Canemàs: la cultura popular no pot ser una baldufa - Frontissa\nCanemàs: la cultura popular no pot ser una baldufa\nDilluns, 28 de març de 2022 - 10:24h\nDesconeixia el significat de la paraula Canemàs fins que vaig començar a treballar a l’ENS de l’Associacionisme Cultural Català i vaig tenir coneixement de la revista sobre pensament associatiu que edita la confederació. Un canemàs, recullo el significat del diccionari, «és la roba feta primitivament amb l’estopa del cànem, destinada a brodar-hi a sobre, molt clara de fils i de passades perquè formin una retícula que serveixi de brodat». Per extensió, el DIEC també defineix el mot com «allò que és la base sobre la qual es fa el desenvolupament d’alguna cosa».\nPenso que el nom és potent, bonic i adequat: sona amb força gràcies a tres síl·labes curtes que moren amb el terrabastall d’una vocal aguda (CA-NE-MÀS), apel·la a un concepte artesanal i etnològic, i expressa la voluntat de la publicació per fomentar la reflexió en els continguts de cultura popular. Una reflexió que desitja ser útil, tenir incidència social en el moviment associatiu, no ser publicada com a mer entreteniment d’una capelleta acadèmica o d’un grup tancat d’estudiosos. Canemàs vol oferir el punt d’encaix necessari entre els teòrics del patrimoni immaterial, els responsables federatius i els festers i activistes.\nPer potenciar aquestes sinergies fa dos anys la revista va crear els dossiers centrals, la publicació de cinc articles escrits per sengles autors (s’intenta que representatius de tota la geografia catalana) sobre una mateixa temàtica. L’últim monogràfic, dedicat a «Migracions, diversitat i cultura popular catalana», compta amb les peces de Nicolàs Barbieri, Marta Rovira-Martínez, Paquita Sanvicén, Jordi Moreras i l’aportació escrita a quatre mans per Mariona Lladonosa i Özgür Güneş.\nLa revista identifica les amenaces i alternatives de l’associacionisme cultural\nCanemàs intenta fer la funció de trencagel, és a dir tractar aquelles problemàtiques de l’associacionisme cultural que són molt importants, i malgrat això no desperten prou atenció. Una voluntat que es reflecteix, en el número 22, amb la disquisició humanística de Josep Santesmases a «L’associacionisme cultural i els números», en la qual el president de la Coordinadora de Centres d’Estudis de Parla Catalana exposa les dinàmiques (a vegades viciades) entre l’Administració i les entitats, i també en l’advertiment que l’activista lingüístic Xavier Dengra planteja a «La cultura popular és prou accessible digitalment?».\nLa revistatambé vol reflectir la veu dels col·lectius de cultura popular sense intermediaris. Per aquest motiu ofereix cròniques extenses dels congressos organitzats per les federacions d’àmbit nacional. En la darrera revista, els lectors poden llegir les reflexions que es van expressar en el II Congrés de Grups Amateurs de Teatre de Catalunya, i en el 2n Congrés de la Jota als territoris de parla catalana. Seguint la mateixa línia editorial, també s’hi publica un article de Josep Maeso —vocal de la Coordinadora de Trabucaires de Catalunya— sobre l’ús de la pólvora en contextos festius, i una entrevista a la gestora i músic Carol Duran, que fa poc més d’un any va assumir la direcció del Centre Artesà Tradicionàrius.\nEditem cada número amb molta estima, des del convenciment que la cultura no és una evasió de la realitat sinó una font d’enriquiment personal i construcció social i nacional\nEn paral·lel, Canemàs recorda contínuament les figures i esdeveniments històrics que han estat cabdals per consolidar la cultura popular catalana, que és el mateix que escriure senzillament la cultura catalana. Els aniversaris i anys commemoratius brinden una excusa perfecta per fer-ho. Així, durant l’any 2021 hem recordat la transcendència que ha tingut la folklorista Palmira Jaquetti, el mestre Joan Tomàs, el coreògraf Manuel Cubeles, i per fer referència també a una efemèride col·lectiva, el I Congrés de Cultura Popular i Tradicional (1981-82).\nUn comentari per acabar. Si hagués de definir Canemàs amb un d’aquells aforismes aparentment paradoxals que tant agraden als intel·lectuals, diria que és una mostra evident que la «contracultura és el motor de la cultura». Des del Consell de Redacció creiem en un concepte fort de la cultura, no desvinculada de l’oci i l’entreteniment, però tampoc sotmesa al seu jou. Amb voluntat de transcendència, no pas de consum efímer i banal. Editem cada número amb molta estima, des del convenciment que la cultura no és una evasió de la realitat sinó una font d’enriquiment personal i construcció social i nacional. També des de la convicció que és una bona eina per reivindicar la dignitat de la cultura popular com a objecte d’estudi. Contra l’adotzenament que promou la cultura de masses, dona veu a moltes persones que pensen i repensen sobre el patrimoni popular.\nEl tarannà contracultural de Canemàs radica en aquesta voluntat insubmisa i també en el format que la revista proposta als lectors. Totes les publicacions i organitzacions competim per l’economia de l’atenció, per destacar en un mar ingent d’estímuls i ser triats com el fast food de moda en el mercat de la comunicació. La lectura de Canemàs demana pausa, tranquil·litat, ser degustada amb calma i digerida lentament. L’associacionisme no pot ser una baldufa que gira molt ràpid però no es mou de lloc. Les entitats necessitem eines que ens diagnostiquin amenaces i proposin alternatives. Canemàs no és la brúixola que indica on hem de virar el timó, però sí el far que ens dona més visió panoràmica i confiança als tripulants per avançar.


La capital vol mantenir la Festa de la Primavera arran de l’èxit assolit - El Periòdic d'Andorra\nLa capital vol mantenir la Festa de la Primavera arran de l’èxit assolit\nEl bon temps porta multitud de famílies i canalla al Parc Central\nEl conjunt Taiko Enishi obre la Festa de la Primavera amb una actuació de tambor japonès, ahir. | Comú d\_'Andorra la Vella\nUn sol radiant i els cirerers del Parc Central en plena eclosió van convertir-se en l’escenari perfecte per acollir la primera Festa de la Primavera d’Andorra la Vella inspirada en la cultura japonesa i portar centenars de persones a gaudir dels diferents espectacles i activitats que s’hi havien programat. «La celebració ha estat tot un èxit i, vista l’acceptació, ja pensem a donar-li continuïtat», ahir va expressar en declaracions a aquest rotatiu la consellera de Promoció Turística i Comercial i Recursos Humans d’Andorra la Vella, Mònica Codina.\nMònica Codina: «La celebració ha estat tot un èxit i, vista l’acceptació que ha tingut, ja pensem a donar-li continuïtat»\nEl tret de sortida de la festivitat va donar-lo el conjunt Taiko Enishi amb una actuació de tambor japonès que ja va deixar captivat el públic assistent. Un públic que, en paraules de Codina, «era sobretot familiar i ple de canalla, però majoritàriament gent del país que venia a gaudir del dia que feia». A banda dels espectacles, els més petits anaven d’un cantó a l’altre per elegir entre la multitud de tallers: d’origami, de bonsais, de vestimenta de kimono, d’art somi-e i de maquillatge oriental, fet que els va permetre conèixer de ben a prop, i en molts casos per primera vegada, els trets més característics de la cultura japonesa. «Com que eren activitats majoritàriament desconegudes entre el públic andorrà, generaven encara més interès», va reconèixer la consellera.\nDe fet, ella que va estar-hi tot el matí i després va tornar-hi a la tarda, va destacar que la gent va sortir-ne «molt contenta». Malgrat detectar algunes possibles millores, com petits retocs en les carpes o la decoració, i restar encara a l’espera del balanç que es faci conjuntament amb l’empresa organitzadora, Event 3.0, Codina va defensar la continuïtat de la festivitat. «Tot i que dependrà de qui surti de les properes eleccions comunals», ja va alertar.\nAficionats de la fotografia\nLa Festa de la Primavera va omplir el Parc Central entre les 12.00 del migdia i les 20.00 del vespre. De tota manera, els aficionats de la fotografia tenien una cita en caure la nit. «Hem omplert el passeig del riu de fanals japonesos i també hem il·luminat els cirerers que hi ha a tocar del Parc Central per tal que els amants de la fotografia puguin reunir-s’hi al vespre i gaudir fotografiant aquest paisatge», va explicar Codina tot indicant que la decoració ja s’havia pogut veure la nit abans i seguiria durant la passada nit.


Què fem? - Collett Detectius\nEls nostres serveis d’investigació privada consistiran en la realització de les gestions que resultin necessàries per a l’obtenció i aportació, per compte de tercers legitimats, d’informació i proves sobre conductes o fets privats mitjançant:\nEfectuada per persones o per equips de vídeo vigilància, s’utilitzen per obtenir i aportar informació i proves en procediments judicials on cal demostrar un fet o una conducta que es dóna en un lloc concret. (Ex.: l’ús d’una vivenda, la conducta del servei domèstic, maltractaments, la conducta dels veïns, furts dins de negocis, la conducta dels treballadors a l’empresa, el contingut de reunions de directius, etc.)\nVigilàncies amb seguiment de persones\nS’utilitzen per obtenir i aportar informació i proves de fets o conductes que, una mateixa persona o grup de persones, duen a terme en diferents llocs. (Ex.: infidelitat de la parella, conducta dels fills, prostitució, ludopaties, alcoholisme, fidelitat de directius i comercials, baixes fingides, competència deslleial, etc.)\nPer tal de garantir l’èxit del seguiment, es poden utilitzar dispositius GPS que, un cop col·locats al vehicle vigilat, ens informen puntualment de la seva posició.\nFotografies, vídeo i càmeres ocultes\nAportem sempre fotografies i vídeo de tot el que succeeix relacionat amb la investigació, no només el fet principal. Així, acreditem la nostra feina i podem revisar els detalls més tard.\nSi el cas ho requereix, utilitzarem càmeres ocultes per obtenir so i imatges a l’interior de locals públics i llocs on cal garantir la discreció.\nLa bona qualitat de les imatges és una exigència en el moment d’aportar-les com a prova en un procediment judicial, per això, treballem amb imatges en alta definició (HD), tant en fotografia com en vídeo.\nComptem amb la col·laboració d’empreses habilitades per a la instal·lació de càmeres (CCTV).\nSegons quines siguin les necessitats d’informació del nostre client, s’ elaboren diferents tipus de dossiers personals o informes, recopilant informació de diferents fonts, que s’utilitzen per prendre decisions importants en diversos moments de la vida particular o empresarial.\nBancari: Entitats relacionades, comptes passius, fuites de capital, operacions encobertes.\nComercial: Relacions comercials a crèdit i ampliació del risc.\nLaboral i pre-laboral: Vida laboral, referèncias y conductes.\nMercantil: Activitat, òrgans socials, incidències judicials, dipòsits, informació estratègica.\nPatrimonial: Localització de béns a nivell nacional per a herències o embargaments.\nPre-judicial: Antecedents policials i judicials, crèdit morós, negociació de deutes.\nRegistral:Registre Civil, B.O.R.M.E., patents i marques, dominis d’ Internet.\nSolvència: Determinació de poder adquisitiu i status aparent, prediccions de risc.\nHerèncias: Últimes voluntats, determinació de parentiu, localització de familiars.\nVehicles: Relació de vehicles per titular (cotxes, motos, embarcacions i aeronaus).\nTelefònics: Determinació de titularitat, tràfic de trucades i SMS, whatsapp, números ocults.\nSón aquelles investigacions on s’utilitza bàsicament la tecnologia, degut a que és l’única manera de garantir un resultat satisfactori o bé quan la intervenció humana, donades les característiques del servei, és inviable.\nInstal·lació de càmeres ocultes CCTV: indicades per a la tele-vídeovigilància. Observi i enregistri tot el que succeeix a casa seva o a la seva empresa des de qualsevol lloc a través del seu ordinador, tableta o Smartphone.\nInstal·lació de càmeres dissuasòries: Indicades per a la prevenció de delictes i l’augment del rendiment laboral.\nDetecció d’escoltes telefòniques i ambientals: intimitat i seguretat en les seves converses privades.\nIntervencions telefòniques legals: enregistrament de converses per a ús judicial.\nSeguiment de persones, vehicles i mercaderies via GPS: sàpiga en tot moment on és.\nSoftware espia: determinació de l’ús del telèfon i Internet, informàtica forense, seguretat informàtica, cyber-investigació, “barridos” electrònics.\nDeterminació de paternitat i parentesc (ADN): genètica d’identificació humana i forense, 99,99% de fiabilitat.\nUn cop el client es posa en contacte amb nosaltres, es concerta una visita al despatx o al domicili, on aquest ens exposa la problemàtica del cas que després serà objecte d’un estudi de viabilitat..\nPressupost i inici de les investigacions\nEn aquesta professió cada cas ens planteja una estratègia diferent per a resoldre’l amb èxit i això comporta comptar amb diferents recursos, humans i tècnics, que evidentment, repercuteixen en el preu final. Els nostres honoraris es fixen segons la lògica de l’estratègia del servei, oferint-li diverses modalitats de contracte per ajustar-nos a les seves necessitats.\nUn cop acceptat el pressupost, el client aportarà la informació necessària per a l’ inici de les investigacions seguint el protocol establert per la Llei Orgànica 15/1999 de 13 de desembre de Protecció de Dades de Caràcter Personal i es procedirà a la formalització del contracte segons el que s’estableix a la Llei 5/2014 de 4 d’abril de Seguretat Privada i al Reglament que la desenvolupa.\nIniciades les investigacions i durant el transcurs de les mateixes, la comunicació amb el client és directe i constant, mantenint-lo informat en tot moment dels progressos en les nostres gestions.\nTotes les investigacions contractades finalitzaran amb el seu corresponent informe, on hi constaran totes les gestions fetes i les proves documentals obtingudes.\nEl contingut escrit de cada informe vindrà reforçat amb fotografíes i vídeos que, donades les característiques del cas, seràn obtingudes amb càmares ocultes en benefici d'una total discreció.\nA requeriment del client, el nostres informes es ratificaran davant els Tribunals de Justícia on som considerats, per jutges i magistrats, com a un testimoni qualificat o testimoni-pèrit.\nConsulti’ns de forma gratuïta i sense cap compromís, de dilluns a divendres de 09:00 a 13:00 i de 15:00 a 19:00. Truqui’ns també per concertar visites fora d’aquest horari i del despatx.\nVeure més informació de contacte.


