La Mirona de Salt celebra vint anys al peu del canó - SIESTV\n17 set. 2021 La Mirona de Salt celebra vint anys al peu del canó\nPosted at 00:09h in Música by siestv\nLa Mirona de Salt, la sala de concerts de referència de les comarques gironines, segueix dempeus després de 20 anys de recorregut, superant canvis, reptes i entrebancs durant tot aquest temps. Tot i així, no els ha impedit consolidar-se com un dels millors espais de música en viu del país i ha estat reconegut en premis com els ARC o Enderrock.\nLa pandèmia és un dels desafiaments més importants de l’equipament en l’actualitat, però no els ha aturat i, el divendres 3 de setembre, la banda rock Möther Mine va ser l’encarregada de donar el tret de sortida a la temporada de la tardor.\nEl sector de les sales de música ha estat un dels més criminalitzats durant la pandèmia, en aquest sentit el director de la Mirona, Quim Marcé es mostra preocupat pel canvi en els hàbits del públic, abocat ara mateix als botellots descontrolats en espais no segurs i considera que «som part de la solució. La gent necessita passar-s’ho bé i recuperar la vida social. I nosaltres som un espai que garanteix que tot això es pugui fer amb les màximes condicions sanitàries que hi ha.»\nLa Mirona celebra aquesta tardor el seu 20è aniversari i ho fa donant continuïtat a la seva programació. Quim Marcé, afirma que «programar música en viu ara mateix és fruit de la militància i de la nostra vocació pública per no deixar un espai buit». Davant les restriccions en aforament imposades per la pandèmia, la sala ha estudiat al mil·límetre la programació «perquè hi hagi una resposta suficient per part del públic i, tot i les grans restriccions en aforament que patim en l’actualitat, obrir ara no suposi haver de tancar en el futur.»\nLa sala sempre ha buscat una programació eclèctica, on es representin molts estils de música, la procedència dels artistes sigui variada i homes i dones tinguin una representació que s’acosti a la paritat.\nEl que queda de setembre passaran per la sala artistes com Laura West, Manolo Kabezabolo en programa doble amb els bascos Rat-Zinger i el raper Delaossa.\nEls concerts se celebraran aquest setembre a l’exterior de la sala i la resta de la tardor a l’interior, sempre amb seient i seguint totes les mesures per lluitar contra la Covid.


Noves esperances per a Haití (Ban Ki-moon)\nNoves esperances per a Haití\n6 min. 06/08/2014 00:00\nRecentment, durant una visita a la població rural de Los Palmas, a Haití, vaig tenir ocasió de conversar amb famílies directament afectades per l’epidèmia de còlera que afligeix el país des del terratrèmol del 2010. Un home em va explicar que la malaltia no només se li havia endut una germana: la seva sogra també havia mort durant la caminada d’hores que separa casa seva de l’hospital més proper. Ara ell i la seva dona s’ocupen de cinc nebots i nebodes orfes.\nEn l’actualitat, les històries com aquesta no són cap excepció a Haití. En efecte, arreu del país hi ha milers de persones que han hagut de fer front a penalitats i tragèdies semblants. Tanmateix, també hi ha senyals d’esperança. L’augment de la implicació de la població i els canvis en les pràctiques higièniques han eradicat el còlera que afectava les dones, els homes i les criatures de Los Palmas i del poble veí de Jacob (la situació ha fet un tomb espectacular durant els últims anys) i han reduït el risc de contreure altres malalties de transmissió hídrica. A tall d’exemple, els membres d’una família que vaig conèixer em van ensenyar orgullosos el seu nou filtre d’aigua.\nL’èxit de la “campanya de sanejament total”, que vaig inaugurar a Los Palmas juntament amb el primer ministre haitià Laurent Lamothe durant la meva visita, dependrà en gran mesura d’aquest plantejament basat en la implicació de la ciutadania. Durant els pròxims cinc anys, aquesta iniciativa suposarà una millora de l’estat de salut de tres milions de persones que habiten en zones d’alt risc: es fomentaran les inversions de les famílies en latrines duradores i higièniques, es proporcionaran productes i serveis de sanejament a preus assequibles i es garantirà que les escoles i els centres mèdics disposin d’infraestructures d’abastiment d’aigua i de sanejament adequades. Just abans de marxar del poble, en un gest simbòlic, vam posar la primera pedra d’una nova font d’aigua potable.\nAquesta campanya és l’última d’un seguit de mesures preses en el marc d’una operació d’abast general per eliminar el còlera d’Haití que es duu a terme amb el suport de l’ONU. L’ONU i el govern haitià han creat recentment un comitè d’alt nivell que té la missió de posar en marxa una estratègia integral que cobreixi tots els aspectes de la prevenció i la resposta a la malaltia i que suposarà un augment de l’ajuda a les famílies i la població.\nAixí mateix, el ministeri de Sanitat d’Haití i l’Organització Panamericana de la Salut/Organització Mundial de la Salut estan iniciant la segona fase d’una campanya de vacunació dirigida a 600.000 persones que viuen en zones en què el còlera segueix present. Està previst que durant els pròxims mesos es vacunin 200.000 persones, i a finals d’any s’espera haver-ne vacunades 300.000 més. En la primera fase de la iniciativa, que es va dur a terme l’any passat, es van vacunar 100.000 persones.\nGràcies a aquests esforços ja s’ha aconseguit reduir significativament el nombre de víctimes de l’epidèmia. Durant els primers mesos d’aquest any el nombre de casos de còlera i de morts causades per la malaltia ha davallat aproximadament un 75% en comparació amb el mateix període del 2013 i ha assolit el nivell més baix registrat des del començament del brot.\nI, malgrat tot, Haití segueix sent el país amb el nombre més alt de presumptes casos de còlera de l’hemisferi occidental, un fet inacceptable en un món en què es disposa de tal abundància de coneixements i de recursos. Això no obstant, el país va pel bon camí. De la mateixa manera que s’ha aconseguit eradicar el còlera en altres entorns complicats, es pot eradicar a Haití.\nGràcies en part al compromís de l’ONU amb el país, les perspectives d’Haití en altres àmbits també milloren. La Missió de les Nacions Unides per a l’Estabilització d’Haití (MINUSTAH) hi treballa des del 2004 per garantir la seguretat, donar suport al procés polític, consolidar les institucions de govern i vetllar pel respecte dels drets humans. A més, va tenir un paper destacat en l’estabilització i la reconstrucció del país després del terratrèmol del 2010. Els esforços de la MINUSTAH i d’altres organismes de l’ONU han suposat una millora considerable de la situació en matèria de seguretat, a la qual també han contribuït un sistema judicial més sòlid i unes forces policials nacionals més eficaces. Paral·lelament, els índexs d’escolarització en l’ensenyament primari s’han disparat, i han passat d’un 47% el 1993 a gairebé un 90% en l’actualitat.\nAtesa la fragilitat política i social persistent, la feblesa de l’economia del país i les greus limitacions de les seves finances, encara hi ha molts interrogants sobre la continuïtat del progrés d’Haití. Per incrementar les seves possibilitats de complir els Objectius de Desenvolupament del Mil·lenni, cal que els plans de celebrar unes molt esperades eleccions legislatives i locals aquest any -a les quals han de seguir unes eleccions presidencials l’any vinent- tirin endavant. Els dirigents haitians de totes les tendències de l’espectre polític han de superar les seves diferències per garantir que el procés electoral es desenvolupi de manera neta. Així contribuiran a la promoció de l’estat de dret, la protecció dels drets humans i la consolidació dels fonaments democràtics del país.\nEl suport de la comunitat internacional serà igualment essencial. En aquests moments Haití necessita amb una gran urgència ajuda per finançar el seu Pla Nacional d’Eliminació del Còlera. El pla té un cost de 2.200 milions de dòlars i durarà deu anys. A hores d’ara tan sols s’han mobilitzat el 40% dels 448 milions de dòlars que caldrà invertir en sanejament, vacunes, subministrament d’aigua i sistema d’alerta precoç i de resposta ràpida durant els primers dos anys del projecte. A més, actualment els compromisos dels inversors només cobreixen un 10% del cost total del pla.\nEl poble haitià disposa de tota la compassió i la fermesa necessàries per superar aquesta epidèmia de còlera i assolir un desenvolupament econòmic integrador. Ara bé, la comunitat internacional i, en particular, les institucions financeres internacionals que treballen a la zona han de fer un pas endavant i oferir-li el seu suport. L’hospitalitat i la compassió de què vaig ser testimoni a Los Palmas em van commoure profundament. Tot i això, també entenc que els haitians esperen que el seu govern i l’ONU compleixin les promeses que van fer aquell dia. Si cadascú fa el que li pertoca, podrem oferir als haitians un futur més sa i pròsper, el futur que es mereixen.


La cortina de saca :: Libelista\nBaltasar Huerta, un jove periodista barceloní, viatja a Banyoles per passar-hi les seves vacances destiu. Lluny dun estiueig plàcid i convencional, Huerta es troba al mig de les lluites i les tensions que impregnen els temps de la República. Som a lestiu de 1933 i el país ja pateix les primeres turbulències de lèpoca republicana: anarquistes, pagesos descontents i cacics formen part dun món on no hi ha lloc per al matís o el terme mitjà. A través del seu viatge, i de la tràgica mort dun amic, el jove Huerta copsa la dura realitat que lenvolta, els primers aprenentatges vitals i també el compromís amb la seva vocació de periodista. Miquel Aguirre Oliveras (Banyoles, 1964), llicenciat en Història Contemporània, ha treballat com a gestor cultural i guionista de ràdio a Ràdio Girona-Cadena Ser. Ha col·laborat al diari El Punt, al Diari de Girona i a la Revista de Banyoles. Té publicats diversos llibres dhistòria local i una novel·la (Després del tro, Proa). Finalista del Premi de Novel·la Curta «Just Manuel Casero» (1996 i 1998), escriu habitualment a Xisca de Gardi, un bloc els textos del qual van portar-se al teatre (Tots som pops, premi de teatre Caixa de Manlleu).


