Castell de l'Hortal\nCarretera asfaltada 2 km de Llers a Terrades, seguir pista forestal a la dreta durant 400 m\n972 52 80 20\nEl castell d’Hortal – anomenat d’Ordal en documents medievals- es troba a poc més d’un km. a ponent de la vila de Llers, no gaire lluny i, a la dreta de la carretera d’Albanyà prop del mas de l’Estela. En aquest indret hi ha una font on neix un torrent – el barranc de l’Hortal- i forma una minsa vall on s’esglaonen les feixes de conreu.\nDel castell d’Hortal encara en queden restes prou notables. Era una fortalesa de planta molt simple, esquemàtica: una torre envoltada per un recinte murat. Aquest recinte afectava una planta rectangular molt imperfecta degut a les irregularitat del terreny. El petit planell on es troba emplaçat el castell és acinglerat al nord i a llevant, sobre el curs del torrent.\nLes restes del castell de l'Hortal, anomenat també Ordal en documents antics, es troben a poc més d'un quilòmetre a ponent de la vila de Llers, prop del mas de l'Estela, al cim d'un petit planell. A pocs metres del castell hi ha una font on neix un torrent - el barranc de l'Hortal - formant una minsa vall. El castell de l'Hortal antigament era una fortalesa de planta rectangular molt simple, adaptada a les irregularitats del terreny, amb una torre de planta circular envoltada per un recinte emmurallat. Les restes que es poden visitar en l'actualitat daten dels segles XIII-XIV, malgrat que hi ha notícies del castell de l'Hortal que es remunten fins l'any 1099, quan Dalmau Berenguer de Quermançó va lliurar la fortalesa al comte Bernat II de Besalú.


Història de Sant Pere Pescador | Sant Pere Pescador\nEts aquíHistòria de Sant Pere Pescador\nLa primera notícia escrita la troben en dos documents de l’any 913 en què el lloc apareix esmentat com a Villa Militiano. Els pergamins relaten un judici entre el comte d’Empúries i la comunitat de Vilamacolum, entre els límits d’aquesta darrera parròquia hi apareix l’esmentada denominació, que es continuà utilitzant acompanyada de Sancto Petro, fins a final del segle XI. El 1060 s’enregistra per primera vegada acompanyada de Piscatoris. Per a distingir-la del monestir de Sant Pere de Rodes, el qual tenia moltes possessions al terme de Sant Pere Pescador.\nEl primer poblament s’organitzà entorn de l’antiga església romànica. Aquest recinte, que fou fortificat, es conegué com el castell i posteriorment com la força o el fort. La muralla es bastí simultàniament a la construcció del castell, i comptava amb tres portals. Les primeres dades escrites on apareixen referències del castell daten del segle XII, aleshores es trobava sota el domini del comte del Rosselló. A partir de l’any 1310 i arran del casament entre Elionor de Requesens i Ponç de Caramany, els Caramany es convertiren en senyors directes del lloc, i hi establiren la seva residència. A partir d’aleshores, aquesta nissaga anà augmentant les propietats dins el terme. El 1370 van comprar un alberg i un pati al interior de la Força que es convertiria posteriorment en la casa pairal de la família. Comptaven també amb uns quants masos i heretats que els hi proporcionaven unes rendes immillorables.\nA partir del segle XIV un important augment demogràfic va comportar l’expansió de la població fora les muralles del fort, en direcció nord ,conformant el que posteriorment es coneixeria com el barri de la Vilademont i en direcció sud, el barri de la Viladevall, el qual s’estenia fins el riu. L’eixample fou encerclat per una nova muralla de forma més o menys el•líptica, amb cinc portes d’accés que permetien entrar i sortir de la vila per les principals vies de comunicació. Dins el nou recinte es trobava la plaça major, que es convertí en el centre neuràlgic i comercial de la població: hi havia la carnisseria pública i es duien a terme les subhastes per arrendar els bens del comú.\nNo obstant això, el principal edifici institucional i públic de la vila, la Universitat o Casa del comú, es trobava ubicat a tocar les muralles més antigues, és a dir al Fort, al costat del portal de Santa Maria.\nEl municipi patí, al llarg de la història, diferents episodis de calamitats com ara les greus inundacions de 1421 i la de 1740 que provocà el canvi de recorregut del riu Fluvià i les diferents epidèmies, com la de la pesta de 1650. Tot i això, a partir del segle XVIII hi hagué un important increment demogràfic causat per l’augment de la natalitat i per l’expansió agrària afavorida pel conreu de noves terres. Però, a final del segle XIX una nova epidèmia arrasaria el municipi sobretot pel que fa a la població infantil, fou la verola. Només l’any 1871 es comptabilitzaren un centenar de víctimes. A partir de 1900, la població patí una lleu remuntada, als anys seixanta l’augment fou considerable arran de l’onada d’immigrants provinents majoritàriament de la comunitat andalusa. La segona onada important es produí uns trenta anys més tard. Aquesta vegada els nouvinguts procedien del continent africà.\nAntigament, el municipi comptava amb un entorn hidrogràfic remarcable. Estava envoltat per estanys, recs, llaunes –llacunes salobres- i aigualleixos. Al nord s’estenia l’estany de Pontorrons, les llaunes i la major part dels recs; a l’est, el mar; al sud, sud-oest el riu Fluvià, actuant de termenal amb els municipis de l’Armentera i l’Escala i a l’oest s’estenia, a poca distància, l’estany de Vilamacolum. La lluita constant dels homes contra les inundacions tant del riu Muga com del Fluvià han caracteritzat aquest territori.\nA partir del segle XVIII, s’iniciaren importants obres de drenatge i dessecament d’una part dels estanys i de les llacunes. El comte d’Empúries, senyor jurisdiccional de totes aquestes zones humides, cedí les noves terres recuperades al comú de la universitat. Els camps foren repartits als pagesos mitjançant establiments emfitèutics, a canvi de pagar censos anuals. Les desamortitzacions del segle XIX també van suposar l’aprofitament intensiu d’enormes superfícies de terreny que es pogueren destinar al conreu.\nDe fet, al llarg de la història, l’agricultura ha estat la base de l’estructura socio-econòmica del municipi. Inicialment, a l’edat mitja, en els indrets humits es conreaven grans extensions de cànem i també d’espart que eren destinats a la industria artesanal del sector tèxtil. També es cultivaven els cereals i els llegum. Mica en mica s’anaren introduint nous cultius, a partir dels segle XVIII fou el blat de moro, l’arròs i després la userda. A la segona meitat del segle XX, foren els arbres fruiters com la pomera i posteriorment el presseguer. Els beneficis i rendiments que s’obtingueren d’aquests cultius van motivar la creació, l’any 1969, de la Cooperativa Frutícola Empordà, organisme que aglutinà una part important dels fruticultors del terme.\nLa pesca també fou molt estesa antigament i solia compaginar-se amb el treball de pagès. Amb tot, la població amb més baixos recursos es dedicava a aquesta activitat. A prop de la costa hi havia, des del segle XVII, les botigues que eren petites construccions on els pescadors i els comerciants hi deixaven el seus arreus. Encara és vigent el topònim botigues.\nEls ormejos de pesca que predominaven eren l’art, el bolitx que s’utilitzava bàsicament al riu, les nanses dedicades a la captura de la sèpia, la pesca de xarxa o tremall per la captura dels llagostins i ja més moderna fou la pesca de l’angula, que es duia a terme als canals i recs de la desembocadura del Fluvià.\nDarrerament, el sector turístic ha patit un desenvolupament important. Aquest fenomen s’inicià tímidament a partir de final dels seixanta, i ha anat augmentant progressivament. El 1963 s’inicià la construcció de la primera zona residencial: la urbanització Bon Relax, també en aquesta època s’instal•laren els primers càmpings que foren l’Amfora, la Gaviota i mes tard El Rio. Actualment el municipi compta amb set instal•lacions d’aquestes característiques, a més d’un seguit d’urbanitzacions de primera i segona residència.\nSi voleu més informació podeu comprar el llibre de la Marisa sobre la història de Sant Pere Pescador a les llibreries del poble.


Fent i desfent: REPRENENT EL BLOG ...\nREPRENENT EL BLOG ...\nAvui, que no tinc escola, he decidit reprendre les entrades al blog que, per cert, tenia bastant abandonat.\nÚltimament, no tenia gaire ganes de publicar ja que m'he trobat inmersa en una forta crisi pedagògica que feia poc vàlid tot el que estava portant a terme a l'escola i , si no ho trobava vàlid, valia la pena compartir-ho?\nPerò com que les crisis porten a fer un pas endavant,o almenys aquesta és la meva opinió, he pogut descobrir nous enfocaments i maneres de fer que crec més satisfactoris per la meva manera de ser i de comprendre la infància i l'educació.\nNo sé si tot el que he descobert podré aplicar-lo a la meva vida a l'escola ja que no estic sola i algunes de les meves companyes són " de la vieja escuela" però ,tot plegat , m'ha anat bé per agafar noves energies , perspectives per un futur i ganes de lluitar per una escola millor.\nAvui us deixo una de les meves grans descobertes l' Institut Pestalozzi.\nJa havia sentit a parlar de la seva manera de treballar i la seva mirada respectuosa envers els infants i els seus processos però quan m'he endinsat a fons, he quedat realment enlluernada.\nUs passo un enllaç on podreu descarregar el llibre de Rebeca Wild Educar para ser. Una respuesta frente a la crisis.\nÉs llarg, però val la pena.\nEDUCAR PARA SER. UNA RESPUESTA FRENTE A LA CRISIS\nPublicat per Marta a 16:20\nEtiquetes de comentaris: mestres, pedagogia\nMagda 3 de març de 2014, a les 17:13\nMarta me n'alegro moltíssim que tornis a renpendre el bloc, que t'he trobat a faltar !!!!!!\nel llibre ja me'l descarregaré que segur que és ben interesant.\nMolts ànims guapa i endavant !!!!!\nMarta 4 de març de 2014, a les 9:34\nMagda!!!.... Gràcies pel teu comentari.\nJo també us he trobat a faltar i penso que ja toca tornar. El blog és una eina fantàstica per veure que no estàs sola.\nLa maleta del precinema 3 de març de 2014, a les 18:09\nmolts ànims i molta paciència (i a respirar floretes...).\nÉs normal tenir aquestes "petites crisis".\nM'encanta la Rebeca Wild. Molt bona recomanació.\nMarta 4 de març de 2014, a les 9:36\nGràcies Txell pels ànims.Agafaré el teu consell de respirar floretes.\nUnknown 3 de març de 2014, a les 23:25\nBenvinguda Marta de nou, m'agrada molt aquest llibre! Jo sovint tinc aquestes crisis i per això fer formació "diferent" m'ajuda molt! Ara estic fent un curs al CRAEV, que es diu Introducció a l'educació viva i es basa en la pedagogia dels Wild; així que si vols més informació en parlem!\nMarta 4 de març de 2014, a les 9:39\nJo també vaig començar el curs del CRAEV. He fet els dòs primers mòduls, però aquest tercer, per motius familiars, no hi podré assistir. Quin llàstima!! Perquè és una passada!!\nPer cert, aniràs a la visita a l'escola dels Encants? Aquesta visita si que me l'he pogut combinar perquè la tenia programada de fa temps. Potser ens podem veure...\nMireia Torrent 4 de març de 2014, a les 7:57\nMarta et trobàvem a faltar.\nCom entenc aquestes paraules. ....i no dic res més. ...\nMarta 4 de març de 2014, a les 9:40\nGràcies, Mireia!! Tots , de vegades... oi què sí?\nMolt de petons.\nAmetlla 4 de març de 2014, a les 19:18\nVaig a veure l'enllaç.\nNoèlia 4 de març de 2014, a les 19:38\nMarta, m'han encantat les paraules de tornada, m'han despertat inquietuds i reflexions. Gràcies per la recomanació\nUnknown 4 de març de 2014, a les 20:31\nJo tambe t'he trobat a faltar... De fet m'ha passat una mica com a tu, nomes que jo no he sabut posar-hi paraules.... Be una abraçada ben forta!!! Val la pena treballar per aquests ulls que ens miren amb ganes amb ganes de creixer... Petons.\nMyriam 4 de març de 2014, a les 23:21\nHola! Jo vaig trobar aquest llibre darrere el naixement del meu primer fill -fa cinc anys- i va suposar la llavor de tot un procés que ara comença a germinar. També crisi professional. Reflexions, més llibres, reflexions, un viatge de sis mesos, reflexions i ara, tinc la sensació, que comence a arreplegar alguns fruits amb els meus alumnes de l'institut. És complicat però quan sents que tu també aprens amb ells... és que anem pel bon camí. Bentornada!!\nAna Martínez 5 de març de 2014, a les 2:00\nTe echábamos mucho de menos, Marta. Me alegro que retomes el blog. Un beso.\nARTIST'IK: UN JOC PLE DE CREATIVITAT\nJA HA ARRIBAT LA VELLA QUARESMA!\nJUEGOS DE LECTOESCRITURA: RUEDAS DE DISCRIMINACIÓN VISUAL DE LAS VOCALES\nEl juego del 7\nENTRE PADRES E HIJOS de Haim G. Ginott\nPLURAL DE PARAULES ACABADES EN -CA\nPortes obertes a l'escola pública\nINTRODUIR EL CONCEPTE DE MULTIPLICACIÓ\nEL PEIX MARTÍ\nSI VOLS FER UN BON TREBALL ESCRIT...REVISA!