Girona crea un espai web pioner a Catalunya per fer evident "la mecànica del terror" del primer franquisme a la ciutat | Llagostera Ràdio\nL'espai web inclou per primer cop els expedients digitalitzats d'aquells treballadors de l'Ajuntament a qui el franquisme va depurar i sancionar. / Foto: Xavier Pi (ACN)\nGirona crea un espai web pioner a Catalunya per fer evident "la mecànica del terror" del primer franquisme a la ciutat\n"Només hi ha una cosa pitjor que l'oblit. No saber que s'oblida". Aquesta cita de Xavier Antich presideix la nova pàgina web que el servei d'Arxius de l'Ajuntament de Girona ha posat avui en línia.\nPrecisament, el dia en què fa 79 anys que l'aviació italogermana, aliada dels franquistes, va llançar les darreres bombes damunt la ciutat. Quedaven tres dies perquè les tropes del Règim hi entressin i comencés la repressió.\nL'espai se centra en els primers anys del franquisme (abasta del 1939 al 1945) i segons explica el cap del servei d'Arxiu i Publicacions, Joan Boadas, és "una web per no oblidar el terror" i fer evident "la maquinària de la repressió" portada a terme per la dictadura. Per això, la pàgina agrupa els expedients digitalitzats dels judicis sumaríssims i dels afusellaments –fins a 510- que van tenir lloc al mur del cementiri de Girona.\nAquestes són dades que ja es coneixien, però com a novetat, ara s'entrecreuen per primera vegada. Així, per exemple, es pot saber el lloc de naixement i l'ofici dels qui van morir o el detall dels afusellaments que es van dur a terme cada dia.\n"Per exemple, aquell en què n'hi va haver més va ser el 28 de juliol del 39, quan es van executar 60 persones", ha concretat el cap de la Secció de Gestió Documental i Arxiu, Lluís-Esteve Casellas. I ha afegit: "També es pot veure com aquell any, el 15 de març, només hi va haver un sol afusellament; el de Carles Rahola, i això tampoc era casual".\nCom a novetat, la nova pàgina web inclou els expedients digitalitzats d'aquells treballadors de l'Ajuntament a qui el Règim va depurar i sancionar. L'any 1939, quan les tropes franquistes van entrar a la ciutat, al consistori hi treballaven 270 persones.\n"D'entrada, se les va obligar a jurar fidelitat i després tots ells van passar per les mans d'un jutge instructor, que va determinar si eren afectes o no al Règim", ha concretat la tècnica de l'Arxiu, Anna Gironella. Repassant els expedients, Gironella ha subratllat que es poden veure les "absurditats" que decantaven la balança cap a un o altre bàndol. "A alguns se'ls va sancionar simplement per haver posat als seus fills els noms de Llibert o Harmonia", ha concretat.\nEn total, es van sancionar 75 treballadors (70 homes i cinc dones), amb càstigs que van anar des dels tres mesos de suspensió de sou i feina fins a la pèrdua total dels drets. D'entrada, l'Arxiu ha bolcat a la pàgina aquests expedients i l'any que ve acabarà de fer el mateix amb la resta (és a dir, els dels treballadors que no van ser sancionats).\nGironella ha explicat que, sovint, quan es parla de depuració es pensa amb els mestres. "Ara, però, nosaltres posem a disposició dels investigadors allò que fa referència als treballadors municipals", ha concretat.\nL'alcaldessa de Girona, Marta Madrenas, ha explicat que oferir aquest recurs web a la ciutadania pren especial rellevància en el moment actual. "Diem que gestos de preservar la memòria com aquest ens han de servir per assegurar que això no torni a passar; però també és cert que, aquesta mateixa setmana, vivim clares mostres de repressió cap als diputats del Parlament amb la investidura i reinstauració del nostre president", ha dit Madrenas.\n"Per tant, allò que diem que no volem que ens torni a passar, ja ens està passant ara", hi ha afegit. L'alcaldessa també ha dit que, amb la documentació del web, es fa evident "com de cruel, repressora i extraordinàriament efectiva" va ser la "maquinària" del franquisme. I aquí, Madrenas també hi ha vist paral·lelismes amb els moments actuals que viu Catalunya.\nL'alcaldessa de Girona ha dit que el franquisme es va servir de la "burocràcia" i el "rigor tècnic" per vestir la repressió de "legalitat". "Això ens demostra la diferència entre allò que és legal i allò que és just, perquè avui dia ningú s'atreviria a dir que allò que es va viure durant el franquisme era just", ha subratllat Madrenas. "I en aquest sentit, aprenguem-ne de la història i, lamentablement, perquè això també ens serveixi per denunciar amb contundència el que estem vivint en el present", ha conclòs.\nMés en aquesta categoria: « Un acusat de maltractar la parella i agredir-la sexualment a Girona s'enfronta a 17 anys de presó\tLa Setmana dels Rahola a Girona abordarà el tractament mediàtic del procés sobiranista i els atemptats terroristes de Barcelona »


S’obre el termini per rebre les ofertes de treball del proper workshop a Roses — Ajuntament de Roses\nS’obre el termini per rebre les ofertes de treball del proper workshop a Roses\nS’obre el termini per rebre les ofertes de treball del proper workshop a Roses Els empresaris rosincs interessats a participar en el workshop 2015 que els departaments de Joventut i de Promoció Econòmica de l'Ajuntament de Roses organitzaran el 24 d'abril, poden presentar les seves ofertes de treball al CAR de Roses entre els propers 23 i 31 de març. Amb aquesta activitat, el consistori vol facilitar la contractació de joves amb edats compreses entre els 16 i els 30 anys de cares a la propera temporada d’estiu, concentrant en un mateix espai i dia oferta i demanda. http://www.roses.cat/noticies/s2019obre-el-termini-per-rebre-les-ofertes-de-treball-del-proper-workshop-a-roses-1 http://www.roses.cat/@@site-logo/escut.png\nEls empresaris rosincs interessats a participar en el workshop 2015 que els departaments de Joventut i de Promoció Econòmica de l'Ajuntament de Roses organitzaran el 24 d'abril, poden presentar les seves ofertes de treball al CAR de Roses entre els propers 23 i 31 de març. Amb aquesta activitat, el consistori vol facilitar la contractació de joves amb edats compreses entre els 16 i els 30 anys de cares a la propera temporada d’estiu, concentrant en un mateix espai i dia oferta i demanda.\n20/03/2015 10:30 - Departament de Comunicació i Premsa\nEl format “workshop” consisteix en la realització d’una roda d’entrevistes, concentrades en un dia i un espai concrets, durant les quals els empresaris poden conèixer personalment als demandants de feina i parlar amb ells sobre les tasques a desenvolupar, la durada dels contractes i les condicions de les ofertes, així com copsar de primera mà quines persones poden reunir un millor perfil per als llocs de treball disponibles.\nL’experiència ve avalada a Roses per l’èxit de les sessions organitzades durant les tres campanyes anteriors. L'any 2012 van participar en la convocatòria una setantena de joves que buscaven feina per a la temporada d’estiu, mentre que els llocs de treball ofertats van ser de 10. Per la seva banda, l'estiu 2013 es van rebre 129 currículums i van ser coberts un total de 17 llocs de treball. El passat estiu, el nombre de places cobertes va ser de també de 17, presentant-se a la convocatòria una setantena de joves.\nL'ajuntament està enviant circulars a empresaris i comerciants del municipi informant de la nova convocatòria. Els empresaris interessats a participar en aquesta iniciativa, poden adreçar-se al CAR Jove de Roses, ubicat al número 39 de la Gran Via Pau Casals (telèfon 972 15 08 88, correu electrònic: joventut@roses.cat), on poden presentar les seves ofertes i necessitats de personal.\nPosteriorment, entre el 7 i el 17 d'abril, serà el termini en què els joves d'entre 16 i 30 anys interessats a optar a algun dels llocs de treball ofertats, podran presentar també el seu currículum a les instal·lacions del CAR. La sessió de workshop pròpiament dita, on es realitzarà el torn d'entrevistes, tindrà lloc el dia 24 d'abril.\nConsulteu el díptic informatiu en el següent enllaç:


Tast a cegues 2 caves - MONTESQUIUS\nTast a cegues 2 caves\nVisita guiada a celler + tast a cegues 2 c.\nVisita un dels cellers més antics de Sant Sadurní d’Anoia i tasta amb els ulls tapats dos dels nostres caves Montesquius Reserva per intentar endevinar quin és més sec o dolç, quin és blanc i quin és rosat. Una experiència que posa a prova els nostres sentits i que fem encara més especial maridant els nostres caves Reserva Montesquius amb xips gourmet.\nEn aquesta visita guiada a les caves Montesquius, coneixem com des de la verema del raïm obtenim el primer vi base i com aquest, després de molt de temps, cuidat i elaborat d’una forma natural, es converteix en cava als túnels subterranis, cavats a mà fa gairebé 100 anys.\nJa a la nostra sala de tasts, degustem amb els ulls tapats dos dels nostres caves Montesquius Reserva. Es tracta d’un tast a cegues. Una experiència amb la qual, en tenir els ulls tapats amb antifaços, potenciem els nostres sentits tot posant èmfasi i centrant-nos en trobar les característiques que defineixen el cava, endinsant-nos en un món de sabors, aromes, bombolles i textures que et captivaran.\n*el celler pot canviar els productes en cas de no disponibilitat dels esmentats anteriorment.