Hi ha una solució al conflicte palestino-israelià - Tzipi Livni\nLes primeres reunions de les negociacions de pau entre Israel i l’Autoritat Palestina el 2007 van estar molt marcades per les emocions. Els assistents d’un bàndol i l’altre -jo, com a negociadora en cap d’Israel, i Ahmed Qurei, conegut com a Abu Ala, ex primer ministre palestí- miràvem de convèncer l’altre de qui tenia més drets sobre les terres: els jueus o els palestins.\nCom era d’esperar, sortíem de les sessions frustrats i sense que l’altre ens hagués convençut. Després de dues reunions marcades per aquesta tònica, tots dos vam constatar que aquelles converses no anaven enlloc i que cap acord de pau no determinaria quin dels dos relats s’imposava, i vam acordar centrar-nos exclusivament en com establir un futur de convivència pacífica.\nLa disputa entorn dels relats històrics no ha canviat. Ni canviarà. Els qui, des d’un bàndol i l’altre, continuen intentant imposar el seu relat a l’altre o convertir el conflicte en una guerra religiosa no poden fer les concessions necessàries per a la pau. El mateix val per als qui, des de la comunitat internacional, donen suport a una de les parts i neguen els drets de l’altra. Aquest és un comportament destructiu que no fa més que reforçar els extremistes.\nUna pau basada en la visió de dos estats per a dos pobles ofereix una resposta a les aspiracions nacionals tant dels jueus com dels palestins i exigeix que uns i altres facin concessions per arribar a un acord.\nDe fet, la solució que passa per l’establiment d’un estat jueu i d’un estat àrab existeix des de fa uns 75 anys. La van plantejar les Nacions Unides el 1947 com a solució justa al conflicte entre els jueus (entre ells, els meus pares) i els àrabs que ja vivien entre el riu Jordà i la mar Mediterrània.\nLa resolució dels conflictes nacionals no pot passar per la guerra i la violència, sinó que s’ha de basar en la política, el lideratge i la predisposició a fer concessions per arribar a un acord. Un conflicte religiós no és una disputa sobre els drets d’uns i altres, sinó una lluita contra el dret de l’altre a viure segons el seu credo. Els ideòlegs religiosos no admeten cap acord que impliqui cedir.\nAquesta quinzena passada ha estat una sacsejada que ens ha de despertar. Se’n desprèn no només que el conflicte és insostenible, sinó que, a més, està derivant cap a un conflicte religiós. Aquest component religiós s’ha infiltrat al mateix Israel i s’ha traduït en violència entre ciutadans israelians (àrabs i jueus) en ciutats israelianes.\nNo podem i no hauríem de cedir el terreny als extremistes religiosos.\nL’alto el foc a Gaza ens proporciona un temps que hem d’aprofitar per canviar la realitat a llarg termini. És fonamental prendre la decisió de tornar a la visió dels dos estats per a dos pobles, de reforçar les forces pragmàtiques i d’afeblir els extremistes i posar fi al terrorisme.\nHamàs és una organització terrorista islamista radical que lluita no pas per establir un estat palestí, sinó contra l’existència d’“infidels” jueus que visquin a Israel.\nEl 2006, el conegut com a Quartet (els Estats Units, les Nacions Unides, la Unió Europea i Rússia) va plantejar uns paràmetres adreçats a Hamàs entre els quals hi havia l’acceptació dels acords de pau anteriors entre Israel i els palestins, el compromís amb la no-violència i el reconeixement d’Israel. Hamàs es va negar a acceptar-los.\nAquests paràmetres es van publicar després que Israel abandonés la franja de Gaza, desmantellés els assentaments i en retirés les seves forces militars, així com de la victòria de Hamàs a les eleccions palestines. Si Hamàs hagués adoptat aquests principis, ara la vida dels habitants de la franja de Gaza podria ser diferent i el territori podria gaudir d’una certa prosperitat. Però Hamàs mai no arribarà a un acord per “posar fi al conflicte”.\nSi no accepta aquestes condicions, no hi ha cap esperança d’assolir la pau amb Hamàs. Per tant, no podem i no hauríem de donar-li legitimitat.\nQuan hom es mira un conflicte des de lluny, és natural que s’identifiqui amb el bàndol més feble. Però no hi ha dubte, com va manifestar encertadament el president nord-americà, Joe Biden, que tot país té dret a defensar-se. En aquest cas, ens hem de defensar contra el terrorisme d’un grup que no accepta ni tan sols la nostra pròpia existència. Criticar la política d’un govern és legítim (jo mateixa vaig ser adversària política del primer ministre Benjamin Netanyahu). Ara bé, negar el dret d’un país a defensar els seus ciutadans no ho és.\nHem de cooperar i de donar suport a tot el que reforci el pragmatisme i afebleixi els extremistes. Aquesta afirmació sembla tan evident que es pot considerar elemental. Tot i així, en els darrers anys, la política dels Estats Units i Israel ha anat en una direcció totalment contrària. El govern de Trump va donar suport a les iniciatives de l’executiu israelià per avançar en l’annexió de terres. Si totes aquelles iniciatives s’haguessin materialitzat, s’hauria arribat a un punt de no retorn. La terra ja no seria divisible i el futur polític basat en dos estats ens hauria quedat vedat per sempre. A més, aquesta política debilitava i deslegitimava l’Autoritat Palestina i implicava la supressió dels ajuts econòmics.\nDe fet, el control de l’expansió desbocada va arribar d’una manera que, en un altre moment, hauria resultat quimèrica: els estats del golf Pèrsic van posar com a condició per normalitzar les relacions amb Israel mitjançant els Acords d’Abraham la suspensió de l’annexió. Amb la presa de possessió de Joe Biden el gener passat, la visió d’una solució de dos estats amb el suport dels Estats Units va tornar a agafar força. Les declaracions del president nord-americà i del seu secretari d’Estat, Antony Blinken, són un missatge d’esperança per a les forces pragmàtiques de la regió.\nEl problema és que, alhora, sembla que la solució dels dos no havia estat mai tan lluny. No és pas que faltin esforços en aquesta direcció, tot i que tots els intents d’assolir la línia d’arribada s’han quedat curts. El més recent va ser el 2014, quan els Estats Units van proposar una sèrie de paràmetres per entaular negociacions de conformitat amb la visió de dos estats per a dos pobles.\nAquesta última oportunitat perduda i altres tendències polítiques que s’observen a Israel i a l’Autoritat Palestina podrien fer pensar que assolir-la és un somni irrealitzable. Francament, si tingués alguna altra idea per posar fi al conflicte, l’hauria feta meva. La violència dels últims quinze dies, amb Hamàs i a l’interior d’Israel, ens ha permès de fer-nos una idea de com seria un únic estat encaixat entre el riu i la mar Mediterrània amb un conflicte intern violent de caràcter religiós i nacional. Així doncs, la solució dels dos estats sembla que no ha perdut vigència.\nEncara que no tinguem la pau a tocar, el punt de no retorn és més a prop que mai. Hem d’evitar d’arribar-hi. Ara com ara, el més important és mantenir el camí obert. Hem de crear una política conjunta dels Estats Units, els països de la regió i, naturalment, Israel i l’Autoritat Palestina. Després de recarregar el nostre GPS conjunt i posar-hi els dos estats com a destinació, hem d’avançar cap a aquest objectiu amb mesures concretes, evitant i anticipant tot el que col·loqui obstacles en el camí.\nPodem començar reconeixent que el fet de donar suport a un únic relat i negar l’altre no ens portarà enlloc i reforçarà l’extremisme d’un i altre bàndol. La solució ha de reflectir els drets, les aspiracions i els interessos legítims de totes dues parts, amb acords que ens permetin a tots dos de satisfer les nostres legítimes aspiracions nacionals i conviure de manera pacífica i segura.\nL’acord serà possible quan els dirigents pragmàtics d’un bàndol i l’altre entenguin que, per als seus, el preu que no hi hagi acord és molt més alt que el de fer concessions.\nTzipi Livni és exviceprimera ministra d'Israel


ARXIU HISTORIC SANTA EULALIA PROVENÇANA: junio 2012\nELS DOCUMENTS DEL CELH (JUNY 2012)\nEl document del mes de juny és el més recent dels que hem publicat fins ara. Es tracta d’un article d’una publicació anomenada Infoblokes; en concret a la pàgina 2 del número 37, de gener del 2005. La línia editorial d’Infoblokes era clarament d’esquerres, amb uns continguts de denúncia de les operacions immobiliàries i de les agressions de grups feixistes que avui han agafat una gran consistència. Crida l’atenció que el que fa set anys podia ser vist com a exagerat o propi dels “radicals”, en aquests moments ens ha esclatat a les mans: bombolla immobiliària, desnonaments, feixistes a l’ajuntament…\nEdifici de l’Hortícola Catalana – Feliu Camprubí, l’any 2003.\nL’article fa referència al desallotjament d’una casa ocupada al carrer de Santa Eulàlia, el 18 de novembre de 2004. Diu el següent:\n“DESALLOTJAT L’HORTET DE SANTA EULÀLIA”\nEl passat 18 de novembre va ser finalment desallotjat l’Hortet de Santa Eulàlia per unitats antiavalots de la policia autonòmica. Cap a les 10 del matí, 6 furgonetes dels mossos d’esquadra, una cinquantena d’antiavalots i uns deu agents del mateix cos irrompien violentament en els terrenys de l’hortet sense que trobaren cap de les persones que encara resistien a l’interior de l’espai alliberat. Tot seguit entraren treballadors de l’empresa d’enderrocs que ajudats per una pala i altre maquinària van arrencar tot els arbres i el que quedava plantat dintre de l’Hortet. Cap a dos quarts de dotze van arribar persones que encara hi vivien allà amb la intenció de recollir algunes de les seves pertinences, podent-ne recollir tan sols unes quantes donat el poc temps que els hi donaran les forces de seguretat autonòmiques. Segons van declarar a l’Infoblokes “moltes coses s’han quedat dintre, els llibres de l’institut, roba, moltes ja enterrades per la runa i d’altres no les hem pogudes agafar perquè ens deien que hi havia perill per a la nostra integritat… dos arnesos ens han desaparegut, estaven en un carro, i el carro està al mateix lloc, però buit.”\nA mesura que avançava el matí es van anant concentrant persones solidàries amb l’Hortet i curiosos que no dubtaven en criticar el fort desplegament policial per a desallotjar a les quatre persones que encara hi resistien, a la concentració es sentiren crítiques contra el tripartit i al·lusions clares a que falten calers per la sanitat però no per la policia. A les 12 un grup de joves va intentar fer una asseguda al mig del carrer Santa Eulàlia però els antiavalots ho impediren. Es visqueren moments de tensió com quan un jove va aturar la bicicleta per preguntar que havia pasat i agents antiavalots el llençaren a terra a ell i a la bicicleta. Cap al migdia la gent va anar retirant-se a menjar, malgrat això, el desplegament policial va mantenir-se fins a les 6 de la tarda, sense que es produïren cap mena d’incident.\nA les 19 h. i davant l’Hortet es va convocar una manifestació de protesta contra el desallotjament i l’especulació que va recórrer tota la ciutat. Davant de la immobiliària Nova Reus S.L., propietat de Ramon Casals i situada en un edifici abandonat en la confluència del carrer Santa Eulàlia i Castelao es va llençar pintura i escriure al terra ESPECULADOR. Al llarg de la manifestació es va cridar contra les immobiliàries, les polítiques urbanístiques de l’ajuntament i l’especulació, també es va sentir algun crit de solidaritat amb els dos joves presos de l’Hospitalet que solien participar en activitats de l’Hortet. Es van realitzar nombroses pintades a immobiliàries i bancs. La manifestació va acabar a la plaça de l’Ajuntament on hi havia un terrorífic desplegament policial d’agents antiavalots dels mossos d’esquadra. Segons veïns de la zona hi havia furgonetes als carrers Roselles, Rosend Arús, Príncep de Bergara i Tecla Sala, agents de paisà, tant dels mossos com de la policia municipal, en totes les sortides de la plaça de l’ajuntament. La porta de l’ajuntament estava pressa per tres fileres d’agents antiavalots dels mossos d’esquadra, algun d’ells ocults sota passamuntanyes. La primera filera estava sostenint escuts, mentre que la segona empunyava les porres i a la tercera quatre agents sostenien piloteres. Malgrat l’àmplia presència policial, superava en número als manifestants, aquets bolcaren terra i adob a la plaça de l’ajuntament simbolitzen la pèrdua d’espais naturals a la ciutat a favor de places dures i pàrquings. Posteriorment es va llegir l’octaveta que es va repartir durant la manifestació i aquesta va quedar desconvocada.”\nEvidentment que en aquest article es dóna una versió de l’episodi molt favorable als “okupes”. Per això us oferim alguns enllaços perquè us acabeu de fer una idea.\nSímbols durant l’ocupació\nBarberia que també va ser enderrocada\nFoto presa durant l’enderrocament, el dia 13 de desembre de 2004\nEdifici que van construir al lloc on hi havia l’Hortícola Catalana – Feliu Camprubí


Una diputada de Ciudadanos barreja el feminisme amb els drets dels animals La República\nUna diputada de Ciudadanos barreja el feminisme amb els drets dels animals\nRedacció| “Jo crec en la igualtat de les persones reals: dones, homes i éssers. Per això vam presentar el projecte de llei perquè els gossos siguin persones”. D'aquesta manera respon la diputada de 'Ciudadanos' a Canàries, Melisa Rodríguez, a una pregunta sobre si es considera feminista durant una entrevista a 'masmujeronline'. Segons ella, va afiliar-se a C's perquè “quan Albert Rivera va sortir nu a un cartell, em va sorprendre el seu discurs”.\nEn un principi, la mateixa diputada va difondre via xarxes socials l'entrevista en que comparava el feminisme amb els drets dels animals, però ja ha esborrat la publicació degut a la gran quantitat de crítiques que ha despertat. Ni tan sols va guanyar-se les simpaties dels animalistes, ja que -va afirmar- “dir que sóc animalista seria posar-me una etiqueta i no m'agraden les etiquetes”.\n@mrhciudadanos “Lamento si me expliqué mal en la entrevista de @MMujerOnline y me he visto obligada a quitarlo de las redes por la cantidad de insultos que estaba generando”@CopeCanarias\n— Cs Canarias (@CsCanarias) 16 de gener de 2018\nPel que fa a la proposta parlamentaria a la qual es refereix, contempla que els animals es considerin “éssers vius dotats de sensibilitat” i no que els gossos “siguin considerats persones” com diu Rodríguez a l'entrevista. En aquest sentit, preguntada sobre si és antitaurina, diu que tot i que “ho respecta moltíssim” mai ha anat a veure els toros.


