fran Miranda: 'Per passar de la segona fase, hem de guanyar algun partit fora de casa'\nEntrevista a Fran Miranda\nPublicat dimecres 07 de Abril de 2021 15:12\nEl jugador del Nàstic, Fran Miranda, recalca que per assolir l’objectiu han de guanyar algun dels partits que té l’equip fora de casa. L’extremeny és coneixedor que en aquesta categoria sempre costa més aconseguir els tres punts com a visitant, però que ho intentaran. Tot començarà aquest diumenge a les 17 hores contra l’Alcoyano, un rival que coneix. Pensa que el Nàstic està “capacitat per guanyar” aquest partit. Miranda també ha confessat que està sent una temporada complicada per les lesions que està patint.\nAquest dimecres, el migcampista ha estat el protagonista del Sempre Nàstic. Sobre l’actualitat de l’equip, Miranda ha dit que les coses les estan fent molt bé i que els registres de la primera fase són molt bons. Ara bé, comenta que per acabar de ser un equip infal·lible, han de guanyar fora de casa. Miranda recalca la dificultat de guanyar com a visitants a la categoria, però creu que per passar de la segona fase ho han de fer.\nLa primera oportunitat que tindrà el Nàstic serà aquest diumenge a les 17 hores contra l’Alcoyano. Miranda, qui hi va estar en dues etapes, afirma que guanyar a El Collao serà complicat i que no poden regalar res al rival. Tot i això, l’equip és coneixedor que la segona fase serà més complicada i que tots els punts seran vitals. Miranda veu al grup capacitat per poder guanyar.\nAquesta temporada, Fran Miranda ha jugat en 13 partits durant la primera fase i 61 minuts del primer partit de la segona contra el Villarreal B. S’ha perdut dos partits per sanció i tres per lesió, un mal de cap que ha hagut d’aguantar l’extremeny. Diu que està sent una temporada complicada perquè mai s’havia lesionat tant de temps. Tanmateix, comenta que està content per com fa les coses l’equip i per ampliar el seu contracte una temporada més.\nPel partit de diumenge, el Nàstic recuperarà un jugador important i que porta sis partits sense jugar. Miranda té clar que serà important que torni, ja que és un jugador clau. També ha dit que és necessària la tornada del seu capità, Jesús Rueda, ja que quan hi són tots, ho noten.\nJunts per Tarragona demana conservar i preservar els mosaics com a part del patrimoni de la ciutat


10 recomanacions pel Docs Barcelona | Joan Burdeus\n10 recomanacions pel Docs Barcelona\nEl documental regnarà durant aquesta setmana a la ciutat de Barcelona de la mà de la dinovena edició del Docs Barcelona. Si més de 46 pel·lícules, vàries classes magistrals, tallers i actes associats us fan sentir l’angoixa d’haver de triar, aquí us fem unes recomanacions ben diverses. Prescripcions al marge, encertar-la a l’hora de triar un documental és tan senzill com saber triar el tema que us interessi. La resta, ho podeu deixar a les mans de l’equip del festival, que s’ha encarregat de seleccionar obres amb una qualitat excepcional. Aneu amb compte si sou dels que només aneu a veure ficció al cinema, perquè descobrireu que els documentals tenen la mala costum de ser molt més interessants que la ficció que solen programar les sales.\n1. Sonita: La història d’una jove afganesa que ha arribat a Teheran sense papers que somia convertir-se en una estrella del rap. Fins que la seva mare decideix que ha arribat l’hora de tornar a Afganistan per casar-la per la força a canvi d’una bona suma. Una història explicada sense ni un gram de pornografia emocional.\n2. The Swedish Theory of Love: Ens fascinen els tòpics sobre suecs. L’indescriptible plaer d’utilitzar-los com a referència de model social idíl·lic sense haver trepitjat mai Suècia –i odiar que ens apugin els impostos– per tot seguit posar el contrapunt de l’alt índex de suïcidi –normalment culpant les poques hores de sol. Si frisàveu per un relat que us donés punts de vista més enllà del tòpic, aquí el teniu.\n3. Sexe, Maraques i Chihuahues: Si sou de biopics, podreu saciar la vostra fam de descobrir personatges idiosincràtics amb aquesta pel·lícula sobre la vida de Xavier Cugat. L’únic català amb dues estrelles al Passeig de la Fama del Hollywood Boulevard. Si l’enumeració del títol no us sedueix, podeu completar-la amb cotxes de luxe, mafiosos, estafes, Las Vegas Barcelona i un llarg etcètera al ritme de la música afrocubana que va fer cèlebre al protagonista.\n4. Exposició “Seguir con vida”: Els mitjans ens insensibilitzen davant de les tragèdies. I un visionat immersiu gràcies a la combinació d’ulleres de realitat virtual i els vídeos en 360° enregistrats pels equips de Metges sense Fronteres que han seguit diversos punts de vista dels refugiats? Un format trencador per conèixer què passa a la costa grega o als campaments de Sudan del sud.\n5. Frightened: Com és que un cafè costa un euro amb cinquanta cèntims quan els grans que cal moldre per fer-lo han fet la volta al món en vaixell? Un documental pels que esteu interessats en el cantó fosc del capitalisme global i el consum responsable.\n6. La Familia Chechena: El documental més radical i arriscat del festival. El retrat d’un poble que es nega a desaparèixer. Un film fet al ritme hipnòtic de les danses d’aquest poble.\nCity of Dreams – A Musical\n7. City of Dreams – A Musical: Fer un musical sobre la pobresa als suburbis de Bombai? I si els protagonistes són els mateixos nens i nenes dels barris que expliquen els seus somnis amb les coreografies de Bollywood que tant els apassionen? Un documental innovador fet per Ben Hill, el director de documentals més consolidat que rep aquest any el festival.\n8. Kandahar Journals: Mentre continuïn les guerres, caldran documentals que ens les expliquin. El fotoperiodista Louie Palu decideix explicar el conflicte de Kandahar, a Afganistan, en forma de diari personal. La força de la violència sobre la psique d’un individu se’ns mostra contrastant la vida al front amb el dia a dia de la tornada als Estats Units.\n9. Inside the Chinese Closet: El gènere és un tema molt explotat pels documentals. Aquesta perspectiva sobre la dificultat de ser homosexual en un país com la Xina, on això és tabú, ens ofereix un punt de vista nou i interessant sobre un problema d’encaix per al qual segueixen calent documentals que ens l’expliquin.\n10. Metamorphosis: Als Barcelonins ens caldria conèixer la història de la nostra alcaldessa explicada des de dins. L’excessiva bilis o amor incondicional amb els que els mitjans distorsionen el retrat d’Ada Colau desapareix en aquest documental sobri i informatiu sobre l’ascens al poder de Barcelona en Comú tal com el va viure la Laia, una activista discreta però compromesa del primer a l’últim dia.