Batlle, sobre els talls a la Meridiana: "Això és un abús"\nEl tinent d'alcalde de Seguretat de l'Ajuntament de Barcelona, Albert Batlle, ha qualificat d'"abús" els talls a la Meridiana que fa 128 dies consecutius que es produeixen per protestar contra la sentència del judici al procés. Batlle ha fet aquestes declaracions en una entrevista a TV3 després que s'hagi sabut que la Guàrdia Urbana ha enviat 4 peticions a la conselleria d'Interior per demanar que controli aquesta activitat.\nEl tinent d'alcalde ha matisat que no vol que es prohibeixi la protesta, sinó que "es condicioni". Segons Batlle, "la manifestació porta massa dies i això és un abús". En la mateixa línia ha opinat que "el dret a manifestació té uns límits que Interior no vol aplicar".\nAlbert Batlle s'ha queixat del conseller d'Interior, Miquel Buch, el qual assegura que no reacciona davant les seves queixes: "Buch em diu que la protesta de la Meridiana forma part del dret a manifestació, a mi que ningú em doni lliçons sobre què és el dret a manifestació", ha asseverat.\nEn la mateixa línia s'ha expressat el primer tinent d'alcalde de l'Ajuntament, Jaume Collboni: "Aquesta situació s'ha d'acabar". Segons Collboni, els talls a la Meridiana perjudiquen els "veïns i els comerciants".\nEl tinent d'alcaldia ha reconegut que el problema dels narcopisos del Raval està "enquistat", i ha opinat que cal una intervenció integral al barri. "Jo comprenc aquesta situació de neguit absolut que puguin tenir els veïns, i ens hi estem posant. És un problema que tenim enquistat al Raval i el que hem de fer és desenquistar-lo", ha constatat.\n"Tenim un problema al Raval, i no l'hem amagat mai". Així s'ha expressat Batlle sobre la situació dels narcopisos. Al seu parer, cal una intervenció integral com es va fer als anys 80, des del punt de vista d'habitatge, urbanístic i social, i no només policial. El tinent d'alcaldia ha indicat que Mossos i Guàrdia Urbana estan actuant de forma intensa, amb 19 entrades i 25 detencions durant el mes de gener, però ha remarcat que a vegades és difícil intervenir, perquè calen ordres judicials i no és tan ràpid i fàcil aconseguir-les.\nBatlle ha remarcat la intervenció de fa pocs dies a Príncep de Viana, i ha insistit que Mossos i Guàrdia Urbana estan "molt a sobre del tema". "En les últimes setmanes s'estan veient resultats, jo també demano una mica de confiança", ha afegit.\nEl tinent d'alcaldia de Seguretat ha relacionat l'increment de robatoris a l'interior de vehicles amb la problemàtica de la droga, perquè sovint es roben ulleres, ordinadors i altres objectes als pàrquings per després vendre'ls i pagar la dosi.\nla sentència La Guàrdia Urbana demana al Govern que aturi els talls de la Meridiana El Nacional


Noms alternatius: Business Tycoon Online\nNegocis en línia Tycoon - basat en el navegador estratègia econòmica, que no requereix d'un registre complicat. Business Tycoon complaure a tots els fans de simulyatrov econòmic i d'estratègia per torns, on cada interessos de demora només al seu enginy. Participar en un joc estàndard magnat dels negocis i no causarà dificultats, pensa en el teu sobrenom i deixar una adreça de correu electrònic, que amb seguretat es pot començar a guanyar el Sun City. # # # # La més alta posició social en el joc és la posició del diputat, l'acabat que es pot controlar tota l'economia de la ciutat. Però això requereix un pla clar per promoure el seu propi negoci. Tothom serà capaç de jugar magnat dels negocis i tenir èxit, això és el que serà el nivell d'èxit - que depèn de l'interès del jugador. Jocs de simulació de negocis definitivament per als amants d'estratègies clares.\nNegocis en línia Tycoon - basat en el navegador estratègia econòmica, que no requereix d'un registre complicat. Business Tycoon complaure a tots els fans de simulyatrov econòmic i d'estratègia per torns, on cada interessos de demora només al seu enginy. Participar en un joc estàndard magnat dels negocis i no causarà dificultats, pensa en el teu sobrenom i deixar una adreça de correu electrònic, que amb seguretat es pot començar a guanyar el Sun City. # # # # La més alta posició social en el joc és la posició del diputat, l'acabat que es pot controlar tota l'economia de la ciutat. Però això requereix un pla clar per promoure el seu propi negoci. Tothom serà capaç de jugar magnat dels negocis i tenir èxit, això és el que serà el nivell d'èxit - que depèn de l'interès del jugador. Jocs de simulació de negocis definitivament per als amants d'estratègies clares. Negocis en línia Tycoon - basat en el navegador estratègia econòmica, que no requereix d'un registre complicat. Business Tycoon complaure a tots els fans de simulyatrov econòmic i d'estratègia per torns, on cada interessos de demora només al seu enginy. Participar en un joc estàndard magnat dels negocis i no causarà dificultats, pensa en el teu sobrenom i deixar una adreça de correu electrònic, que amb seguretat es pot començar a guanyar el Sun City. Joc en línia magnat dels negocis - una de la simulació de negocis més simple i realista. Cada jugador tria en quina àrea va a treballar el seu personatge: - En els serveis, entreteniment, comerç o negoci dels restaurants. Qualsevol serà capaç de trobar alguna cosa per a tots en magnat dels negocis. Participa en el joc mostraran el seu enginy i el poder econòmic. El jugador pot anar a través d'un simple registre o de detall, deixant edat i regió de residència. Immediatament després de l'elecció del nom i el sexe del personatge, el Business Tycoon Joc en línia li donarà l'opció d'una secretària personal - aquí els desenvolupadors han intentat: 8 noies i 8 nois - per a tots els gustos i temperament. El seu assistent personal sempre estarà a la seva disposició a la ciutat del sol. Magnat de negocis - joc en línia per a les persones ambicioses. L'objectiu no és només crear una campanya reeixida i per guanyar negoci i convertir-se en el propietari d'aquesta empresa multinacional. Des del primer moment s'obre una petita botiga per seleccionar la zona i un lloc a la ciutat. No sigui sorprès per la selecció d'un lloc solitari per a la seva botiga o fàbrica en un parell d'hores, vostè pot notar un creixement al voltant de les empreses i corporacions - el món del joc és molt real. Depèn de vostè decidir com ràpidament per desenvolupar el seu negoci en magnat dels negocis. Pot i ha de jugar amb els amics, amb la finalitat d'assolir els objectius i construir un capital impressionant, el millor és unir-se a grups i sindicats. Jugar aBusiness Tycoon Online


Borussia Dortmund – Juvenil A: Debut amarg amb remuntada alemanya (2-1)\nEls culers, que s'havien avançat a la primera part amb un gol d'Igor, han acabat perdent en el primer partit de la fase de grups de la UEFA Youth League\n17 de set. 19\nDebut amarg per al Juvenil A. Els culers han perdut davant el Borussia Dortmund (2-1) en el primer partit de la fase de grups de la UEFA Youth League. Els de Víctor Valdés s'han avançat a l'inici amb un gol d'Igor, però els locals han acabat remuntant a la segona meitat per acabar enduent-se els tres punts.\nEl matx ha començat de la millor manera possible, i és que els culers s'han avançat al marcador als tres minuts de joc: Igor, amb una rematada de cap des de dins de l'àrea, ha anotat el primer gol del partit (0-1, min. 3). Amb el gol, els de Víctor Valdés s'han fet amb el domini de la pilota, i les ocasions han seguit arribant.\nNils i Konrad han estat els protagonistes de les primeres ocasions de perill, però sense fortuna en la definició. També Jandro Orellana, després d'una espectacular acció des de l'esquerra de Konrad, ha tingut l'opció d'anotar el segon, però la seva rematada ha marxat per damunt del travesser. Així doncs, el duel ha marxat al descans amb el 0-1 al marcador i tot per decidir a la segona.\nA la segona meitat, el tècnic blaugrana ha mogut fitxa i ha donat entrada a diversos jugadors, però ha estat el conjunt local qui ha aconseguit igualar el duel. Bona acció individual de Bakir i després d'un rebot dins l'àrea, Reyna ha anotat a porta buida (1-1, minut 60). Els alemanys han aprofitat el bon moment per seguir atacant i ha arribat el segon des del punt de penal: Raschl ha estat l'encarregat de llançar i anotar per col·locar el 2-1 (minut 68).\nAmb el gol, els alemanys han tingut opcions d'anotar el tercer, però Arnau Tenas ha salvat sota pals als culers. Tot i així, els barcelonistes han intentat reaccionar, i Orellana, amb un gran llançament des de la frontal, a punt ha estat d'aconseguir l'empat, però el porter Schönnenbeck ha desviat a corner de manera providencial. Finalment, derrota del Juvenil A en el primer partit de la Youth League davant d'un rival complicat que ha aconseguit remuntar.\nBorussia Dortmund, 2\nBorussia Dortmund: Schönnenbeck, Ferjani, Raschl, Bakir (Khadra, min. 65), Pherai (Schlüsselburg, min. 90), Reyna (Knauff, min. 90), Böhmer, Terzi (Semic, min. 45), Göckan, Moukoko (Fink, min. 81) i Gürpüz\nJuvenil A: Arnau Tenas, Igor (Sergi Rosanas, min. 46), Antonio Jesús, Mika, Arnau Solà (Jardí, min. 68), Álvaro Sanz, Nils (Balde, min. 46), Jandro, Gerard, Nico (Soldevilla, min. 84) i Konrad (Zakarías, min. 46).\nGols: 0-1, Igor (min. 3); 1-1, Reyna (min. 60) i 2-1, Raschl (min. 68).\nÀrbitre: Jørgen Burchardt.


Apartment Rovci 12 A.3 Slatine Croàcia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 468 allotjaments a Slatine.\nApartment Rovci 12 A.3\n-, Slatine, Slatine, Croàcia, 21224 - Veure al mapa\nMés informació sobre Apartment Rovci 12 A.3\nAl visitar Trogir, vosté es sentirà com a casa a Apartment Slatine 7, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Apartment Slatine 7 és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. L'hotel ofereix Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, habitació familiar, instal.lacions de barbacoa per garantir el més gran comfort possible als seus clients.\nL'ambient de Apartment Slatine 7 es reflexa en cada habitació. aire condicionat, balcó/terrassa, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable, nevera són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Apartment Slatine 7.\nCal abonar l’import total de la reserva abans de l’arribada. Interhome t'enviarà una confirmació amb tota la informació del pagament. Un cop hagin rebut el pagament, t'enviaran un e-mail amb les dades de l’establiment, com ara l’adreça i el lloc on has de recollir les claus. En arribar, cal abonar un dipòsit de 150 EUR per si hi ha desperfectes. Aquest dipòsit es reemborsarà el dia de sortida en funció de l'estat de l'allotjament.