Bases de la convocatòria de la Comissió URV Solidària per a projectes de cooperació al desenvolupament 2006 | Universitat Rovira i Virgili\nSou a: Portada > Vida al campus > Extensió universitària > Solidaritat i cooperació > URV Solidària > Bases per a la convocatòria 2005-2006\nBases de la convocatòria de la Comissió URV Solidària per a projectes de cooperació al desenvolupament 2006\nLa Universitat Rovira i Virgili obre aquesta convocatòria per adjudicar subvencions amb càrrec als fons de la Comissió URV Solidària, amb l'objectiu de fomentar el desenvolupament sostenible dels pobles amb menor nivell de desenvolupament. Amb aquesta finalitat, s'impulsaran accions que ajudin a eliminar la pobresa, que contribueixin a la formació de recursos humans i a la transferència de tecnologia, i que fomentin el respecte al medi ambient.\nPots baixar-te el document en .pdf o bé consultar-lo aquí mateix:\nCondicions bàsiques dels projectes\nQualitat i viabilitat\nAtorgament de les subvencions\nSeguiment del projecte i forma de pagament\n1. Aquesta convocatòria s'adreça a totes aquelles organitzacions no governamentals per a desenvolupament (ONGD) amb seu social permanent a les comarques de Tarragona que estiguin legalment constituïdes i inscrites en el registre corresponent, que no tinguin ànim de lucre, que tinguin com a fi institucional la realització d'activitats relacionades amb la cooperació internacional, que demostrin una experiència mínima de tres anys en la realització d'accions de cooperació internacional així com solvència de l'ONGD sol·licitant en la consecució d'objectius previstos en projectes anteriors així com de la contrapart en termes d'activitat regular, experiència, prestigi local, nivell de democràcia interna i grau de coneixement del projecte. 2. S'acceptarà la presentació de projectes de cooperació internacional de diverses ONGD que vulguin actuar de manera coordinada, sempre que compleixin les condicions especificades a l'apartat anterior.\n3. Les sol·licituds es presentaran al Registre General de la URV, carrer de l'Escorxador, s/n, Tarragona. El termini de presentació d'aquestes finalitzarà el dia 12 d’abril de 2006, a les 13.30 h.\n4. Cada sol·licitud haurà d'anar acompanyada de la documentació següent, en dos exemplars (original i còpia):\na) Memòria del projecte, d'acord amb el model establert, que inclourà:\n• Justificació del projecte de cooperació.\n• Objectius específics i resultats que es volen obtenir.\n• Localització precisa de la zona on es vol actuar (mapes, plànols, etc.).\n• Pla de treball i calendari d'execució del projecte.\n• Especificació dels mecanismes de seguiment del projecte.\n• Pressupost i estudi de viabilitat.\n• Avaluació de la sostenibilitat després d'acabat el projecte.\nb) Memòria de l'ONGD amb les seves activitats prèvies de cooperació.\nc) Fotocòpia de la targeta d'identificació fiscal.\nd) Dades i documentació acreditativa de la contrapart al país d'actuació.\n5. Cada sol·licitud haurà d'especificar les aportacions fetes o demanades per altres instàncies públiques i/o privades.\n6. S'haurà d'especificar, també, el conjunt d'accions previstes per tal de donar informació i difusió del projecte a Tarragona i a les seves comarques.\n7. En el cas que la documentació de sol·licitud sigui incompleta o incorrecta, la Comissió URV Solidària ho notificarà a la persona signant per tal que l'esmeni. Si en el termini de deu dies hàbils després de la comunicació no s'esmena l'error o la mancança, es considerarà desistida la petició, després d'una resolució, i es podrà arxivar l'expedient.\n8. Ateses les disponibilitats pressupostàries de la Comissió URV Solidària, aquesta convocatòria s'orienta preferiblement a la subvenció de projectes mitjans i petits, les activitats dels quals tinguin la durada de fins a dotze mesos, sense perjudici que en convocatòries posteriors es puguin presentar projectes que signifiquin la continuació d'un projecte prèviament realitzat i avaluat positivament. Cada ONGD només podrà presentar un únic projecte a l'any.\n9. Hauran de ser econòmicament viables i només es podrà imputar fins a un 10% dels recursos rebuts com a despeses administratives, de gestió, promoció o difusió del projecte.\n10. S'haurà de fer una caracterització precisa de la contrapart al país de destí de l'acció projectada, tot especificant-ne la trajectòria, solidesa i capacitació per col·laborar en la realització del projecte.\n11. El nombre de projectes beneficiaris es decidirà anualment en funció dels fons disponibles. La Comissió URV Solidària proposarà, també, la destinació dels fons en el cas de declarar-se deserta la convocatòria, o en el cas que les subvencions atorgades no arribin a la quantitat pressupostada.\n12. Per a l'execució d'aquesta convocatòria hi ha un crèdit assignat de 48.000 € dins el pressupost de l'any 2006.\n13. La quantitat màxima que s'adjudicarà serà de 18.000 € per projecte. Si el projecte té un pressupost específic superior a la quantitat atorgada, s'haurà d'especificar i desglossar l'acció concreta que es demana per ser finançada.\n14. Un cop finalitzat el termini de presentació de les sol·licituds, i després d'haver-les estudiat, la Comissió URV Solidària en farà l'avaluació i emetrà la resolució corresponent. A aquest efecte la Comissió podrà sol·licitar, si cal, el concurs de tècnics o representants d'alguna institució.\n15. Els projectes s'avaluaran amb un barem de 12 punts, que tindrà present l'acompliment de les prioritats geogràfiques, sectorials i dels beneficiaris, marcades als apartats 16, 17 i 18 (que es puntuaran amb 0, 1 o 2 punts), així com la qualitat i la viabilitat dels projectes.\n16. Geogràfiques: En coherència amb les directrius establertes per la Unió Europea, l'Agència Espanyola de Cooperació Internacional i la Generalitat de Catalunya, els projectes aniran dirigits preferiblement a la cooperació al desenvolupament de les àrees més desfavorides del Magrib, Amèrica Llatina i Àfrica Subsahariana.\n17. Sectorials: Projectes que tinguin com a finalitat l'atenció de necessitats bàsiques i, preferentment, dins l'àmbit de l'educació i de la formació de recursos humans.\n18. Beneficiaris: Es consideren accions d'interès preferent les que contribueixin a potenciar la plenitud dels drets de les dones, els infants i els joves, els de les comunitats indígenes, els refugiats o desplaçats i, en general, els sectors més vulnerables dintre de la seva comunitat social.\n19. La qualitat i viabilitat dels projectes es jutjaran a partir dels criteris següents (que es puntuaran amb 0 o 1 punts):\na) Que impulsi la integració i participació dels destinataris del projecte en el seu disseny i en la seva execució.\nb) Promoció d'un desenvolupament que sigui respectuós amb l'entorn natural.\nc) Disposició d'altres fonts de finançament per al projecte sol·licitat, de manera que la subvenció demanada correspongui a una part d'un projecte més general.\nd) Grau d'articulació del projecte presentat amb altres d'anteriors - avaluats positivament- o simultanis que s'estiguin duent a terme a l'àrea o regió objecte de la petició.\ne) Viabilitat tècnica i dels recursos humans per a l'execució i el manteniment autosostingut i autònom del projecte en acabar l'ajut extern.\nf) Que per circumstàncies excepcionals com desastres naturals, conflictes armats, etc. siguin d'especial interès en el moment d'avaluar els projectes. Sigui quina sigui la seva localització geogràfica.\n20. Criteris a seguir en cas d'igualtat en la puntuació obtinguda:\na) Es triarà en primer lloc el projecte destinat a afavorir l'àmbit educatiu.\nb) Cas que l'empat persisteixi, es triarà en segon lloc la sol·licitud més ajustada econòmicament a les bases de la convocatòria.\nc) Cas que l'empat continuï s'escollirà el projecte que no hagi gaudit amb anterioritat de subvenció per part de la URV Solidària.\n21. La Comissió URV Solidària aprovarà la distribució de subvencions en el termini màxim de dos mesos, comptats des de la data de finalització del termini de presentació dels projectes.\n22. La Comissió URV Solidària notificarà la resolució relativa a l'atorgament de la subvenció en un termini màxim de tres mesos. Si passat aquest termini no s'ha notificat expressament la resolució, la sol·licitud s'entendrà desestimada d'acord amb allò que estableix la Llei 30/92, de 26 de novembre, de règim jurídic de les administracions públiques i el procediment administratiu comú. Les notificacions s'efectuaran al domicili que indiqui cada ONGD a la sol·licitud.\n23. La Comissió URV Solidària especificarà en el contracte a què fa referència el punt 24 d'aquestes bases quins costos poden ser imputats com a despeses a l'hora de justificar el cost del projecte.\n24. La URV i les ONGD els projectes de les quals hagin estat aprovats subscriuran un contracte de col·laboració on s'especificaran els drets i deures d'ambdues parts, i entre altres aspectes, s'establirà el període d'execució del projecte, l'import de l'ajut, la forma de pagament i la presentació dels informes corresponents per al seguiment del projecte.\n25. L'ONGD sol·licitant haurà de comunicar qualsevol canvi substancial que pugui afectar la realització del projecte. La Comissió URV Solidària considerarà les noves circumstàncies i les contrapropostes de l'ONGD, i elaborarà un dictamen vinculant per a aquella.\n26. Si l'ONGD beneficiària de la subvenció no compleix les condicions establertes en aquestes bases i en el contracte, la URV podrà suspendre els pagaments que quedin per fer i demanar la devolució de les quantitats ja lliurades. La Comissió URV Solidària, com a responsable del seguiment dels projectes, podrà demanar a l'ONGD corresponent en qualsevol moment tota la informació que cregui convenient.\n27. Amb caràcter general, i tret que el contracte específic no digui res en contra, el règim de pagament de les subvencions seguirà el criteri següent: en el termini màxim d'un mes a comptar des de la notificació de la subvenció, la Comissió URV Solidària farà efectiu el 70% de l'import concedit; el 30% restant es farà efectiu un cop rebut l'informe de posada en marxa del projecte.\n28. La memòria final, que es presentarà en un termini màxim de dos mesos després de la finalització del projecte, haurà de justificar l'assoliment dels objectius del projecte i fer un balanç econòmic de les despeses. Si l'informe no compleix els requeriments mínims exigibles, la Comissió URV Solidària requerirà l'ampliació o esmena de la informació. Una avaluació negativa d'una memòria final de projecte inhabilitaria l'ONGD afectada per la concessió de nous ajuts en altres convocatòries.\n29. Un cop lliurada la memòria final del projecte, l'ONGD responsable de cada projecte es compromet a fer una presentació pública d'aquest i dels seus resultats, d'acord amb la proposta que en aquest sentit determini la URV.\n30. Qualsevol informació pública que l'ONGD implicada elabori en relació amb el projecte subvencionat per la URV haurà de fer constar el suport rebut per la Universitat.\n31. La URV, mitjançant la Comissió URV Solidària, podrà utilitzar les informacions del projecte amb l'objectiu de difondre les accions de cooperació en què la Universitat ha participat.\n32. Amb la presentació de la sol·licitud s'entendrà l'acceptació d'aquestes bases per part de l'ONGD, per la qual cosa l'incompliment d'algun d'aquests apartats podrà considerar-se com a causa de revocació de l'ajut concedit.