Fritzl volia "recrear" amb la seva filla una família idèntica a la que havia tingut amb la seva dona\nLa policia austríaca ha revelat més detalls sobre el cas del segrest i incest de Josef Fritzl. L'home volia "recrear" amb la seva filla una família idèntica a la que havia tingut amb la seva dona. Segons ha explicat el responsable de la investigació, Franz Polzer, l'home va calcular meticulosament les violacions de la seva filla Elisabeth perquè coincidissin amb els naixements dels seus 7 fills reconeguts. Els responsables de la investigació també han indicat que el detingut alimentava els reclosos amb pastilles de vitamina D i que l'amagatall disposava de llum ultraviolada que justificaria l'aparent bon estat físic dels segrestats, malgrat que no rebien llum natural.\n05/05/2008 - 16.25 Actualitzat 06/05/2008 - 09.02\nJosef Fritzl (Foto: EFE)\nLa policia també ha revelat que Josef Fritzl va preparar l'amagatall al soterrani de casa seva l'any 1978, sis anys abans de tancar-hi la seva filla Elisabeth. En un primer moment, el cau només tenia una superfície de 35 metres quadrats, que s'haurien ampliat una vintena de metres quadrats quan la noia va tenir els primers fills fruit dels abusos del pare.\nJosef Fritzl també hauria canviat el mecanisme de tancament d'aquesta estança i d'una primera porta de gran tonatge es va passar a una situació en què s'havien de superar fins a vuit portes i activar diversos dispositius electrònics. Dimecres, la jutge que porta el cas interrogarà per primer cop Josef Fritzl.


Primera tripleta de 8 blava de l’any - Blog - Castellers de la Vila de Gràcia\nNo es pas cap secret que entre Reus i Gràcia hi ha un feeling especial, palès cada vegada que actuen junts. Així doncs, el passat 22 de juny la colla gracienca es va desplaçar fins a la capital del Baix Camp per participar a la diada castellera de Sant Pere, organitzada pels Xiquets de Reus i on hi va participar també la Colla Jove de Tarragona. La cita, a les 18.00h de la tarda a la icònica Plaça del Mercadal.\nL’objectiu dels blaus passava per estrenar dues construccions inèdites enguany. En aquest sentit, en primer ronda es va aixecar el 3d8, que tot i mostrar-se nerviós, es va descarregar amb ofici. En segona ronda, s’encarava el segon dels objectius de la diada enlairant el 2d8f. El castell va mantenir bones mides fins l’aleta, moment en que una forta revinclada va sacsejar els pisos superiors exigint una dosi de treball extra per descarregar-lo. Cal fer un petit incís en mencionar l’espectacular 3d9f que van assolir els Xiquets, que va fer vibrar tota la plaça. Seguint el relat, en tercera i última ronda els de Gràcia van fer el cinquè 4d8 de l’any realitzat de manera solvent. Finalment, van concloure la diada amb un vano de 5.


cavernari -ària adj | Neolosfera\ncavernari -ària adj\nPublicat el 05/03/2014 per obneo\nPrimera documentació: 21/01/2003\nContextos Per molt que alguns sectors cavernaris continuïn reivindicant no se sap ben bé quina puresa, la pràctica del jazz, com tota expressió artística, està intrínsecament relacionada amb la fusió, la barreja, mixtura i cruïlla de components molt diversos. [Jaç, 1/06/2006]\nNo oblidem que, per als opinadors cavernaris, els catalans només som una anomalia, una mena de soroll en la simfonia del seu univers espanyol, espanyolista, bipartidista, castellanoparlant, afeccionat als toros, al flamenc i simpatitzant del Real Madrid. [Avui, 9/10/2009]\nObservacions El català compta amb un adjectiu normatiu derivat del mot caverna: cavernós (del llatí cavernosus, -a, -um), ‘relatiu, pertanyent o semblant a la caverna’. Des de principis del segle xxi, però, se n’utilitza un altre: cavernari –ària, entès tant com a ‘propi de les cavernes’ com una manera de referir-se a l’home prehistòric. El sufix –ari –ària expressa relació o pentinença, i en aquest cas la metàfora que s’estableix amb caverna, lloc on vivien els primers humans, serveix per reforçar el lligam amb el passat i associar-ho a actituds obsoletes i reaccionàries.


