2015 | Escola Balmes\nAvui a les 18:30h els alumnes de guitarra que realitzen les activitats extra escolars de Música del Conservatori han realitzat el concert de Nadal a la Saleta de l’Escola.\nL’Oriol Galindo en Marc Salom i l’Elena Salom han tocat la cançó “Atardecer“.\nEn Gerard Arnau ha tocat la “Bella Bimba“.\nL’Àlex Paraschiv, en Gerard Salgado i en Gerard Arnau han tocat junts el “Practice in Thirds“.\nLa Lydia Rodríguez ha cantat amb el cor cançons de Nadal com el “Quan Somrius“.\nS’han merescut unes bones vacances després d’haver treballat de valent aquest trimestre.\nPractice in Thirds\nAvui 22 de desembre hem celebrat la tradicional cantada de nadales on han participat tots els nens i nenes de l’escola.\nGràcies a totes les famílies per haver assistit al teatre de la Sala Cabanyes, esperem que us hagi agradat!\nAquí teniu algunes fotografies, la resta a l’àlbum de l’escola.\nAvui dijous 17 de desembre els nens i nenes de Tercer de Primària hem anat a M1TV a gravar les Nadales que hem estat preparant a les classes d’Anglès i Música.\nHem cantat “El Rabadà jovenet” i “Rudolph the Red Nosed Reindeer”.\nEl dia 25 de desembre a les 21:00h podreu veure-les per M1TV.\nEsperem que us agradin, nosaltres ens ho hem passat genial!\nAquí teniu l’enllaç: NADALES A M1TV\nUna de les novetats destacades d’aquest curs a l’escola és la introducció al món de l’audiovisual i el cinema, portada a terme dins de l’assignatura d’informàtica.\nEls alumnes de quart estan vivint en primera persona l’experiència d’escriure un curtmetratge, actuar, enregistrar-lo, editar-lo i finalment visualitzar les seves creacions.\nA continuació, podeu veure les dues versions del seu primer curt, titulat “La dolenta, la bona i la lletja”, i “La dolenta, la bona i el lleig”, en homenatge al mític film.\nLa bona, la dolenta i la lletja - Escola Balmes - 2015\nLa bona, la dolenta i el lleig - Escola Balmes – 2015\nNadales a Voramar\nAquest matí els nens i nenes de cinquè de Primària hem anat a la Residència Voramar a cantar Nadales.\nEls avis estaven esperant per escoltar-nos i hem preparat un repertori de Nadales amb Català i Anglès.\nEls hi ha agradat molt i esperem repetir-ho l’any que ve!\nL’equip de l’escola Balmes, una vegada més, ha demostrat la seva solidaritat per la gran festa de la Marató de TV3.\nNosaltres, compartint el proverbi Àfrica que diu: “Molta gent petita, en llocs petits, fent coses petites, poden canviar el món” hem volgut posar el nostre granet de sorra i col·laborar perquè es pugui anar avançant en la investigació i poder trobar la solució per a curar aquestes dues malalties: La Diabetis i L’Obesitat.\nEnguany gràcies a l’esforç de tots plegats (mestres, pares, mares, avis, AMPA…) hem aconseguit recaptar 1.119 euros!\nTOT L’EQUIP BALMES comença la setmana amb força, treballant amb molta il·lusió per la Marató de TV3.\nUna de les idees, que hem pensat enguany per recaptar diners, ha estat la confecció d’un calendari que, agafant com a base el projecte interdisciplinari i transversal d’aquest curs: Les cultures del món, permetés als alumnes de cada classe plasmar en una imatge el treball que representarà la cultura que treballaran a l’aula.\nAvui 30 de novembre els nens i nenes de Tercer i Quart hem anat a l’Auditori de Barcelona a veure l’espectacle “Band-re-ven-tant”.\nEs tracta d’un concert on hem escoltat obres de compositors catalans com Juli Garreta, Eduard Toldrà, Joaquim Serra,…\nEls músics han interpretat cançons amb una agrupació formada bàsicament per instruments de vent amb una posada en escena plena de moviment i color tot “rebentant” tota idea d’un concert formal i tradicional.\nEl fet de tocar de peus, la vestimenta de molts colors i les variades “sorpreses” que ens hem trobat al llarg del concert ha fet que els seixanta minuts que ha durat ens hagin semblat un no res!\nAquí podeu veure algunes fotografies, la resta als blocs de Cicle Mitjà i a l’àlbum de l’escola.\nAvui divendres 20 de novembre els nens i nenes de Cicle Inicial hem anat al Palau de la Música Catalana a veure el concert “Cobla 2.0”.\nEs tracta d’un espectacle en què tant nens com adults poden descobrir les particularitats de la formació musical més típicament catalana: els instruments que la integren, els sons diferenciats de cadascun i quin és el repertori –més enllà de la sardana– que poden interpretar.\nHem pogut escoltar desde cançons tradicionals catalanes com Els tres tambors fins a cançons més modernes com el Bon dia d’Els Pets.\nFins i tot hem escoltat la Santa Espina amb versió versió hip-hop, funky.\nDesprés hem anat a dinar i jugar al Parc Forestal i hem acabat de gaudir del bon dia que ha fet.\nAquí teniu algunes fotografies la resta les podeu veure a l’àlbum de l’escola i als blocs de Primer i Segon de Primària.