Dijous, 22 de novembre, conferència amb Noemí Morral i Montse Morral\nDijous, 22 de novembre, nova conferència del 16è cicle de “El repte de ser persona” amb Noemí Morral i Montse Morral\npublicat a 19:10h a Sin categoría\tper\tErnest Sugranñes\nDesprés de la mort del seu marit, l’economista Noemí Morral, poetessa, pintora i actriu novella, marxa a Essaouira, una ciutat de la costa atlàntica marroquina, on es re connecta amb la natura i comença a escriure i a dibuixar per primera vegada des de la infància.\n“Finestra poètica a Essaouira” i “Tornar” són els dos llibres de poemes i dibuixos que narren el seu viatge d’anada i tornada. Un viatge geogràfic i vital, a través del qual inicia un nou camí acompanyada de l’art i del poder inspirador i terapèutic del mar.\nHem convidat a la Noemí perquè ens expliqui aquestes seves vivències i a la pianista i musicoterapeuta Montse Morral perquè ens doni els fonaments de com l’experiència artística ens pot ajudar a retrobar l’essència de la nostra vida.\nPoeta i pianista també ens oferiran un tastet del seu recital i espectacle MAR, en el que onades, música i poesia s’entrellacen en una abraçada íntima i emocionant.\nassociacio, batega, circtuitbarcelona, conferencies, cultura, grancentre, grancentregranollers, granollers, jot'estimo+, persones


Esports - La UESC de tennis taula s'assegura la fase d'ascens a Primera Nacional\nel 27/mar/12 Àlex Masana Tennis taula PDF\nL'equip de tennis taula de la Unió Esportiva Sant Cugat (UESC) s'ha assegurat, com a mínim, la segona posició del grup 4 de Segona Nacional que permet jugar la fase d'ascens a Primera Nacional. Els santcugatencs van derrotar l'Horta aquest cap de setmana i van ampliar distàncies de manera que no seran superats pel tercer classificat, el Vilafranca.\nEl conjunt de tennis taula de la UESC disputarà matemàticament la fase d'ascens a Primera Nacional. Els santcugatencs han superat l'Horta (6-0) en la jornada del cap de setmana passat i han assolit una diferència amb el tercer classificat que els perseguidors no poden retallar. Els vermell-i-negres es jugaran en les quatre últimes jornades la primera posició del grup 4 de Segona Nacional amb el Premià de Mar, l'actual líder del grup que, amb un balanç de (15-1), lidera la categoria únicament per diferència de punts amb la UESC. El palista santcugatenc, Josep Antón, valora la fita aconseguida.\nA principi de temporada, el nostre objectiu era pujar i sabíem que teníem opcions, però esperàvem que costés més.\nEn cas que la UESC no aconsegueixi la primera plaça del grup, els santcugatencs disputaran una fase d'ascens que es jugarà el 26 i 27 de maig i on es podrien enfrontar amb els segons i els tercers dels altres grups de Segona Nacional.


Els carrers d’Elx s’engalanen amb la palma blanca - À Punt\nEls carrers d’Elx s’engalanen amb la palma blanca\nLes restriccions han transformat la processó del Diumenge de Rams en un esdeveniment virtual.\nUna dona compra la tradicional palma blanca d'Elx\n27 de març 2021 - 19:39\nLa palma blanca no faltarà a les llars il·licitanes malgrat la suspensió de la Setmana Santa per segon any consecutiu. La capital del Baix Vinalopó viurà enguany un Diumenge de Rams virtual per a continuar la tradició adaptant-se a les restriccions per la pandèmia.\nEl consistori ha animat els ciutadans i ciutadanes a comprar la palma blanca per a penjar-la als balcons i les finestres, promoure la celebració d’aquesta tradició de manera segura, i fer costat al sector artesà de la palma, molt afectat per la crisi econòmica derivada de la pandèmia de coronavirus.\nLes restriccions han transformat la processó del Diumenge de Rams en un esdeveniment virtual. Mitjançant una aplicació de mòbil, els usuaris poden triar un avatar i la palma que portaran en un recorregut pels punts més significatius de la ciutat, però sense eixir de casa.


» Granollers planteja 10 propostes per a la Ronda Sud\nImatge de la Ronda Sud. // Foto: Google Street View.\nGranollers planteja 10 propostes per a la Ronda Sud\nL’alcalde de Granollers, Josep Mayoral, i el tinent d’alcalde de Territori i Ciutat, Albert Camps, van mantenir divendres 16 de març una reunió amb el secretari general d’Infraestructures i Mobilitat de la Generalitat, Ricard Font, per exposar-li una desena de propostes d’actuació per millorar la situació de trànsit i pas de vianants, a més de l’impacte acústic i atmosfèric de la Ronda Sud.\nAquesta reunió amb el representant de la Generalitat, segons informen des del gabinet de premsa de l’Ajuntament, respon “al compromís de l’alcalde amb els representants de la Plataforma de la Ronda Sud que han intensificat les seves reivindicacions arran dels problemes que comporta aquesta via que és competència de la Generalitat”.\nDe fet, unes hores després d’aquesta reunió, entre les cinc i les vuit de la tarda, prop de dos centenars de veïns dels barris de Tres Torres i Can Bassa de Granollers van tallar la Ronda Sud en protesta per l’impacte sonor i contaminant que té aquesta via, que és utilitzada diàriament per milers de vehicles.\nL’Ajuntament de Granollers planteja fins a 10 mesures per millorar el trànsit, el pas dels vianants, i l’impacte acústic i atmosfèric de la Ronda Nord.\nMÉS DEL 25% DE VEHICLES DE GRAN TONATGE QUE CIRCULEN PER LA CIUTAT HO FAN PER LA RONDA NORD\nLa Ronda Sud és de les poques vies del municipi que ha incrementat la intensitat mitjana diària de vehicles en els últims anys, amb un creixement del trànsit en un 20% segons dades del Pla de Mobilitat Urbana. Actualment la Ronda Sud és utilitzada com alternativa per evitar el peatge de l’AP7 i per connectar els dos vallesos amb el Maresme. A més, aquesta via suporta un elevat nombre de vehicles pesants, molt més sorollosos i impactants a l’entorn. De fet, la Ronda Sud supera el percentatge del 25% de vehicles de gran tonatge que circulen per la ciutat.\nD’altra banda, l’Ajuntament arran de l’elaboració del mapa de capacitat acústica de Granollers ha fet mesuraments de soroll a la ronda i per altra banda, la ciutat disposa de l’estació de control atmosfèric de la Xarxa de Vigilància i Prevenció de la Contaminació Atmosfèrica de la Generalitat ubicada al Palau d’Esports, a escassament cent metres de la Ronda Sud.\nELS VIANANTS TENEN DIFICULTATS PER CREUAR LA RONDA SUD\nEl tram central de la Ronda Sud, entre el pont sobre el riu Congost a l’alçada del parc Joan Vinyoli i la rotonda del carrer Esteve Terrades, té una longitud de 1,1 km.\nEn aquesta distància existeixen actualment tres cruïlles: la de l’avinguda Lluís Companys, amb dos passos a banda i banda de la rotonda sense semaforitzar que serveixen per accedir al polígon d’activitat econòmica de Palou Nord i al Parc Firal; la cruïlla de la ronda amb el carrer Francesc Macià, que compta amb dos passos semaforitzats i que connecta amb una àrea comercial i els habitatges de la ronda; i la cruïlla amb el carrer Esteve Terrades, amb un pas semaforitzat amb polsador.\nSegons l’Ajuntament de Granollers, cal facilitar el pas dels vianants buscant altres alternatives, com ara al carrer Mare de Déu de Montserrat i al carrer Pla de Baix.\nLES 10 PROPOSTES D’ACTUACIÓ\n1. Estudi de caracterització del trànsit per la Ronda Sud.\n2. Aixecament del peatge de l’AP7.\n3. Limitar el pas de vehicles d’alt tonatge i amb mercaderies perilloses pel tram central i urbà de la Ronda Sud.\n4. Estudiar les conseqüències econòmiques i funcionals del soterrament.\n5. Habilitar un nou pas de vianants semaforitzat entre les rotonda de Lluís Companys i de Francesc Macià, a l’alçada del carrer Mare de Déu de Montserrat o Camí Ral.\n6. Habilitar un nou pas de vianants semaforitzat entre la rotonda de Francesc Macià i d’Esteve Terrades, a l’alçada del carrer Pla de Baix i Voluntaris’92.\n7. Estudiar la millora de la seguretat en el pas de vianants de Lluís Companys, avui sense semaforitzar.\n8. Estudiar donar més temps de pas al vianant en el pas de vianants amb polsador d’Esteve Terrades i, si és possible, que el cicle semafòric escurci el seu temps a l’hora d’activar el pas de vianants.\n9. Sol·licitar a la Generalitat de Catalunya Departament de Territori i Sostenibilitat. Direcció General d’Infraestructures titular de la Ronda Sud C-352 cercar instruments de col·laboració per establir i finançar mesures per minimitzar l’impacte en la qualitat ambiental (acústica i atmosfèrica) en les noves construccions i en les existents d’aquesta zona.\n10. Utilitzar asfalt sonoreductor en el tram central de la Ronda Sud en les operacions de manteniment del paviment asfàltic.\nAlbert CampsAP7GranollersJosep MayoralMaresmePla de Mobilitat UrbanaRicard FontRonda NordVallès OccidentalVallès Oriental


Les motos elèctriques: un nou pas en la mobilitat sostenible a Andorra | Andorra Difusió\nLes motos elèctriques: un nou pas en la mobilitat sostenible a Andorra\nNoticies » Societat 04 de juny, 2016\nAndorra continua avançant per convertir-se en un dels principals referents del motor elèctric del món. Hem conegut com funcionen aquests vehicles i quins són els seus punts forts i febles.\nComoditat, protecció al medi ambient i estalvi són les tres coses que poden aconseguir tots aquells usuaris que decideixin fer-se amb una moto elèctrica. Són vehicles que redueixen les emissions de CO2, tenen una autonomia aproximada de 300 km i poden arribar a una velocitat màxima de 150 km/h.A més a més, som en un país cada cop més preparat per a la seva arribada...\nPerò tot i els avantatges, hi ha gent que encara no pot permetre´s comprar-se un vehicle d'aquestes característiques. Els preus al Principat no baixen dels 9.500 euros. Alhora, la seva autonomia depèn de com l´usuari condueixi.El material cada cop té més qualitat i les bateries són potents i, per tant, el que està clar és que es presenta un bon futur per a aquesta nova manera d´entendre la mobilitat.\nEn un màxim de 5 anys, asseguren els experts, la mentalitat de tots els andorrans, i també de la resta del món, probablement, serà sostenible.\nInforma: Jara Lalien Imatge: Marc Oferil


INFO RÀDIO CALELLA: Implantació de la Carpeta Personal de Salut\nL'historial clínic té un únic propietari i és el pacient. Sota aquesta premissa, el Departament de Salut de la Generalitat de Catalunya ha desenvolupat un espai virtual, personal i intransferible, on els usuaris del sistema sanitari poden trobar les seves dades. L'instrument es va assajar a l'Hospital comarcal Sant Jaume de Calella i es va implantar de forma definitiva ara fa quatre mesos. El sistema registra entre 6 i 7 usuaris nous cada setmana i l'objectiu és arribar al miler.\nLa comoditat en l'accés a la pròpia història clínica és un dels clars avantatges que ofereix la Carpeta Personal de Salut; un projecte del govern català que s'està desenvolupant de forma pionera a l'Hospital de Calella. Un cop registrat al sistema, mitjançant el DNI electrònic o el certificat d'identificació digital idCat, el pacient pot consultar els seus informes mèdics, la medicació que se li ha prescrit, la cartilla de vacunacions, demanar cita prèvia al metge de capçalera, o també altra informació d'interès.\nPorta en funcionament quatre mesos i els resultats fins ara demostren que es tracta d'una eina fàcil i segura; tal i com ha assegurat el doctor Xavier Conill, director de Planificació i Desenvolupament de la Corporació de Salut del Maresme i la Selva.\nCada setmana, uns set calellencs registren la seva Carpeta Personal de Salut a través del web de la Corporació de Salut o de l'Ajuntament de Calella. L'objectiu és arribar al miler d'usuaris a la ciutat i, de forma gradual, estendre el sistema als municipis de l'àrea sanitària. “Començarem a tenir contactes amb altres municipis on la Corporació desplega la seva atenció primària com Malgrat, Palafolls, Tossa o Lloret", ha explicat el directiu de la Corporació sanitària qui ha afegit que el Departament de Salut s'encarregarà de la implantació en poblacions com Mataró o Granollers.\nParal·lelament a la Carpeta Personal de Salut, el Departament està desenvolupant un altre projecte pioner als hospitals comarcals de la Corporació. És la Història Clínica Compartida mitjançant la qual es digitalitzen les proves radiogràfiques perquè tots els professionals mèdics les puguin consultar. La intenció és tancar el cercle fusionant els dos projectes. "Incorporar la radiografia digitalitzada a la Carpeta Personal de Salut es podria aconseguir entre els mesos de gener i febrer", preveu el doctor Xavier Conill.\nL'aposta del Departament de Salut per la implantació de les tecnologies de la informació i la comunicació a l'àmbit sanitari respon a l'objectiu de millorar la gestió que els professionals fan de les dades mèdiques reduint considerablement el seu cost.