seguim, seguirem! Sobre la declaració de tres companys d’Arran Reus pels fets de Sant Pere de l’any passat\ndimecres, 17 d'abril de 2013 12:50\tAquest dijous 18 d'abril l'Estat espanyol jutjarà a 2 joves banyolins per delicte electoral. Se'ls demana 5 mesos i mig de presó a cadascú, 1400 euros de multa i 6 dies d'arrest domiciliari.\nEn Hagi i en Pau no són delinqüents, són dues persones conegudes a Banyoles per la seva militància independentista i el seu compromís social. Amb aquest judici, amb aquesta pena desproporcionada, l'Estat espanyol pretén dissuadir a totes aquelles persones que lluitem per desemmascarar la falsa democràcia espanyola i les seves hipòcrites institucions.\nNo es repondrà a les seves acusacions, sinó que es reivindicarà la desobediència com a mètode legítim i necessari per defensar-nos de l'atur, la reforma laboral, les retallades, els atacs a la llengua catalana, la monarquia, la corrupció... Els seus mitjans poden ser legals, però no són legítims.\nUs demanem que doneu suport als nostres companys participant de la concentració d'aquest dijous que tindrà lloc a 2/4 de 10 a l'Audiència Provincial, que està ubicada al Palau de Justícia de Girona (Pl. Josep Maria Lidón Corbí, 1 – zona del Palau Firal) NO és als jutjats de vora correus! Mapa: http://terra.girona.cat/vu/carrers/?sel=carrer&val=0926\n-- Grup Antirepressiu\ndimarts, 16 d'abril de 2013 12:16\tAhir, vàries dotacions dels Mossos d'Esquadra van desallotjar un casal a Sarrià. Des d'Alerta Solidària tot el nostre suport cap a les companyes desallotjades i tots els espais okupats en perill de desallotjament!\nAhir al migdia, cinc unitats dels antiavalots dels Mossos d'Esquadra van desallotjar una antiga imprempta de Sarrià a Barcelona. Els membres Casal de Joves de Sarrià-Sant Gervasi l'havien alliberat durant el cap de setmana. Un cop les persones del seu interior van ser forçades a sortir sense patir detenció, es van tapair les finestres d'accès per deixar novament la nau sense cap mena d'ús social pel barri, després que portés abandonada des de finals dels any vuitanta.\nA mesura que les joves anaven sent expulsades de l'habitatge, veïns i veïnes es va anar concentrant davant de l'edifici per mostrar la seva disconformitat per l'actuació policial contra una iniciativa de dinamització del barri. Cap a les 19h es va fer una cassolada davant del consell de la Vila per expressar el rebuig al desallotjament express de la nau abandonada, així com a les nefastes polítiques de foment de l'associacionisme juvenil del govern actual.\nLa CUP s'ha solidaritzat amb el jovent organitzat de Sarrià-Sant Gervasi, "fart de ser obviat tant per l'antic govern local de Katy Carreras (PSC) com per l'actual de Joan Puigdollers (CiU)". Durant anys, s'ha evidenciat la necessitat del jovent per tenir un lloc on poder crear i desenvolupar les seves activitats associatives, malgrat que els diferents regidors han volgut deixar aquest assumpte en el tinter. Sota pretext de manca de pressupost municipal, s'ha volgut excloure aquesta petició de les prioritats de govern quan, precisament, els i les autores de la seva demanda han reivindicat l'autogestió com un dels seus pilars de treball essencial.\nSegons la CUP, el darrer fracàs és el projecte del Pla d'Espais Buits, proposta que en el seu moment ja vam criticar i que va ser aprovada pel govern municipal de Xavier Trias (CiU). "Respostes populars com la viscuda aquesta setmana a Sarrià fan palès el caràcter purament propagandístic d'aquesta política, la qual només pretèn cedir espais sota paràmetres sumament rígids d'accès i control", apunta la formació independentista\ndilluns, 15 d'abril de 2013 14:01\tEl passat dissabte dia 13 es van realitzar jornades antirepressives a Sant Andreu i Banyoles. Tot seguit en podeu veure unes fotos i un petit resum:\nLa jornada de Sant Andreu,organitzada per Arran Sant Andreu al CSO la Gordíssima va constar d'una xerrada d'Alerta Solidària, un dinar popular, una xerrada sobre les imputades de la UAB durant la visita de Rosa Díez i festa després al Centre Social okupat.\nPel que fa a les jornades de Banyoles, us transmetem la crònica que ens han passat des de l'organització:\nLa jornada ha començat amb una xerrada, on han parlat Lluc Salellas d’Alerta solidària i un membre del grup antirepressiu de Girona, els quals han destacat la importància de les organitzacions antirepressives i dels grups de suport, per fer front i organitzar-nos davant la repressió. Tot seguit s’ha dut a terme un dinar popular i una quina solidària per recollir fons, per a les depeses judicials. La jornada ha acabat amb l’actuació musical dels grups banyolins, Rescat i Germà negre. Els actes han estat seguits per un centenar de veïns i veïnes de la comarca, que han mostrat la seva solidaritat amb en Hagi i en Pau. Des de Alerta solidària animem a tothom a participar a la concentració que es durà a terme aquest dijous a 2/4 de 10 del matí, a l’audiència provincial de Girona (davant del palau firal) en solidaritat amb els encausats. Absolució Hagi i Pau\ndimecres, 10 d'abril de 2013 15:28\tAlerta Solidària participa del projecte “Llavors de llibertat”. Es tracta del fruit de la Comissió Homenatge a Cala que es materialitza amb l’edició d’un documental que ressegueix la vida de l’incansable lluitador independentista Josep de Calassanç Serra.\nAmb la sobtada notícia de la seva mort, el desembre del 2011, un grup de persones van creure necessària la tasca de rememorar la trajectòria del company independentista i, amb la seva vida, la de tota una generació de lluitadors i lluitadores que van suposar un important trencament amb l’estat. Van establir les formes, les imatges, el discurs... l’imaginari del nou independentisme revolucionari que avui en dia ha quallat en vora un centenar de Casals i Ateneus arreu dels Països Catalans.\n«IniciAnterior12345678910SegüentFinal»\tPàgina 3 de 160\tAgenda


Disciplina - sense memòria i sense poder. Instal·lació documental | la Capella | Barcelona - Ajuntament de Barcelona\nDisciplina - sense memòria i sense poder. Instal·lació documental\nDel 28 de gener al 2 de març de 2003. Sala Gran\n"No ens hauríem de portar bé, ja que acabem de rebre una bona cleca?"\n"Disciplina - sense memòria i sense poder" és un documental expandit sobre la relació entre l'individu i el poder que pren com a punt de partida l'enorme efectivitat de la generació mediàtica del consens social.\nDisciplina: Observança i subjecció de la conducta a les normes i a les lleis.\nSense memòria: No hi ha record de quan o per què normes i lleis.\nSense poder: No hi ha capacitat d'acció.\nLa disciplina a les nostres societats correspon a un procés de socialització necessària en el qual l'individu queda immers en l'engranatge de l'acceptació i la identificació de la xarxa social en què habita.\nLa paradoxa és que aquest procés de confluència social recrea al seu torn un esperit de submissió en el qual la relació entre l'individu, la disciplina i el poder adquireix tints acrítics i de respostes perilloses a grups no sotmesos a les mateixes regles.\n"Disciplina - sense memòria i sense poder" és una "instal·lació documental" en la mesura en què hi intervenen elements propis de l'anàlisi i la construcció "de la realitat històrica" i una posada en situació del present.\nDocumental que utilitza l'arxiu i el testimoni com a nuclis de la investigació i de l'exposició.\nEs tracta d'un arxiu-document que no solament parla del temps que va ser, sinó que, sobretot, defineix el marc des del qual som capaços de mirar i reinterpretar el present.\nÉs a dir, un arxiu d'imatge que no tan sols té una funció referencial del passat, sinó com a informació que fa possible i potser necessària la seva reutilització, la seva aplicació en un nou context.\n"Disciplina - sense memòria i sense poder" es presenta com a "documental expandit" en la mesura en què diversos materials i elements audiovisuals configuren un recorregut en una sala i propicien un diàleg amb l'espectador a partir d'una forma coral de veus juxtaposades (els mitjans) que envolten l'espectador en un espai en el qual es genera un temps d'obertura, d'investigació, de contemplació i, espero, de reflexió.\n1 ] TRES PECES ARTICULEN EL RECORREGUT PER LA SALA\n1.A Multi/Indi. Estructura de ferro de 2 × 3 m en forma de gronxador. Cadira amb nina i projecció de vídeo. Durada del vídeo: 8 minuts (bucle).\n1.B La representació. Estructura de ferro amb dues pantalles enfrontades de 3 × 4 m. Projecció a cada una de les pantalles. Durada dels vídeos: 10 minuts (bucle).\n1.C La contemplació. Pantalla de projecció de vídeo monocanal. Durada del vídeo: 9 minuts.\n2 ] MODELS DE COMPORTAMENT: MATERIAL FOTOGRÀFIC\n14 fotografies de 150 × 120 cm, impressió digital.\nEn aquestes imatges es combinen espais públics de la ciutat de Barcelona amb imatges d’arxiu de camps de treball. Un text a tall d’eslògan crea un nou ancoratge que fa referència a la relació entre l’individu i el poder.\n3 ] PROJECCIONS DE VIDEO O INFORMACIÓ LLUM\n3.A Projecció de vídeo d’un mapa d’Europa amb informació sobre l’emplaçament dels camps de concentració i de les empreses que hi tenien les seves fàbriques.\n3.B Projecció de vídeo amb informació sobre les empreses amb camps de treball a l’Alemanya nazi.\n3.C Projecció d’un documental monocanal de 47 minuts.\nParàlisi, sobre l’estat de terror és un documental sobre el testimoni oral (la persona) i sobre la imatge d’arxiu com a testimoni.\nEl documental és una reflexió sobre l’arxiu i les imatges com a relat de la història i manipulació per part del poder.\n4 ] EL SO\nUna banda d’àudio ocupa la sala.\nEs tracta d’una banda d’àudio discontínua amb so de caràcter «concret», és a dir, enregistraments documentals de so posteriorment manipulats per construir la banda d’àudio.\nEl caràcter de la banda d’àudio és poc intrusiu: són sons mínims, a penes un murmuri amb breus accents dinàmics.\nDurada de l’àudio: 20 minuts