Comencen les preinscripcions pel curs 2018/19 - Inici\nComencen les preinscripcions pel curs 2018/19\nEl termini s'allarga fins al propr 24 d'abril.\nAquest divendres 13 d’abril comencen les preinscripcions per als diferents centres del sistema educatiu, tant per als alumnes que volen ser admesos per primera vegada en un centre sostingut amb fons públics com per canviar de centre. Com és habitual, les preinscripcions a l’educació obligatòria mobilitzaran el gruix de sol·licituds.\nEnguany s’ha reduït el calendari gairebé un mes, per facilitar que un major nombre d’alumnes nouvinguts o en situacions de canvis (per exemple de domicili) puguin participar en el procés de preinscripció de manera ordinària. El termini anirà del 13 al 24 d’abril. Concretament, durant aquest període es podran presentar les sol·licituds per al segon cicle d’educació infantil, educació primària, centres integrats i educació secundària obligatòria (ESO). En el cas del Batxillerat, els cicles de grau mitjà de formació professional i d’arts plàstiques i disseny, el període de preinscripció serà del 14 al 24 de maig.\nPel que fa a altres estudis, enguany el període de presentació de sol·licituds s’iniciarà el 4 d’abril, per als ensenyaments professionals de música i dansa, i acabarà el 16 d’abril. Del 15 d’abril al 4 de juny serà el torn dels cicles d’animació en circ i de tècniques d’actuació teatral. Del 8 de maig al 6 de juny, per als ensenyaments esportius (primer període). Del 14 al 25 de maig, per als programes de formació i inserció. Del 29 de maig al 7 de juny, per als cicles de grau superior de formació professional i d’arts plàstiques i disseny. Del 18 al 26 de juny, per als ensenyaments d’educació d’adults. Del 2 al 6 de juliol, per al curs de formació específic per a l’accés a cicles de grau mitjà (excepte els que s’imparteixen en centres de formació d’adults que segueixen el seu calendari).\nDarrera actualització: 13.04.2018 | 06:37


Notícies de la realitat*: Anuncien la sentència contra Julian Assange\nrealitat* / Notícies de la realitat* / Anuncien la sentència contra Julian Assange\nEl fundador del portal de filtracions Wikileaks, Julian Assange, va ser condemnat a 50 setmanes de presó per burlar les condicions de la seva llibertat el juny de 2012.\nEl ciberactivista australià tindrà la possibilitat de sortir de la presó en complir la meitat de la sentència, va dictar la jutgessa Deborah Taylor en l'audiència que va presenciar una corresponsal d'Sputnik.\nEl fundador de WikiLeaks va atendre personalment la vista des de la 'peixera' dels acusats de la sala 1, que va comptar amb una forta presència de simpatitzants, des de l'excònsol de l'Equador, Feliç Narváez, a l'actual director del pioner portal de filtracions polítiques, Kristinn Hrafnsson.\nLa jutge va qualificar de "greu" el crim comès per Assange.\n"No va comparèixer davant el tribunal, en fugir a l'Ambaixada de l'Equador (...), ni va apel·lar les decisions judicials anteriors. Les seves accions van ser encaminades a obstruir o demorar la justícia. Considero que va cometre una infracció greu", va dir.\nTaylor ha afegit que no va optar per sentenciar Assange a la pena màxima de 12 mesos a causa que el ciberactivista li va transmetre una carta amb disculpes durant l'audiència.\nAssange va expressar cert penediment en la carta que el seu advocat va llegir en suport dels seus arguments per mitigar la força de la sentència contra el seu client.\n"Em disculpo sense reserves davant dels qui consideren que he estat irrespectuós en la forma com he conduït el meu cas, no era la meva intenció", va transmetre el prestigiós lletrat Mark Summers.\nLa missiva personal de l'australià resumeix el gruix de l'argument que la seva defensa va esgrimir en la vista: la por d'Assange a ser enviat als Estats Units com a càstig per la publicació de milers de documents confidencials a Wikileaks i altres mitjans des de 2010.\n"Em vaig veure bregant amb circumstàncies aterridores de les quals ni jo ni als que vaig demanar consell van poder donar amb un remei; vaig fer el que vaig pensar en el seu moment que era el millor i potser l'únic que es podia fer", va escriure en la seva carta de disculpa.\nLa jutge va rebutjar tots els arguments sobre les "circumstàncies inusuals, difícils i diferents" de la decisió de l'ara reclús de sol·licitar asil a l'Ambaixada de l'Equador el 2012, burlant així a la Justícia britànica.\nAssange va ser despullat l'11 d'abril de l'asil que li proporcionava l'Equador en la seva ambaixada al Regne Unit i detingut per la policia britànica per violar les condicions de la seva llibertat cautelar el 2012.\nLa seva detenció es va produir també a causa que els EUA va presentar el mateix 11 d'abril una sol·licitud d'extradició per jutjar al ciberactivista australià per una presumpta comissió de delictes d'intrusió informàtica.\nAssange es va refugiar a la seu diplomàtica equatoriana el juny de 2012 després de perdre totes les apel·lacions contra l'extradició que el Regne Unit s'afanyava a complir, accedint a la comanda de la Fiscalia sueca que ho requeria per jutjar-lo per presumptes delictes sexuals.\nEl ciberactivista rebutjava la seva extradició al·legant que Suècia el lliuraria als EUA, on podia enfrontar la pena capital per haver publicat milers de documents secrets sobre operacions de l'Exèrcit nord-americà a l'Iraq i l'Afganistan.\nEls càrrecs contra Assange a Suècia van prescriure el 2017, però el Regne Unit es va negar a aixecar l'ordre d'arrest.\nEtiquetes de comentaris: Lliure Informació, Món, Regne Unit


Bicicletant: 12/01/2010 - 01/01/2011\nLes Planes de Vallvidrera i els seus barris\nGairebé recuperada de la caiguda de dilluns passat, hem sortit una mica sense saber cap a on, en un dia clar, transparent i fred.\nLes bicicletes ens han portat cap a Sant Medir. Ens hem anat creuant amb ciclistes i corredors, la majoria en direcció contrària. Un cop a Sant Medir hem decidit pujar cap al Tibidabo, però en lloc d'arribar a Vista Rica pel ciclostatic ens hem sentit prou en forma per pujar per la carretera antiga de Sant Medir, que porta a l'Arrabassada.\nJo feia molt que no hi pujava. La Maria no l'havia pujat mai i no sé si la convenceré per tornar a pujar. El ciclostàtic és divertit, i no fa gaire pendent. En canvi, aquesta pujada és només això, pujada. Fins a Can Puig molt forta, sobretot perquè és molt recta. A partir de Can Puig es suavitza una mica, i comencen els revolts. El darrer tram, fins arribar a l'Arrabassada, és fa dur, sembla que no s'acabi.\nAmb tot, hem arribat i hem continuat endavant, en direcció Mirador de la Font Groga i Tibidabo. Un regal, després de l'esforç, pedalar per aquesta carretera, que en aquest tram és gairebé plana i fins i tot fa una mica de baixada. Pocs metres després de girar cap al Tibidabo es troba la drecera que volia agafar.\nEl primer tram sembla fet per dissuadir els ciclistes, perquè hi ha esglaons i després pedra. S'ha de pujar a peu. Després es converteix en un sender que transcorre per sobre de l'Arrabassada, en algun punt molt estret --no ho recordava tan estret--.\nFins i tot en aquest sender ens hem anat trobant gent, avui semblava que els ciclistes ocupàvem la muntanya sencera. Hem baixat una petita trialera a una velocitat molt digna, la Maria al davant, amb un grup al darrera, que ens trepitjava els talons.\nEl camí continua per la zona urbana de Les Planes, en direcció Can Cortés, fins a la cruïlla que jo recordava, perquè algun cop havia vingut del Tibidabo per allà.\nHem seguit l'Avinguda Collserola en direcció a Can Cortès i Can Casas, però per un motiu que no recordo, en lloc de seguir per l'Av. Can Cortés ens hem desviat cap a la Via Làctia i ens hem trobat de nou al barri del Rectoret de Les Planes. La Maria volia tornar per on vam anar dilluns, avui que no hi havia perill de relliscar, perquè estava tot ben sec.\nSeguint el c/ de la Via Làctia hem tornat a veure, des de darrera, la casa que ens va cridar tant l'atenció l'altre dia, una mena d'Exin castillos, amb tot de torres. Com que estàvem a prop, hem deixat les bicis i hi hem baixat. Ara ja sé que és una casa modernista, construida el 1905 per l'arquitecte Joan Rubió i Bellver. Estava destinada a ser un sanatori per a tuberculosos, però no es va acabar mai i va quedar abandonada. Malgrat ser un edifici protegit per l'Ajuntament, està en molt mal estat, fa llàstima veure totes les finestres trencades.\nHem continuat la nostra visita pel barri pel c/ de Tots Sants, que ha resultat no tenir sortida, així que hem tornat enrere i hem baixat per l'Ullastre fins a la Pl. de la Tulipa, on ens ha fet il·lusió trobar la parada de l'autobús de barri, el que recorre el carrer Major del barri del Rectoret i al que l'altre dia vam anar seguint l'itinerari.\nAvui hem fet el mateix. C/ d'Orellana fins a enllaçar amb el c/Major de Rectoret, que ens porta fins a la part de bosc de La Floresta, a Can Flo. És sorprenent aquest tram, carretera de ciment per un camí de carena solitari, Collserola a la dreta. Després ja arribem a la zona civilitzada, carrers asfaltats, i de seguida, l'escola El Pinar i Can Trabal, a Sant Cugat.\n22 km en 2 h., amb els 10 quilòmetres inicials de pujada, i la part següent amb un desnivell molt agradable.\nCarretera, pistes de muntanya, zona urbana, trialeres. Bon temps i bona companyia. Què més es pot demanar?\nCercant camins de carena per Collserola\nDesprés de l'accident de dilluns, que em va deixar en l'estat que es veu a la foto, i amb una costella una mica adolorida, el més assenyat hauria estat descansar uns dies. Però la meva companya d'aventures em va temptar ahir, posant cara de pena perquè avui volia sortir, i anar-hi sola era molt trist, així que vaig pensar, "Per què no? és qüestió de provar i si em fa molt mal torno".\nAixí que a quarts de 10 sortíem, disposades a fer bondat i anar per un camí suau. Ens hem dirigit cap a Can Coll, pel camí habitual, cap a Can Borrell i allà desviant-nos per B02 fins a la carretera de Cerdanyola. Jo tenia por que fent força per pujar em fes mal, però un cop he comprovat que no era així, ja he dit que podíem fer qualsevol cosa.\nA més, el dia convidava. Gens de fred. Acabava de ploure i començava a sortir el sol. El bosc brillava, colors de tardor arreu. El terra, encatifat amb les darreres fulles. Olors a bosc. Què més volíem? Això sí, havíem de compartir els camins amb grups d'homes bojos que no tenien cap interès en contemplar el paisatge i passaven a tota velocitat, fent que els vianants ens miressin amb cara d'odi. És comprensible. Nosaltres també els miràvem així.\nPer no anar amb les masses hem agafat camins alternatius. Poc després de Can Catà hi ha un trencall a l'esquerra cap a Can Fermí , la Torre Bones Hores i les oficines del cementiri, per A19. L'hem agafat. Una pista vestida de grocs i vermells, solitària, que pujava de forma suau fins a la carretera del cementiri i la Residència Joan XXIII.\nLa porta de la residència estava oberta i hi havia una indicació que ens portava per allà cap al Forat del Vent, així que hem travessat els jardins de la residència i a l'altra banda hem seguit les marques blanques i grogues per sender PR C-35. Un camí que no coneixíem, que anava carenejant. Llàstima que ha acabat ràpid i ens hem trobat a la carretera del cementiri, que de seguida arriba al punt on es troba la carretera amb la sortida de l'A05, que ve de Can Catà i Can Lloses i que és el camí que volíem agafar inicialment.\nCom que sortia tanta gent per aquí, i tots agafaven la drecera que va cap a la serra d'en Ferrer, nosaltres hem optat per continuar per la carretera, que té un camí al costat que permet pujar sense perill fins a Can Rius, al Coll de la Ventosa. La vista des del pont del Coll de la Ventosa era impressionant. Montserrat, Sant Llorenç i després una altra muntanya que hem pensat que havia de ser el Montseny, perquè no se'ns acudia què més podia ser. El mar, metàl·lic, amb rastres dels núvols que havien deixat pluja aquesta nit.\nA partir d'aquí ens hem tornat a sumar a les masses ciclistes per anar cap al Forat del Vent, seguint el A04, un altre camí carener. Això sí, quan hem hagut de decidir entre seguir pel Matamatxos en direcció a la Serra d'en Fotjà o agafar el camí que segueix a la dreta, A14, hem triat aquest últim. És una pista que coneixem, que porta de nou al camí de Can Catà. Una pista com una muntanya russa, amb pujades i baixades continues, que et permeten, ens alguns trams, deixar-te anar a la baixada per pujar amb l'impuls. És divertida.\nEn algun moment --jo crec que quan en lloc d'entrar a Can Catà per la porta tancada que hi ha en un punt del camí seguim pel camí de la dreta-- canviem de pista i ja no és l'A14, sinó l'A21, que no surt al meu mapa. Aquest camí és el que arriba metres més amunt de Can Catà.\nDes d'aquí ja és camí conegut. En lloc de tornar per Can Codina i Can Coll hem baixat fins a Cerdanyola, per agafar el carril-bici. Una mica adolorida, però ha valgut la pena l'excursió. Ara tinc tota la tarda per refer-me amb l'estoreta elèctrica i una faixa que m'he inventat amb una bufanda.\n2.15 h., 27 km.