Volta a la Serra de Busa | Engarrista\nLloc de sortida: Sant Andreu de la Mora, (Navès)\nDistància: 23,8 quilòmetres\nDesnivell positiu: 1.180 m. metres\nTemps aproximat: 6:45 h.\nProp de Sant Andreu de la Móra 00:00 00:00 0\nSant Lleïr de la Vall d'Ora 00:22 00:22 2,6\nCal Solà 00:16 00:38 3,6\nOrriols 00:33 01:12 5,3\nEscales 00:15 01:27 6,0\nBartolina 00:20 01:47 6,9\nCarena 00:23 02:10 8,0\nEl Cogul 00:33 02:42 9,6\nMirador Serrat de les Gralles 00:52 03:34 10,6\nPresó de Busa 00:13 03:46 11,5\nLa Vila 00:31 04:17 13,5\nCruïlla de pistes 00:22 04:39 14,1\nLes Collades 00:28 05:07 16,9\nSant Pere de Graudescales 00:33 05:39 19,1\nSant Lleïr de la Vall d'Ora 00:31 06:10 21,8\nProp Sant Andreu de la Móra 00:36 06:46 23,8\nTornem a Busa, una zona coneguda que ens agrada. Terreny solitari especialment aquesta època, tant que en tota la ruta no vam trobar ningú. Aquesta ruta ja l'havíem fet pràcticament igual fa poc més d'un any, amb petites variacions, però ens venia de gust tornar a aquesta zona tan agradable (Els Cingles de Busa, 15-11-2008). L'inici lògic de la ruta és a Sant Lleïr de la Vall d'Ora, però nosaltres sortim des de prop de Sant Andreu de la Mora per una qüestió logística. Per arribar a Sant Lleïr cal prendre la carretera de Berga a Solsona (C-26), i prop del Forn d'Aigua d'Ora cal prendre una pista asfaltada que remunta la vall fins arribar a Sant Lleïr. Fer aquest trajecte des de Berga és llarg, però hi ha una camí molt més ràpid per pista forestal des de l'Espunyola. Aquesta pista normalment està en bon estat, però amb el fang la cosa es complica. Vam poder arribar fins prop de Sant Andreu de la Móra, on vam començar la ruta, allargant l'itinerari prop d'una hora. Així doncs, la ruta lògica i recomanada surt de Sant Lleïr.\nBaixem per la pista força enfangada amb la Sílvia, caminant a bon ritme, ja que fa fresca i fa baixada. En vint minuts som a Sant Lleïr de la Vall d'Ora, un petit nucli de cases al voltant d'una petita església. Prop d'aquí va morir a finals del segle IX el comte català Guifré el Pilós en una batalla contra les tropes serraïnes. Un petit monument al peu de la carretera commemora aquesta efemèride, així com la llegenda posterior sobre l'origen de les 4 barres de la bandera catalana. Des de Sant Lleïr continuem uns metres per la pista que remunta el riu Aigua d'Ora fins a veure unes cases a l'altra banda. Ens hi dirigim tot creuant un petit pont. Passat el pont trobem el Molí del Solà i el voregem pel darrera. Passem per la segona casa, el Teixidor de la Vall d'Ora, i anem a buscar la tercera casa, una mica més elevada, Cal Solà. Al darrera d'aquesta casa de considerables dimensions marxa el camí que puja en tendència cap a l'esquerra. Trobem pals indicadors.\nAquest camí de bast va pujant de forma progressiva en direcció evident cap a la cinglera. Un cop sota el cingle el camí el voreja cap a l'esquerra, remuntant un primer gran esglaó pel Grau d'Orriols, un tram més dret del camí però sense cap complicació. Arribem a una pista i passem al costat de la casa d'Orriols, un balcó privilegiat, alçat sobre la Vall d'Ora. Passada la casa deixem la pista i prenem un camí cap a la dreta que va pujant. Al cap de poc trobem una cruïlla de camins amb un indicador que assenyala els dos possibles camins per enfilar a Busa: el de les Collades o el de les Escales. Seguim aquest segon cap a l'esquerra. Ens anem aproximant a la cinglera fins que arribem un punt on sembla que ja no es pugui continuar. Just en aquest punt hi ha una primera escala metàl·lica molt segura que permet superar un pas vertical. Després d'aquesta primera escala, hi ha un tram força dret amb esglaons que faciliten notablement el pas.\nPassat el divertit tram de l'escala, ens situem ja sobre la cinglera. A dalt trobem una senyera i un bon mirador cap al sud de la Vall d'Ora i cap als cingles de Taravil. La casa d'Orriols, per on hem passat fa una estona, la veiem molt per sota. Acabem d'arribar fins a dalt del Pla de Busa, que sorprèn precisament per l'extensió de les planures després de venir d'una zona tan accidentada. Caminem per pastures fins a passar al costat mateix de la gran casa de Bartolina, molt ben conservada. Prenem la pista al costat de la casa, i la seguim només uns metres, ja que aviat ens decantem cap a la dreta, començant a pujar progressivament per un camí que es veu des de lluny i que enfila cap a la carena. Seguim amunt per camí definit després de creuar una altra pista. Aquesta pista la utilitzarem més tard per tornar, de forma que l'itinerari té forma de 8, ja que en aquest punt hi passarem dues vegades. Veiem enfront nostre l'ermita de Sant Cristòfol, però no cal arribar-hi. Poc abans d'arribar a dalt de la carena el camí es desdibuixa, però és fàcil orientar-se, ja que és una zona oberta. Només cal acabar d'arribar al fil de la carena, i seguir-la cap a ponent (esquerra). Al cap de poc el camí es torna més definit.\nAquí comença potser el tram més interessant de la ruta. El camí segueix pel mateix fil de la cinglera, la qual es desploma molts metres per sota dels nostres peus cap als Bastets. Cap a la dreta contemplem en primer terme, i per sota de la nostra posició, la serra dels Bastets, amb les seves formes caòtiques. Més enllà el Cadí, el Pedraforca, la Serra del Verd, la Serra d'Ensija i els Rasos de Peguera. Mirant enfront anem veient una excel·lent panoràmica del Port del Comte, i més a prop el Santuari de Lord, amb el seu característic altiplà en forma de vaixell. Més a l'esquerra el Puig Sobirà i les roques de Canalda. Aquest tram de camí és un regal per als sentits. Es podria haver fet la ruta circular en comptes de fer-la en forma de 8, però llavors faríem tot aquest camí d'esquena, i val la pena caminar en direcció est-oest i gaudir d'aquest panorama excel·lent.\nSeguint la carena passem pel Cogul (1.526 m.), punt culminant de la Serra de Busa. Es tracta d'un morral que sobresurt de la carena, des d'on el cingle es despenja vertical cap als Bastets. El camí continua pel fil del cingle i comença a perdre alçada. Després d'una bona baixada lleugerament separada del cingle arribem al mirador del Serrat de les Gralles, on hi ha un llibre de registre i una taula guia que indica els llocs que es poden divisar des d'aquí. Seguint l'evident camí ens encarem cap al tram més occidental de la serra, el Capolatell conegut popularment com la Presó de Busa. La "presó" és un petit altiplà que es prolonga del gran altiplà de Busa, però separat d'aquest per un considerable esvoranc, que el fa inaccessible. Aquest petit altiplà està totalment enciglerat per totes bandes, de manera que l'única manera d'accedir-hi és a través d'un pont metàl·lic d'uns 15 metres que supera el barranc. Durant la guerra de la Independència (o del Francès) la zona de Busa va ser utilitzat com a campament militar, i l'altiplà del Capolatell s'utilitzà com a presó natural dels soldats napoleònics capturats. Hi ha moltes històries i llegendes sobre com vivien i sobretot com morien els soldats en aquesta presó a l'aire lliure. En aquesta zona hi ha un parell d'avencs de mida considerable, a l'entrada d'un dels quals es pot veure un dibuix al·legòric d'un dimoni.\nDesprés de contemplar l'esplèndida vista des de la punta del Capolatell (Sant Llorenç de Morunys, pantà de la Llosa del Cavall, Santuari de Lord, Port del Comte,...) tornem enrere pel mateix camí fins al mirador del Serrat de les Gralles. Allí prenem el camí principal que va plenejant cap al pla de Busa. Aviat es converteix en pista, i l'anem seguint durant una bona estona. Passem pel costat de la casa de la Vila, deshabitada. Passem enmig de camps i pastures per una zona plana i oberta. A la dreta, uns metres per sota, ens queda la casa del Rial, l'única habitada tot l'any a Busa, on hi ha un restaurant molt rústic i autèntic.\nSense acabar d'arribar al Rial seguim la pista, deixant també l'ermita de Sant Cristòfol uns metres per sobre. Arribats a una cruïlla molt evident de pistes prenem la que marxa cap a l'esquerra (est). La seguirem durant una bona estona, primer en pujada moderada i després de pla. Aquesta pista segueix la part més oriental de la serra de Busa fins arribar al Grau de les Collades, punt en què es decanta cap al nord i comença a baixar ràpidament. Un cop la pista canvia de vessant, la seguim encara uns metres més, fent dos revolts molt pronunciats abans d'arribar a les Collades, on hi ha una cruïlla de pistes. En aquesta cruïlla descartem les pistes que marxen a dreta i a esquerra i busquem un camí entremig de les dues, que tendeix cap a la dreta i comença a baixar. Anem baixant pel camí evident per zona boscosa i obaga. Més avall el camí circula per un tram força aeri, el Grau de Sant Pere, des d'on es veu el fons de la vall força metres per sota.\nFinalment el distret camí va a buscar la canal de Sant Pere i acaba d'arribar al peu mateix de la magnífica església de Sant Pere de Graudescales. Es tracta d'un edifici cruciforme amb cimbori i tres absis. Situada enmig d'un paisatge molt bonic, en una fondalada al peu del riu Aigua d'Ora entre la Serra de Busa i els cingles de Taravil, l'església està ben conservada gràcies a la restauració feta els anys 80. És l'unic edifici que resta d'un antic monestir benedictí, desaparegut molts segles enrere.\nDes de Sant Pere de Graudescales anem baixant per la pista que circula arran del riu, pel seu vessant dret. No creuem el pont, sinó que continuem per la pista de la dreta, pràcticament en desús, i per tant més tranquil·la que la del vessant esquerre. En pocs minuts més arribem de nou a la casa del Solà, on ja havíem passat hores abans. Desfem el camí ja conegut, passant de nou per Sant Lleïr i remuntant ara una bona pujada fins al punt d'inici.\nAquesta ruta permet fer-se una bona idea del que és la Serra de Busa, ja que la creua longitudinalment, anant pel fil del cingle i tornant pel pla. La pujada l'hem fet pel distret camí de les escales, i la tornada per la magnífica església de Sant Pere de Graudescales. Un recorregut llarg però molt complet i agraït. Una excursió del tot recomanable.


NuvoBarcelona s'alia amb Rimbo | NuvoBarcelona\nNuvoBarcelona s'alia amb Rimbo\nPer llegir els 2 articles sobre aquesta aliança:\nFeu clic aquí per llegir l'article de iniziar.com\nO si us plau, feu clic aquí per llegir el segon article a la pàgina d'l'Observatori Immobiliari\nNuvoBarcelona s'alia amb Rimbo per facilitar el lloguer sense fiança addicional\nRimbo tramita la garantia addicional dels lloguers i permet optimitzar la gestió de lloguers per a immobiliàries, oferint la major protecció en el mercat pels propietaris, i facilitar accessibilitat i seguretat als inquilins. La tecnologia pionera de Rimbo permet a NuvoBarcelona que els seus inquilins puguin pagar de manera online la quota d'entrada en lloc de la fiança addicional, donant pas a una major rapidesa i immediatesa.\nAquesta aliança és un fidel reflex de l'aposta de NuvoBarcelona per la digitalització de processos immobiliaris, una tendència cada vegada més en alça a causa del covid-19.\nAquest partnership comporta un triple benefici:\n-Per al propietari: El propietari guanya en seguretat, té més cobertura que amb la fiança addicional tradicional (ja que amb Rimbo obté fins a 2 mesos i mig) i a més s'assegura els pagaments (si l'inquilí deixa de ser solvent, Rimbo és qui paga per ell).\n-Per al llogater: L'inquilí no ha d'avançar un import que en molts casos no aconsegueix recuperar. Pot mudar-se ràpida i còmodament sense haver estalviat abans una suma tan important de diners. Paga una quota única reduïda o un pagament mensual i només pagaria la fiança addicional en cas que realment hi hagi un problema o desperfecte, i no abans.\n-Per NuvoBarcelona: ens permet llogar més ràpidament per què és més atractiu, tant per a inquilins com per a propietaris.\nLa idea de NuvoBarcelona i de Rimbo és fer el sector més honest i crear confiança. Al haver-hi una plataforma que intermèdia, tot es realitza amb més seguretat, per protegir cada part i intervenir, així com per evitar la morositat.\nA més, Rimbo va ser guardonada en la "Barcelona New Economy Week" com la startup més prometedora de el sector immobiliari a nivell estatal, utilitza tecnologies d'Open Banking que permet filtrar d'una manera molt ràpida i saber quina és la situació de solvència de l'inquilí.


Helena Bellod Blanes - Espailúdic\nHelena Bellod Blanesespailudic-admin2022-01-24T11:29:10+02:00\n“La teràpia consisteix a convertir el dolor en bellesa”.\n– Directora de lEscola Gestalt de Catalunya-Girona\n– Llicenciada en Psicologia Sanitària (núm. col·legiada: 18893)\n– Psicoterapeuta Gestalt.\n– Membre titular d’AETG\n– Tutora de grups de formació de Teràpia Gestalt.\n– Postgrau en Diagnòstic i Estratègies terapèutiques d’Intervenció a la Pràctica Gestàltica, amb Carmen Vázquez.\n– Curs “Self in motion” amb Ruella Frank (New York).\n– Formació en Psicopatologia Gestàltica (Algunes formes del patiment), Madrid.\n– Formació en bioenergètica, eines per al treball corporal.\n– Experiència professional amb gent amb discapacitat intel·lectual i física, psicòtics, trastorns de conducta i autistes.\n– Experiència professional amb adolescents.