L’operació consisteix en l’estructuració d’un programa integral de suport a l'emprenedoria al territori: el programa GIRONA CO-CREIX i la seva estructura organitzativa\nImpulsar l’emprenedoria a les comarques de Girona;\nDotar al territori d’eines i programes per a la millora de la competitivitat i per a la consolidació de les empreses;\nImpulsar la generació d’ocupació a la demarcació dinamitzant el mercat de treball;\nFomentar i recolzar les iniciatives emprenedores en l’àmbit de l’economia social i el tercer sector.\nPressupost Girona Co-creix. 536.070,68 euros\nFons FEDER (268.035,34 euros)\nDiputació de Girona (268.035,34 euros)\nAquest programa compta amb el cofinançament del Fons Europeu de Desenvolupament Regional (FEDER)\nDesenvolupament de noves estructures i recursos d'emprenedoria i innovació;\nCreació de mecanismes estables de cooperació en emprenedoria;\nAccés a finançament i a serveis avançats de suport al foment de la innovació empresarial;\nSorgiment de noves iniciatives en l’àmbit de l’economia social.\nL’abast territorial és tot el conjunt de la demarcació de Girona (221 municipis). Atès que la finalitat de la Diputació és la de donar servei als municipis, qualsevol programa que es desenvolupi des d’aquesta institució té l’abast territorial de tota la província.\nEstà previst que el Programa CO-CREIX es desenvolupi a partir del 2018 i fins el 2021.\nDescripció breu de les actuacions:\nCreació d'una plataforma tecnològica que integri els recursos a l'emprenedor de tota la província;\nCreació de l’observatori de l'emprenedor;\nCreació d’una aplicació per a la gestió dels vivers de la demarcació;\nCreació i dinamització d'una comissió tècnica interadministrativa de treball;\nFoment i recolzament de les iniciatives emprenedores en l’àmbit de l’economia social i el tercer sector: creació de cooperatives, assessorament i acompanyament al creixement i la internacionalització;\nPrograma de tutoring i mentoring que posi en contacte les empreses de nova creació amb empresaris del mateix sector amb més experiència i contactes, amb l’objectiu de promocionar/accelerar el creixement empresarial minimitzant els riscos i augmentant el treball en xarxa;\nPrograma de càpsules formatives a demanda, mitjançant la creació d’un currículum personalitzat a cada empresa, en les temàtiques com: empresarial, màrqueting, legal, finançament, científic-tecnològiques, innovació, vigilància tecnològica, internacionalització, i altres segons demanda;\nTransferència de noves metodologies de treball i atracció d'empreses internacionals;\nPrograma de Formació de Business Angels dirigit a family offices i a business angels, així com a persones amb capital i experiència amb interès en aquest camp, amb l’objectiu d’instaurar una cultura d’inversió en les empreses del territori i basada en les noves tecnologies.


El capital social de les cooperatives està integrat per les aportacions obligatòries i voluntàries, dineràries o no dineràries, acreditades mitjançant títols o llibretes de participació nominatius.\nEl capital mínim subscrit i desemborsat en el moment de la constitució és de 3.000 euros.\nLa resta d'aportacions obligatòries (a banda del capital mínim inicial) per adquirir la condició de soci o sòcia es fixaran per estatuts i en el moment de formalitzar la subscripció, els associats hauran de desemborsar almenys un 25% de l'aportació obligatòria i la resta d'acord amb l'establert en els estatuts.\nAquestes aportacions que constitueixen el capital podran ser, bé aportacions amb dret de reemborsament en cas de baixa, bé aportacions el reemborsament de les quals en cas de baixi pugui ser refusat incondicionalment pel Consell Rector (per això, es requerirà acord pres en majoria exigida pels estatuts en l'Assemblea General).\nA continuació mostrem varis exemples de les possibilitats en matèria de capital en el moment de constituir una cooperativa segons les prescripcions legals i sobre la base d'un supòsit d'estatuts socials:\nCapital estatutari: 18.000 euros.\n(Mínim legal en el moment constitutiu: 3.000 euros)\nDesemborsament del 25% dels 18.000 euros (ja cobrim els 3.000 euros mínims que estableix la llei).\nDesemborsament del 75% restant dels 18.000 euros en un termini màxim de 3 anys segons estatuts socials.\nCapital mínim estatutari: 15.000 euros.\n(Encara que el mínim legal en el moment constitutiu sigui de 3.000 euros, l'hem determinat per 15.000 euros)\nDesemborsament inicial: 15.000 euros\nCapital estatutari: 18.000 euros\n(Encara que el mínim legal en el moment constitutiu sigui de 3.000 euros, l'hem determinat en 15.000 euros)\nDesemborsament inicial: 15.000 euros (és més del 25%, però en aquest cas és l'import exigit)\nDesemborsament de la resta del capital, 3.000 euros, el farem en termini de 3 anys segons els estatuts socials.