Al llarg de les nostres vides construïm diferents realitats que ens envolten, la nostra cultura, l’educació i les nostres experiències formen un estil de pensament i els esquemes que ens faran interpretar el món d’una manera objectiva i vàlida\nUn recurs per una conducta assertiva és pensar de manera racional, si ens inventem arguments i busquem justificacions que no són racionals, i podem respondre d’una forma passiva o agressiva. Si pensem racionalment i no distorsionem podem tenir una conducta assertiva.\nSegons el psicòleg Albert Ellis, l’explicació de la conducta segueix el patró conegut com a ABC, el fet (A) és interpretat per una persona, que a partir d’aquest fet pren una sèrie de creences (B). Les creences (B) poden ser lògiques i racionals (rB) o bé il·lògiques i irracionals (iB).\nA partir d’aquestes creences es desenvolupen unes conseqüències (C), que poden ser emocionals (Ce) i/o conductuals (Cc). Per tant, les conseqüències d’una conducta no es deuen als fets o les circumstàncies, sinó a les creences i interpretacions que en fan les persones.\nEllis conclou que els pensaments irracionals provoquen conductes absolutistes i una exigència radical que responen a l’ordre «he de fer». Els pensaments es desenvolupen en tres àrees, individual, la dels altres i la del món en general.\nAlgunes exemples de creences irracionals, poden ser, «els altres han de tractar-me bé», «la vida, m’ha de donar el que vull».\nLes distorsions cognitives són els instruments la nostra patologia interfereix en la nostra autoestima, les creences irracionals son les que deformen la realitat en contra nostre.\nLes distorsions cognitives són hàbits del pensament que deformen la realitat, les distorsions posen etiquetes, són maximalistes, separen de la realitat, són inexactes i imprecises.\nLes distorsions cognitives, poden ser d’etiquetatge i consisteix en crear estereotips que no ens permeten percebre bé les coses, d’una forma no realista, els absoluts no existeixen i la vida és sempre canviant.\nLa hipergeneralització o sobregeneralització, consisteix a arribar a una conclusió general a partir d’un fet concret, les distorsions limiten la percepció del món i impedeixen poder tenir una conducta racional, hom empra els adverbis i pronoms sempre, mai, ningú, tothom.\nLa filtració o abstracció selectiva consisteix en seleccionar només una part de la realitat d’una experiència i deixar de considerar-ne el conjunt, és una visió negativa de la realitat, valorar un fet a partir d'un sol element ignorant els altres. La distorsió de la filtració genera emocions negatives i afecta l’autoestima. Racionalment, la filtració es pot combatre adoptant una visió global i sistemàtica de la realitat.\nL’autoacusació és una forma de distorsió que ens fa assumir tota mena de culpabilitats sense que siguem directament responsables dels fets, compromesos en coses que estan completament fora del nostre abast. Apareix la disculpa contínua. I l’autoacusació. No podem controlar tot el que fan i no podem ser responsables dels actes dels teus germans, pares, amics.\nLa polarització consisteix a pensar que vivim en una realitat blanca o negra i que no existeix el gris, formes de pensament “tot o res”. Els absoluts no existeixen.\nLectura del pensament o la inferència arbitraria, promou endevinar els pensaments dels altres sense tenir dades objectives que els demostrin, veure en els altres el que creu o pensa.\nEndevinació del futur , anticipar sense evidència un esdeveniment futur i la lectura de la ment, dir el que pensa l'altra persona sense cap evidència.\nLa falta de l’endeví quan fa prediccions negatives sobre el futur que afecten la vida d’una persona, preveure de manera sistemàtica que les coses sortiran malament, una visió molt catastrofista.\nLa magnificació i la minimització, augmentar la importància dels errors comesos, mentre que la minimització empetiteix les nostres qualitats.\nLa visió catastròfica és imaginar i especular el pitjor resultat possible independentment de la seva probabilitat d'ocurrència, parlar d’un fet intolerable i insuportable quan en realitat no ho és tant. La negació és la tendència a negar problemes, errors o debilitats.\nEl raonament emocional, quan els nostres sentiments no reflecteixen la realitat, el qüestionament de la nostra pròpia autoestima.\nEl deure consisteix a prendre unes normes o regles rígides i inflexibles que no permeten cap modificació.\nLes distorsions cognitives són hàbits del nostre pensament que fem servir molt sovint per interpretar la realitat, fent-la esbiaixada i irreal.\nHem d’observar aquests errors cognitius i resoldre’ls, prendre una nova mirada, a vegades som conscients que algunes coses que crèiem que eren tal com les vèiem, no ho són. A voltes pensem que no mereixem una segona oportunitat, les coses s’han de resoldre.\nExisteixen molts tipus de distorsions cognitives, sovint cometem mateixes com la personalització, un reconeixement personal de successos externs sense base suficient.\nPrem un pensament absolutista i dicotòmic (tot o res) interpretem successos i a persones en termes absoluts sense tenir en compte altres consideracions. El raonament emocional, formulem arguments basats en com ens sentim i no en la realitat. En desqualificar o oblidar la part positiva no recordem les experiències viscudes i que han estat positives.\nNo podem aplicar de forma rígida les regles sobre les nostres obligacions i les dels altres. Cal centrar-nos en el que un pensa que hauria de ser en lloc del que és i aplicar regles rígides amb independència del context.\nUtilitzem etiquetes per opinar sobre les conductes i persones, afirmacions absolutes, negatives i inalterables.\nApareix a voltes la culpabilització i valorem a posteriori per afirmar el que un haurien d'haver fet.\nPodem considerar distorsions cognitives l'avaluació incorrecta de situacions i les disfuncions per esbiaixar la realitat perquè confirmi el que ja crèiem ignorant la resta d'informació, i endevinar el que pensen els altres de nosaltres o que actituds o intencions tenen.\nQuè poden fer nosaltres? Hem de ser conscients que la forma en què percebem el món és només una de les possibles formes, la nostra no té perquè ser la correcta. Hi ha alternatives, que pensaria una altra persona de fora s’hi intentés analitzar la situació de manera objectiva, sense deixar-se portar per les emocions, intentar buscar un pensament diferent, més adequat o proporcionat a la situació.\nHem de pensar que no és que un problema no tingui solució, sinó que simplement nosaltres no hem estat capaços de trobar-la i ens cal plantejar mètodes diferents. No sempre podem aplicar les mateixes regles a totes les situacions, hem d'aprendre a adaptar-nos, a qüestionar els nostres models i pensaments de tant en tant.\nHem d’observar el diàleg intern, que ens diem a nosaltres mateixos quan alguna cosa va malament. Intentar convertir el nostre discurs en una cosa realista, avaluant les proves i les dades abans d'extrapolar conclusions. I ser conscients que aquestes conclusions, fins i tot amb proves, poden ser errònies.\nEls psicòlegs dins de la teràpia cognitiva-conductual apliquen un mètode conegut com la reestructuració cognitiva aprenent a refutar aquestes distorsions i els seus conseqüents pensaments negatius. Hi ha diverses tècniques depenent del tipus de distorsions més freqüents. Aquest tipus de teràpia sol incloure en trastorns amb freqüent presència de distorsions cognitives, per exemple, el Trastorn límit de la personalitat, els Trastorns depressius, la Fòbia social, els problemes d'autoestima, etc ...\nDins de les teràpies cognitives la més coneguda és la teràpia cognitiva de Beck (especialment enfocada per a casos de depressió, amb una minuciosa teoria sobre l'origen de la mateixa).\nLes distorsions cognitives poden portar-nos a sentir ansietat, baixa autoestima, indefensió, tristesa, frustració, ira ... És un canvi important en la vida de les persones el poder ajustar el seu estat emocional a la realitat i no al revés (jutjar la realitat segons les emocions). És important SER CONSCIENT de les nostres distorsions i detectar-les i aprendre a gestionar-les.


ms-C8: DEURES D'ESTIU DE SOCIALS - 3rESO\nDEURES D'ESTIU DE SOCIALS - 3rESO\n1. Els heu de presentar en un Google Docs i compartir-ho amb el vostre professor/a de socials, per tal que es vegi que cada setmana heu fet una mica de feina. En cas de no disposar d'ordinador i internet, ho feu en una llibreta i demaneu el temari al vostre professor/a de socials.\n2. Les activitats són:\na) Una redacció personal (resum) d'algun tema de socials que heu treballat aquest curs (10 línies mínim).\nb) Una redacció de fantasia o una història inventada on apareguin informacions que demostrin que has après coses sobre el tema (10 línies mínim).\nAquestes dues activitats s'han de fer cada setmana.\nPer fer la redacció que explica el tema podeu ajudar-vos del temari del moodle o del PDF de socials. Per fer la redacció de fantasia cal que feu un esforç d'imaginació, per exemple, us podeu inventar un personatge viatger que passa l'estiu a diferents llocs i èpoques i va explicant en un diari el que li va passant...\nPER A QUALSEVOL DUBTE, POSEU-VOS EN CONTACTE AMB EL PROFESSORAT DE SOCIALS TRUCANT A L'INSTITUT.\nEXEMPLE PER ALUMNES DE TERCER\n1a setmana: Redaccions sobre l'època de les revolucions.\n2a setmana: Redaccions sobre l'època dels descobriments.\n3a setmana: Redaccions sobre l'Humanisme i la crisi de la religió.\n4a setmana: Redaccions sobre momarquies absolutes i estats moderns.\n5a setmana: Redaccions sobre participació i normes.\n6a setmana: Redaccions sobre presa de decisions, drets i deures.\n7a setmana: Redaccions sobre respecte i la diferència.\n8a setmana: Redaccions sobre sistemes electorals.\nUNA APLICACIÓ PRÀCTICA EN ALUMNES DE TERCER\nUn alumne de 3r. ha de fer cada setmana una redacció resumint un tema del temari que hem fet aquest curs, per exemple: "L'Estat de Dret i l'Estat del Benestar".\nDesprés ha de fer una redacció literària amb argument en la que es vegi com adapta o aplica el que sap. Per exemple podria fer una redacció d'una noia que es planteja l'estiu i es qüestiona si fer esport o anar a ajudar al geriàtric del poble.\nDarrera modificació: Wednesday, 28 June 2017, 17:26\nCurrículum Ciències Socials - Institut de Sils\nDEURES D'ESTIU DE SOCIALS - 1rESO\nDEURES D'ESTIU DE SOCIALS - 2nESO\nDEURES D'ESTIU DE SOCIALS - 4tESO\nLlibre Santillana C. Socials - 1r d'ESO\nLlibre Santillana C. Socials - 2n d'ESO\nLlibre Santillana C. Socials - 3r d'ESO\nLLIÇONS DE GEOGRAFIA I HISTÒRIA - pdf's amb resums...\nMAPES FÍSICS DELS CONTINENTS\nMAPES MUTS FÍSICS I POLÍTICS DE TOTS ELS CONTINENTS, ESPANYA I PLANISFERI\nGEACRON - Atles històric mundial\nEix cronològic - etapes de la història\nEix cronològic - etapes de la història (ANGLÈS)\nRecursos de socials: geografia i història


La primavera la sang altera - Empordà\n"També es pot notar alteracions en l’estat d’ànim, com també dificultat per agafar el son"\nFigueres | 06·06·21 | 09:00\nLa primavera és l’època de l’any més esperada perquè és el preludi de l’estiu. Com diem de forma periòdica anualment, és l’època de l’any en què esclata la naturalesa amb tota la seva força. Es nota pertot arreu, en les plantes sobretot. Aquesta és una època de pol·linització i floració. A ningú se li escapa que afecta també a les persones i ho fa en diferents òrgans i sistemes del cos. També pot afectar pel que fa a la salut mental.\nAlguns dels aspectes relacionats amb la salut en aquesta estació és l’aparició de l’astènia primaveral. Que no és altra cosa que viure la primavera amb un cert grau de cansament, fent les coses més lentament o potser de vegades marejar-se per tenir una pressió de la sang més baixa. També es pot notar alteracions en l’estat d’ànim, com també dificultat per agafar el son.\nPer un altre costat aquesta és l’època de l’any que hi ha més manifestacions clíniques d’al·lèrgies. Es poden manifestar a la pell, als ulls, en forma de rinitis al·lèrgica i també asma. El remei es basa a evitar el contacte amb l’element que ho provoca. És el que anomenem conducta d’evitació. Després caldrà associar-hi el tractament específic per a cada quadre clínic. Pot tractar-se d’instil·lació de gotes als ulls en les conjuntivitis o l’aplicació d’un esprai nasal en el cas de les rinitis al·lèrgiques o d’altres esprais per l’aparell respiratori en el cas de l’asma. També poden caldre cremes i locions per a la pell, per al tractament de les lesions cutànies. De vegades la solució també contempla la presa d’un grup de medicaments que s’anomenen antihistamínics. La seva funció és aturar i revertir la simptomatologia ocasionada per l’al·lèrgia. Els seus resultats solen ser molt bons.\nUn sistema que també es veu alterat en aquesta estació de l’any és el circulatori. Parlem de la circulació de les cames, de les extremitats inferiors. És època d’aparició de pesadesa, inflor, rampes, èczema a pell de les cames i aparició de vasos neoformats en forma d’aranyes vasculars, venes reticulars i varices. En el pitjor dels casos les úlceres que s’havien mantingut tancades amb el fred hivernal poden reobrir-se amb tot el que això implica per a la persona que la pateix. De totes maneres disposem de mesures per evitar que no s’afecti tant la circulació de la sang a les cames. Totes elles van encaminades a activar la circulació ascendent i alentir la progressió de la malaltia venosa crònica. Coses senzilles com ara caminar, per planer i/o a la platja, fer moviments de dorsiflexió del turmell i no passar massa temps dempeus sense bellugar-se ens ajudaran. També cal aixecar-se sovint de la cadira quan es treballa durant tota la jornada assegut.\nLa hidratació de la pell, la presa de fàrmacs flebotònics quan estan indicats, i l’ús de les mitges de compressió, indicades únicament i exclusiva per a cada persona, són altres mesures a tenir en compte. De totes maneres l’escleroteràpia de les varices, varícules i aranyes vasculars és la base del tractament d’aquesta patologia.\nCom dèiem, la primavera la sang altera i amb aquesta alteració apareixen problemes de salut.\nNo els hem anomenat tots, però tots tenen en comú que dificulten que puguem gaudir d’aquesta època de l’any en la seva màxima esplendor.