La primera plaça, a l’abast - FC Barcelona\nHomeSeccionsBàsquetPrimer EquipNotíciesLa primera plaça, a l’abast\nEl Regal Barça visita aquest dijous el Bennet Cantú (20.45 hores, Esport3) en el penúltim partit de la fase de grups de l’Eurolliga En la primera volta, que es va disputar el 19 de gener al Palau Blaugrana, els homes de Xavi Pascual van guanyar per 65 a 60\nEl Barça Regal en la primera volta contra el Cantú/ FOTO: ARXIU FCB\nEl Barça Regal es pot assegurar la classificació matemàtica per als quarts de final de l'Eurolliga i la primera plaça del Grup H si guanya aquest dijous a la pista del Bennet Cantú (20.45 hores, Esport3). Si perd i el Zalgiris s'imposa al Maccabi, també es classificaria per als quarts quan encara falta una jornada per disputar-se per tancar el Top 16.\nEl més important per al conjunt de Xavi Pascual és focalitzar l'atenció cap a l'Eurolliga. Tot i la seva derrota contra el Reial Madrid en la Copa del Rei, el Barça Regal ha de tenir en compte que el seu rival també es troba en la mateixa situació. I és que el Bennet Cantú va perdre amb el Montepaschi de Siena per 71-88 en la final de la Copa de bàsquet d'Itàlia. "Serà un partit interessant per veure la nostra capacitat de reacció després d'aquesta derrota a la final de la Copa", ha argumentat el tècnic del Barça Regal.\nEidson, baixa segura\nPascual no podrà comptar amb Chuck Eidson, que es va fer un esquinç del lligament lateral intern de grau dos del genoll dret a la final de Copa. L'aler nord-americà es perdrà les dues jornades que queden del Top 16, però podria estar a punt per a l'inici dels quarts de final de l'Eurolliga. Eidson ha jugat 14 partits de la màxima competició continental amb la samarreta blaugrana, amb unes mitjanes de 9,4 punts, 3,9 rebots i 2,8 assistències per partit.\nEl Barça Regal és el millor defensor de l'Eurolliga d'aquesta temporada, ja que només permet que els seus rivals arribin als 61 punts . També s'ha de destacar que el capità de l'equip, Juan Carlos Navarro, ha encistellat, com a mínim, un triple durant els últims set partits a la competició europea.\nPer a aquest partit, Trinchieri comptarà amb Doron Perkins, el seu nou fitxatge. En aquest equip, també hi destaquen els exblaugranes Gianluca Basile i Denis Marconato, que aportaran el seu coneixement sobre els seus excompanys i actual jugadors del Regal Barça.\nBasile, que va ser company de Navarro durant sis anys, és el jugador que més triples ha encistellat en el Top 16 aquesta temporada, amb, com a mínim, un triple per partit durant 12 enfrontaments consecutius de l'Eurolliga. Com a conjunt, el Cantú lidera la classificació d'assistències del Top 16 amb 17,3 assistències per partit.\nEl Barça fa 28 anys que no trepitja la pista del Bennet Cantú, el Paladesio, una pista de joc perillosa, ja que el conjunt de Trinchieri ha guanyat tots els partits a domicili de l'Eurolliga amb una única excepció: el Fenerbahçe turc, que es va imposar als italians per 76 a 83. "Juguen a un altíssim nivell. Jugadors que a fora de casa els costa més, a casa ho fan perfectament. Tenen molt bons tiradors, tenen gent gran, un bon equilibri", ha dit Xavi Pascual.\nEn la primera volta, que es va disputar el 19 de gener al Palau Blaugrana, els homes de Xavi Pascual van guanyar el conjunt de Trinchieri per 65 a 60. Tot i això, cal recordar que el Cantú va vèncer el Barça a la final de l'Eurolliga del 1981 i també a la Copa Korac del 1975.\n“Ens hem guanyat la possibilitat de decidir"


▷ ⭐El temps a Torrebesses⭐ - eltemps24.cat\nEl temps 24 » El temps a Torrebesses\nEl temps a Torrebesses\nA continuació tens la previsió meteorològica de Torrebesses per demà, si vols veure la informació més actualitzada del temps a Torrebesses en aquesta secció tindràs la possibilitat de trobar totes les dades perquè aconsegueixis organitzar la teva setmana.\nTorrebesses és una població de la província de Lleida a Catalunya precisament forma part de la comarca Segrià, i té 293 pobladors segons l’últim cens. Ara tens la informació meteorològica per a les pròximes hores a Torrebesses. Trobaràs totes les dades de temperatura, vent i temps i cal ressaltar que la temperatura màxima va a ser de ºC i la temperatura mínima serà de graus.\nPrevisió del temps a Torrebesses avui\nA continuació tens les dades del clima per a les hores següents a Torrebesses tens totes les dades de temperatura, vent i temps i cal Posar èmfasi que la temperatura màxima serà de graus i la temperatura mínima serà de graus.\nPrevisió del temps a Torrebesses demà\nEn aquesta part de la web pots trobar tota la informació de la previsió meteorològica de Torrebesses per demà, pots veure la informació de les hores següents i pots veure la previsió global per al dia de demà.\nMeteorologia a Torrebesses per als propers dies


Una patrulla dels Mossos de Vilafranca va escortar una família fins a l'hospital Sant Joan de Déu - El Cargol l El setmanari del Penedès l Societat l Política l Economia l Cultura l Vins i Caves l Món casteller l Entrevistes l Esports\nUna patrulla dels Mossos d'Esquadra de l'àrea de Trànsit de Vilafranca del Penedès van escortar fins a l'hospital Sant Joan de Déu de Barcelona una família que duia un nen de 17 mesos que estava semiincoscient.\nEls fets van tenir lloc el passat dimecres 3 d'abril quan els agents estaven realitzant un control de trànsit al punt quilomètric 54 de la C-32. Aleshores, van veure un vehicle amb els quatre intermitents i com una persona treia un mocador blanc per la finestra.\nEn apropar-se al vehicle per ajudar-los, van veure que una parella de Viladecans intentava reanimar el fill, que havia tingut un desmai, i que estava semiinconscient al seient de darrere del vehicle. En veure la situació d'emergència, van situar-se davant del vehicle i el van acompanyar fins a l'hospital, on el van atendre. Segons sembla, el nen es va poder recuperar.\nTags: Mossos, hospital sant joan de deu, control


marzo, 2017 | PORTAL22\nPosted on 02/03/2017 por portal22\nS’acosta la primavera i li donarem la benvinguda amb una nova edició del Rotllet de primavera!\nAquesta vegada us hem preparat un esdeveniment molt especial: concert en directe d’en Pau Alabajos al Portal22!\nUna ocasió perfecta per gaudir de l’artista d’una forma molt propera i íntima.\nEl concert serà el divendres dia 24 a quarts d’una de la matinada i amb l’entrada gratuïta.\nPau Alabajos va començar la seva carrera artística actuant als carrers de València, interpretant les seves cançons en el districte de Ciutat Vella, a l’ombra del Micalet.\nL’any 2004 va publicar el seu disc debut, Futur en venda (Cambra Rècords, 2004), que va rebre el Premi Ovidi Montllor 2006 a la millor lletra per cançó explícita. L’any 2008 va editar el seu segon treball discogràfic, Teoria del caos (Cambra Rècords, 2008), que va ser guardonat amb el Premi Ovidi Montllor 2008 al millor disc de cançó d’autor, Premi Enderrock 2008 per votació popular al millor artista de cançó d’autor. L’any 2011 va publicar Una amable, una trista, una petita pàtria (Bureo Músiques, 2011), Premi de la Fundació Gaetà huguet a la millor producció cultural de 2011.\nEl 29 de setembre de 2012 es va celebrar al Palau de la Música de València un concert commemoratiu dels seus 10 anys de carrera musical, on el cantautor de Torrent va repassar bona part del seu repertori acompanyat per l’Orquestra Simfònica del Coral Romput, amb més de vuitanta músics damunt de l’escenari, i va comptar amb la col.laboració de Núria Cadenes, Vicent Partal, Amàlia Garrigós, Rodonors Invictes, Feliu Ventura, Cesk Freixas i Miquel Gil, que llegiren versos de Vicent Andrés Estellés.\nL’any 2016 surt a la llum L’amor i la ferocitat (Bureo Músiques, 2016), sisena aventura discogràfica de Pau Alabajos, un CD enregistrat a Nashville (Tennessee) amb el productor nordamericà Brad Jones que marca un abans i un després en la seva discografia.\nAquest CD constitueix una col.lecció de cançons viscerals, escrites des del ventre, amb el cor a la gola. És un album gravat en directe , sense claqueta, amb tota la cruesa analògica dels amplificadors de vàlvules i la veu despullada, sense filtres ni maquillatge de postproducció.\nEn aquesta nova aventura, els seus temes guanyen ritme i contundència i l’electricitat pren veritable protagonisme: els arranjaments pràcticament cinematogràfics, pensats com una mena de banda sonora per a una pel.lícula inèdita, es posen al servei d’unes lletres brutalment honestes, terriblement sinceres, una literatura autobiogràfica i esmoladíssima marca de la casa. El CD que tens entre les mans és una polaroid que immortalitza un intens viatge València-Nashville d’anada i tornada, dotze cançons a cos descobert, sense escut ni cuirassa.


El Centre MQ Reus endarrereix l'obertura a l'antic hospital de Sant Joan fins la tardor\nL'arquitecte del nou Centre MQ Reus, Carles Busquets, mostrant els plànols de la instal·lació.\nTindrà més de 2.000 metres quadrats dividits en sis plantes\nActualitzada 12/04/2019 a les 16:55\nEl Centre MQ Reus no podrà traslladar-se a les noves instal·lacions fins la tardor, segons han assenyalat aquest divendres des de la direcció de l’empresa. L’espai mèdic incrementarà la seva superfície disponible amb el nou espai, situat a les antigues dependències de l’hospital de Reus, al centre de la ciutat. Tindrà més de 2.000 metres quadrats, dividits en sis plantes de 400 metres quadrats cadascuna, i permetrà ampliar la cartera de serveis en especialitats com ortodòncia, odontologia i estètica. Comptarà també amb un espai d’urgències tres vegades més gran que l’actual. Les obres tenen un cost d’aproximadament 1,5 milions d’euros i en el futur es preveu iniciar una segona fase que permetria acollir els serveis que el Centre MQ Reus actualment té a l’hospital Sant Joan.\nLa direcció de la companyia ha fet aquest divendres una visita d’obres al nou espai. "Gaudirem d’unes noves instal·lacions i un nou equipament corresponent al que requereix la sanitat d’avui en dia», ha declarat la directora del Centre MQ Reus, Mari Àngels Rius. Ha justificat el retard en els treballs perquè, tractant-se d’una rehabilitació, poden aparèixer «coses inesperades, que és el què ha passat», fet que ha obligat a modificar el calendari. «Preveiem que s’acabin al juny», ha puntualitzat, un termini al qual se li han de sumar «dos o tres mesos per rebre les autoritzacions sanitàries» i el trasllat de l’equipament des de les instal·lacions que actualment funcionen al carrer Gaudí fins a la nova ubicació.\nRius ha expressat que ampliaran la cartera de serveis «d’aquelles especialitats que no dona la sanitat pública», com «ortodòncia, odontologia i estètica», ha citat. També es mantindrà l’activitat ambulatòria, amb els serveis «d’urgències, consultes, cirurgia mèdica ambulatòria i totes les exploracions complementàries» de diagnosi per la imatge. En total hi haurà 25 consultes, cinc box tancats –tres més que els actuals- i quatre més d’oberts per a la zona de l’hospital de dia.\nPer Rius, tots aquests canvis no han de suposar una modificació d’horaris ni de condicions laborals dels treballadors: «Mantindrem la categoria salarial» i les tasques que desenvolupen, ha assegurat. «L’únic canvi és que enlloc d’anar a les instal·lacions del carrer Gaudí, vindran aquí», en referència al nou espai, ha informat.\nRius ha assegurat que des de l’empresa tenen prevista una segona fase de rehabilitació de l’espai, que englobaria una zona annexa. Aquesta actuació «està en fase d’estudi», ha manifestat Rius, i ha concretat: «Es treballa amb el projecte arquitectònic, el pla funcional i l’estudi de viabilitat econòmica, que s’ha d’aprovar quan es tingui consolidada aquesta primera fase». Per tant «serien dos o tres anys a partir de tenir el projecte disponible per poder-lo executar», és a dir, per començar les futures obres. En aquest nou àmbit està previst que s’hi ubiqui un bloc quirúrgic i una planta d’hospitalització, que mentrestant se situaran de manera provisional en una zona de l’Hospital Sant Joan de Reus.\nComenta el contingut : El Centre MQ Reus endarrereix l'obertura a l'antic hospital de Sant Joan fins la tardor