Sebel·líns urbans / ForumAus / Fòrum del GOB\n» Sebel·líns urbans\n#1 13-11-12 23:07:11\nAvui dematí, devers les 9:45, m'ha sorprès veure un esbart d'una vintena sebel·líns (Burhinus oedicnemus) colgant-se al solar de l'estació transformadora de GESA de davant el Decathlon del polígon de can Valero, a Palma. Creuaven baixos per damunt la carretera, i semblaven venir de la part del cementeri. Quasi em mat, empardalat al volant.\n#2 14-11-12 19:15:51\nRe: Sebel·líns urbans\nHola Damìà i resta de forers.\nVeig que no som domés jo el que està a punt de provocar accidents per cupa dels avistaments al volant.\nPer Calvià els sebel.lins tambè estan tornant mes urbans , de fet a Son Caliu a un sementer aferrrat a la piscina municipal i a la carretera d´Andraxt tots el dematins se colgan una dotzena d´exemplars, després de creuar per damunt l´autovia.\n#3 14-11-12 20:21:24\nHola Damià i resta de forers,\nAquest xibe.lins me varen passar volant pel mateix punt, d'aquest solar cap el polígon de son Valentí, el dimarts 13 a les 8 del dematí, es a dir ahir. Vaig poder contar uns cinquanta, però, segurament, quant jo conduia per davant del Decatlon cap a la via de Cintura ja podien haver passat alguns més.\n#4 15-11-12 20:26:17\nYo los veo a menudo yendo o volviendo del trabajo en Can Valero, haciendo exactamente lo que describe Damia Jaume.


La península Ibèrica (segles XI-XV) : images (19) - Coggle Diagram Coggle\nLa península Ibèrica (segles XI-XV) : images (19) - Coggle Diagram\nLa península Ibèrica (segles XI-XV) :\nVan sorgir taifes l'any 1031:\nDesprés de la conquesta cristiana del Regne de Toledo (1085), els reis de taifes es van veure obligats a demanar ajuda als almoràvits. Que va detenir l’avanç cristià i va aconseguir la reunificació del territori andalusí fins a començaments del segle XII.\nEl 1250 sols quedava un regne andalusí, el Regne de Granada, dirigit per la dinastia nassarita.\nHeretat per Ramir I, que va unir el regne d'Aragó als comtats de Sobarb i Ribagorça.\nVa experimentar un creixement fort amb reis com Alfons I. Que va conquerir Saragossa, va ocupar part de la vall de l’Ebre i va arribar fins a la Serralada Ibèrica.\n1137: La boda de Ramon Berenguer IV, comte de Barcelona, i Peronella, la joveníssima reina aragonesa, va significar la unió dels comtats catalans a Aragó. Alfons II van prosseguir l’expansió de la Corona d’Aragó cap al sud.\nVa perdre quasi tot el seu patrimoni al Migdia després de la derrota contra els francesos a la batalla de Muret (1213), en la qual va morir Pere II.\nJaume I d’Aragó, va conquerir les illes Balears (1235) i València (1245), que es van integrar com a regnes a la Corona d’Aragó.\nNucli de poder de Sanç III\nGovernada pels reis d'Aragó entre 1076 i el 1334.\nNavarra es va bolcar cap a França.\nEl 1234, una dinastia francesa va passar a ocupar el tron navarrés i va aportar una sèrie de feus situats a França.\nVa sorgir quan Sanç III el Gran va llegar el comtat a un dels seus fills, Ferran I, i aquest es va proclamar rei. Com estava casat amb una princesa lleonesa, el Regne de Castella va estar vinculat al Regne de Lleó.\nEls regnes de Lleó i Castella, units per Alfons VI, s'havien enfortits per la conquesta de Toledo, quev va augmentar les possibilitats d’expansió per les terres del Tajo. Aquesta expansió va ser durant el regnat d’Alfons VII, però a la seua mort, el 1157, van tornar a separar-se.\n1230: Es va produir la unió definitiva dels regnes de Castella i Lleó per Ferran III.\n1238: Conquesta de Córdova.\n1248: Conquesta de Sevilla.\n1243: Domina Múrcia.\nComtat pertanyent al Regne de Lleó atorgat com a dot d’Alfons VI a Enric de Borgonya quan es va casar amb la seua filla.\nL'any 1128 el filla el va independitzar.\nL'any 1143 s'estableix com a regne.\nL'any 1147 conquesta de Lisboa.\nL'any 1249 va arribar a la costa del sud de la Península amb la conquesta de Faro, (fi de l'expansió)


Breda és un municipi de la comarca de La Selva que conserva vestigis importants de la nostra història medieval. L’any 1038 el vescomte Guerau de Cabrera, casat amb Ermessenda, pubilla de Montsoriu, hi fundà un monestir benedictí dedicat a Sant Salvador.\nEls Cabrera tingueren el monestir com a fundació familiar, lloc on s’enterraven els seus membres i al qual van confiar la vigilància i tutela de la majoria de les esglésies dels seus dominis de la Selva.\nPertanyia inicialment al terme i domini del castell de Montsoriu, però els abats esdevingueren aviat senyors efectius de la vila i d’altres dominis concedits pels fundadors i altra gent devota.\nAixò va permetre construir una primera església, consagrada el 1068, que alguns anys després va ésser enriquida amb l’actual campanar, de 32m., fet al pas del s. XI al XII. També es va construir més tard, dintre encara de l’època romànica, un claustre adossat a l’església, del qual queda només al lloc una ala o andanada; una altra es va traslladar a una torre de Blanes.\nLa vitalitat del monestir, primerament posat sota la tutela de l’abadia de Sant Cugat del Vallès, i més tard abadia independent, va ésser la causa que entre el s. XIV i inicis del XVI es substituís la primitiva església romànica per un gran edifici gòtic, l’actual, que es conserva amb tota la seva bellesa, a desgrat de diferents incendis i depredacions.\nFou exclaustrat el 1835 i poc després la seva església es convertí en l’església parroquial de la vila i terme, a la vegada que l’antiga església parroquial o de Santa Maria, situada al darrera i a poca distància del monestir, passava a ésser la Casa de la Vila. Aquest edifici, ampliat a època barroca, guarda encara la capçalera d’una església romànica primitiva, ara convertida en sala d’exposicions o Museu Josep Aragay, de ceràmica i de dibuixos i pintures del seu titular, un artista destacat del noucentisme català.\nComplementa el conjunt monàstic l’antiga casa abacial, remodelada el s. XV però que té elements molt més antics. Dos passos coberts relliguen aquest edifici amb el claustre i la façana ponentina i tots dos permeten accedir al seu pati interior o plaça de l’Abadia, pulcrament restaurada i que és un indret molt plàcid i de regust medieval.\nFont: "El nostre patrimoni. La Selva". Autor: Antoni Pladevall; Fotografies: Jordi Olavarrieta; Editor: Caixa de Girona\nCentre de Recursos Pedagògics de la Selva II