dòmino | enciclopèdia.cat\ndominó (es), dominoes (en)\nJoc practicat amb 28 fitxes rectangulars, dividides en dues parts iguals, cadascuna de les quals porta marcats de 0 a 6 punts, tenint en compte totes les combinacions possibles des del doble blanc (zero punts) fins al doble sis.\nEl joc consisteix a anar col·locant, després de repartides entre els jugadors, les fitxes per torn i d’una en una tot formant una filera, ja sigui en un extrem o en l’altre, de tal manera, però, que les parts de les fitxes que es toquen tinguin el mateix nombre de punts. Quan un jugador no té la fitxa adequada li passa el torn; guanya el joc aquell jugador que resta abans sense fitxes. Si el número que figura a la part externa de la fitxa de cada extrem és el mateix i han estat jugades les set fitxes que el porten, la partida no pot continuar i hom diu que s’ha tancat el joc; en aquest cas guanya el jugador que conserva menys punts entre totes les fitxes que li resten per jugar.


Pocamandra: La parra i la lluna\nLa parra i la lluna\nA vegades estem a la lluna, que vol dir que estem distrets sense parar atenció. En castellà n'hi diuen 'estar en la parra' al mateix fet d'estar despistat i no assabentar-se d'alguna cosa. Bé, de fet, no sé si les dues expressions volen dir exactament el mateix, ni si les dues es poden traduir literalment i són vàlides tan en una llengua com en l'altra.\nSigui com sigui, el dia que vaig fer aquesta fotografia no em vaig distreure. Recordo que estava relaxada, absent i tranquil·la gaudint sense fer res d'un vespre del mes de juny però quan la imatge em va atraure i em va captivar, em vaig aixecar per fer allò tan tontaines de voler-la capturar. La càmera em va defraudar com tantes vegades, però ara que l'he retrobada entre el 'desordre de l'ordinador', la comparteixo. Bon estiu tothom!\nescrit per : núria a les 16:07\ntema: fauna i flora, fenologia_teià, Fruites\nDoncs la trobo molt original! No m'extranya que t'inspiressis per fotografiar aquest escenari, és relaxant!\n15 de juliol, 2009 15:57\nés bonic anar a la lluna de tant en tant\n16 de juliol, 2009 23:21\njo hi estic molt sovint a la lluna!\n17 de juliol, 2009 14:06\nJe, je...jo també ho he fet això, però no sé què coi passa que sempre em surt doble, la lluna, vull dir... bones vacances també per vosaltres!\n18 de juliol, 2009 16:52\nHehe, molt bona la foto :)\nQue passeu unes excel·lents vacances!\n19 de juliol, 2009 13:22


PLAYLAB FILMS: Creativitat en moviment per creatius imparables.\nSom una productora cridada a fer créixer la imaginació a través del cinema.\nCreiem que el joc és el propulsor de les grans idees i clau indispensable en els processos creatius.\nImpulsem un model alternatiu i innovador per a la indústria: experimentem amb creativitat i\ndinamisme per descobrir nous horitzons.\nSom el pont perquè els grans talents creïn des d'una nova perspectiva, tot integrant la formació,\nla producció, el finançament i la distribució en un model de cinema sostenible i àgil.\nPresident: Estephania Bonnett Alonso\nContacte: Estephania Bonnett Alonso\nAdreça: Balmes, 24 08007 Barcelona\n+34 693 223 683 /\nContacte producció: Estephania Bonnett Alonso\nContacte comunicació: Mariajosé Zuazo Aranibar\nMemòries d'un cos en flames\n2021 / Antonella Sudasassi Furniss\n2021 / Berta García Lacht\n2020 / Elia Boqueras, Alicia Corpas\n2019 / Pablo Briones, The Moving Pictures Boys