Transword Translations | Preguntes freqüents (FAQ)\nEn quin format he d’enviar els meus arxius?jaume2018-12-27T17:25:58+01:00\nEn quin format he d’enviar els meus arxius?\nRebre els documents en format editable agilitza la tasca de traducció. No obstant això, acceptem i treballem amb tot tipus de formats.\nQuè s’ha de tenir en compte per elaborar un pressupost?jaume2018-12-27T17:23:43+01:00\nQuè s’ha de tenir en compte per elaborar un pressupost?\nA l’hora d’elaborar un pressupost, tenim en compte la combinació d’idiomes, el volum de text a traduir, l’especificitat i l’especialització del text, així com la urgència. A més, sempre intentem contemplar qualsevol requeriment que el nostre client pugui tenir.\nI en quin format els rebré?jaume2018-12-27T17:26:52+01:00\nI en quin format els rebré?\nPer definició, en aquell que sigui més convenient.\nQuin tipus de documents puc enviar a Transword Translations?jaume2018-12-27T17:28:02+01:00\nQuin tipus de documents puc enviar a Transword Translations?\nTreballem amb tot tipus de documents jurídics, econòmic-financers, tècnics, científics, comercials, productes audiovisuals, e-commerce, turístics, etc.\nEstaran segurs, els meus documents?jaume2018-12-27T17:28:37+01:00\nEstaran segurs, els meus documents?\nTractem cada document amb la màxima confidencialitat. Els nostres traductors es comprometen de forma legal a no revelar a tercers cap informació que provingui dels textos amb els quals treballen diàriament.\nPuc sol·licitar canvis després de l’entrega d’una traducció?jaume2018-12-27T17:29:07+01:00\nPuc sol·licitar canvis després de l’entrega d’una traducció?\nÉs clar que sí. Sempre estem oberts a possibles canvis que afectin el text traduït. El client, però, haurà de tenir en compte que, en alguns casos, els canvis sobre l’original podrien suposar despeses addicionals.\nQui s’encarrega de les traduccions a Transword Translations?jaume2018-12-27T17:29:32+01:00\nQui s’encarrega de les traduccions a Transword Translations?\nTotes les traduccions son dutes a terme pel nostre equip de professionals. A Transword Translations només treballem amb traductors nadius per assegurar la màxima qualitat a cada text.\nQuè és un traductor jurat?jaume2018-12-27T17:30:02+01:00\nUn traductor jurat és aquell que està capacitat per realitzar traduccions de documents oficials. A Transword Translations comptem amb traductors en possessió del títol de Traductor – Intèrpret Jurat que atorga el Ministeri d’Afers Exteriors i de Cooperació, segons estableix el Reial decret 2002/2009, del 23 de desembre, pel qual es modifica el Reglament de l’Oficina d’Interpretació de Llengües del Ministeri d’Afers Exteriors, aprovat pel Reial decret 2555/1977, del 27 d’agost.\n1. Si voleu mantenir una bona imatge\n2. Si heu de traduir un text legal\n3. Si busqueu precisió\n4. Si voleu una traducció sense interferències\n5. Si necessiteu traduir qualsevol tipus de text\nSi feu servir un sistema de traducció automàtica per traduir els textos que representen una imatge pública, és molt probable que aquests textos continguin errors i paraules mal traduïdes. Aquests errors incidiran de manera negativa a la vostra marca personal i, fins i tot, podrien fer que perdéssiu aquells clients més exigents.\nEls textos legals han de ser traduïts per traductors experts que coneguin la terminologia i que estiguin al dia de la legalitat vigent. Un error de traducció en un text legal, com un testament o una sentència, poden comportar implicacions legals serioses.\nSi voleu una traducció precisa i fidel a l’original, no la deixeu mai en mans d’un sistema de traducció automàtica. Cap sistema de traducció automàtica pot entendre i traduir els jocs de paraules, les frases fetes i les metàfores d’un idioma; això només ho pot la ment humana. Assegureu – vos d’encarregar les vostres traduccions a un equip de traductors professionals que cuidi cada detall al màxim.\nQuè vol dir sense interferències? Doncs que un sistema de traducció automàtica fa servir la llengua anglesa com a llengua pont, és a dir, per realitzar la traducció del rus a l’espanyol, el sistema de traducció automàtica passa primer el text per un filtre en llengua anglesa. Com a conseqüència, obtenim un text ple d’incongruències i de paraules sense sentit.\nEn definitiva, no feu servir mai un sistema de traducció automàtica per traduir un text que algú altre hagi de llegir, a part de vosaltres mateixos. Opteu per un servei de traducció de qualitat i, si heu de recórrer a internet, que sigui per buscar “Transword Translations” i sol·licitar un pressupost.


TIPUS: Vivienda Rural CAPACITAT: 12 LLOGUER: completa / habitacions\nSITUACIó: a població MASCOTES: consultar ACCéS MINUSVàLIDS: no\nCalefacció, Ximeneia, Mascotes (consultar), TV al salò, WIFI\nAparcament, Barbacoa, Jardí, Zona verda\nLa rectoria de Montclar és un ampli apartament, de 150m2, rehabilitat per allotjament rural. Té una capacitat de 2 fins a 12 persones.\nLa casa disposa de quatre habitacions, per dos, tres, quatre i fins a cinc persones. Dos banys complets, una sala d?estar amb llar de foc i una cuina totalment equipada. A més a més d'un jardí amb barbacoa.\nMontclar es un poble típic de montanya, amb les cases de pedra, i envoltat de naturalesa, a on podràn fer un passeig a peu o amb bicicleta, fent parada en alguna granja per veure els animals.\nA 40m. de l'allotjament hi ha un restaurant que fan menjar típic del Berguedà: " pèsols negres" y " blat de moro escairat".\nEs un poble molt tranquil, per desconectar de la rutina en un entorn rural.


La Forastera - Taíza Brito - Pàgina 8\nPublicat el 22 de maig de 2016\nEm vaig registrar encara al Brasil, l’any 2014, al nivell inicial, a la modalitat lliure, que és gratuïta i per als aprenents més autònoms (sense tutoria). De mica en mica, anava progressant en els estudis de la llengua fins que vaig creuar l’oceà Atlàntic i vaig arribar a Barcelona, l’any 2015. (més…)\nPublicat dins de General i etiquetada amb Parla.cat | Deixa un comentari\nNou terrabastall polític al Brasil\nL’opinió pública brasilera s’ha vist fortament trasbalsada després que la policia federal dugués l’ex-president Lula a declarar per presumpta participació en la trama de corrupció a la Petrobras, la companyia estatal de petroli (veure post anterior). Els fets provocaren la reacció airada dels militants del Partit dels Traballadors (PT), que als darrers mesos es trobaven amagats, en funció del gran nombre d’alts carrecs implicats en casos recents de corrupció i les constants manifestacions contra el govern de la també petista Dilma Rousseff.\nEl terrabastall polític d’ahir es va reflectir en diferents fronts: al carrer, amb manifestacions i aldarulls diversos; a intenet, amb espectaculars registres d’audiència a les xarxes socials, i als gabinets jurídics, amb acalorats debats entre magistrats i membres d’associacions de la Fiscalia Pública. (més…)\nOperació anti-corrupció al Brasil encalça Lula da Silva\nAquest matí, la policia brasilera ha dut a declarar coerctivament l’ex-president del Brasil Luis Inácio Lula da Silva per presumpta corrupció en el cas de la companyia estatal de petroli Petrobras. Després de quatre hores de declaracions Lula ha estat alliberat.\nL’interrogatori ha ocorregut a l’oficina de la Policia Federal a São Paulo, situada a l’aeroport de Congonhas, lluny del centre de la ciutat. Mentres, la policia entrava a la seva casa amb una ordre d’escorcoll. Lula da Silva està sent investigat en l’Operació Aletheia, que és el desdoblament d’una investigació anterior, anomenada Lava Jato, i que incriminà alts càrrecs del Partit dels Treballadors (PT).


El Grup de Ciutats Patrimoni de la Humanitat ha rebut el Premi Tàrraco 2020 per la seva tasca a favor el Patrimoni de Tarragona — Ajuntament de Tarragona\nEsteu aquí: Inici › Patrimoni › Notícies › Notícies 2020 › El Grup de Ciutats Patrimoni de la Humanitat ha rebut el Premi Tàrraco 2020 per la seva tasca a favor el Patrimoni de Tarragona\nEl Grup de Ciutats Patrimoni de la Humanitat ha rebut el Premi Tàrraco 2020 per la seva tasca a favor el Patrimoni de Tarragona\nEl saló de plens de l’Ajuntament de Tarragona ha acollit l’acte en què l’alcalde Pau Ricomà ha lliurat el guardó al president del Grup i alcalde d’Eivissa, Rafael Ruiz. Al Passeig Arqueològic s’ha descobert una placa commemorativa que el Grup ha lliurat a la ciutat pels 20 anys com a Patrimoni Mundial\nAquest divendres 4 de desembre, el Grup de Ciutats Patrimoni de la Humanitat d’Espanya (GCPHE) ha rebut el Premi Tàrraco en reconeixement a la seva tasca a favor del patrimoni de Tarragona. El president del GCPHE i alcalde d’Eivissa, Rafael Ruiz, ha rebut el guardó de mans de l’alcalde de Tarragona, Pau Ricomà, en un acte al saló de plens de l’Ajuntament que s’ha pogut seguir en directe a Tarragona Ràdio i a Youtube.\nLa visita institucional del president del GCPHE a Tarragona amb motiu de la concessió del Premi Tàrraco a l’entitat ha començat amb la recepció per part de l’alcalde de Tarragona i dels consellers de Patrimoni i de Turisme de l’Ajuntament de Tarragona, Hermán Pinedo i Cinta Pastó, a l’alcaldia. L’acte de lliurament del premi s’ha iniciat a les 12 h al saló de plens i ha comptat amb la intervenció dels dos alcaldes i del tinent d’alcalde de Patrimoni, Hermán Pinedo, i l’assistència dels portaveus de la corporació municipal. Finalment, la comitiva s’ha traslladat al Passeig Arqueològic per descobrir-hi una placa commemorativa que el GCPHE ha lliurat a la ciutat de Tarragona amb motiu del 20è aniversari de la declaració del conjunt arqueològic de Tàrraco com a Patrimoni Mundial per part de la Unesco.\nUna xarxa de ciutats per afrontar de forma comuna els reptes del present i del futur\nDurant l’acte de lliurament del Premi Tàrraco, l’alcalde de Tarragona, Pau Ricomà, ha fet un recorregut per la història de Tarragona com a Patrimoni Mundial i el que va significar per a la ciutat la declaració de l’any 2000, per destacar després la importància de ser una de les quinze úniques ciutats Patrimoni Mundial de l’Estat i l’única de Catalunya. “Formar part del Grup de Ciutats Patrimoni de la Humanitat –ha afegit- ens suposa una gran oportunitat i el reconeixement del Grup amb el Premi Tàrraco és una mostra d’amistat i de com, en qualsevol de les circumstàncies que puguem viure en el futur, la xarxa de treball i sobretot d’amistat entre ciutats s’ha de mantenir sempre”.\nSeguidament, el tinent d’alcalde de Patrimoni, Hermán Pinedo, ha llegit la glossa del premi, en què s’ha destacat el reconeixement a “la defensa del patrimoni històric i cultural de la ciutat de Tarragona mitjançant projectes i propostes comunes que han enriquit el nostre patrimoni; la promoció i la difusió del patrimoni històric de Tarragona; la contribució del Grup a la divulgació, l’accessibilitat i la sostenibilitat de les ciutats patrimoni amb noves estratègies comunes; i el paper fonamental que el Grup ha tingut durant la pandèmia, contribuint a l’activació i la recuperació de la nostra ciutat”.\nFinalment, el president del Grup de Ciutats Patrimoni de la Humanitat d’Espanya i alcalde d’Eivissa, Rafael Ruiz, ha volgut expressar l’honor que suposa per al Grup rebre aquesta distinció i ha destacat els projectes que s’han iniciat per fer front a la pandèmia, sobretot l’Observatori Turístic. Rafael Ruiz ha subratllat que “el Grup és una xarxa única, declarada d’interès públic per la seva trajectòria i que ens dona a les ciutats l’oportunitat de fer front, de manera comuna, a objectius i problemes que no són els mateixos a cada ciutat”. “És un orgull i un s’emociona quan, en un dia com el d’avui, l’Ajuntament de Tarragona reconeix la visió que van tenir els primers alcaldes que van fundar aquesta organització” ha conclòs Rafael Ruiz, abans de signar en el llibre d’honor de la ciutat.