“Quan era més jove i sortia de festa, sentia molta atracció per la figura del discjòquei”\nEl meu nom és Carles Pérez. Soc Shitake, DJ de música electrònica des de 1995.\nHe punxat en molts països i en tota mena de festes. Formo part de la marca musical Happy Tecno i tinc passió per la música i els vinils. Soc una persona alegre, simpàtica, molt sociable i durant les meves actuacions sempre dono el màxim.\nQuan vas decidir començar a endinsar-te al món de la música com a DJ?\nTinc 42 anys i vaig començar el 1995. M’agradava molt la música màquina i electrònica. Quan sortia de festa, sentia molta atracció per la figura del discjòquei, que en aquella època no era tan destacada com avui, fins i tot recordo discoteques on el DJ punxava gairebé en un racó amagat i de cara a la paret. Vaig començar comprant molts vinils i punxant en diferents festes privades per amics fins que algun dj amic em convidava a punxar en pubs. Vaig fer una pausa durant els estudis, vaig tornar al 2002 i el 2010 em va fitxar la marca mundial Happy Techno a nivell professional i encara continuo amb ells.\nQuè és el que més t’agrada d’aquesta feina? I el que menys?\nEl que més m’agrada és viatjar, conèixer gent nova i ampliar el meu cercle d’amistats per poder compartir experiències i vivències. El que m’agrada menys és haver d’anar a actuacions obligades, com per exemple quan no et trobes bé, no tens un bon moment anímicament…\nQuina música punxes habitualment?\nNo punxo la música que més m’agradaria. Si fos per mi, reproduiria música electrònica més dura, valenciana, House Clàssic, més anys 80 i 90… Però, al cap i a la fi, quan ets contractat per tocar en una festa, has de punxar el que la gent vol sentir, temes més actuals, en definitiva la música que fa ballar.\nCom és el món de la nit vist des de la figura d’un DJ?\nLa nit és molt divertida, però acaba sent molt monòtona. Sempre has d’estar content, molta gent et vol saludar, fer-se fotos, parlar… Al final acabes una mica cansat. A més, jo soc una persona molt sociable i que ho dona tot en cada actuació, per tant, després també necessito un moment per mi, per respirar i descansar.\nEts un DJ conegut internacionalment: a quants països diferents has fet sonar les teves peces?\nSí. A Europa bastant. He punxat en Espanya, Andorra, Portugal, Itàlia, Holanda, Hongria, França, Alemanya, Romania, Eslovènia, Àustria, Suècia, Grècia, Finlàndia. També he actuat a Mèxic, Brasil, Equador i Marràqueix.\nA quins llocs o festes més estranyes has punxat?\nNormalment, les festes més estranyes i excèntriques són les que organitzen la gent amb més diners. La més estranya que recordo va ser a Holanda, a un castell. Vaig ser contractat per un home que va preparar una festa per deixar en evidència a la seva parella que l’havia enganyat amb el seu amic. Davant de tothom em va fer parar la música per fer públic que sabia que l’estaven enganyant, i òbviament amb ells presents. També recordo una festa a Alemanya a un soterrani, un espai secret on només podies accedir amb una invitació. Són festes molt lliberals, selectives i on et pots trobar qualsevol cosa…\nPrefereixes ser DJ resident o punxar a diferents llocs cada vegada?\nSoc DJ resident de la meva festa, però m’agrada molt més és voltar i conèixer nous països, persones… A més sempre puc anar acompanyat (pel meu mànager, amics, família…) i és molt més divertit i especial.\nCom et prepares abans de cada sessió?\nNormalment no em preparo res. Mentre vaig tocant penso en altres temes i a poc a poc la música va sortint. Evidentment, quan no soc el DJ principal o punxem més d’un busco l’estil dels altres, per no desentonar i portar música de l’estil.\nDeu ser complicat tenir una feina nocturna, i la majoria de vegades durant el cap de setmana per compaginar-lo amb el teu treball, la família, els amics…\nPer sort no m’afecta gaire al tema laboral, ja que la meva feina és només de dilluns a divendres i tinc lliures els caps de setmana. A vegades els amics o la família em poden acompanyar però no sempre.\nQuè els diries als joves que volen ser discjòquei?\nAnimo a la gent que vulgui ser DJ a continuar endavant; si tenen passió i s’hi dediquen és molt fàcil destacar. I que no actuïn gratuïtament, perquè el seu treball té un valor.\nQuin seria per tu el cim com a DJ?\nNo tinc un lloc en concret, com més països i més llocs nous millor, però m’agradaria molt punxar a Berlín. Allà hi ha molta cultura de música electrònica i més de 650 clubs. Destacar allà és molt difícil.\nArticle anteriorBiel Rossell: “Cucut és una sèrie a cavall entre el thriller i una història d’amor”\nPròxim articleTemps de reflexió… i canvi


D'esta manera ho corrobora un estudi de la Unió Europea que explica que el continent ha viscut anomalies de calor de forma general\nLa calor ha sigut atípica en general a escala mundial este octubre | Pili Rius\nEl planeta se seguix calfant any a any i ja és habitual que hi haja rècords de calor o molts mesos amb temperatures per damunt de la mitjana. L’octubre d'este 2019, tampoc ha sigut una excepció i ha tornat a ser atípic pel que fa a l’ambient, arribant a ser el més càlid dels últims 40 anys a escala mundial.\nD'esta manera ho constata en un comunicat el ‘Copernicus Climate Change Service’ (CCCS) de la Unió Europea, que basa esta conclusió en la comparació de les dades actuals amb les de la mitjana de referència, extreta entre els anys 1981 i 2010. Segons el balanç, este mes ha sigut 0,69 graus més càlid del normal, convertint-se en l’octubre més càlid de tots.\nA nivell global, les temperatures van ser extremadament elevades en l’Àrtic, en l’est dels Estats Units i el Canadà, Orient Mitjà i gran part d’Àfrica i de Rússia. A més, també destaca l’ambient molt càlid per a l’època en el Brasil, sud d’Àfrica, oest i sud d’Austràlia i gran part de l’Antàrtida oriental.\nPel que fa a Europa, gran part del continent també ha registrat anomalies càlides, especialment en l’est i sud-est, mentres que també hi ha excepcions en zones del nord i nord-oest, a on els termòmetres han baixat per baix de la mitjana.\nMapa de les temperatures mitjanes registrades este octubre en tot el món | COPERNICUS CLIMATE CHANGE SERVICE/ECMWF\nExcepcions en la resta del planeta\nTal com ha passat en Europa, hi ha zones de la resta del planeta a on esta dada global de temperatures més elevades del normal no és representativa, ja que l’octubre ha segut més fred del normal. En concret, això ha passat en l’oest dels Estats Units i del Canadà, part de l’Àfrica tropical i l’Antàrtida.\nA més, també hi ha hagut registres inferiors en tots els principals oceans, incloent el Pacífic oriental tropical i el mar Weddell cobert pel gel. No obstant, l’aire en superfície damunt de la mar sí que va ser més càlid del normal, sobretot en els mars àrtics i antàrtics i en el nord-est de l’Oceà Pacífic.\n"Mercuri creuarà el Sol: la important cita astronòmica que arriba a València el dia 11" "El fred s’intensificarà durant les pròximes jornades"