Club de lectura de Les Borges del Camp: Un viatge per Botswana\nUn viatge per Botswana\n19 de gener. Dos quarts de vuit del vespre. Som a cal Dasca. Ens hem trobat per parlar de La Primera Agència de Dones Detectives, però encara falten algunes persones per arribar. Com que la Rosa ens ha portat un àlbum amb fotos del seu viatge a Laos, passem uns minuts, mentre esperem, veient les muntanyes, els arrossars i la gent d'aquell país llunya.\nArriben les que falten i comencem. Comencem a parlar d'un altre país llunya i desconegut, Botswana, on Mma Ramotswe obre la seva agència de detectives. El llibre té diverses lectures, però la sensació és de que ha agradat a tothom. Comencem el torn de paraules:\nLa idea és prou original. L'autor ens explica coses de Botswana fent servir l'agència de dones detectives. Es constata el paper fonamental de la dona, a l'Àfrica i a tot arreu, i els diversos casos en què es troba la protagonista li serveixen a l'autor per descriure paisatges i costums del país. Ens parla dels impostors, de la pobresa que obliga a emigrar i a malvendre la força de treball, de l'esterilitat, de l'emancipació de la dona, de la fòbia cap als zulus, de la medicina tradicional, de les diferents formes de cristianisme, de la bruixeria, del contraban de cotxes, dels paisatges, de les formes de viure, dels enganys, dels costums de casament... tot això emmarcat en els casos que se li presenten a la detectiva i com, gràcies al seu enginy, se'n surt sempre.\nLa protagonista és una dona que no li fa por res, que s’atreveix amb tot, amb la idea de ajudar als altres. Ens explica la seva vida, la relació amb el seu pare: un home d’una gran rectitud i que la respecta inclús quan en contra del que ell voldria s’enamora d’un músic que l’enlluerna i s'hi casa però que la maltracta i del qual acaba divorciant-se quan espera una nena que mor. Molt diferent del músic és el pretendent mecànic, un home que s’ha guanyat una posició en la seva feina, al qual Mma Ramotswe admira i que repetidament li demana que es casi amb ella a la qual cosa ella no accedeix fins al final del llibre.\nFina, que confessa que ha llegit el llibre en anglès i n'ha fet un resum:\nAquesta novel·la descriu diferents aspectes de la vida a Botswana a través de les aventures d'una dona, Mma Precious Ramotswe, propietària de la primera Agència de detectives d'aquest país. Ajudada per un amic, el mecànic Rra Matekoni, i una secretària Mma Makutsi, agradable i bona mecanògrafa, Precious va resoldre molts misteris, tant per als amics com per a estranys: un home desaparegut, menjat per un cocodril, un noiet robat per un bruixot, un home guapo i casat a qui li agraden massa les dones -inclosa Precious_, un cotxe de lue que amaga un secret terrible, la filla d'un home ric que menteix per poder festejar amb una mica de llibertat, una dona preocupada perquè el seu marit havia robat un Mercedes, un obrer que va perdre el dit... dues vegades, uns bessons molt espavilats o dues feines de metge pel preu d'un sol títol... És un llibre fàcil de llegir i interessant, perquè a través dels ulls -i el cor- de la protagonista pots viatjar a través de bonics paisatges i escoltar i sentir de molt a prop històries quotidianes d'un país desconegut.\nLa Rosa, potser influïda per l'excursió a Laos, que ha explicat a l'inici, comenta:\nAquesta novel·la me l'he pres com un viatge, he seguit els itineraris de la protagonista, per Botswana, per la seva capital, Gaborone, pel desert, per la veïna Sud-àfrica. Em mostra també la situació de les dones, sotmeses, i el paper dels homes, que esperen sempre de ser servits.\nM'agrada el caràcter universal de la protagonista, plena de sentit comú. M'encanten les descripcions reals que fa del paisatge, i m'ha emocionat el sentit del buit quan parla del desert. He trobat molt dura la descripció que fa de la seva filla morta al cap de cinc dies de néixer, tot i que només en fa menció d'una manera breu en dos paràgrafs del llibre. M'ha agradat molt, és recomanable.\nL'Enric, que comenta que la Magda no ha pogut venir, resumeix els comentaris de tots dos:\nL'interès de la novel·la el veiem en què la detectiva, molt intuïtiva en les seves recerques i descobriments, no castiga mai els culpables, no els entrega a la policia o al jutge, sinó que resol els casos aconseguint que el culpable es penedeixi del que ha fet, i que d'alguna manera compensi el mal que altres han pogut rebre. És una ètica molt interessant, que potser parla de la manera com en aquells països les coses s'arreglen amb el diàleg i la bona voluntat. En algun moment l'autor fa dir a la protagonista que ella no entén els blancs perquè no són capaços de seure a la porta de casa seva quan el sol es pon, i mirar les vaques com pasturen.\nLa BBC ha fet una sèrie per la televisió on s'expliquen els casos de Mma Ramotswe.\nPublicat per Magda a 18:25\nEtiquetes de comentaris: Alexander McCall Smith, La Primera Agència de Dones Detectives\nLola Steiner 24 de gener de 2016, a les 11:37\nSemblo menys contundent quan algú altre diu el que he dit. jajajajaj!!!\nUn plaer, sempre, llegir el que hem dit del que hem llegit.\nPetunets de diumenge!


Hàbits saludables o promoció de la salut\nDe tots és conegut com uns hàbits de vida correctes poden repercutir de manera positiva en el nostre dia a dia. Ja no només de cara a gaudir de bona salut si no també orientat al benestar de la persona. Un assessorament adequat després d'una entrevista acurada en que s'analitzen els hàbits i costums del pacient detalladament per detectar aquells que no són del tot saludables o que podran ser millorats ens pot garantir una millora de la nostra salut i del nostre estat físic i mental.\nLa llarga experiència de la Dra Nuñez en la medicina preventiva passa per un coneixement excellent dels hàbits higiènics-dietètics que ajuden a estar millor i a prevenir determinades malalties. És important saber individualitzar les condicions físiques, psíquiques, socials i laborals del pacient per tenir èxit en una promoció de la salut que serà específica per ell i que pot comportar múltiples beneficis en el seu dia a dia en aconseguir una estabilitat i benestar en la teva salut i, en conseqüència, en la seva vida.\nDirectora mèdic / Metge estètic


Els clubs de cànnabis viuen un boom - CatFAC\nEls clubs de cànnabis viuen un boom\nAls consumidors de cànnabis de la Catalunya Central cada cop els costa menys trobar un club on poder fumar. Prop d’una vintena de locals han obert portes i la majoria ho han fet en els últims cinc anys. Els responsables dels clubs de cànnabis indiquen que cada cop hi ha més acceptació social i, com a conseqüència, més permissivitat per part de molts ajuntaments davant la creació de locals per a fumadors. El resultat és un boom de clubs, que tenen, aproximadament, entre 100 i 150 socis.\nLes principals ciutats de les comarques centrals tenen entre tres o quatre clubs. Res a veure amb els 123 que hi ha a Barcelona. A Manresa n’hi ha tres d’oberts -tot i que n’hi ha quatre de registrats-; a Igualada, tres -un dels quals ha cessat l’activitat temporalment per condicionar el local-; i a Martorell, quatre. En municipis amb menys població també tenen suficients fumadors interessats per obrir clubs. És el cas de Súria, Olesa de Montserrat, Moià i Vilanova del Camí. En capitals comarcals com a Puigcerdà n’hi ha dos, i a la Seu d’Urgell n’hi havia un fins fa unes setmanes, quan l’Ajuntament va aprovar la clausura d’aquests locals. Són dades facilitades per la Federació d’Associacions de Cànnabis de Catalunya (CatFAC).\nLa proliferació de clubs des de fa un lustre mostra que aquests locals han fet arrels a la regió central i, de fet, la xifra podria ser més alta perquè els responsables de la CatFAC asseguren que han rebut sol·licituds d’informació sobre el funcionament de clubs per part de persones interessades de Berga, Solsona i Coll de Nargó. En aquests municipis encara no s’ha obert cap local d’aquesta tipologia. La llei antitabac va obrir una escletxa legal que va impulsar la proliferació dels clubs, ja que es donava la possibilitat de fumar a l’interior de locals si es tracta d’un club privat.\nS’ha de saber on són ubicats exactament els clubs de cànnabis perquè a fora del local no hi ha cartells que ho indiquin. Com a molt, a la porta hi ha algun adhesiu de petites dimensions per evitar que els socis es confonguin de porta. Un cop es creua l’accés, el visitant troba una altra porta abans de poder entrar al local, i una persona demana sempre si n’és soci. La normativa de l’Ajuntament de Manresa, i del d’Igualada, especifica que només hi poden entrar socis del club, i responsables d’aquests locals diuen que el consistori no els deixa tenir rètols a fora.\nEl club La Bruja, de Manresa, està ambientat com si fos un bosc, amb columnes guarnides com arbres d’un conte de fades. A l’entrada hi ha una barra similar a la de qualsevol cafeteria o bar, i al fons hi ha sofàs perquè els socis s’hi acomodin mentre fumen. «Els nostres membres no tenen un perfil concret. Hi passen persones de moltes edats, de classes socials també diferents, i de procedències professionals molt diverses», explica la Bruja, tal com es fa dir la dona que regenta el local. Afegeix que, efectivament, el funcionament és el d’un club i que, a part, «també s’organitzen activitats, com campionats de pòquer o excursions, per a les persones que en formen part». Sentencia que el «local no és cap discoteca».\nLa Bruja té 200 membres. La responsable del club assegura que la diversitat de socis és deguda, precisament, al fet que cada cop hi ha menys reticències entre la ciutadania cap als cànnabis i que «hi ha un nombre important de socis que en fumen com a teràpia per algun mal». A La Bruja de Manresa fan el 20% de descompte als socis que acrediten amb documentació del metge que tenen una afectació i que, per tant, el consum de l’herba els pot ajudar a reduir el dolor.\nLa difusió de l’ús medicinal del cànnabis també ha ajudat que part de la ciutadania en desconfiï menys, segons els responsables dels clubs. Aquesta nova percepció de molts ciutadans ha propiciat que als fumadors els costi cada cop menys consumir cànnabis davant d’altres persones. A part, els clubs tenen locals on el comú denominador de tots els que hi entren és que en fumen.\nUna de les entitats més veteranes de la Catalunya Central és Acció Cannàbica d’Igualada. Fa set anys que la van crear. El president, Jaume Xaus, explica que «els consumidors han perdut la por a plantar-ne i a parlar obertament sobre aquest tema», i que la proliferació de locals que acullen clubs de cànnabis és deguda també al fet que «cada cop més ajuntaments, i més ciutadans, entenen les reivindicacions dels consumidors», i que per aquest motiu «els fumadors no se n’amaguen, tot i que molts prefereixen consumir-ne als clubs perquè potser tenen fills a casa».\nPerò no tots són flors i violes i encara hi ha ciutadans i ajuntaments recelosos dels clubs de cànnabis. L’Ajuntament de la Seu d’Urgell ha aprovat una modificació urbanística per prohibir la presència de locals per a fumadors a la ciutat. I fonts de l’Ajuntament d’Igualada, tot i haver atorgat llicències d’obertura, asseguren que mai han col·laborat conjuntament en cap iniciativa amb Acció Cannàbica d’Igualada. El mateix consistori igualadí de vegades activa la Policia Local per la queixa de males olors per part de veïns en algun dels carres on són ubicats els locals.\nEl president del club igualadí defensa la utilitat dels clubs de cànnabis. «Sobretot són beneficiosos per a persones que en volen fer un ús terapèutic, ja que a fora d’aquests clubs, si no en planten, hauran de buscar venedors, de forma il·legal, que tindran una finalitat lucrativa i difícilment sabran si els estan venent cànnabis o una barreja que pot ser perjudicial», remarca Xaus. Però l’altra cara de la moneda de la baixa percepció de les conseqüències negatives del consum d’aquesta substància és que cada cop baixa més l’edat en què els adolescents en comencen a consumir.\nEls clubs que hi ha a la Catalunya Central tenen poc a veure amb els que hi ha a la ciutat de Barcelona. «Són dos mons diferents. A la Ciutat Comtal n’hi ha que tenen dos mil o, fins i tot, cinc mil socis», assegura Eric Asensio, portaveu de la CatFAC. A les comarques centrals, normalment, els clubs estan configurats per grups de persones que es coneixen entre elles i difícilment arriben als 200 membres.\nA Barcelona, la dimensió de molts dels clubs, sobretot els de barris com Ciutat Vella, estan en una altra òrbita pel fet d’aglutinar bona part de la població del país i pel fort impacte dels turistes que volen consumir cànnabis. «Allà, molts estrangers es fan socis només per un dia i aquests locals es converteixen bàsicament en un negoci amb finalitat lucrativa», critica la responsables de La Bruja de Manresa. El funcionament d’alguns clubs de Barcelona, però, és exemplar i són una referència per als clubs de la Catalunya Central.\nTot i tractar-se d’entitats, en principi, sense afany d’obtenir beneficis, les lleis del mercat imperen en els locals per a fumadors de cànnabis i per aquest motiu els preus entre les associacions ubicades a la Catalunya Central no tenen res a veure amb els de la capital catalana. Si un gram de cànnabis es pot aconseguir per 5 o 6 euros, aproximadament, als clubs de les comarques centrals, el preu es pot multiplicar per tres o per quatre a Barcelona.\nEl preu augmenta a la Ciutat Comtal per l’alta demanda. «Altres variables que hi influeixen són que a Barcelona costa molt més trobar un lloc on plantar-ne i, a part, s’arrosseguen els preus de quan només se’n podia aconseguir en el mercat negre», indica el president del club igualadí.\nNoticia: Regió 7\nBy admin|2017-12-11T09:58:28+00:00diciembre 2nd, 2016|noticias|