sempre molt més lluny: Pic de Zerkanbide, 4a trobada dels "Caçafanstasmes"\nPic de Zerkanbide, 4a trobada dels "Caçafanstasmes"\nEl passat divendres, 7 de febrer, vaig emprendre un llarg viatge cap al País Basc-Francès. A part de la mala passada del googlemaps, que em va fer donar més tombs del compte, vaig arribar passades les onze del vespre al petit poble de Bidarray, on ja m'esperaven uns quants caçafantasmes al refugi que el club Aunamendi té en aquella localitat.\nDurant la nit, plou amb ganes i se sent el vent. Quan ens alcem, la cosa no està gaire millor. Però clar, estic envoltat de bascs que no veuen cap problema en sortir a fer muntanya amb aquesta meteorologia.\nAixí, poc després de les 9, ens fem la foto de grup, i després d'acomiadar-nos d'en Martín, que no es pot quedar, i de rebre en Luis, ens posem en marxa.\nL'objectiu és fer dos cims en una ruta circular, però el mal temps ens impedirà fer el segon (sí, sí, els vaig convèncer de no mullar-nos més!)\nAixí, amb ràfegues de vent, moments de Sol, i moments de núvols anem pujant per un camí clar i costerut que ens porta al que serà, finalment, el principal objectiu del dia, el pic de Zerkanbide, un cim de poc més de 600 metres d'alçada. Clar que el poble de Bidarray està a poc més de 100 metres d'alçada sobre el nivell del mar.\nUn cop al cim, i amb boniques vistes, el panorama es torna a tancar ràpidament i comença a ploure amb intensitat. Comencem a baixar per un altre camí, el camí dels frares fins a una pista. Allí desestimem anar al segon objectiu del dia. Però el Beñat, l'amfitrió, no en té prou i vol ensenyar-nos més coses. Seguim per la pista endinsant-nos per una preciosa vall amb una vegetació exuberant. La pluja és intensa a vegades, fet que provoca que arribem ben xops altre cop al refugi, on m'acomiado dels altres caçafantasmes per tornar cap a Lleida, ara per un camí més recte.\nCom a curiositat, i si no vaig equivocat, el pic de Zerkanbide va ser el meu cim número 500 (incloses repeticions a diversos cims)\nFotografia de grup: Només hi falten l'Alfredo i el Florian\nEl que seria el nostre objectiu: el pic de Zerkanbide\nSi hagués fet més bon temps, haguessim anat cap a aquella piràmide perfecta.\nFins i tot va fer bon temps\nJa vora el cim\nJa hi arribem\ni comença a aparèixer l'aigua\nAquella paret acull molts caus de diversos rapinyaires\nque et dóna sort si passes per dintre.\nPublicat per carles a 22:40


com eliminar el control parental a l'iPad de l'iPhone sense contrasenya - Desbloqueig D'iphone\nDe fet, hi ha algunes maneres de desactivar la funció de control parental del vostre iPhone, fins i tot quan no recordeu la contrasenya. Aquests mètodes no requereixen que introduïu la contrasenya i encara podeu desactivar els controls parentals al dispositiu iOS. A continuació s’explica el control parental quan els heu de desactivar i com podeu desactivar-los al vostre iPhone.\nQuè són els controls parentals a l'iPhone\nLa funció de control parental de l’iPhone es coneix com Screen Time i us permet fer molt més que simplement bloquejar llocs web al vostre dispositiu. Podeu utilitzar-lo per especificar temps d’inactivitat, permetre i bloquejar diverses aplicacions al telèfon, desactivar les modificacions de determinades opcions del sistema i especificar diverses restriccions de contingut. La funció inclou bàsicament tot el que necessiteu en una eina de control parental.\nTota la vostra configuració està protegida per una contrasenya que heu d'introduir cada vegada que vulgueu modificar les restriccions. Només en introduir la contrasenya correcta, l'aplicació us permetrà accedir a la configuració del temps de pantalla. També podeu canviar la vostra contrasenya Screen Time si algú ho ha descobert. També podeu configurar Time Screen per als membres de la vostra família i podeu controlar totes les seves restriccions des del vostre iPhone.\nQuan s’han d’eliminar els controls parentals d’un iPhone\nSi voleu desactivar els controls parentals al vostre iPhone, tindreu els vostres propis motius per fer-ho. En general, hi ha molts motius pels quals es pot voler desactivar els controls parentals als seus dispositius. Potser heu utilitzat aquesta funció durant massa temps al vostre iPhone i ja no la voleu? O potser no hi ha molta necessitat de la funció al dispositiu?\nUn dels motius habituals pels quals és possible que vulgueu desactivar els controls parentals a l'iPhone és que ja no teniu cap fill o algú que l'utilitzi. Si ningú no fa servir el vostre dispositiu, excepte vosaltres, no necessitareu controls parentals al vostre dispositiu i voldreu desactivar aquesta funció.\nL'altre motiu pot ser que la funció no funcioni tal com esperàveu i que causi més problemes dels que soluciona. En aquest cas, haureu de desactivar la funció perquè ja no us intervingui quan realitzeu les tasques habituals a l'iPhone. Això és rar, però és una cosa que cal saber per si alguna vegada ho experimenteu al telèfon.\nPer últim, pot ser que les funcions que esteu cercant no es trobin a l’aplicació de control parental del telèfon. És possible que cerqueu una funció específica, però és possible que no estigui disponible a l'aplicació. En aquest cas, és possible que vulgueu utilitzar algunes altres aplicacions per aplicar controls parentals al telèfon. Hi ha algunes bones aplicacions de control parental de tercers disponibles si no voleu utilitzar-ne una.\nSi heu pres la decisió final d’eliminar els controls parentals de l’iPhone, hi ha un parell de maneres de fer-ho al dispositiu. Depenent de si podeu recordar o no la vostra contrasenya de temps de pantalla, podeu utilitzar un mètode adequat per desactivar la funció al telèfon.\nMètode 1. Desactiveu els controls parentals restaurant l'iPhone amb iTunes\nEn un iPhone, una de les millors maneres de desactivar la funció de control parental és restaurar l’iPhone amb el Finder o l’iTunes. En restaurar el dispositiu iOS, es reinstal·la tot el sistema operatiu del telèfon. Amb aquesta instal·lació neta del sistema operatiu, la funció Screen Time es desactiva i la contrasenya també s’elimina.\nPas 2. Si rebeu una sol·licitud que us demana que confieu al vostre ordinador a l'iPhone, toqueu l'opció Confiar i això us permetrà interactuar amb el vostre dispositiu.\nPas 3. Si utilitzeu macOS Catalina o versions posteriors, inicieu l'aplicació Finder al vostre Mac. Si utilitzeu Windows o versions anteriors de macOS, inicieu l'aplicació iTunes a l'ordinador.\nPas 4. Quan l'aplicació s'obre a l'ordinador, cerqueu l'iPhone i feu-hi clic. A continuació, feu clic al botó que diu Restaurar iPhone per començar a restaurar el dispositiu.\nPas 5. Feu clic a Restaurar a la sol·licitud de la pantalla per començar a restaurar el dispositiu.\nConfirmeu la sol·licitud de restauració\nMètode 2. Elimineu els controls parentals amb una contrasenya\nSi podeu recordar la contrasenya de Screen Time, desactivar aquesta funció de control parental és molt més fàcil. Haureu d’introduir la contrasenya correcta per a la funció i, a continuació, tocar una opció de la pantalla següent que desactivarà la funció. Això no us farà perdre cap dada al vostre iPhone. A més, no perdreu cap de les vostres configuracions, ja que tot el que fa aquest mètode és desactivar el temps de pantalla al vostre iPhone i ja està.\nEl vostre iPhone no es restablirà ni res semblant. Continuarà funcionant tal com ho fa actualment, però només es desactivarà la funció de control parental. A continuació es detallen els passos sobre com es pot eliminar els controls parentals d’un iPhone quan es coneix la contrasenya.\nPas 1. Inicieu l'aplicació Configuració des del trampolí del vostre iPhone.\nPas 2. A la pantalla següent, toqueu l'opció que diu Temps de pantalla per accedir a la funció del dispositiu.\nAccediu a la funció de temps de pantalla\nPas 3. Desplaceu-vos fins a la pantalla següent i veureu una opció que diu Desactiva el temps de pantalla. Toqueu aquesta opció per desactivar la funció al vostre iPhone.\nDesactiva el temps de pantalla a l'iPhone\nPas 4. Us demanarà que introduïu la contrasenya per a la funció. Introduïu-lo i continueu.\nPas 5. Apareixerà un missatge a la pantalla per preguntar-vos si realment voleu desactivar la funció al telèfon. Toqueu l'opció Desactiva el temps de pantalla per desactivar la funció.\ninformació del sistema de futurmark\nAccepteu el missatge de desactivació\nMètode 3. Com eliminar els controls parentals a l'iPhone sense pèrdua de dades\nSi gairebé no recordeu la contrasenya dels vostres controls parentals a l'iPhone, podeu obtenir ajuda d'una aplicació de desbloqueig de tercers.AnyUnlock, com a desbloquejador professional de codis de contrasenya, proporciona una manera eficient d’ajudar-vos a desfer-vos dels controls parentals sense perdre dades, ja que oblideu els codis de contrasenya. A més de l’eliminació del control parental, també ofereix algunes solucions d’emissió de codis de contrasenya, com ara -\nIPS Nano LG\npassant per la pantalla bloquejadasense codis;\ndesbloqueig o recuperació de l’iAfina les contrasenyes de còpia de seguretat;\nfantàsticgestor de codis d'accésa l'iPhone;\nsuportDesxifratge de l'identificador d'Apple.\nEls passos següents són una manera ràpida i senzilla d’eliminar els controls parentals de l’iPhone sense que falti cap fitxer després que no hagueu recordat els codis d’entrada.\nPas 1. en un ordinador i engegueu-lo> connecteu l'iPhone a l'ordinador.\nCom desbloquejar els controls parentals mitjançant AnyUnlock - Pas 1\nPas 2. Feu clic al botóDescobrirper iniciar el viatge d’eliminació a AnyUnlock.\nCom desbloquejar els controls parentals mitjançant AnyUnlock - Pas 2\nPas 3. Bé, en aquest pas, AnyUnlock farà una còpia de seguretat del dispositiu en cas de pèrdua de dades.\nCom desbloquejar els controls parentals mitjançant AnyUnlock - Pas 3\nPas 4. Espereu una estona, podeu obtenir un iPhone sense control parental.\nCom desbloquejar els controls parentals mitjançant AnyUnlock: pas 4\nSi no recordeu la contrasenya Time Screen, podeu eliminar els controls parentals del vostre iPhone sense la contrasenya. Els mètodes anteriors us ajudaran a fer-ho i us haureu eliminat la configuració restrictiva del vostre telèfon. Com AnyUnloick funciona perfectament durant molt de temps, va rebre molts comentaris fantàstics a Google, per què no>


Altea és una festa contínua. Al llarg de l'any, cada partida homenatja al seu Patró i la participació d’alteans i visitants és multitudinària.\nAl febrer, són les Festes del Mig Any de Moros i Cristians i les del Crist de la Salut a Altea la Vella.\nAl juny arriben les de la Santíssima Trinitat, Sant Antoni i Sant Joan.\nAl juliol les Festes marineres en honor a Sant Pere i la Verge del Carme a les quals segueixen Sant Jaume en la Partida Cap Blanch i Santa Ana a Altea la Vella.\nLes de Sant Roc comencen a l’agost a les quals li segueixen Sant Llorenç, amb els espectaculars focs artificials " Castell de L'Olla", Sant Isidre i Sant Lluís.\nAl setembre són les de Sant Tomás i, com a colofó de l'estiu, el quart cap de setmana de Setembre, les Festes Patronals en honor al Crist del Sagrari, Sant Blai i Moros i Cristians.\nPer a acabar l'any, al desembre se celebren les de Santa Bàrbara en Sogai i la Puríssima a Altea La Vella.\tAño


Villa Hotel Del Sole Chiusi Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nDescompte a Villa Hotel Del Sole\nVeure tots els 54 allotjaments a Chiusi.\nVia Delle Rose 7 , Chiusi, Chiusi, Itàlia, 53043 - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Villa Hotel Del Sole\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Chiusi, Villa Hotel Del Sole és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nVilla Hotel Del Sole també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Chiusi. Recepció 24 hores, instal.lacions per a minusvàl.lids, restaurant, ascensor, bar són només algunes de les comoditats que fan que Villa Hotel Del Sole sigui diferent dels altres hotels de la ciutat.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb aire condicionat, calefacció, escriptori, mini bar, aparell de televisió a cada habitació. Les instal.lacions d'oci de l'hotel, que inclouen jardí estan dissenyades per escapar i relaxar-se. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Villa Hotel Del Sole és una selecció idònia per a la vostra estada a Chiusi.