Hamburguesa vegetal de llenties i quinoa | Factor Gastronòmic\nIngredient principal / Llegum / Hamburguesa vegetal de llenties i quinoa\nHamburguesa vegetal de llenties i quinoa\nDe 30 min a 1 hora, Dificultat baixa, Llegum0\nEl consum de carn actual, sobretot per part dels països desenvolupats i sense voler entrar en valoracions ètiques, és insostenible pel nostre planeta. Ni necessitem menjar tanta carn com ho estem fent ara ni es poden destinar tants recursos naturals a la producció d’aquest aliment. L’increment del consum de carn ha anat en detriment de la ingesta de vegetals com els llegums, els cereals i les verdures, aliments que han estat la base de la dieta de pràcticament tota la població mundial. Trobem vegetals de tot tipus, amb aportacions diferents d’hidrats de carboni, proteïnes, greixos saludables, fibra, vitamines i minerals. Una dieta equilibrada que els combini adequadament pot aportar-nos els nutrients que necessitem per viure de forma saludable i sostenible, respectuosa amb el medi ambient.\nDavant d’aquesta realitat, fomentada fins a l’extenuació per la indústria càrnica i alimentària global, cal en primer lloc prendre consciència del punt on hem arribat. I, en segon lloc, mirar de reduir el consum de carn a nivell individual en benefici de la nostra salut, la dels animals i la del planeta. Si el seu consum no ens suposa un dilema ètic, hauríem de procurar, això sí, que la poca carn que consumim procedeixi de granges ecològiques on es tingui en compte el benestar animal.\nUna manera pràctica per començar a reduir el consum de carn passa per adaptar les receptes que habitualment s’elaboren amb carn i substituir-la per vegetals. Un exemple, i potser un dels productes que estem més acostumats a veure, són les hamburgueses vegetals, com l’hamburguesa vegetal de llenties i quinoa. En aquest cas es tracta de trobar aquella combinació de vegetals – cereals i llegums sobretot – que ens permeti formar una massa compacta i modelable i que puguem passar després per la paella. De combinacions se’n poden fer moltes i es poden enriquir amb sofregits de verdures, espècies i llavors per donar-los un toc més saborós. Les hamburgueses vegetals són tan versàtils que ens obren tot un món on experimentar al mateix temps que ens permeten, poc a poc, anar reduint el nostre consum de carn.\nIngredients per a 6 hamburgueses de 100 grams\n200 g de llenties cuites\n1 c.c. de cardamom\n1 c.c de comí\n1 raig de llet (pot ser vegetal)\n4 c.s. de farina de galeta\nPreparació de les hamburguesa vegetal de llenties i quinoa\nEsbandir bé la quinoa amb un colador fi fins que l’aigua surti clara i neta. Aquest procés és imprescindible per eliminar la saponina que la recobreix i que pot amargar.\nPosar el doble de quantitat d’aigua que de quinoa en una olla i afegir la quinoa esbandida. Portar a l’ebullició i, un cop bulli, coure a foc molt lent amb l’olla tapada durant uns 15-20 minuts, fins que hagi absorbit tota l’aigua. Quan la quinoa estigui llesta, apagar el foc i deixar que es refredi.\nMentre es va fent la quinoa, pelar i picar la ceba.\nEn una paella amb una mica d’oli d’oliva, sofregir la ceba picada a foc lent fins que estigui transparent i comenci a agafar un toc daurat, aproximadament uns 15 minuts.\nIncorporar l’all picat i seguir sofregint 5 minuts més.\nApagar el foc, posar el sofregit en el vas del picador d’aliments (o batedora elèctrica) i triturar-lo.\nAfegir les llenties cuites al vas i triturar-ho a velocitat lenta amb el sofregit. No cal triturar molt les llenties. No passa res si en queda alguna sencera, de fet resulta més atractiu.\nPosar la pasta en un bol i afegir la quinoa cuita, sal al gust i les espècies. Barrejar bé amb l’ajuda d’una espàtula.\nAfegir el raig de llet i treballar la pasta.\nAfegir la farina de galeta i seguir-la treballant fins aconseguir una pasta homogènia.\nGuardar la pasta a la nevera uns 30 minuts per refredar-la i que ens sigui més fàcil després formar les hamburgueses.\nFer boles d’uns 100 grams cadascuna i aplanar-les (amb les mans o amb l’ajuda d’un estri per a fer hamburgueses) fins obtenir la forma d’hamburguesa.\nPassar per la paella les hamburgueses vegetals de llenties i quinoa amb una mica d’oli d’oliva, un o dos minuts per cada costat i servir. No cal coure gaire les hamburgueses ja que les llenties i la quinoa ja estan cuites. Serveix per escalfar-les i per donar-los un toc daurat i cruixent a l’exterior.\nSi no us les heu de menjar al moment, les hamburgueses vegetals de llenties i quinoa, un cop fetes, es poden embolicar amb paper film i guardar al congelador.


Busot: de juny 2007\nTornem, la lluita continua\nBusot trenca la treva\nBusot - el confidencial polític que va marcar la diferència i el camí- ha decidit trencar el alto el bloc permanent a partir del proper dilluns 2 de juliol a les zero hores i reobre les seves hostilitats.\nLa determinació d’aquesta decisió esta basada en la situació de paràlisis de la política catalana, creiem més necessari que mai tornar a denunciar els enemics del país amb tota la llibertat a la que estem acostumats.\nEl consell de redacció de Busot es declara més que satisfet d’aquests quatres mesos d’activitat interrompuda en primera línia de foc de l’actualitat política dels Països Catalans que ens ha permès recuperar més força que mai. Les prop de 600.000 visites i les diverses ràzzies per una banda i elogis per l’altra i els centenars de correus que ens demanen trencar el silenci, demostren que l’esforç de tornar començar no és en va.\nUn cop completat aquest període de reflexió, Busot reprèn les seves activitats en pro de la democràcia i la transparència. En altres paraules: Busot continua amb la tasca d'explicar al Poble Treballador Català (PTC) allò que altres s’entesten en silenciar.\nBusot fa una crida a la bona gent de Catalunya a implicar-se i reforçar amb entrega totes aquelles organitzacions socials i polítiques que treballen per l’alliberament nacional del nostre poble i pel benestar de les seves classes populars.\nAlhora, també els demana que assenyalin i denunciïn aquells qui treballen per fer mal a Catalunya i col·laboren amb l’ocupant en qualsevol expressió política o mediàtica (busotcat@gmail.com).\nSi Espanya i els seus agents infiltrats a Catalunya no fan vacances, nosaltres tampoc. Catalunya i la causa de la seva llibertat ens té a nosaltres.\nLa superació del conflicte amb Espanya i França, ara i aquí, és possible. Aquest és el desig i la voluntat de Busot.\nLa lluita és l'únic camí! Visca la Terra!\nBusot III Assemblea. Països Catalans, 30 de juny de 2007\nPublicat per Busot cat a 2:03 4 comentaris:\nHereus d'els Àngels Confidencial


Una cuina de color ocre | Consumer\nUna cuina de color ocre\nEl moble té una part de cristall que ho fa més lleuger\nLes tonalitats ocres o grogues estan molt de moda perquè atorguen a les estades que decoren un aspecte rústic. A més, poden substituir al clàssic blanc aconseguint també aportar gran lluminositat.\nEn aquest cas s’ha optat per pintar les parets de la cuina d’una tonalitat groga i combinar-la amb mobles blaus. Els tons dels colors triats són clars. El moble fins i tot disposa de parts de cristall, la qual cosa li dota d’un aspecte menys recarregat, més lluminós, i permet apreciar el seu contingut d’un cop d’ull.\nEl cristall és translúcido, la qual cosa no deixa distingir totalment el seu interior, alguna cosa que pot ser d’agrair, ja que en cas contrari deuria trobar-se sempre tot perfectament ordenat per no aportar una sensació de caos a la cuina.\nEl moble està fabricat en melamina, un material plàstic de gran resistència enfront de la humitat, i que pot netejar-se fàcilment. Les manilles i la vora tanta del cristall opac, com del mirall adjacent són del mateix to, aconseguint-se una uniformitat cromàtica en aquests petits detalls decoratius, que combinen amb els colors clars que s’han utilitzat per decorar l’estada.\nPer il·luminar la cuina s’ha optat per col·locar un llum penjant circular de grans dimensions.\ncuina decorar ocre-ca


L'aixeta: Nou curs a Camot: Promoció del patrimoni cultural\nEls propers dies divendres 23 i dissabte 24 tindrà lloc a Camot un nou curs amb el títol Promoció del patrimoni cultural. A continuació teniu la informació extreta de la seua web:\nQuan parlem de patrimoni cultural ens referim tant als elements materials com als immaterials (llengua, costums...). La promoció i protecció del patrimoni cultural és una via de participació social que té diverses formes de cristal·litzar. A les sessions del curs intentarem fer un acostament a aquest àmbit de participació.\nEl curs estarà a càrrec de Toni Cucarella. Pensem que no calen massa presentacions: escriptor reconegut, intel·lectual compromès i persona amb grans coneixements i experiència en el tema que tractarà. Podeu visitar el seu bloc.\nPublicat per Vicent Terol a 17:23


Pastís de xocolata amb cervesa Guinness i crema de ratafia - Retalls de Cuina\nHome xocolata Pastís de xocolata amb cervesa Guinness i crema de ratafia\nAnna Pigarda / 19.11.19\nAvui us porto una versió del clàssic pastís de xocolata i cervesa negra. En aquesta versió el pastís està farcit d'una crema de formatge mascarpone i ratafia. La recepta original feia servir licor Baileys, però jo he decidit substituir-lo per un licor més nostre, com és la ratafia.\nSi no us agrada la cervesa negra, no arrufeu el nas abans d'hora. Doneu-li una oportunitat!. La combinació de cervesa negra i cacau s'ho val. A mi només em val caldre tastar-la una vegada per enamorar-me per sempre. El toc amargant i torrat de la cervesa negra potencia el gust del cacau i si això ho combinen amb una cobertura dolça, com la d'una ganache de xocolata, el resultat és simplement addictiu!! T'atreveixes a provar-ho?😈\nPel bescuit de xocolata i Guinness:\n120 ml de cervesa negra Guinness\n120 grams de mantega tallada a daus\n30 grams de cacau pur en pols desgreixat, jo he fet servir el de la marca Valor\n70 ml de nata per muntar 35%MG\n130 grams de farina de rebosteria\nPer la crema de ratafia:\n250 grams de formatge tipus mascarpone\n45 ml de ratafia\n250 grams de xocolata negra 50% cacau\n175 grams de mantega a temperatura ambient\nuna rajola de xocolata negra 70% cacau\nEncenem el forn, a dalt i a baix, a 195º.\nEn un bol mesclem 70 ml de nata per muntar (35% MG) amb el suc de mitja llimona i ho deixem reposar mínim 15 minuts.\nEn un cassó, a foc mig, aboquem la cervesa Guinness i la mantega tallada a daus, i anem remenant fins que aquesta es fongui - sense deixar que la cervesa bulli -. Afegim el cacau i el sucre, prèviament tamisats, i els mesclem fins que quedin ben integrats amb la cervesa. Aboquem la barreja en un bol.\nEn un altre bol barregem la nata mesclada amb el suc de llimona amb l'ou i la vainilla i després incorporem la mescla de cervesa, mantega i cacau sense deixar de remenar. A continuació afegim la farina, la sal i el bicarbonat, prèviament tamisats, i ho mesclem tot fins que aconseguir una crema llisa i sense grumolls.\nAboquem aquesta crema dins d'un motlle rodó de 18cm, prèviament folrat amb paper d'enfornar, i el fiquem al forn 30 minuts i fins que al punxar el bescuit amb un escuradents, aquest surti net.\nDeixem que es refredi uns 10 minuts abans de desemmotllar-lo.Una vegada s'hagi refredat totalment tallem el bescuit pel mig, per farcir-lo amb la crema de ratafia. Aquesta la prepararem mesclant els ingredients amb una batedora de varetes i fins aconseguir una crema llisa i sense grumolls. Us aconsello tastar-la abans de farcir el bescuit per si voleu afegir-li més sucre llustre, encara que us aconsello no fer la crema massa dolça, perquè després banyarem el pastís amb la ganache de xocolata.\nPer preparar la ganache fonem la xocolata al microones en intervals de 15 segons, i quan sigui a mig fondre li afegim la mantega tallada a daus. Mesclem bé fins aconseguir una crema homogènia. Aleshores posem el bescuit farcit amb la crema de ratafia damunt d'una reixa, i sota la reixa posem una safata per recollir la xocolata sobrant. Aboquem la xocolata fosa per damunt el pastís començant pels costats (per que regalimi i cobreixi els laterals) i acabem al centre. Podem retirar l'excès de xocolata amb una espàtula. Acabem decorant el pastís amb encenalls de xocolata, que haurem fet tallant la xocolata amb un ganivet ben esmolat, i el reservem a la nevera per que la cobertura prengui abans de servir el pastís a taula.\nLa recepta original està extreta del llibre Dulce del Yotam Ottolenghi.\ncervesa pastisseria ratafia xocolata\nPalmira POM 23 de novembre de 2019 a les 20:12\nEl bescuit de xocolata amb guiness és fantàstic, no té gust de cervesa però m'encanta com queda la seva textura i l'idea de fer servir ratàfia, molt local i km0 ;o)\nPastís de xocolata amb cervesa Guinness i crema de...\nNova edició de La Llotja, Denominació d'Origen Ter...