Territori creu que on es projecta l'aeròdrom a l'Escala té "una important sensibilitat ambiental" - Empordà\nTerritori creu que on es projecta l'aeròdrom a l'Escala té "una important sensibilitat ambiental"\nL'informe considera que es podrien generar "impactes ambientals moderats"\nACN 02.09.2020 | 16:47\nLa zona on es projecta l'aeròdrom de l'Escala. ACN\nLa zona on es projecta l'aeròdrom de l'Escala.\nLa Direcció General de Polítiques Ambientals i Medi Natural del Departament de Territori i Sostenibilitat ha emès un informe en què apunta que els terrenys on es projecta fer un aeròdrom a l'Escala tenen una "important sensibilitat ambiental". L'informe compta amb consultes als parcs naturals dels Aiguamolls de l'Empordà i del Montgrí, de Protecció Civil, Cultura i l'Ajuntament de l'Escala, entre d'altres. Des de Polítiques Ambientals i Medi Ambient es demana que s'estudiïn altres ubicacions per a projectar-hi un aeròdrom, ja que en els terrenys proposats es podrien generar "impactes ambientals moderats o severs".\nEn primer lloc, els dos parcs naturals creuen que aquesta infraestructura tindrà "efectes negatius" sobre l'espai ja que és una zona de connexió entre els dos espais protegits. Això vol dir que hi ha una important afluència d'aus i l'aeròdrom pot generar un gran nombre de col·lisions amb ocells i també molèsties pels sorolls a les espècies que hi habiten.\nPer altra banda, el Departament d'Agricultura també demana que s'estudiï l'impacte acústic de l'aeròdrom sobre l'explotació agrària que hi ha just al sud d'on s'hauria de construir la pista de vol. També demana que es restitueixi en el màxim del possible el sòl agrícola i que no s'afecti a la comunitat de regants.\nPel que fa a l'Agència Catalana de l'Aigua (ACA) indica que part dels terrenys formen part d'una àrea inundable en un període de retorn de cent anys. Per això, demanen que les edificacions es facin fora de la zona inundable i que abans de la construcció cal que el promotor signi una declaració responsable en què expressi que "coneix i assumeix el risc existent".\nPer la seva banda, l'Ajuntament de l'Escala també indica que cal sotmetre el projecte a una avaluació d'impacte ambiental ordinària i analitzar la pèrdua de sòl agrícola i també les conseqüències sobre les espècies d'aus que hi ha principalment en la zona. El document del consistori també demana als promotors que estudiïn una altra ubicació alternativa.\nA més, l'informe recorda que el Parc Natural del Montgrí, les Illes Medes i el Baix Ter "està a escassos 120 metres de distància" i aquesta zona s'inclou a la Xarxa Natura 2000, un espai protegit. També apunta que el nucli urbà de l'Escala està a 660 metre a l'est i també hi ha un altre nucli a 800 metres.\nLamenten que la presència de serps a les Pedreres es consideri com una «plaga».\nGuanyem: "Estan fent 'de facto' donar la clau de la governabilitat a Cs".


Visita a la nova nau del Servei de Jardineria de VNG\nEl regidor de Projectes i Obres, Serveis Viaris i Mobilitat i responsables tècnics municipals van conèixer les noves instal·lacions que la concessionària Valoriza SA té al polígon Masia en Barreres\nEl Servei de Jardineria 'A' de l'Ajuntament de Vilanova i la Geltrú, a càrrec de l'empresa Valoriza SA des del mes de juny de 2016, té la seva seu i oficines en una nau del polígon Masia en Barreres de VNG. Les noves dependències van ser objecte, dijous al migdia, d'una visita per part del regidor responsable d'aquest servei, Joan Giribet i de tècnics municipals. El regidor de Projectes i Obres, Serveis Viaris i Mobilitat va conèixer de primera mà les noves instal·lacions que acullen les oficines i els vestidors per al personal a més de la maquinària i l'emmagatzematge de productes destinats al servei.\nDurant la visita Joan Giribet va mostrar "satisfacció per unes instal·lacions dignes que pensem que s'adeqüen a un servei de qualitat com el que tenim". En relació al servei que la nova concessionària presta, el regidor Giribet va destacar que "incorpora millores importants com el telecomandament del reg i l'adquisició de dos nous vehicles elèctrics i d'un nou camió cistella per tal de realitzar les tasques pròpies del Servei de Jardineria a la ciutat".\nPer la seva banda el delegat de Catalunya de Valoriza, Jordi Lahora va explicar que "Vilanova i la Geltrú i el Garraf són per a la seva empresa una plaça estratègica de l'aposta de desenvolupament empresarial" prevista a Catalunya. Actualment el servei compta amb una seixantena de professionals.\nA Vilanova i la Geltrú l'empresa Valoriza SA té la concessió del Servei de Jardineria del sector 'A' del terme municipals, mentre que la resta, és realitzat per la secció de Jardineria de la Mancomunitat TEGAR del Garraf.


El Barça femení no falla contra el Granadilla (3-1)\nLes blaugranes es recuperen de l'eliminació a la Champions amb una victòria solvent\n2 min. Barcelona 01/04/2018 16:10\n651x366 El Barça femení ha derrotat el Granadilla (3-1) / FCB El Barça femení ha derrotat el Granadilla (3-1) / FCB\nEl Barça femení ha fet els deures aquest diumenge en el partit contra el Tenerife Granadilla (3-1). Després de l'eliminació europea a mans de l'Olympique de Lió, l'equip de Fran Sánchez ha recuperat el campí de la victòria en un partit solvent que ha deixat resolt a la primera meitat, amb dos gols de Patri Guijarro i un en pròpia porteria de Pili. Després d'aquesta victòria, les blaugranes continuen líders a un punt de l'Atlètic de Madrid, que ha guanyat (1-0) el Betis amb un gol de Sílvia Meseguer.\nPel que fa al duel contra el Granadilla, el Barça ha començat el partit com un avió. Després de dues accions molt perilloses de Marta Torrejón i Vicky Losada, ha arribat el primer gol de les blaugranes. Al minut 16, Guijarro ha superat Pili amb un potent xut des de 30 metres (1-0).\nLes de Fran Sánchez no han aixecat el peu de l'accelerador per aconseguir un segon gol. I, al minut 25, Bussaglia ha tret un córner que la portera visitant Pili ha introduït en la seva pròpia porteria (2-0). Sense temps per celebrar el gol, les de Tenerife han perforat la porteria de Draps després d'una rematada de Simpson (2-1). El joc ha entrat en una fase sense dominador clar, amb els dos equips repartint-se les ocasions fins que Guijarro ha aconseguit el seu doblet particular al minut 43 aprofitant una pilota morta a l'àrea que ha suposat el 3-1.\nA la segona meitat, el Barça ha seguit concentrat per sentenciar el partit com més aviat millor. Les blaugranes han disposat d'oportunitats perilloses de marcar en les botes de Duggan, Martens i Vicky Losada, però sense sort en la definició.


Resultats Final Territorial Benjamí\nEl 13 i 14 de Juny els Benjamins amb millors marques de tota Catalunya van participar a la Final Territorial a les instal·lacions del C.N. Minorisa (Manresa). El Club Natació Sant Boi va ser representat per 22 nedadors. Per a una part important de l’equip era la seva primera competició en uns Campionats Territorials, i […]\nResultats Lliga Prebenjami-Benjamí i Lliga Catalana Absoluta\nAdjuntem els resultats de les competicions del passat disabte 23 de maig. Els nostres petits van nedar proves més llargues de lo que estan acostumats i ho van fer molt i molt be. Els absoluts van tornar a Santa Coloma de Gramanet, per nedar la 2a jornada de la 2a fase de la Lliga Catalana […]\nResultats Trofeu C.N. Mataró\nmai 03, 2015 No Comments\nEl passat 25 d’abril, el grup aleví i els benjamins de l’edat més gran, vam participar al Trofeu Nedador Complert de Mataró. Desprès de dinar tot l’equip junt i de jugar una estona a la platja, va començar la competició amb una climatologia no del tot favorable. Els resultats van ser molt bons i van […]\nResultats 2a Jornada Lliga Catalana Prebenjamí- 4a Benjamí\nLa piscina del C.N. Esplugues va acollir la 2a Jornada de Lliga Prebenjamí i 4a Benjamí el passat 21 de Març. Ja ens tenen acostumats a demostrar tot el que van aprenent dia a dia. Continuen millorant tècnicament, seguim amb la dinàmica habitual de poques desqualificacions, i destacar les grans millores generals a les proves […]\nResultats Lliga Prebenjami-Benjamí i 3a Jornada Aleví i Infantil\nAdjuntem els resultats de la 1ª jornada Prebenjamí i 2ª Benjamí on els més petits van nedar les proves d’esquena i papallona. Estem molt contents per el nivell general mostrat, tot i que hem de seguir sent constants per millorar encara més. També bona actuació desprès de les vacances de nadal pels alevins i infantils. […]\nResultats 1a Jornada de Lliga Benjamí i Fons i Estils Aleví\ndes 20, 2014 No Comments\nMolt bona jornada per benjamins i alevins a la competició on les dos categories van participar conjuntament al C.N.Esplugues. Estem molt contents per la continua millora tant tècnica (nomès 1 desqualificació), com de marques. Els alevins nedaran la 3a jornada de lliga el 10 de Gener, i Prebenjamins i Benjamins el 17 de Gener tots […]