Notes pel Dret a l’Anamnesi (o si no, matem-nos) | Esteve Miralles, escriptor\nVivim temps d’Integrisme. Vivim temps de màxima naturalització social de la retòrica dels chauvinismes, que és com dir de la retòrica prèvia –preparatòria– de l’Integrisme.\nLa retòrica bàsica de l’Integrisme consisteix a adherir-se a una gran Resposta convicent, i a convertir-la en resposta de totes les preguntes. I, per tant, subsidiàriament, en guia d’acció per a totes les situacions privades i públiques que haguem d’encarar. I, per tant, com a eix vertebrador de totes les relacions i interaccions humanes que mantindrem. I per a tothom (cregui o no en la gran Resposta).\nÉs igual el context de la relació. És igual l’edat o les característiques específiques de cada interlocutor. La gran Resposta convincent ha de regir tot el que facis: i ha de determinar qui són els teus i qui són –i no hi ha més posicions– els teus enemics.\nI, sobretot, determina qui ets tu: et dona una Identitat sòlida, predeterminada. Vull dir: exempta de negociació. Resolta sense necessitat de contrastar-la amb el món; i permanent.\nAquest és l’esquema. I, tot i que tingui uns orígens religiosos i reaccionaris, l’Integrisme s’ha fet transversal, i ha sigut capaç de parasitar qualsevol ‘ideologia’ i qualsevol causa política: fins i tot les justes, o les igualitàries, o les promotores de la llibertat individual.\nCom que la gran Resposta convincent és convincent, i ho és perquè ha sabut respondre una Pregunta de pes (la que sigui), ha de ser viscuda com a inqüestionable: l’Integrisme és antiintel·lectual, per descomptat. L’antiintel·lectualisme sospita de la Intel·ligència: i la veu, només, com una construcció de l’engany (que, per als integristes, és sinònim del dubte i de la reflexió oberta), un engany destinat –pensen– a ser una invitació a la desafecció dels adeptes a la gran Resposta.\nTot això ja és més o menys sabut. El que m’agradaria és centrar-me en l’àmbit de les relacions humanes, sobretot.\nPerquè l’Integrisme contribueix a sostenir un nivell alt d’hostilitat en les interaccions en què intervé. I crea, penso, un marc d’ansietat relacional que emmalalteix persones i relacions.\nJa convivim, penso, amb unes condicions d’alta ansietat –el poder empresarial inqüestionat, l’arbitrarietat dels polítics, la impossibilitat de traçar un futur personal comprensible, la dependència emocional de les xarxes i altres recompenses immediates, etc.– com per afegir-hi, a més, penso, una dinàmica horitzontal, entre iguals, que no és factible fora de l’ansietat.\nEm refereixo a la dinàmica estressant d’entrar en contacte. De començar una relació. Insisteixo: una relació entre iguals. (Les relacions jerarquitzades, les aparco en aquesta pensada.)\nSi ets un Integrista, i vius com un Integrista, l’inici d’una relació comporta un cert estrès, incrementat per les friccions amb el món del teu integrisme: però aquest inici (obert, ambigu per naturalesa) el simplificaràs per la força. Forçant sentits i percepcions, vull dir.\nDos integristes que es coneixen només s’han d’identificar com a membres de l’integrisme que sigui. I, un cop identificats –etiquetats– com a tals, queden establertes dues bases: 1) que l’Integrisme-que-sigui ha de ser acceptat o rebutjat en bloc, i 2) que aquella relació només es pot desenvolupar sobre l’acceptació plena (l’adhesió incondicional) o sobre el rebuig frontal (la declaració de guerra interpersonal) de la gran Resposta.\nÉs una pauta simple. I s’explica sola. I, per tant, és efectiva. I, per tant, convincent al cap de qualsevol idiota. (I tots som, fonamentalment, idiotes. No actuar com a tals ja és un plus optatiu, diria. Porta feina, i s’ha de voler fer, i s’ha de voler millorar.)\nPerò què passa amb els no integristes (o amb els antiintegristes)?…\nDoncs passa que quan topes amb un Integrista, se’t planteja una incomoditat, i un sentiment d’incomoditat i de pèrdua de temps. De desgast car. Els Integristes et deshumanitzen, i et fan sentir brut, i indefens.\nI no vull anar gaire més lluny del que diré ara, eh… Però: aquesta indefensió –ben sovint– prové de la constatació (o la sensació) de no disposar de temps ni d’espai mental habilitats per ser ben conegut.\nD’una banda, se t’exigeix que et presentis amb una etiqueta: o que acceptis l’etiqueta que, d’acord amb els esquemes fixos de la seva gran Resposta convincent, l’Integrista t’haurà adjudicat abans que facis o diguis res. (I, molt sovint, en funció de coses que no has pogut decidir sobre tu mateix: com l’edat, el sexe, el color de la pell, la llengua dels teus pares, les paraules usuals que uses, etc.)\nVet aquí el que vull dir: aquest és el camp de batalla. Evidentment, vull dir, el camp de batalla cultural dels que defensem una visió de la diferència que anomenem Pluralisme.\nI, en aquest camp de batalla, penso, cal batallar per la reivindicació del Dret a l’Anamnesi.\nEn termes mèdics metafòrics, en podríem dir el Dret de ser ben ‘diagnosticat’: escoltat, posat en context, rebut des d’un marc de confiança que caldrà anar verificant i ampliant (o restringint, si no me la guanyo).\nL’anamnesi, comunicativament, és aquella primera fase d’una interacció en què els interlocutors ens ajustem –comunicant– per entendre’ns millor. Identifiquem pautes de l’altre i mirem de fer identificables les nostres, amb la voluntat de generar un terreny comú: i ens donem un temps per corregir i matisar les identificacions que anem fent, i per acordar –tàcitament o explícitament– unes pautes per a la relació. Bàsicament: confiem que, com més comuniquem, més fàcil serà entendre’ns. Si el que volem és entendre’ns, esclar.\nTot el que es fa bé ara, en aquest primer moment, facilita la possibilitat real i el creixement posterior d’una relació.\nEn fi, dos desconeguts es troben i –amb habilitat i voluntat comunicatives– van acordant les llengües que usaran, el nivell de formalitat, la distància interpersonal, l’accessibilitat al contacte físic… i aniran delimitant l’abast de la confiança mútua: quins temes, quina implicació emocional, quin nivell d’incomoditat se’ls fa acceptable, etc.\nÉs molt important: en una pauta horitzontal –entre iguals– cap voluntat de cap interlocutor genera una obligació en l’altre interlocutor.\nL’horitzontalitat implica llibertat: i implica acceptació tolerant del conflicte comunicatiu, si es produeix.\nM’explico: un participant, en favor de la seva autoimatge, podria “demanar” ser tractat de vostè, o ser interpel·lat com a Pare o com a Germana, o el que sigui, però si l’altre participant entén que això no s’adiu a la seva autoimatge (o a la seva imatge de l’altre), té la llibertat d’adoptar aquestes opcions o de mantenir-ne d’altres, igual de respectuoses.\nEn una relació horitzontal, o hi ha llibertat d’elecció –i de negociació lliure– o no hi ha horitzontalitat.\nSi no hi ha llibertat d’elecció, la relació és vertical, o ha quedat verticalitzada.\nI torno a l’anamnesi: culturalment i socialment, sense Dret a l’Anamnesi –sense dret a un Temps, protegit, per a l’anamnesi–, l’horitzontalitat mor. Les relacions “simètriques”, per fer servir el concepte de Watzlawick, desapareixen.\nAquesta desaparició de la igualtat/llibertat comunicativa seria, sens dubte, la utopia relacional integrista!… Sí: l’Integrisme (qualsevol) aspira a una societat en què –sense excepció– totes les relacions humanes estiguin sotmeses a regles unívoques i inequívoques, i prèvies a cada relació. Prèvies, predeterminades. No decidibles pels interlocutors. Imposades per la gran Resposta (la que sigui).\nUn Integrista monolingüe, per exemple, no permetrà cap anamnesi de codi. Perquè és una qüestió, per a ell, prèvia a la interacció humana concreta que abordi.\n(Un excurs: per mi, la resposta a aquest integrisme lingüístic no és –com alguns proposen– contraimposar un altre idioma sempre i sense espai per a l’anamnesi. I no és la resposta, penso, perquè no combat la primera actitud, sinó que la reforça: i trasllada la relació –i el conflicte– a l’àmbit del poder coactiu de cada part. I, a la fi, i ja d’entrada, una altra nova relació deixa de ser horitzontal, i entre iguals, per esdevenir verticalitzada. És a dir: favorable al més poderós. Si es crea espai per a l’anamnesi, s’obriran algunes opcions –algunes ocasions– per al més feble. Si tot és lluita de poders, el més poderós guanya sempre: sobretot, perquè li legitimem el joc.)\nEi, si el resultat d’un procés d’anamnesi és que cal situar la relació en una lluita permanent pel poder en la relació, res a dir. És una possibilitat humana –relacional– existent.\nEl que plantejo és que aquest resultat no pot acceptar-se –no hauria de ser culturalment acceptable– sense haver intentat abans una anamnesi ben feta: el conflicte irresoluble no pot ser un punt de partida en una interacció. Perquè, si és així, la comunicació (la condició humana) mor.\nEl conflicte comunicatiu és consubstancial a la comunicació humana: però establir-lo i deixar-lo fixat abans de comunicar és una derrota del llenguatge. Contra el llenguatge; contra la intel·ligència. És devaluar la humanitat. És una dinàmica de deshumanització. De dissolució.\nSi, abans de començar a parlar, ja hem pres una decisió integral –o si la prenem, automatitzada, després del primer intercanvi–, molt probablement, és que actuem com a Integristes.\nI és possible que haguem perdut una oportunitat irrecuperable per generar una relació més satisfactòria. I un món amb més relacions satisfactòries: un món menys hostil, més vivible.\nPerquè, en fi, com a sumatori, el resultat social d’aquest esquema integrista serà una societat invivible. Ja ho és, en gran part.\nEvitar ocasions perdudes, en termes comunicatius, em sembla una bona política. I fer-ho en una societat oberta (com la nostra, en què no hi ha un sol codi que ho arbitri tot), encara més.\nI no entregar la comunicació humana –tota la relacionalitat humana– als poders no negociats i als prejudicis em sembla una missió de supervivència.\nCom a persones, o com a subjectes, deixar permanentment oberta la possibilitat de revisar i modificar les regles de cada joc comunicatiu –en lloc de batallar per imposar regles i més regles predeterminades i inamovibles, i per tant per consolidar més i més dinàmiques sectàries d’in-group/out-group– em sembla una prioritat política. Vull dir: de ciutadania que aspira a una quota de llibertat digna.\nEloy Fernández Porta (2021: Las aventuras de Genitalia y Normativa) ja ha assenyalat algunes pautes del que ell anomena el relacionalisme. Ell no ho desenvolupa així: però, a mi, em sembla que se’n podria dir Integrisme relacional, i no derraparia gaire.\nEll apunta que per a aquesta gent, diu: “Trazar comunidades a partir de vínculos oficializados y expuestos es el horizonte de la existencia.”\nI afegeix, sobre aquest “simplismo estratégico” amb què es pretén “constituir el sujeto”, això altre, diu: “cuanto más peculiar es un colectivo, cuanto más outsider, más manifiesto y necesario es un reglamento que lo diferencie.”\n(Vet aquí una reflexió pendent, i urgent.)\nÉs magistral com, al llibre, delata la paradoxa d’aquesta gent: com més ‘alliberada’ volen la seva identitat de grup, més la normativitzen i la reglamenten. Més la sotmeten a decisions no individuals. Predeterminades, dic jo; prèvies.\nExercir la ‘llibertat’ –la capacitat de singularització– sotmetent-se, com a individu, a regles relacionals és un comportament conegut, i de tradició sectària.\nVoler expandir aquestes regles, i convertir aquesta expansió en una missió identitària, fins i tot amb la coartada d’una causa justa (la coartada sempre ho és), potser no expandeix les regles concretes: però expandeix i legitima l’Integrisme.\nPerquè legitimen l’Integrisme com a regla de joc única per a tots els jocs. I per a totes les vegades que juguem: vaja, que hauríem d’estar jugant. Apostant. Fent intents oberts a la sorpresa (l’amistat, l’aprenentatge, la reflexió, el dubte, la comprensió).\nAspiro a combatre l’Integrisme, sí. Ho intento. Sobretot aquell Integrisme voraç que vampiritza idees d’esquerres (idees liberals radicals, vaja, llibertàries): perquè destrueix un patrimoni ideològic que ha costat molt d’erigir. I que, generalment, està mal institucionalitzat; o gens.\nI sí, és cert que no és fàcil identificar l’Integrisme. Però és una mica més factible, penso, identificar els integristes.\nPer exemple: l’integrista sol construir-se com a víctima identitària.\nÉs a dir: es construeix com a víctima pel que és, i no pel que li han fet.\nPerquè pot ser que quan es retira el debat i la lluita per la Justícia (personal, social, simbòlica) de l’àmbit dels fets avaluables, i es trasllada a l’àmbit de les identitats pètries, desenganyem-nos, tota possibilitat de justícia tendeixi a desaparèixer.\nI la Justícia desapareix, esclar, en favor dels ajusticiaments; que resulten més o menys tolerables conceptualment, en funció de la simpatia pel dolor simbòlic associat a cada identitat.\nPerò igualment abusius.\nLa sobreacceleració –agafo el concepte del gran Lluís Duch– genera una societat de relacions humanes de baixa qualitat.\nEm sembla que ja és hora que entenguem que el capitalisme desregulat genera, fonamentalment, això.\nI genera una de les causes d’ansietat social –d’infelicitat estructural– més esteses, que és la por de ser mal conegut, de no poder ser ben conegut, d’haver d’arrapar-se amb avidesa als entorns que actuen com a refugis de familiaritat: de llocs on ens sentim ben coneguts i valorats.\nAquests refugis poden ser la família, o l’església, o el partit, o el col·lectiu, o la penya futbolística, o el club d’intercanvi de parelles…\nArrapar-s’hi, per saber qui som (per estar sempre, i exclusivament, entre els-que-saben-qui-soc), sembla un símptoma d’emmalaltiment social. De desaparició de la societat com a tal.\nVet aquí: una societat –un entorn humà comprensible i compartible, i més amable que qualsevol tots-contra-tots– exigeix un Temps de qualitat per afrontar les diferències.\nI aquest Temps genera un Dret i un Deure: els de l’Anamnesi, els de l’ajustament entre diferents.\nDic, també, un Deure. Mutu, sí. I aquest deure genera una obligació, esclar: cal aprendre’n, cal practicar, cal esforçar-s’hi, cal saber-ne.\nPotser aquest és –hauria de ser– l’objectiu principal dels sistemes educatius en societats que es vulguin considerar democràtiques. En tot cas, és –hauria de ser– l’objectiu de qualsevol persona que no vulgui quedar semihumanitzada.\nMés temps. Més pluralisme. Més hermenèutica pluralista. Més anamnesi.\nJa està. Quatre ratlles espesses, o dotze apunts alçats i mal esbossats, per anar-hi rumiant.\nThis entry was posted on 3 Setembre 2021 by Esteve Miralles in General and tagged anamnesi, integrisme.