Celebracions, música, comerç i ambientació per a la festa de Nadal i Reis de Meliana - Nou Horta\nCelebracions, música, comerç i ambientació per a la festa de Nadal i Reis de Meliana\nDimarts, 12 Desembre 2017 11:56\tEscrit per Redacció Publicat en Meliana-VAL Vist 434 vegades\nL’Ajuntament de Meliana, especialment la Regidoria de Festes, i l’Institut Municipal de Cultura (IMC) han preparat unes festes de Nadal i Reis ben ambientades i al voltant de diferents celebracions i tradicions, especialment la betlemística, la música nadalenca i el comerç local i de proximitat amb molta vida estos dies.\nAixí, la campanya organitzada per l’Insitut Municipal de Cultura, “12 desitjos per al 2018” ja es troba al carrer i servix per a felicitar les festes. La imatge de la rabossa, símbol del Premi de Literatura Infantil de Meliana (PLIM), acompanyada pels diferents desitjos, figura en els vidres i aparadors de fins a 56 comerços de Meliana i acompanyaran les compres d’estos dies. Una imatge que, a més, és el motiu de les targetes de felicitació de les dos institucions municipals. El dilluns 11 de desembre és l’encesa dels llums de Nadal de la plaça Major i es mostra la decoració de la façana de l’Ajuntament, de la plaça i de l’arbre de Nadal.\nPel que fa a les celebracions, enguany la Penya la Forca fa quaranta anys. Durant tot este temps ha organitzat el concurs de betlems. Del 15 al 17 de desembre tindran lloc diversos actes commemoratius. Un d’ells es farà coincidir, dissabte 16, amb el tradicional concert de Nadal, que enguany serà a càrrec de l’orquestra i la coral de l’Associació Amics de la Música i l’Orquestra de Plectre de Meliana. El diumenge 17 de desembre serà un dia molt intens amb la celebració, també, del Mercat de la Terra de Roca, el concert de música de l’Escola Kodàly i el dinar dels majors organitzat per la Unió de Jubilats i Pensionistes (UDP).\nEl comerç local al llarg d’estos dies de compres tindrà la campanya de promoció organitzada per l’Associació de Comerciants i Professional de Meliana (MAC), amb diferents sortejos i activitats d’ambientació, amb col·laboració amb l’Ajuntament. Especialment el 23 de desembre, que coincidirà a la vesprada amb la celebració de la 5a Sant Silvestre Solidària, carrera organitzada pel Club d’Atletisme de Meliana.\nEl dijous 4 de gener serà el lliurament del concurs de betlems. Prèviament, del 26 al 28 de desembre, el jurat visitarà tots els betlems. A més, s’ha elaborat un recorregut pels 10 betlems més monumentals del municipi, amb els corresponents horaris perquè puguen ser visitats. Finalment, el divendres 5 de gener serà la tradicional cavalcada de Reis, tant a Meliana com al nucli de Roca.\nModificat el Dimarts, 12 Desembre 2017 12:04\nPaterna edita el catàleg de Nadal per promocionar l’economia local\nMés de 2.000 persones participen en les oposicions per a la borsa de treball d'Alboraia\nEls comerços de Burjassot obriran les seues portes el 24 i el 31 de desembre al matí\nL'Ajuntament de Burjassot publica el calendari fiscal per a 2018\nBurjassot viu aquest dissabte el seu Dia Blanc\nMés en esta categoria: « Exposició del pessebre més gran la Comunitat Valenciana a Meliana\tS’aproven uns pressupostos de més de set milions d’euros per al 2018 a Meliana »


Emergència (Margalida Ramis)\n5 min. Activista ecologista i portaveu del GOB 29/09/2019 19:30\nL'atzar ha volgut que el gegant Thomas Cook fes fallida durant la Setmana mundial d'acció pel clima. El dilluns de la mateixa setmana que es convocava la primera vaga mundial pel clima amb milers de persones mobilitzades als carrers d'arreu el món. Algú pensaria que les coses comencen a col·locar-se, però malauradament ja s'encarregarà el sistema de "recol·locar-ho" a la seva manera. No caldrà esperar molt perquè un altre gegant empresarial ocupi el nínxol de mercat que ha deixat Thomas Cook, i ja veureu que això es produirà sense que faci falta la intervenció superheroica de cap estat al rescat de les empreses involucrades en la fallida -que no de les persones treballadores, alerta-, sinó que serà així per pura i simpla lògica economicista pròpia del capitalisme.\nEl que no té tan present és que aquesta afirmació requereix un matís important. Com diuen els companys de l' Asamblea Canaria por el Reparto de la Riqueza i que no em cans de repetir: tu no vius del turisme, el turisme viu de tu. Nosaltres no vivim gràcies al turisme, el turisme, representat per aquests grans monstres, viu a costa de nosaltres, del nostre territori i de les nostres vides (cada una, les concretes, les que tenen noms i llinatges).