CEO del Maresme s'endú el Premi FAGEM a la Trajectòria Empresarial\nCEO del Maresme, s’ha endut el Premi FAGEM a la Trajectòria Empresarial que organitza anualment Federació d’Associacions i Gremis Empresarials del Maresme (FAGEM) i que reconeix aquella empresa que, durant els darrers anys, s'hagi distingit per la seva contribució al desenvolupament socioeconòmic del territori. El Centre Especial de Treball de la Fundació el Maresme, s’ha imposat als altres dos finalistes, el setmanari mataroní Capgròs i al grup de sabateries Pell Tolrà.\nAmb aquest guardó, la FAGEM ha volgut reconèixer l'aportació d'una entitat sense afany de lucre, que treballa per a la inclusió a l'activitat laboral de persones amb algun grau de discapacitat intel·lectual i compta amb una plantilla de més de 270 treballadors, dels quals un 75% són persones amb alguna discapacitat intel·lectual.\nEn aquesta novena edició dels Premis FAGEM, la llavanerenca Núria Alsina, alma mater de l'Espai Mima'm, un espai de criança respectuosa nascut el 2011 i que vol donar suport i acompanyament a les famílies i als infants, s'ha endut la Menció al Jove Empresari, una categoria a la que hi opten empresaris menors de 41 anys.\nMartí Ramoneda i l'UBM, premiats per la seva contribució a l'associacionisme empresarial\nDurant l'acte, que ha tingut lloc al Restaurant Turó del Sol de Sant Vicenç de Montalt, la FAGEM ha fet entrega també del Reconeixement a la Contribució a l'Associacionisme Empresarial al president de l'Associació de Marxants del Maresme, Martí Ramoneda. L'entitat ha volgut homenatjar Ramoneda pels seus vints anys de feina en la defensa de l’associacionisme, com a membre de junta, vicepresident i, en els darrers anys, com a president del gremi. La secretària general de la FAGEM i membre de la junta de l'Associació de Marxants, Rosa Sánchez, ha destacat Ramoneda com una persona que "mai ha volgut tirar la tovallola, aconseguint que ara, més que mai a la historia de l’associació, estigui visible i es tingui en compte en totes les institucions de comerç".\nD'altra banda, en aquesta edició, la FAGEM, que celebra els seus 40 anys de vida, ha volgut entregar una menció especial a una altra entitat que també està d'aniversari: la Unió de Botiguers de Mataró. Amb el guardó la FAGEM ha volgut homenatjar la feina de la UBM per dinamitzar el teixit empresarial urbà de Mataró i vetllant per mantenir un model de comerç de ciutat implicat i compromès amb el batec del dia a dia de la seva societat.\n40 anys de FAGEM al costat de l'empresariat maresmenc\nDurant l'acte, la presidenta de la FAGEM, Roser Moré, ha enaltit el paper de l'entitat com a defensora dels interessos del teixit empresarial al que representen i ha fet una crida al món educatiu i al jovent a acostar-se a les empreses: "Cal que empreses i món educatiu anem de la mà per crear vincles escola-empresa i ser capaços d'integrar la gent jove al món de l'empresa i l'associacionisme empresarial".\nEn aquest sentit, Moré ha destacat que "en ple quarantè aniversari i en plena bretxa generacional, no renunciem a adaptar-nos. Ho portem a l'ADN emprenedor i hem d'aconseguir que el jovent ens miri i ens reconegui. Volem que continuïn les nostres passes. Que ser empresari resulti atractiu per a ells".\nLa presidenta dels gremis i associacions empresarials del Maresme ha volgut defensar també el paper dels empresaris. "Ningú no ens pot negar que les societats es transformen gràcies a la feina que fem a les empreses, amb valentia, amb treball, amb gosadia, amb perseverança i amb una mica, tot s'ha de dir, d'inconsciència. I aquí ens trobareu als empresaris, i a la FAGEM donant-vos la mà, per continuar fent aquest camí 40 anys més".\nLa XI Nit de l'Empresariat del Maresme ha reunit 250 empresaris i representants del món institucional i empresarial maresmenc i català.