La guerra de Rússia a Ucraïna és la culpa de l'augment de la inseguretat alimentària mundial - Yellen - Reporter de la UE\nLa guerra de Rússia a Ucraïna és la culpable d'exacerbar la "ja greu" inseguretat alimentària mundial, amb els xocs de preus i de subministrament que s'afegeixen a les pressions inflacionistes mundials, va dir dimarts la secretària del Tresor dels Estats Units, Janet Yellen.\nFins i tot abans de la guerra, més de 800 milions de persones -o el 10% de la població mundial- patien inseguretat alimentària crònica, va dir Yellen, i les estimacions mostraven que només els preus dels aliments més alts podrien empènyer almenys 10 milions de persones més a la pobresa.\nYellen va dir a un panell d'alt nivell que els països haurien d'evitar prohibicions d'exportació que podrien augmentar encara més els preus, alhora que intensifiquen el suport a les poblacions vulnerables i als petits agricultors, un missatge subratllat pel ministre de Finances alemany Christian Lindner.\n"Vull ser clar: les accions de Rússia són responsables d'això", va dir Yellen, i va afegir que els Estats Units treballaven de manera urgent amb socis i aliats per "ajudar a mitigar els efectes de la guerra temerària de Rússia sobre els més vulnerables del món".\nRússia qualifica la seva invasió del 24 de febrer com una "operació militar especial" per "desazificar" Ucraïna.\nLindner, parlant en nom del Grup de les Set economies avançades, va dir que calen accions dirigides i coordinades, però va demanar a tots els països que "mantinguin els mercats agrícoles oberts, no emmagatzemin ni retinguin existències, i no imposessin restriccions injustificades a l'exportació de productes agrícoles o nutrients. ."\nVa dir que el G7, actualment liderat per Alemanya, s'havia compromès a treballar amb institucions financeres internacionals i organitzacions governamentals afins per "actuar d'una manera àgil".\nEl Tresor va dir que els participants van acordar treballar en un "pla d'acció" per emmarcar el problema, esbossar principis conjunts per a una resposta coordinada i traçar accions a curt i llarg termini.\nYellen va subratllar el compromís de Washington d'autoritzar l'ajuda humanitària essencial i d'assegurar la disponibilitat d'aliments i productes agrícoles en benefici de la gent de tot el món, tot i que continuava augmentant les seves sancions i altres mesures econòmiques contra Rússia.\nVa dir que també era fonamental enfortir la resiliència a llarg termini i va demanar a les institucions financeres internacionals que ajudin a mitigar l'escassetat mundial de fertilitzants i suavitzar les interrupcions de la cadena de subministrament d'aliments i subministraments crítics.\nVa dir que podrien augmentar les inversions en capacitat i resiliència agrícoles per impulsar la producció nacional d'aliments.\nTambé va ser fonamental aportar fonts addicionals de finançament, inclòs el sector privat, va dir el Tresor.\nEl ministre de Finances d'Indonèsia, Sri Mulyani Indrawati, va dir als participants que la seguretat alimentària seria un tema clau en la primera sessió d'una reunió de funcionaris financers del G20, actualment encapçalada per Indonèsia, i va advertir que les pujades dels preus dels aliments i l'energia podrien "crear un gran malestar polític i social". ."\nDiversos participants van demanar a la comunitat mundial que examinés les eines existents, com ara el Programa Mundial d'Agricultura i Seguretat Alimentària, creat pel G20 en resposta a la crisi dels preus dels aliments de 2008.\nEl president del Banc Mundial, David Malpass, va dir més tard en un esdeveniment separat que les economies avançades haurien d'impulsar l'ajuda alimentària als països en desenvolupament i treballar per augmentar la producció d'aliments, energia i fertilitzants.\nVa dir que els pagaments en efectiu o els vals serien una bona manera d'ajudar els agricultors dels països pobres a comprar fertilitzants per garantir la producció continuada d'aliments.\nLa directora de l'FMI, Kristalina Georgieva, va dir que la crisi de la seguretat alimentària augmentava la pressió sobre el 60% dels països de baixos ingressos en situació d'endeutament o gairebé, i va instar la Xina i els creditors del sector privat a "intensificar amb urgència la seva participació" en el marc comú del G20 tractament del deute.\n"Sabem que la fam és el problema més solucionable del món", va dir. "I una crisi imminent és el moment d'actuar amb decisió".\nTemes relacionats:la seguretat alimentàriaJanet YellenUcraïnamón


La història dels que no surten a la història – El comú català\nLa història dels que no surten a la història hauria de ser global i local al mateix temps. Un exemple és el continent africà, amb més de dues mil ètnies i on es concentren el 30% de les llengües conegudes al món, tot i que la seva població representa el 13% de la població mundial. La majoria dels habitants de les societats occidentals no coneixem res de l’actualitat i de la història des de baix d’aquestes societats. Més enllà de la imatge falsa d’una terra de salvatges o de gent poc evolucionada, hi ha una realitat que no surt als mitjans de comunicació de masses, una realitat que en molts casos posaria en evidència el model de democràcia representativa occidental, una paraula, democràcia, que no sortia en les primeres constitucions liberals i que després ens la van colar, com si el parlamentarisme dels partits polítics tingués alguna cosa a veure amb la democràcia atenesa o els consells oberts medievals. De fet, com veurem, en aquests fragments de textos que he escollit, més que de democràcia -el govern de les majories- a molts llocs de l’Àfrica hauríem de parlar del govern pel consens o govern per la convivència.\n«Qualsevol llibre sobre història d’Àfrica precolonial tractarà essencialment d’aquells casos en què va sorgir certa estructura d’Estat. Llegirem sobre els imperis de Songhaï, Ghana, Mali o Kanem-Bornú, així com d’altres petits regnes centralitzats. Hi haurà també referències a les nombroses i interessants ciutats-estats que van sorgir per tot arreu com les de Hausa, Yoruba o les costaneres de l’Est africà de cultura swahili en les quals restes arqueològiques mostren que va haver-hi un destacat comerç amb Pèrsia, Índia i Xina. Seran escasses, no obstant això, els esments a societats descentralitzades disperses per tot el continent, compostes per grups de poblats sense connexió política alguna amb formes d’organització estatal. Aquestes societats sense estat van ser majoria.\nAquelles societats descentralitzades no han estat convenientment estudiades. Les raons d’això han estat l’absència de fonts escrites -es van desenvolupar en un entorn cultural essencialment oral- i els prejudicis. Fins a èpoques recents, molts historiadors han acceptat el punt de vista predominant segons el qual només aquelles societats que estiguessin centralitzades mereixien la pena ser estudiades. Han estat durant molt temps per sota del radar de la majoria dels escodrinyadors del passat.\nLa societat s’organitzava entorn del consens i a la presa de decisions de baix a dalt. Entre els ashanti hi havia una dita que resava així: No existeix govern a part de la gent. Independentment del tipus d’autoritat que es formés, hi havia un sentiment molt arrelat que allò que danyés a la comunitat també ho feia a l’individu. Per molt autòcrata que fos un governant, estava limitat per l’autoritat dels consells locals, el respecte ancestral als usos, als costums, als codis de valors i, en última instància, a les divinitats. La ideologia tradicional i les institucions autòctones servien de fre al poderós. Un proverbi que es repeteix amb variants entre les diferents ètnies africanes diu que La saviesa no es troba en el cap d’una sola persona, o bé que Un sol cap no fa el consell.\nExistien institucions de mediació comunitària importants com la palaver. Els seus diferents models de resolució de conflictes van ser conservats i es van integrar amb altres valors locals per facilitar la cohesió de la comunitat i dels diversos clans.» (Francisco Moreno. Àfrica. Una tradició de llibertat.)\n«A Àfrica, la governança tradicional local de poblats i comunitats ètniques s’ha caracteritzat per l’existència d’“arbres de paraules” a l’ombra dels quals tota la comunitat, o les persones més ancianes, s’han reunit per prendre decisions, expressar queixes, jutjar fets de diferent índole i resoldre conflictes que els afecten. L’arbre es converteix així en símbol que apropa la comunitat humana a la naturalesa, que representa un moviment cíclic entre la unitat i la diversitat (llavor, arrels, tronc, fulles i fruits), i que dóna recer sota el sol o la pluja. La celebració de la “paraula” també ha tingut lloc en construccions especialment dedicades per a això. Es tracta de llocs de reunió, de vida social i de transmissió cultural, que a cada regió reben diferents noms com Fokonolona a Madagascar, Kgotla a Bostwana o Toguna al País Dogon entre molts altres, i presenten les seves pròpies particularitats.» (Stéphanie Ah Tchou i altres autors. Palaver.)\n«Les hores de la tarda són les més importants: sota l’arbre es reuneixen els adults. A l’arbre del mango és l’únic lloc on es poden reunir per parlar, doncs en el llogaret no hi ha cap local espaiós. La gent acudeix puntual i gelosament a aquestes reunions: els africans estan dotats d’una naturalesa comunitària i mostren una gran necessitat de participar en tot allò que constitueix la vida col·lectiva. Totes les decisions es prenen en assemblea, les disputes i baralles les soluciona la comunitat en ple, que també resol qui rebrà terra cultivable i quanta. La tradició mana que tota decisió es prengui per unanimitat. Si algú és d’una altra opinió, la majoria tractarà de persuadir-ho tant temps com faci falta fins que canviï de semblar. De vegades la cosa dura una eternitat, doncs un tret típic d’aquestes deliberacions consisteix en una xerrameca infinita. Si entre dos habitants del llogaret sorgeix una disputa, el tribunal reunit sota l’arbre no buscarà la veritat ni intentarà esbrinar qui té raó, sinó que es dedicarà, única i exclusivament, a llevar ferro al conflicte i a portar a les parts cap a un acord, no sense considerar justes les al·legacions d’ambdues.\nQuan s’acaba el dia i tot se sumeix en la foscor, els congregats interrompen la reunió i se’n van a les seves cases. No es pot debatre a les fosques: la discussió exigeix mirar al rostre del parlant; que es vegi si les seves paraules i els seus ulls diuen el mateix.» (Ryszard Kapuscinski. A Àfrica, a l’ombra d’un arbre. Adofo, un llogaret situat prop del Nil Blau, a la província etíop de Wollega.)


Ràdio Sarrià 87.6 F.M.: Junts de Projecte Mut és la cançó de l'estiu de TV3 i Catalunya Ràdio\nJunts de Projecte Mut és la cançó de l'estiu de TV3 i Catalunya Ràdio\nProjecte Mut "Junts"\nLa música del grup eivissenc Projecte Mut acompanyarà la programació d'estiu de TV3 i Catalunya Ràdio. “Junts”, és la cançó estiuenca, cent per cent folk-rock i amb les seves peculiaritats illenques, durant tot l´estiu tant de TV3 com de Catalunya Ràdio. Com en anys anteriors, TV3 demanarà la participació de l’audiència per vestir la cadena d’estiu. A partir de avui mateix, tothom qui vulgui podrà enviar un vídeo “selfie” al costat dels seus familiars, amics o animals de companyia, per mostrar d’una manera divertida i simpàtica amb qui compartiran les experiències d’aquest estiu. Enguany, TV3 i Catalunya Ràdio han escollit el grup Projecte Mut seguint l’estratègia de treballar amb formacions musicals que es comencen a significar dins el panorama musical català.\nEls últims grups que han protagonitzat campanyes d’estiu han estat Pepet i Marieta (2014), Els Catarres (2013), The Pinker Tones (2012) i The Pepper Pots (2011). Com diu el títol de la cançó de Projecte Mut, “Junts”, els espectadors que vulguin participar en la campanya d’estiu hauran d’enregistrar un vídeo en format “selfie”, al costat de qui ells vulguin i s’han d’enviar a tv3.cat/estiu. Els vídeos dels espectadors es podran veure en els molinets de continuïtat i a la web de TV3, i es comentaran al programa “Els matins”, de TV3, i “La tribu”, de Catalunya Ràdio. D'altra banda, el grup Projecte Mut segueix la seva éxitosa gira de presentació del darrer àlbum IDÒ per tota la geografia catalana, Illes Balears, incursions madrilenyes o valencianes, a part de visites habituals a diferents festivals francesos.