La Romana acull la Trobada de les Valls del Vinalopó | Valencia Extra\nLa localitat de La Romana va acollir diumenge 5 de maig la Trobada d’Escoles en Valencià amb una gran participació dels centres de la comarca de les Valls del Vinalopó. Una despertà, a les 9.30 hores, iniciava les activitats amb el lema genèric “Som i serem paraules” per homenatjar al lexicògraf Francesc Ferrer i Pastor, a qui estan dedicades les trobades d’enguany.\nA les 10.00 hores s’iniciava la cercavila de la XXII edició de la Trobada amb la participació de les comunitats educatives i de les associacions locals, que han participat activament en la celebració de la festa per la llengua organitzada per la Coordinadora de Terres del Vinalopó d’Escola Valenciana, l’escola de la Romana i l’Ajuntament.\nLa presidenta de la coordinadora, Imma Garrigós, ha destacat la implicació de totes les entitats locals i centres educatius “en una comarca que es nota que té voluntat i espenta pel valencià, que treballa per normalitzar la nostra llengua i on es nota que s’aprecia el valencià”. “Som conscients que nosaltres hem de sumar sempre. La il·lusió compartida és el fruit del ferm compromís de defensa de les nostres tradicions. La llengua és el nostre patrimoni a més preuat i, com a tal, l’hem de protegir, l’hem d’estimar i també l’hem de fer créixer”.


Has buscat per Mutilació genital - 4 Resultats\nTags Àfrica, Circumcisió, Dona, Drets reproductius, Drets sexuals, Empoderament, Gènere, Mutilació genital\nWomen Make Movies és una organització artística multicultural, multiracial i sense ànim de lucre. Va néixer als anys 70 per facilitar la producció, distribució i promoció de documentals socials dirigits i produïts per dones. WMM ha treballat i treballa amb desenes d'organitzacions locals de dones a l'Àsia, l'Amèrica Llatina i l'Orient Mitjà. Avui en dia, WMM respresenta a més de 400 dones cineastes de tot el món i distribueix més de 500 documentals.\nTags Àfrica, Circumcisió, Dona, Drets reproductius, Drets sexuals, Gènere, Mutilació genital, VIH/Sida\nWRAP és una organització no governamental sense ànim de lucre que va néixer amb l'objectiu de sensibilitzar a la comunitat local sobre la violència de gènere i l'abús a menors d'edat. Ofereix atenció a dones i menors maltractats. Aquests serveis inclouen: allotjament, assessorament jurídic, atenció mèdica, suport psicològic, teràpia de parella, mediació, conciliació i reintegració a la comunitat.\nTags Àfrica, Dona, Drets reproductius, Medicina tradicional, Mutilació genital\nTags Àfrica, Dona, Drets reproductius, Mutilació genital, VIH/Sida


Reactivar l'exercici físic és passaport per a la salut - Royal\nReactivar l’exercici físic és passaport per a la salut\n“La motivació és el que et fa anar, i l’hàbit és el que et manté en marxa.” (Jim Ruyn)\nNo t’ha passat mai que tens mandra per fer exercici físic o no tens la suficient motivació? M’hi incloc: a l’hivern perquè fa fred, a l’estiu perquè fa calor, el dilluns perquè és el primer dia de la setmana, el divendres perquè és l’últim… Va arribar la COVID i ens va trencar la rutina.\nPer fi anem tornant a la normalitat, però, perquè ens costa tant reactivar la nostra rutina? Per mandra? Per falta de motivació? No assolir les expectatives que ens havíem proposat ens pot provocar un sentiment de frustració.\nReflexionem: “l’augment de l’exercici físic ens pot donar una vida més llarga i millorar la nostra salut. Ens ajuda a prevenir malalties del cor i molts altres problemes. A més a més, augmenta la força i ens dona energia i ens pot ajudar a reduir la tensió… (1)” Fins i tot, ens incrementa el benestar emocional: ENS FA SENTIR BÉ!\nPer això et presento una sèrie de consells i recomanacions perquè t’ajudin a reactivar la teva rutina d’exercici físic (2 i 3):\nPren-t’ho amb calma: és a dir, “sense pressa, però sense pausa”. Comença les dues primeres setmanes amb exercicis d’intensitat suau (estiraments, ioga, caminar…) i a partir d’aquí es pot introduir entrenament de resistència i exercicis aeròbics que se centrin en l’equilibri, la coordinació i força. El pas a exercicis més vigorosos s’ha de produir de forma gradual i lentament, per així evitar lesions.\nTingues paciència: el nostre cos és la nostra llar, per tant, tingues en compte que el progrés pot trigar més si s’ha experimentat una manca significativa de condicionament.\nEscolta les senyals del teu cos: has de prendre consciència del què et demana el cos, així com respectar el temps de descans.\nEstableix expectatives realistes: l’exercici és una inversió a llarg termini en la teva salut en general, cal evitar cercar resultats immediats. Per exemple, si el què vols és aprimar-te, i mantenir el teu pes, això implica constància, temps, dedicació, acompanyament professional i dur a terme una alimentació saludable i adaptada a les necessitats individuals.\nFes exercicis que t’agradin: troba l’exercici o activitat que et fa sentir ple o plena i desconnecta del teu dia a dia. I si encara no aconsegueixes la motivació suficient, prova de socialitzar, és a dir, apunta’t a activitats grupals dirigides o ves-hi amb algun amic/a, per donar-vos suport els uns als altres.\nCada any que comença entre els nostres propòsits mai falta el famós “aquest any vaig al gimnàs” o el típic “vull perdre 10 kg.”; doncs us animo a assolir el següent repte des d’avui mateix: “21 dies per crear un hàbit”, una teoria descrita el 1969 pel psicòleg Maxwell Maltz segons la qual si destinem 15 minuts al dia en el mateix moment i al mateix lloc aconseguim crear un nou hàbit que ens manté en marxa per assolir els nostres objectius. Si falles un sol dia, torna a començar. D’aquesta manera es genera un canvi perceptible en la persona.\nAgafa l’oportunitat de cuidar-te una mica cada dia! I quan notis que no pots més recorda: “superar-se cada dia és molt gratificant”. L’exercici s’ha d’entendre com un atribut al cor, per tant, ha de ser un estil de vida i no veure’l com un càstig o obligació.\nCoordinadora Royal Escola de Formació a Lleida\nGraduada en Ciències de l’Activitat Física i la Salut\nTécnica d’animació d’activitats físic-esportives\n1- Capdevila, L., Niñerola, J., &Pintanel, M. (2004). Motivació i activitat física: l’autoinspció de raons per a la pràctica de l’exercici físic (AMPEF). Revista de Psicologia de l’Esport, 13(1).\n2- Kryriacou, MD. (26 de maig de 2021). Tornar a fer exercici després de la COVID-19. Miami Orthopedics ¬ Sports Medicine Institute. Baptist Healt Soug Florida. https://baptisthealth.net/baptist-health-news/es/volviendo-al-ejercicio-despues-de-la-covid-19/\n3- Jiménez, M. G., Martínez, P., Miró, E., & Sánchez, A. I. (2008). Benestar psicològic i hàbits saludables: estan associats a la pràctica de l’exercici físic? Revista internacional de psicologia clínica i de la salut, 8(1), 185-202.