Reaccions a la sentència | L'Accent - Informació i comunicació popular dels Països Catalans\nEscrit per Redacció Publicat el 23/12/2010\nLes reaccions de les organitzacions de l’Esquerra Independentista a la sentència del Tribunal Suprem contra la immersió no s’han fet esperar. La CUP, que també ha impulsat les concentracions a totes les localitats davant els ajuntaments, “convoca tota la ciutadania a denunciar novament la imposició dels tribunals espanyols, i reivindicar la independència dels Països Catalans com l’única possibilitat per decidir lliurement el nostre futur, i la forma d’organitzar la nostra societat, incloent el nostre sistema educatiu”.\nPer la seva banda, Endavant reclama una resposta contundent a la sentència i assegura que la imposició del castellà com a llengua vehicular a l’ensenyament al Principat “suposaria un retrocés de 40 anys en la lluita en defensa de la llengua pròpia dels Països Catalans”.\nMaulets remarca la importància del model d’immersió lingüística per a consolidar el català com a llengua d’ús social i alhora mantenir la cohesió de la societat, evitant la creació de dues comunitats lingüístiques que visquin d’esquenes. Finalment, aquesta organització juvenil fa “una crida al jovent d’aquest país i a tota la societat a rebel·lar-se en contra dites sentències i a no acatar les imposicions espanyolistes del Tribunal Suprem”.\nEl Sindicat d’Estudiants dels Països Catalans ha reclamat “el compromís per part de la Generalitat de Catalunya i els centres educatius de mantenir una posició desobediència a fi de que la sentència no s’efectuï”.\nLa Coordinadora d’Associacions per la Llengua (CAL) ha fet una crida a la desobediència per a defensar el model d’immersió lingüística. La CAL insta el nou govern a “plantar cara de forma decidida i arribar fins on faci falta per evitar l’aplicació d’una mesura que provocarà un important retrocés en la normalització social del català, que no deixa de recular com ho avalen les darreres enquestes”.\nEl sindicat majoritari de l’ensenyament al Principat USTEC ha denunciat que “les sentències suposen un retrocés democràtic, una agressió a l’escola catalana, i una ofensa al treball de tots i cadascun dels docents que al llarg dels anys s’han deixat la pell a l’aula”. La USTEC convida “als claustres i docents a mantenir els projectes lingüístics aprovats pels seus Consells Escolars i a exercir la desobediència civil”.\nCategoria: Societat Visualitzacions: 1716\nMig miler de persones es manifesten d'urgència a Barcelona contra la sentència del TS