93.301.15.65 / 615817345\nCOCEMFE Barcelona dedica els seus esforços a promoure tot tipus d’estratègies i accions a favor de la defensa i millora de les condicions de vida de les persones amb diversitat funcional física per tal d’assolir la plena normalització de les persones amb discapacitat. Des de la seva creació, COCEMFE Barcelona ha estat capdavantera a l’hora de posar en marxa accions reivindicatives enfocades a millorar la qualitat de vida d’aquest col.lectiu. Tot i que l’àmbit d’actuació de la federació és local sempre ha treballat amb projecció global. Així, durant els seus quasi vint-i-cinc anys de vida sempre ha impulsat el treball col.laboratiu i la feina conjunta de totes les entitats que han format i en formen part. Gràcies a aquest s’han aconseguit nombrosos canvis i millores que han beneficiat a les persones amb discapacitat de tot l’Estat.\nPersona Contacte: Antoni Serratosa


El procés i la repressió revolucionen els partits | NacióDigital\nL'espai del PDECat debat l'encaix amb la Crida, ERC té els màxims dirigents a la presó i a l'exili, els comuns es troben en plena ebullició i el PP ha renovat els lideratges a Catalunya i a l'Estat\nper Oriol March / Sara González , 25 d'octubre de 2018 a les 21:04 |\nLa pancarta a favor de la llibertat dels presos i exiliats al Palau de la Generalitat | Adrià Costa\nSi es repassen les imatges del Parlament el dia de la declaració de la independència, emergeix una evidència: els efectes del procés i de la repressió de l'Estat han sacsejat les cúpules de bona part de les formacions polítiques del país. Només el PSC de Miquel Iceta i Inés Arrimadas i Cs, que lideren l'oposició després de guanyar les eleccions del 21-D, semblen estables ja. La presó i l'exili han fet que la configuració de l'actual Govern no contingui cap dels consellers i conselleres que van dirigir el país cap a l'1-O i la proclamació de la República, i també han condicionat la configuració orgànica dels partits.\nAquesta és la situació interna de cada formació un any després del 27-O.\nCarles Puigdemont, en un missatge enregistrat difós davant l'assemblea del PDECat Foto: Adrià Costa\nEl PDECat va arribar al 27-O immers en un fort debat intern sobre si el millor era declarar la independència o bé anar a eleccions. Puigdemont va acabar sent partidari d'aquesta última opció -també defensada per Artur Mas, Marta Pascal i Santi Vila-, però la manca de garanties sobre la retirada del 155 va derivar en la proclamació de la República. La formació hereva de CDC era partidària de bastir una llista unitària amb el president a l'exili com a cap de cartell, però finalment va emparar la creació d'una candidatura més enllà de les sigles pròpies sota el nom de Junts per Catalunya (JxCat), una marca registrada pel PDECat. Puigdemont la va omplir d'independents afins i el partit hi va aportar els drets electorals i econòmics i també el suport logístic. La cohabitació entre tots els espais sorgits de l'antiga Convergència s'han acabat d'enterbolir amb la Crida Nacional per la República, impulsada pel president a l'exili, Jordi Sànchez i Quim Torra, aquest últim un dels independents que integrava JxCat. Pel camí, Marta Pascal va abandonar la coordinació general del PDECat per la manca de sintonia amb Puigdemont i la pressió dels crítics, alineats amb el president a l'exili.\nMarta Rovira, a l'acte central d'ERC en la campanya del 21-D Foto: Adrià Costa\nOriol Junqueras, a diferència de Puigdemont i mig Govern, va decidir quedar-se a Catalunya i, després de la querella de la Fiscalia General de l'Estat, anar a declarar davant l'Audiència Nacional. Porta empresonat des del 2 de novembre del 2017, però segueix exercint el lideratge polític i moral d'ERC des de Lledoners. Marta Rovira va assumir el comandament públic camí de les eleccions del 21 de desembre, però el perill -palpable- d'anar a la presó per ordre del jutge Pablo Llarena la va dur a emprendre el camí cap a l'exili suís. Rovira va reaparèixer fa unes setmanes en un consell nacional d'ERC i la setmana passada es va reunir amb Torra, i anirà recuperant la veu per participar en assumptes de primer nivell polític. Pere Aragonès, vicepresident del Govern, s'ha convertit en l'home fort del partit al costat de Roger Torrent, president del Parlament, la portaveu Marta Vilalta i Sergi Sabrià, cap de files a la cambra catalana. L'executiva s'ha reorganitzat per adaptar-se als nous temps.\nUn cartell de suport a Anna Gabriel, a Manlleu Foto: Adrià Costa\nLa CUP té com a norma renovar bona part del grup parlamentari cada vegada que hi ha una convocatòria electoral, de manera que els canvis són més freqüents que en la resta de formacions. Els puntals de l'anterior legislatura -Benet Salellas, Anna Gabriel, Gabriela Serra- no van repetir a les llistes, però sí que ho va fer Carles Riera com a candidat. Mireia Boya va ser cap de cartell per Lleida, però no va aconseguir entrar al Parlament. Ella va ser una de les que va anar a declarar davant del Tribunal Suprem en la causa per l'1-O, una cita que Gabriel va descartar per emprendre una nova etapa a Suïssa. Al febrer, en ple debat sobre el futur de la legislatura, la CUP va renovar el secretariat nacional, en el qual van entrar diversos exdiputats. Els anticapitalistes tenen ara quatre representants al Parlament, sis menys que en l'anterior legislatura.\nXavier Domènech i Ada Colau, a l'assembela fundacional de Vall d'Hebron Foto: Un país en comú\nCatalunya en Comú feia només set mesos que s'havia creat quan l'independentisme va proclamar la República al Parlament. Va ser la seva antecessora, Catalunya Sí que es Pot, qui enmig d'una batalla a cor obert entre Joan Coscubiela i Albano Dante Fachin van fer front a la DUI amb la ja icònica imatge del dirigent ecosocialista ensenyant el seu vot en contra. Tot plegat, mentre els comuns s'havien implicat en l'1-O, que entenia com a "mobilització, i el 3-O. Les eleccions del 21-D van servir per passar pàgina a Catalunya Sí que es Pot, però Catalunya en Comú Podem tampoc ha pogut evitar que les tensions pel procés passin factura interna. Els resultats van ser nefastos -8 diputats, tres menys que els seus antecessors-, però Xavier Domènech va estampar un nou segell dels comuns al Parlament fent pinya amb els independentistes en el front antirepressiu i defensant el referèndum acordat però rebutjant la via unilateral. Finalment, però, les tensions internes han esclatat. La renúncia de Domènech un cop Ada Colau i ICV es van fer amb la direcció del partit ha derivat en un pols de la portaveu Elisenda Alamany i dels sobiranistes crítics a la direcció de Catalunya en Comú, una crisi que encara està en ple transcurs de les conseqüències.\nInés Arrimadas al debat de política general Foto: Adrià Costa\nCiutadans va aconseguir aglutinar bona part del vot espanyolista en les eleccions del 21 de desembre, marcades pels efectes de l'1-O i del 21-D. Van superar amb solvència el milió de vots i van deixar JxCat i ERC com a segona i tercera força, respectivament. Malgrat això, els d'Inés Arrimadas van ser incapaços de formar Govern -no sumaven amb el PSC i el PP, que estaven disposats a investir la candidata del partit taronja- i en van culpar la llei electoral. Ciutadans ha abonat l'estratègia de la confrontació a Catalunya i també a l'Estat, especialment des del triomf d'una moció de censura que va dur Pedro Sánchez a la Moncloa i va truncar les aspiracions d'Albert Rivera. Arrimadas no s'ha volgut reunir amb Torra pel llaç groc que hi ha a Palau i, mentre acusa l'independentisme de parlar exclusivament del procés, converteix el procés en el centre de tots els seus discursos al Parlament.\nMiquel Iceta i Pedro Sánchez, durant un acte de campanya Foto: Flickr PSC\nSi hi ha un partit que en el darrer any no ha patit pràcticament turbulències organitzatives aquest és el PSC, on Miquel Iceta segueix sent el líder indiscutible. El partit sí que ha experimentat, però, un canvi d'actitud arran de l'aterratge de Pedro Sánchez a la Moncloa. Després d'haver format part del trident constitucionalista que va impulsar el 155, els resultats a les eleccions del 21-D no van ser els esperats. Malgrat l'aliança amb Units per Avançar, liderat per l'exdirigent d'Unió Ramon Espadaler, només van aconseguir augmentar un diputat -de 16 a 17- quan les expectatives eren més altes. Amb el gir copernicà experimentat en la política espanyola arran de la moció de censura que ha retornat el PSOE al govern, el paper del PSC ha cotitzat a l'alça i els d'Iceta esperen recollir els fruits de l'efecte Sánchez. Ara, són el principal interlocutor del govern espanyol a Catalunya. Els socialistes catalans s'han desmarcat del discurs agre de Ciutadans i PP contra l'independentisme i s'erigeixen en els garants del diàleg mentre censuren l'estratègia del Govern de Torra i són taxatius a l'hora de rebutjar un referèndum acordat. Sí consideren, però, que l'empresonament dels dirigents independentistes és "desproporcionat" i que l'acusació per rebel·lió és difícil de sostenir. Entre bambolines són conscients que la situació d'excepcionalitat obstaculitza l'entesa que el govern de Sánchez necessita amb els independentistes per seguir a la Moncloa.\nXavier García Albiol, Andrea Levy i Santi Rodríguez, a l'hemicicle del Parlament Foto: Josep Maria Montaner\nMalgrat haver impulsat el 155, el PP va patir per no desaparèixer del mapa en les eleccions del 21-D. Amb quatre diputats -32 menys que Ciutadans, set menys que en l'anterior legislatura-, el lideratge de Xavier García Albiol va quedar tocat de mort. En un congrés extraordinari al novembre, l'exalcalde de Badalona serà substituït per Alejandro Fernández, portaveu parlamentari dels populars. La pèrdua del poder a l'Estat també va precipitar canvis al carrer Génova, ara ocupat per Pablo Casado després d'un congrés que va evidenciar les pugnes internes larvades en l'etapa de Mariano Rajoy.\nImperdibles, Política, Pablo Casado, Oriol Junqueras, Quim Torra, Marta Rivera, Carles Puigdemont, CUP, Catalunya en Comú Podem, Ciutadans, PP, procés català, PDECat, ERC, Junts per Catalunya, PSC, Marta Pascal, Xavier García Albiol, Anna Gabriel, David Bonvehí, Xavier Domènech