El petit més gran (Visita a Esteve i Gibert Viticultors) | VinifiCATs\nPosted on 3 de diciembre de 2014 by robodiola\nEl petit més gran (Visita a Esteve i Gibert Viticultors)\nPrincipis d’Agost i veig per les xarxes socials, unes ampolles d’un celler que no tinc controlat. Ràpidament començo a estirar el fil (digui estirar el fil, digui googlejar). Trobo poques referències del celler, però suficients. Trobo referències al bloc d’en Ramon Francàs i al del Sinisa Curavic i, gràcies a ells, esbrino que els vins no controlats i desconeguts, són d’un petit celler anomenat: Esteve i Gibert Viticultors.\nL’Albert i en Josep, el pilars d’aquest projecte. Foto extreta de LaVanguardia.com\nEl 10 d’Agost al matí, tenen una estona lliure i ens poden rebre. Genial!, quina manera més ràpida i directa per conèixer un celler. Agafem el cotxe i xino-xano fem camí cap Els Casots (Subirats, Alt Penedès). Passat aquest veïnat i passada la Cava Llopart, trobem la Masia Cal Panxa.\nAllí, sota la influència dels Costers de l’Ordal, ens reben en Josep Esteve i la seva muller, la Montse. Dins d’un antic garatge, reformat per rebre visites i vendre els seus productes, ens comenten que falten els altres dos integrants del celler: la seva filla Laura i el seu company, l’Albert López. En Josep ens comenta que estan de vacances “Han de carregar piles, d’aquí uns dies tindrem (i tindran) força feina!!“. Sí amics! això és Esteve i Gibert: un petit celler familiar de l’Ordal. Un minúscul celler dins la DO Penedès. Tan petit que, és considerat el més petit de la DO.\nAquest petit projecte vínic l’iniciaren en Josep i l’Albert l’any 2008, començant a donar d’alta el celler i a l’any següent, ja van començar a “fer vi”. Per aquelles dates començava la crisi, que ens sacseja. Eren (i són) moments, econòmicament parlant, molts durs, però la passió i les ganes de l’Albert, va arrossegar a tota la família de la seva parella. “El món del vi és la seva passió, la seva devoció. Ho va comentar a la Laura, la nostra filla, les seves ganes de fer vi amb raïms de casa nostra. Es va fundar el celler i bé, aquí està, donant les seves passes” ens va comentar de manera orgullosa la Montse.\nMagnífiques vistes des de Cal Panxa: de lluny Montserrat i més a prop, Sant Sadurní\nUn jove engrescat, un sogre que coneix pam a pam els seus terrenys, les seves parcel·les, els trossos que donen els millors raïms. Una unió, que no hi ha qui la pari: “Jo sóc pagès, treballo la terra. Ell té formació en enologia i té tècnica. Va ser fàcil entendre’ns” va dir, tot seguit, en Josep.\nA la Masia Cal Panxa treballen unes 19 ha de vinya i 1’5 van de pet, als seus vins. Tenen terrenys molt trencats, sense grans extensions i en feixes petites, amb ceps de diferents varietats, foranes i tradicionals. De fet, el camí que volen agafar és aquest darrer: “Volem tornar enrere, volem tornar a les varietats locals del Penedès i vinificar-les“. Teníem una mostra d’aquesta afirmació, a tocar del lloc on ens van rebre: entre ceps de Xarel·lo i Parellada, tenien un cep especial. Un cep de Sumoll Blanc, per ensenyar a les visites.\nSumoll blancs. Petits tresors amagats a l’Ordal\nSí amics, heu llegit bé: Sumoll Blanc! Una varietat, a tocar del perill d’extinció (amb prou feines queden unes dues hectàrees a casa nostra) En Josep es va interessar per aquesta varietat, quan el projecte 10 Sentits va fer una vinificació amb ella: “Em vaig tirar a la piscina. Vàrem trobar uns ceps a Salomó i vaig plantar, fa 6 anys, uns sis o set mil metres quadrats de terreny“.\nSegur que no heu vist mai un cep de Sumoll, ros i blanquet. Nosaltres fins aquell dia, tampoc. Tenien la idea de començar a vinificar aquesta varietat enguany, però per manca d’espai al celler no han pogut. “Ens diuen que serà una varietat interessant per fer escumós. Ho veurem!” Però aquesta aposta per les varietats tradicionals, no acaba aquí: tenen a les bótes una Garnatxa de l’any 2013 i aquest any l’han continuant fent. Ostres tu! Una Garnatxa al Penedès! Emocionant! I espereu …. “la cosa” no acaba aquí!: aquest any han vinificat Sumoll Negre de 70 anys, que es dirà L’Oblit i ben aviat plantaran Malvasia (en pendent i amb estaques): “Creiem que hem d’avançar de cara cap aquí, fent aquestes petites coses i marcant territori!”\nCeps vells de Xarel.lo i “canyeros” com els Rolling.\nEn Josep i la Montse es van animar i ens van convidar a visitar, unes vinyes a 5 minuts de la Masia. “Això és una mostra del que tenim i m’encantaria ensenyar-vos on tenim el Sumoll Blanc, unes Garnatxes i un Xarel·lo, molt especial per nosaltres” * Doncs va! Anem-hi! -vàrem replicar.\nPel camí en Josep ens va acabar d’explicar, que estan en reconversió a l’agricultura ecològica i a la collita 2015, ja tindran el segell CCPAE que ho certificarà. I precisament, l’any que ve, faran un pas més en el seu respecte a la Mare Terra: “L’Albert ha fet cursos de Biodinàmica, i farem “el salt” cap a aquest tipus d’agricultura“. Un altre clar exemple dels passos que està fent el celler: desaprendre, per aprendre. Mirar enrere per continuar albirant el futur: “Mirem el nostre passat, com treballaven els meus avis o besavis. Anys enrere no hi havia empreses químiques. Com ho feien? Així! Curaven plantes amb plantes” manifestà en Josep.\nEn Josep Esteve, orgullós del seu llegat vínic.\nA l’arribar a la parcel·la que ens volien ensenyar, vàrem entendre el perquè. Teníem davant dels nostres nassos, uns tresors vínics: uns xarel·los gairebé centenaris, plantats pel besavi d’en Josep. Casi ná! Espectaculars i diferents, a tot allò que havíem vist abans, especialment per la seva alçada. Sense llaurar, gairebé “silvestres”, amb una passada fina de cavadora, envoltats d’herba. Uns autèntics dinosaures. Els Rolling Stones dels Xarel·los! “He vist aquests ceps tota la meva vida i els volem conservar sí o sí! D’aquest tipus de cep, ja no en queden” Parlava d’ells com si fossin un membre més de la família, amb respecte, cura, estima i admiració.\nUna mica més avall, ens varen ensenyar el Sumoll Blanc amb una bona quantitat de fulles, per què els raïms no tinguin molta afectació del Sol. Entre filera i filera de ceps, força herba i els raïms força verds (és un raïm de maduració tardana). Al costat mateix, ceps de Garnatxa Negra, també plantats fa 6 anys i esperant ser veremats, a finals d’Octubre. “Aquest és el meu petit camp d’experimentació, un camp per arriscar”\nEn Josep i la Núria, l’altre part de VinifiCATs, observant el petit “camp d’experimentació” d’Esteve i Gibert.\nTornant cap a Cal Panxa, xerrant amb en Josep i la Montse, ens va comentar que la majoria dels quilos que recullen, com a pagesos que són, els vénen a grans cellers de Sant Sadurní. També tenen horta, oliveres i magnífics préssecs de l’Ordal. De camí, vàrem veure els Merlots pel seu vi negre, l’Antana. Merlots, d’uns 26 anys, ben despampolats, amb prou feines llaurats, amb herba autòctona, segats de manera lleugera, sense massa fusta a la soca, ben equilibrats i, pel que ens va dir en Josep, amb maduracions molt bones i que donen pocs raïms: quilo o quilo i mig, per cep.\nJa, un cop a la Masia dels Esteve (datada del 1638), ens varen ensenyar el seu petit taller vínic. Un celler molt petit, re-menut, que amb prou feines fa 70m2 i recuperat en l’art de fer vi. A casa d’en Josep es va deixar de fer vi, quan tenia 10 anys. D’això en fa 35, més o menys: “Es feia el vi a les Masies i el venien a buscar grans marques de la comarca. Passat el temps, pagaven igual el vi que feies, que els raïms que collies. Era de rucs continuar fent vi a aquells preus” I és així, a poc a poc i sense fer soroll, com es va deixar de fer vi, a moltes masies del Penedès. I a la seva va passar el mateix … fins fa poc.\nUn grapat de tines minúscules, unes bótes de roure francès i alguna de castanyer, ens miraven. Un espai tan petit, que no hi ha lloc, ni màquina, per embotellar. *I com ho feu Josep? -“Doncs lloguem un camionet que porta una línia d’embotelladora incorporada i ho fem així. Ens fa el servei i marxa a un altre petit celler. Una pràctica molt estesa a França i que ara es fa aquí” Com els bons tallers artesanals, enganxen les etiquetes a mà i fan l’encapsulat de la mateixa manera. Treball d’orfebres i de marqueteria fina.\nUna orfebreria vínica, de la qual s’embotellen unes 5.000 ampolles l’any. A poc a poc es queden sense espai, per què cada any, van fent més proves, més vinificacions i les ampolles, van guanyant espai. Ampolles van guanyant espai, eh?…. uhmmm! Poder, ja sabeu la meva debilitat pels cellers que fan criança en ampolla. Doncs au! Un altre celler que ho fa! (aquí espai per unes ballarines del Whatssup).\nSaben que no poden competir en quantitat, però en qualitat? Pocs cellers els guanyen! “Amb totes les hectàrees que tinc, podríem fer … No sé! 50.000 ampolles? Per posar un exemple. Podríem viure tranquils però no podem, per l’espai del celler i no volem, ni de bon tros, per què perdríem coses pel camí” va dir en Josep.\nEls grans restauradors de casa nostra, els han valorat i han afegit vins d’Esteve i Gibert Viticultors a les seves cartes. Començant pels bons restaurants de la seva localitat com Cal Xim de Sant Pau d’Ordal, continuant pels restaurants del grup Tragaluz i aviat al Restaurant Moments de Raül Balam, per posar exemples. És habitual trobar els seus vins, a copes, a la Taverna del Vinseum, de Vilafranca del Penedès: “En Ton Colet és un enamorat dels nostres vins!!“, va comentar la Montse.\nDesprés d’una hora descobrint i posant el nas, dins dels secrets d’Esteve i Gibert Viticultors, vàrem tastar els seus 3 vins. Començarem per un interessant Origen 2012.\nORIGEN B’2012 (DO Penedès) d’Esteve i Gibert Viticultors.\nUn vi elaborat, en la seva totalitat, amb Xarel·lo i de raïms collits de bon matí, a la fresca i col·locats en caixes d’uns 15 quilos. Després de 5 mesos de criança, en tines d’acer inoxidable i fent bastonatge diari, ens trobem amb un vi d’autèntica bogeria i addicció.\nOlorant aquest Origen’12 podem trobar olors que recorden els fonolls, els préssecs de l’Ordal, una mica d’albercoc per aquí, notes cítriques per allà (una mandarina i una llimona, xerren de les seves coses), les olors a pera i poma, no les podem deixar escapar. De manera més tímida vénen olors a palla, una mica de pell d’avellana i entres al forn de Cal Joan Forner de Sant Pau d’Ordal i olores un llonguet acabat de fer.\nA la boca la seva untuositat és evident, es nota el bon treball del bastonatge. És la seva característica més notable. També deixa la boca ampla, té bona acidesa, que li dóna un efecte refrescant i té una profunditat sedosa. Una vegada assaborit, tornen els gustos a fruita d’os groga, que hem trobat al nas. És una mica persistent.\nL’Origen és el primer blanc del celler i el primer blanc elaborat per l’Albert a Cal Panxa. Tastàvem un xic d’història del celler! Un vi blanc amb una relació qualitat-preu, que fa trempera. Podeu trobar 1236 ampolles al mercat.\nLES VISTES B’2012 (DO Penedès) d’Esteve i Gibert Viticultors.\nEns agenollem davant d’aquesta obra d’art. Aquest monovarietal de Xarel·lo, mereix totes les genuflexions possibles i inimaginables, com aquelles que fa el públic del Camp Nou al Messi. Una filigrana vínica, d’escasses 325 ampolles. Jo de tu en buscaria una, cada cop en queden menys i cada cop tens menys temps, per buscar la teva\nEl vi que trobem aquí està fermentat en bóta de roure francès, amb posterior criança de 7 mesos amb bastonatge a la mateixa bóta. Un apunt pel futur: en pro de buscar més autenticitat (es feia així en el passat) Les Vistes 2013, substitueix el roure francès, pel castanyer: “Ens agraden més les possibilitats que ens dóna el castanyer, amb la fusta francesa queda un blanc, una mica “canyero”” ens comentà en Josep. Poder és aquest punt de força, el que més em va enamorar del vi. No diré que se sembla a un blanc del Montsant, però es pot mirar de tu a tu amb un blanc d’allí.\nAl nas trobem més fonolls que a l’Origen, anisats, també pomes al forn, peres molt madures, plàtan madur, aranges, préssecs, flors de farigola, tocs de llorer. De fons, apareixen subtils notes minerals, herbàciesi làctiques (iogurt de llimona). Les notes a vainilles i coco de la criança, juguen com dos vailets entremaliats.\nEns envolta la boca des del primer atac, amb la seva fruita i els records de les mares, són graciosos. Els gustos a mel ens marquen el camí, cap a la gargamella. Bona acidesa, té un final llarg i persistent, amb textures salines i especiades. La fi de boca, té una gran harmonia i contundència elegant.\nL’evolució d’aquest vi a la copa és brutal: et fa passar-t’ho bé, a poc a poc va desprenent diferents notes aromàtiques. Els blancs potents m’agraden i aquest, ho és. Res de mitges tintes. Un vi per plats mariners contundents com un marmitako. Si ja és gran, ara per ara, no sé com serà dintre de 4 o 5 anys. Espereu-vos que tenim dues ampolles a casa, ja us explicarem.\nLa Montse ens va dir: “D’aquest n’hi ha poques ampolles, com veieu, i està agradant molt! Llàstima que s’acabarà ràpid” I en Josep va comentar “Està bo aquest vi, eh?” Si veieu els nostres comentaris, ja us podeu imaginar que vàrem respondre.\nL’ANTANA N’2009 (DO Penedès) d’Esteve i Gibert Viticultors.\nL’únic vi negre del celler, a hores d’ara. El vi amb més tiratge del celler, unes 2.000 ampolles, el més celebrat i conegut. Va ser el vi que ens va despertar el nostre interès pel celler: “Molta gent ens comenta que aquest vi, no és un Penedès. Diuen que sembla un Merlot d’unes altres contrades“\nDoncs nosaltres no coneixem molts Merlots d’altres contrades, però si podem dir que és un vi, que ha estat ben afinat pel pas del temps i que, el mestratge de l’Albert López, es nota. És un vi ben parit, ben fet i excel·lentment treballat. No us podem explicar el vi, sense esmentar-vos el per què d’aquest nom: les Antanes, són els camins i corbes, fets pels tractors en passar pels camps, com les andanes dels trens.\nBons raïms madurats de Merlot i passats per la bóta durant uns 15 mesos, ens trobem a l’Antana 2009. Ensumant-lo trobes brillants aromes a cireres madures, gerds, prunes, tocs terrossos a tòfona, notes de xocolata o after eight. Poques notes del seu pas per bóta. Rodó i ben polit en boca, la seva acidesa, mostra que tindrà més anys de vida. Té forces tanins, però estan polits. És flexible i dóna una sensació sedosa al paladar. Detractors del Merlot aquí teniu la vostra redempció.\nÉs un vi de categoria, lo més lògic és assaborir-lo amb un plat a la seva alçada, com un plat d’ànec, guisat de vedella o amb formatges forts i ben curats.\nAcabat el tast, en Josep es va fixar en els meus Uhmms!! Pfff! Ahhhs!! i altres sons del meu deliri i em va dir: “No estan gens malament, aquests vins, fets per un enòleg de 26 anys, oi?” No Josep, no estan malament, són catedralicis!, d’algú que té un present prometedor i un futur enorme.\nEn Josep a l’esquerra i qui us escriu a la dreta, com a foto finish de la visita.\nJa veieu, un pagès “de tota la vida” i un jove gendre, capaços de sorprendre i fotre uns vins deliciosos. Com ens va dir més d’un cop en Josep: “Això ho ha engegat la generació, que ve per sota“. Doncs visca l’empenta del jovent!! Visca la sapiència, de qui ha vist créixer (i cuidat) els ceps de la Masia Cal Panxa!!\nVisca el petit, més gran! Molta força Josep, Albert, Montse i Laura!! A seguir remant!\nSALUT I VINS D’ESTEVE I GIBERT !!\nSubirats, Barcelona, Espanya\nCategoría: Sortim i Tastem !! Etiquetas: Albert López, Albert López Esteve i Gibert, Celler Esteve i Gibert, Celler més petit de la DO Penedès, Celler petit DO Penedès, Cellers Subirats, DO Penedès, Enoturisme, Enoturisme al Penedès, Esteve i Gibert, Esteve i Gibert Celler, Josep Esteve, Josep Esteve i Gibert, Josep Esteve i Gibert Celler, L'Antana, L'Antana 2009, L'Antana Esteve i Gibert, Les Vistes, Les Vistes Esteve i Gibert, Origen 2012, Origen Esteve i Gibert, SUBIRATS TASTA’L, Visitar Celler Subirats\n← Trucant a les portes del Massís del Garraf (Visita a Vins de Foresta)\nPrincipia Mathematica 2012: Un motiu, gairebé, passional. →\nUn comentario el “El petit més gran (Visita a Esteve i Gibert Viticultors)”\nPingback: Recordant que vol dir la paraula: LLEGAT (Visita a Can Gallego-Mas dels Clavers) | VinifiCATs


← Refugi número 4\nPlaça de la República →\nPublicat el 21 març, 2015 per tortosa\nEns trobem a la plaça dels Banys, un dels pocs espais urbans que resten de l'antic barri de Pescadors de Tortosa, completament destruït per l'aviació italiana. La història del barri de Pescadors es remunta als orígens portuaris i mercantils de la ciutat.\nEls trimotors Savoia-Marchetti S-79 i S-81 del cos de l’Aviazione Legionaria delle Baleari, juntament amb els hidroavions alemanys Heinkel He-59 de la Legió Còndor, van ser els avions utilitzats per a bombardejar Tortosa. Els objectius perseguits per l’aviació eren els ponts, l’estació de ferrocarril, la central elèctrica i els tallers dedicats a la indústria de guerra, situats principalment a Ferreries. Les zones més castigades seran els barris de Pescadors i de Ferreries, els voltants de l’estació i els ponts. Entre el 23 de febrer de 1937 i el 30 de desembre de 1938, Tortosa va patir 77 atacs aeris, que van causar 92 morts i desenes de persones ferides. El mes de març de 1938 concentra el 65% de les víctimes, només el 16 de març van morir 20 persones. L'atac més destructiu va ser el 15 d’abril de 1938, Divendres Sant, quan la ciutat va rebre 12 atacs aeris, que van amollar més de 54 tones de bombes. La crònica d'Ernest Hemingway “Bombing of Tortosa” ha esdevingut un dels textos més emblemàtics de la seva cobertura sobre la Guerra civil espanyola: “Damunt dels nostres caps, al cel alt i sense núvols, flota rere flota de bombarders volava amb estrèpit sobre Tortosa. Quan van deixar caure el sobtat fragor de les seves càrregues, la petita ciutat a la vora de l’Ebre va desaparèixer en un creixent núvol de pols groga. La pols no va arribar a posar-se, ja que van acudir més bombarders i, finalment va surar com una boira groguenca sobre tota la vall de l’Ebre”. Al vespre d'aquest dia, Hemingway farà una reflexió terrible que ens ajuda a copsar el moment: “Hi havia moltes raons per deixar Tortosa i dirigir-se a Barcelona, incloent-hi la vida, la llibertat i la cerca de la felicitat”.\nFOTO: Bombardeig aeri de Tortosa del 15.03.1938 Bombardimenti su obbietivi militari della costa spagnola (dal 30 genn. al 18 marzo), Aviazione Legionaria delle Baleari (Centre d’Història Contemporània de Catalunya)


Les emissions d'IB3 no arribaran al País Valencià amb el nou múltiplex\n26 febrer 2021 20:17\nL'Executiu de Camps prefereix que es vegi la televisió de Múrcia\nSebastià Bennàssar | 29 octubre 2007\nEl País Valencià no rebrà les emissions del canal autonòmic de les Illes Balears, IB3. El nou múltiplex que ofereix el Govern central a l'Executiu presidit per Francisco Camps serà ocupat, segons sembla i si les negociacions avancen per bon port, pels canals autonòmics catalans TV3 i Canal 33, mentre que el tercer canal que quedaria lliure seria ocupat per les freqüències de la televisió de Múrcia, on governa el PP.\nEl president d'Acció Cultural del País Valencià (entitat que gestiona els repetidors que permeten la recepció de TV3), Eliseu Climent, va explicar que «no només perdrem un dels canals que ja teníem, sinó que, a més a més, l'altre que sobra serà per a la televisió murciana i no per a IB3». Climent es referia així a la pèrdua del 3/24, el canal de notícies que emet durant vint-i-quatre hores i que ara sí es pot sintonitzar als televisors del País Valencià. «És un fet molt greu perquè lògicament nosaltres tenim moltes més coses en comú, començant per la llengua, amb les Balears que no amb Múrcia, i en canvi serà la televisió d'aquesta comunitat que es veurà i no la d'una comunitat que emet en la nostra llengua».\nLa preocupació per les recepcions de TV3 ha planat en els darrers temps sobre el País Valencià, però les negociacions també impliquen que IB3 no es vegi al País Valencià, on ara sí que es pot rebre en algunes zones. Un símptoma d'aquesta situació és que la gala de lliurament dels premis Octubre va tenir alguns missatges implícits al respecte.\nPer la seva banda, la consellera de Comerç del Govern balear, Francesca Vives, va assegurar que «la manca de recepció de TV3 i d'IB3 no m'entra al cap. Al País Valencià s'han de veure les televisions dels territoris de parla catalana en primer lloc. La polèmica ve perquè es confonen coses per qüestions polítiques i es treuen de tota lògica. Nosaltres esperam que imperi el seny».\nCliment no es va mostrar gens optimista pel que fa a aquestes negociacions, però sí assegurà que «nosaltres no deixarem de lluitar, els repetidors es tancaran només per damunt dels nostres cadàvers».Un altre dels fets que dificulten en aquests moments la negociació és que aquesta podria implicar un canvi dels manuals d'estil de la Corporació Catalana de Ràdio i Televisió que segurament no seria acceptat ni pels professionals ni pels seus espectadors, apuntà Climent.


La piscina municipal de Cardona col·laborarà un any més amb la jornada Mulla't per l'esclerosi múltiple que organitza la Fundació Esclerosi Múltiple (FEM) amb l’objectiu de lluitar contra aquesta malaltia i donar suport a les persones que la pateixen.\nEl Mulla't per l'esclerosi múltiple se celebrarà aquest diumenge 12 de juliol i durant tot el dia s’animarà als usuaris de la piscina a nedar contra aquesta malaltia. Al final del dia es comptabilitzaran els metres que s'han fet contra l'esclerosi múltiple i s'entregarà un diploma de reconeixement a tot els participants. A més, a les 12 del migdia es farà un salt conjunt amb totes les persones que hi vulguin participar. També es podrà col.laborar adquirint alguns dels productes (tovalloles, samarretes, bosses...) que acompanyen la campanya solidària o fer una donatiu econòmic. Els fons recaptats es destinaran als programes de lluita contra la malaltia i de suport als malalts que gestiona la FEM.\nLa Fundació Esclerosi Múltiple organitza des de l’any 1994 la campanya Mulla't per l’esclerosi múltiple per combatre la malaltia i sensibilitzar la població dels seus efectes. A Catalunya hi ha 7.000 persones que pateixen aquesta malaltia. Enguany el Mulla’t s’organitza a més de 600 piscines d'arreu del país. L’Ajuntament anima a la població a participar i col·laborar en aquesta iniciativa solidària.


Prèvia València Mestalla – Atlètic Balears | Sports de ca Nostra\nPrèvia València Mestalla – Atlètic Balears\nEscrito por lorenzo el 24/10/14 • En la Categoría Fútbol de 2B\nÉs evident que la derrota davant l’Hèrcules a casa per 0 a 3 va fer mal al vestidor blanc-i-blau. Però tot i la contundent derrota, els jugadors són conscients de la millora en el joc col·lectiu en segons quines fases d’aquest encontre i aquest és el camí a seguir si es volen aconseguir bons resultats. Coer amb sis punts, l’equip viatja a València per a enfrontar-se al filial txè i amb un únic objectiu en ment: endur-se’n els tres punts cap a Palma. El partit es disputarà aquest diumenge 26, a les 12h, a la ciutat esportiva Antonio Puchades de Paterna, sota la direcció del col·legiat català Víctor Manuel Sánchez Rico. Es perdrà el partit Cristian, que segueix sancionat, com també els lesionats Nando Ramón, Álvaro de Dios, Guasp i Perales.\nEn veritat el València no es pot queixar dels futbolistes que surten d’aquest planter. En els darrers anys hem vist com Paco Alcácer, Gayà o Carles Gil s’assentaven al primer equip o com Joan Bernat fitxava pel Bayern de Munic. Sens dubte, el conjunt dirigit per Curro Torres, exjugador valencianista i de la selecció espanyola, tendrà moltes coses que aportar i més d’un jugador que valdrà la pena seguir-lo d’aprop. Fins ara, amb les nou jornades que duim de campionat, el màxim golejador de l’equip és Álex López, amb tres dianes.\nDesprés d’empatar el darrer partit a 0 davant el Badalona, els blanc-i-negres són catorzens amb nou punts. Dues victòries, tres empats i quatre derrotes és el bagatge dels pupils de Torres. Idò així, en les circumstàncies actuals, ens enfrontam davant un rival directe, ja que tan sols ens separen tres punts. A tall anecdòtic, el primer partit entre ambdós equips va ser a Segona divisió el 1951 i el CD Mestalla es va imposar per 5 a 1. El darrer, la passada campanya, tampoc va ser bo per nosaltres: derrota per 1 a 0. Tanmateix, si per alguna cosa existeixen les estadístiques és per romprer-les


DONES; l’adaptació del material de muntanya. - CAMARASA MUNTANYA\nDONES; l’adaptació del material de muntanya.\nArticle amb crítica sobre l’evolució del material de muntanya per a les dones.\nCom en el món de la moda urbana, tampoc trobem neutralitat de gènere en la muntanya. Tot i l’avenç, l’esforç i el desenvolupament que destinen certes marques per a adaptar productes i fer-los més utilitaris i funcionals per a nosaltres, dins del món del material per a esports de muntanya, també hi ha discriminació de gènere.\nCom que vivim en una societat en què el masculí encara preval per sobre del femení. La diferència que les marques atorguen al gènere demostra la persistència dels rols tradicionals de gènere, segons els quals se suposa que els homes estan més disposats a l’aventura i les dones s’han de centrar a cuidar-se i estar guapes. Els colors i els tallatges són dues maneres de veure aquest concepte.\nCada vegada som més les dones que practiquem esports a la muntanya, i és per això que pels volts del 8 de Març, hem volgut dedicar unes línies per presenciar com evoluciona i s’adapta el material a les nostres necessitats, cada vegada més evidents, gràcies a la tecnificació i professionalització que hem pres dia rere dia voltant per aquestes muntanyes. Veiem doncs certes característiques modificades que podem trobar en productes específics d’alpinisme, senderisme, curses de muntanya, escalada…\nLes motxilles Cada vegada més regulables i ajustables. Gràcies al fet que certes marques han desenvolupat motxilles amb la superfície de l’esquena més petita o regulable, fet que fa que la motxilla ens quedi més ben adjudicada sobre els malucs. Un altre factor important a destacar, són els tirants més corbats en la zona que fins ara tenia més contacte amb el pit de la dona.\nEn aquest clip podreu veure com Deuter adapta les motxilles a les dones:\nJa és normal, trobar el mateix model de bastons en diferents talles, inclús en els models de bastons regulables, ja que una persona amb més alçada necessita uns bastons més llargs, i algú més baix, no cal que arrossegui el pes de l’extensió, ja que no la necessita. És per això, i pel gruix del puny, que distingim els bastons en gènere masculí i femení, o simplement en tallatge, ja que recordem que podem trobar homes baixos, i dones altes i amb les mans grosses.\nBastons Black Diamond específics per les dones.\nEn l’escalada també s’han adaptat productes al gènere, i és per això que podem trobar una gran quantitat d’arnesos específics per a nosaltres. Entre altres productes.\nUn arnès o talabard dissenyat per dones, el caracteritza una anella més grossa, fet que farà que ens quedi l’arnès més adaptat a la nostra cintura i malucs, d’una forma similar al que comentàvem de les motxilles, fet que ens genera molta comoditat, que la notarem més després d’estar penjant o assegurant una estona.\nLa marca Edelrid, fa un model d’arnes molt còmode i ajustable a la cintura, fixeu-vos en els detalls que ens mostren en aquest vídeo.\nVideo explicatiu sobre un arnès específic de dona, de la marca Edelrid.\nÉs sabut, que els cossos de les dones i els dels homes no són iguals, i és per això que sempre recomanem a les dones que mirin roba específica per nosaltres, ja que la majoria de marques tèxtils també adapten els tallatges al nostre cos. D’aquesta manera, si parlem d’una jaqueta de plomes, per exemple, si la tenim més adaptada al nostre cos, perdrem espai per escalfar i guanyarem temperatura.\nEl calçat, és molt important fer un incís en aquest apartat, ja que les dones corren i caminen de manera diferent que els homes, i això és especialment evident mentre caminen per terrenys accidentats.\nMerrell ha creat Q FORM® 2 , una tecnologia única de sabates dissenyada per encoratjar l’alineació natural, que redueix la fatiga i augmenta el confort. En aquest moment podem trobar aquesta tecnologia en diferents models de calçat d’aquesta marca.\nEn aquest video podreu veure com s’adapta la patent de Merrell al nostre caminar.\nSi parlem de seguretat, també trobarem cascs de muntanya adaptats als nostres caps, el disseny, la forma i el contorn del cap permeten portar certs cascs amb cabells llarg, recollit en una cua, i això genera que tinguem cascs dissenyats especialment per a dones o persones amb el cabell llarg.\nDes de Camarasa som conscients de que ens queda un llarg camí per recórrer per trobar la igualtat de gènere, així doncs, seguirem posant el nostre granet de sorra per a aconseguir-la.\nA les nostres botigues podreu conèixer l’Alba i la Núria, escaladores i alpinistes apassionades, amb moltes ganes d’assessorar-vos i trobar la peça adient a les vostres necessitats.\nNúria Garcia – Camarasa Muntanya\nAlpinisme/Escalada/esqui de muntanya/Viatgers


Un dels ossos trobats a la platja de la Pineda és un fèmur d'una dona | Diari de Tarragona\nUn dels ossos trobats a la platja de la Pineda és un fèmur d'una dona\nAixí ho ha confirmat avui el conseller d'Interior, Jordi Jané. 31 dels 40 ossos són d'origen animal\nImatge de diversos ossos trobats en les darreres setmanes.\nUn dels ossos trobats les darreres setmanes a la platja de la Pineda, a Vila-seca (Tarragonès), és d'una dona, en concret, un fèmur. Així ho ha confirmat el conseller d'Interior, Jordi Jané, en una visita aquest dijous al territori.\nTambé s'estan analitzant més restes òssies que han anat apareixent en aquesta platja. La gran majoria són d'origen animal -en concret, 31- i n'hi ha tres que encara no s'han pogut esclarir. "No es pot assegurar que tinguin un origen humà, però no es pot descartar", ha declarat Jané.\nUn antropòleg avalua aquestes restes des del mes de gener. Des de Mossos d'Esquadra es resta a l'espera de l'informe que afinarà en la datació i origen d'aquestes restes òssies, que ara ja sobrepassen la quarantena, una xifra que ha anat creixent amb els darrers temporals.\nCal recordar que aquests últims dies cinc fragments han aparegut en dos punts diferents de la platja de la Pineda.


Santiago Calatrava: “Hi ha una campanya de descrèdit contra mi amb finalitats electorals” | Espanya | EL PAÍS Catalunya\nSantiago Calatrava: “Hi ha una campanya de descrèdit contra mi amb finalitats electorals”\nL'arquitecte es defensa de les crítiques que envolten algunes de les seves obres\nMadrid 28 OCT 2014 - 00:35\tCET\nSantiago Calatrava, fotografiat a Madrid. Samuel Sánchez\n“Com es poden fer set de les estacions de tren més grans del món si, com he sentit, les meves obres són poc funcionals? O ser triat, entre 15 aspirants, per construir l'església ortodoxa grega de la Zona Zero de Nova York? Ningú no fa una cosa malament i repeteix”. Santiago Calatrava, valencià de 63 anys, és un notable de l'arquitectura mundial (tot i que a Espanya algunes de les seves obres han provocat polèmica). És un home poc inclinat a les entrevistes; el seu nerviosisme inicial l'apaga parlant, gairebé sense treva i amb molta passió, de les seves obres, en una trobada de dues hores amb EL PAÍS. Ho fa acompanyat dels seus advocats Javier Iglesias Redondo i Francisco Vega Esteban, amb els quals acaba de tenir una reunió. No veta cap tema; parla de les crítiques que han despertat a Espanya obres com les d'Oviedo, Bilbao o la Ciutat de les Arts de València, que Calatrava atribueix a defectes d'execució i/o a l'absència del “manteniment necessari” que requereixen creacions d'aquesta qualitat. Avui compareix davant del jutjat de Castelló, que indaga per què la Generalitat Valenciana li va abonar 2,7 milions per un projecte, el Centre de Convencions de Castelló, que no s'ha executat. Abans que a ningú més vol explicar-ho al jutge, però avança que va complir les seves “obligacions contractuals”.\nPregunta.La Ciutat de les Arts i les Ciències es va pressupostar en 308 milions però en va costar 1.282. Per què?\nM'agradaria deixar clar que no sóc arquitecte de cap partit\nResposta.El pressupost de 308 milions es referia al primer projecte conegut com Ciutat de les Ciències i la Comunicació, de fa 25 anys, i que només preveia tres edificis. Després del canvi de Govern el 1994, la Generalitat va emprendre un canvi dràstic de programa i, sobre les fonamentacions ja construïdes de la torre de comunicacions, va projectar el Palau de les Arts. Se li va canviar el nom i es va decidir construir un jardí botànic, l’Umbracle, un aparcament cobert, una estació d'autobusos, dos ponts, una nova central d'energia, l'àgora... En conclusió, les causes de l'increment de cost són: el canvi radical d'usos en el conjunt i l'addició de nous edificis complementaris, urbanització, accessos... Sense oblidar el procés inflacionista en els costos al llarg de 20 anys i amb quatre presidents diferents.\nP.Es diu que en les seves obres sempre hi ha sobrecostos.\nR.Desafortunadament, a Espanya, on he treballat des de fa més de 20 anys sense rtenir en compte colors polítics, s'ha iniciat una campanya amb una clara naturalesa política que persegueix, a través del meu descrèdit personal, un fi electoral. M'agradaria deixar clar que jo no sóc arquitecte de cap partit. De cap. La Universitat Politècnica de Florida ha estat construïda, per exemple, ajustant-se al pressupost previst, i en el temps convingut. Això s'ha aconseguit, no només gràcies a la qualitat i maduresa del projecte, sinó també a la qualitat de l'empresa constructora, Skanska Construction, i al seguiment eficaç del projecte per la propietat. L'arquitecte no és l'únic responsable de l'obra, de la seva evolució, de la qualitat i del cost final.\nP.El trencadís del Palau dels Arts s'ha desenganxat al cap de vuit anys de la seva construcció.\nConsidero el pont de Bilbao un dels més audaços i bonics\nR. Hi han contribuït diversos factors, tots, aliens a la tasca de l'arquitecte com a projectista i director d'obra. M'he compromès, i en aquests termes s’ha d'entendre la meva participació en la recol·locació del trencadís, al fet que totes les fases de l'obra es duguin a terme amb el màxim de controls. I la propietat [la Generalitat] es compromet que, aquesta vegada sí, el manteniment sigui l'adequat. La idea és recuperar la bellesa del revestiment original sense cap cost per als valencians. Estem davant un material típicament mediterrani que es fa servir des de fa ja més de 100 anys. A l’auditori de Tenerife va ser utilitzat brillantment, i més de dotze anys després segueix donant lluentor a una obra singular exposada al sol, als vents i als temporals atlàntics.\nP.La coberta mòbil del Palau de Congressos d’Oviedo no s'obre.\nR.Aquesta obra va quedar paralitzada el 2008 per problemes financers de la propietat. Més d'un any després, amb l'afegit que comporta la paralització d'una obra, es van reprendre els treballs. Va haver-hi defectes en el procés de soldadura de determinades peces de la coberta mòbil, que precisament vaig posar de manifest a través d'anàlisis requerides per mi, i obligaven a establir un protocol d'actuació rigorós. No obstant això, la propietat va tenir la necessitat d'inaugurar el palau. I se'm va sol·licitar que fes les adaptacions necessàries perquè la coberta quedés provisionalment fixa, sense perjudici que en el futur es poguessin reprendre els treballs per recuperar-ne la mobilitat. Dos exemplesclars que aquestes cobertes mòbils funcionen són la Universitat Politècnica de Florida i el Museu de Milwaukee, amb la seva coberta de 70 metres de llum davant del llac Michigan. És el símbol de modernitat de la ciutat, i s'obre cada 60 minuts en horari de públic.\nP. Per què té goteres la coberta dels cellers Domecq de Laguardia?\nR.Durant l'execució d'aquesta obra es van produir vents huracanats que van causar greus desperfectes i van arrencar parts de la coberta que s'estava col·locant. El més adequat hauria estat tornar a començar la coberta, però per raons de cost es va decidir intentar reparar-la. Aquesta solució no va donar bons resultats, i ens vam negar a acceptar la coberta precisament perquè no garantia l'estanquitat. De totes maneres, hem col·laborat amb la propietat i la constructora per resoldre el problema, i hi ha un acord satisfactori per a tothom.\nP.El pont sobre el Gran Canal de Venècia ha suscitat queixes perquè els discapacitats no poden passar-hi i pel pes sobre els extrems, que inicialment es movien.\nEn l'actualitat el seu estudi desenvolupa obres en països com els Estats Units, al Brasil, Suïssa i Qatar\nR.Quan vam començar a construir-lo feia més de 125 anys que no se’n construïa cap sobre el Gran Canal. Hi passen diàriament entre 16.000 i 25.000 persones. Si bé és cert que inicialment va haver-hi certa confusió, enginyers mesuradors independents contractats per l’Ajuntament de Venècia han confirmat que el comportament del pont és el que es va assumir durant la fase de disseny i càlcul, i que els suports de formigó, després d'una curta fase inicial d’assentament, no s'han tornat a moure. A més, s’hi van projectar quatre plataformes mòbils per al desplaçament de persones amb mobilitat reduïda, malgrat que l’Ajuntament defensava la tesi que el vaporetto (vaixell de transport públic) és l'ascensor horitzontal a Venècia per passar d'una banda a l’altra. Per accedir al vaporetto vam construir una rampa que salvava el desnivell entre Piazzale Roma i el vaporetto. Però l’Ajuntament va encarregar la construcció d’un telecabina.\nP.Va ser un error projectar un pont en la plujosa Bilbao amb el terra de vidre? La gent rellisca.\nR.El pont de Bilbao ha servit d'exemple a d’altres per la seva solució de plataforma corba, arc inclinat i per l’extraordinària lleugeresa. El considero, d’entre els gairebé 50 que he construït, un dels més audaços i bonics. Té un paviment de vidre laminat translúcid que rep la il·luminació nocturna per sota. Una de les seves característiques és que la primera capa de vidre té una superfície rugosa tractada perquè sigui antilliscant. Té més de 14 anys i la capa, lògicament, està gastada per l'ús i no ha estat tractada de nou. Els mètodes actuals són molt superiors als disponibles en aquell moment. Hem ofert el nostre suport a l’Ajuntament. He usat aquest material en el pont de James Joyce de Dublín i en el de Redding a Califòrnia, sense problemes.\nDesprés de declarar davant el jutge, Calatrava tornarà a Zuric, base de les seves creacions. Ara està embrancat en vuit noves obres als EUA, al Brasil, a Suïssa i Qatar, on projecta un túnel de 13 quilòmetres de llarg que entra i surt del mar. “Estem acabant l’estació multimodal de la Zona Zero i ens ha estat encarregada la construcció de l'església ortodoxa grega de Sant Nicolau,cosa que demostra que Nova York està satisfeta de la nostra contribució fins avui”. També el Canadà, que acaba de premiar-lo pel seu pont de la Pau a Calgary.\nFotogaleríaEl final de l’estat d’alarma a Barcelona\nMor Raffel Pages, fundador de la cadena de perruqueries del mateix nom, als 78 anys


A data d’avui ja s’han administrat 3800 terceres dosis de la vacuna anticovid. A grans trets no arriba al 40% de la població general de Palafolls i està molt lluny del més del 76% de palafollencs que tenen administrada la 1a dosi o el 70% que té la segona.\nDe fet, en aquest mes de març, la majoria de vacunes administrades al nostre poble han estat segones dosis (113), gairebé el doble que de terceres dosis (62).\nAixò es deu a la necessitat de passar uns mesos entre dosis i, també, perquè cal deixar passar unes setmanes entre el contagi de coronavirus i l’administració de la vacuna. En aquest sentit cal recordar que entre el desembre i el gener es van contagiar més de 1700 pàlafollencs que, si no es van vacunar abans, caldrà que esperin uns mesos per administrar-se una nova dosi de la vacuna anticovid.\nAra com ara s’està vacunant de primeres i segones dosis a gent que encara no estigui vacunada. També s’administren dosi de record als majors de 18 anys i primeres i segones dosis infantils (d’entre 5 i 11 anys). Per fer-ho cal demanar cita prèvia a vacunacovid.catsalut.gencat.cat i el punt de vacunació és el CAP de Palafolls o un dels punts de vacunació massiva, que continuen funcionant.\nEl centre de vacunació de la plaça 11 de setembre de Blanes continuarà obert les tardes de dimarts i dijous durant l’abril, excepte el dia del Vilar.\nA Calella també hi ha un altre centre de vacunació, situat a la zona del mercat.\nArticle anteriorNoves jornades de vaga de docents avui i demà\nArticle següentPalafolls programa una Festa Petita gairebé prepandèmica\nDivendres es començarà a administrar la dosi de reforç als vacunats amb Janssen\nS’obre la vacunació per a joves d’entre 12 i 15 anys


Ricardo Sixto Iglesias - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n(S'ha redirigit des de: Ricardo Sixto)\n(es) Ricardo Sixto\n3 desembre 2011 – 27 octubre 2015\nRicardo Sixto Iglesias (València, 1967) és un polític d'Esquerra Unida del País Valencià (EUPV), la federació valenciana d'Izquierda Unida. Com a cap de llista de la formació per València, resultà elegit diputat al Congrés dels diputats a les eleccions generals de 2011 i com a membre de la coalició Compromís-Podemos-És el moment a les eleccions generals espanyoles de 2016. És llicenciat en Geografia i Història per la Universitat de València.\n1.1 Diputat al Congrés\nMilita a EUPV des de la creació de la coalició el 1986 i forma part del seu Consell Polític Nacional i de la seua Comissió Executiva com a Secretari d'Administració i Finances. Ha estat regidor a Burjassot i diputat provincial de València.\nDurant la Crisi interna d'Esquerra Unida del País Valencià de 2007-2008, Ricardo Sixto era el Secretari d'Organització d'EUPV. Compromís pel País Valencià fou la coalició en què Esquerra Unida del País Valencià (EUPV), el Bloc Nacionalista Valencià (BLOC), Els Verds del País Valencià (EVPV), Els Verds Esquerra Ecologista del País Valencià (VEE) i Izquierda Republicana (IR) s'havien presentat a les eleccions a les Corts Valencianes de 2007. Mónica Oltra i Mireia Mollà, electes diputades en aquestes eleccions i pertanyents al corrent intern minoritari d'EUPV Esquerra i País van destituir Glòria Marcos com a síndica del Grup Parlamentari Compromís en favor de la mateixa Mónica Oltra i amb la complicitat dels dos diputats del BLOC, que formaven majoria front als 3 diputats d'EUPV que havien decidit respectar l'acord preelectoral de Compromís pel País Valencià de designar Marcos com a portaveu a les Corts Valencianes.\nSixto, va acusar a les diputades del corrent intern Esquerra i País, Mónica Oltra i Mireia Mollà, de traïció i transfuguisme per haver destituït Glòria Marcos. El 15 de setembre, el Consell Nacional d'EUPV va decidir expulsar-les de la formació amb el 95% de vots a favor.\nPapereta al Congrés per València, encapçalada per Ricardo Sixto.\nL'1 d'octubre de 2011 fou escollit per l'Assemblea d'EUPV per encapçalar la llista d'Esquerra Unida del País Valencià-Els Verds: L'Esquerra Plural (EUPV-EV) per València a les eleccions generals de 2011, en les quals Sixto recuperà el diputat que EUPV perdé a les anteriors generals, restant aquesta formació com a tercera força política del País Valencià seguit d'UPyD i Compromís. Com a diputat treballa conjuntament amb Els Verds del País Valencià (EVPV), formació amb què EUPV s'havia presentat per les circumscripcions valencianes.\nEl 2012, participà en la denominada III Flotilla de la Libertad, a bord de l'Estelle, que pretenia trencar el bloqueig a la franja de Gaza en octubre de 2012, i que fou interceptada en aigües internacionals per la Marina d'Israel.\n↑ Sixto és escollit cap de llista d'EUPV per València, a El País del 2 d'octubre de 2011.\n↑ Izquierda Republicana lamenta que el Bloc Nacionalista Valencià haya optado por la vía de apoyar el transfugismo en las Cortes Valencianas, Comunicat de premsa 25 de juny de 2008. (castellà)\n↑ Ricardo Sixto, Víctor Domínguez i Herminia Montins seran els candidats d'EU, a ABC de l'1 d'octubre de 2011.\n↑ Israel aborda un velero finlandés con ayuda para Gaza La Voz de Galicia del 21 d'octubre de 2012(castellà)\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Ricardo Sixto Iglesias\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Ricardo_Sixto_Iglesias&oldid=25713337»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 17 des 2020 a les 16:54.