Aixequem catifes! - TV SantCugat.cat\nMentre l’espai convergent, postconvergent, dretà, liberal, o com se li vulgui dir, continua escenificant una ulterior picabaralla, estripant carnets i jugant al “¿quién es quién?”, des de l’Ajuntament de Sant Cugat tenim clar que cal fer net amb la corrupció i que no ens deixarem marejar per un mar de sigles.\nÉs per això que és el moment que les administracions afectades prenguem el relleu com a acusació particular en la causa del 3%. S’ha fet i desfet com s’ha volgut durant molts anys arreu del territori i s’han robat molts calés. A Sant Cugat ho sabem bé, ja que l’antiga convergència es va embutxacar més de 160.000 € amb les obres del PAV3. Cal aixecar catifes, cal fer net. I per fer-ho, no només hem vingut a presentar lemes, sinó a fer-los efectius. Lluitar contra la corrupció també significa participar activament d’aquests procediments per assegurar-nos que mai més ningú gosa robar o enriquir-se amb els recursos de tots.\nLes pràctiques de la vella política s’han d’acabar i per això és més necessari que mai que promoguem canvis en les institucions en aquesta direcció. Cal que tots els governs, començant pels locals, apostem per la transparència, el bon govern i la lluita contra la corrupció. Aquí, ens hi trobareu sempre.


Forcadell llegirà solemnement la declaració d'independència signada el 10 d'octubre pels setanta-dos diputats sobiranistes\nLa proclamació de la independència de Catalunya es farà avui al parlament amb la lectura de la declaració que els setanta-dos diputats sobiranistes van signar acabat el ple del proppassat 10 d’octubre. ‘Es constitueix la república catalana, com a estat independent i sobirà, de dret, democràtic i social’, diu el text. La previsió és que la presidenta del parlament, Carme Forcadell, sigui qui llegeixi aquesta declaració, que no se sotmetrà a votació. En canvi, es votaran els efectes d’aquesta declaració, que són detallats en la proposta de resolució conjunta de Junts pel Sí i la CUP. En la segona proposta de resolució conjunta s’especifiquen els passos per a activar el procés constituent, i també se sotmetrà a votació.\nEn la primera proposta de resolució s’indiquen les conseqüències de la declaració. ‘Iniciem el procés constituent, democràtic, de base ciutadana transversal, participatiu i vinculant’, diu el document. Llegiu-lo ací, conjuntament amb el text de la proposta d’activació del procés constituent:\nEl text dels efectes de la declaració d’independència insta a promulgar els decrets necessaris per a l’expedició dels documents acreditatius de la nacionalitat catalana; a impulsar ‘la subscripció d’un tractat de doble nacionalitat amb el govern del regne d’Espanya’; a dictar les disposicions necessàries per a l’adaptació, modificació i inaplicació del dret local, autonòmic i estatal vigent abans de l’entrada en vigor de la llei de transitorietat; a recuperar les normes suspeses pel Tribunal Constitucional espanyol, sobretot les que tenen a veure amb mesures impositives i amb la lluita contra la desigualtat social; a promoure el reconeixement internacional de la república, a establir la vigència dels tractats internacionals; a integrar, llevat del cas de renúncia expressa, els funcionaris de l’estat espanyol que presten servei a Catalunya, i dels funcionaris de nacionalitat catalana que presten servei fora de Catalunya, a l’estat espanyol; a acordar les mesures necessàries per a exercir l’autoritat fiscal, de seguretat social, duanera i cadastral; a impulsar la creació d’un banc públic; a obrir una negociació amb l’estat espanyol sobre els drets i obligacions de caràcter econòmic ‘assumits pel regne d’Espanya’; a elaborar una proposta de repartiment d’actius i de passius…\nJxSí i la CUP també volen que el parlament obri una comissió d’investigació per a determinar si el govern espanyol i les seves institucions tenen responsabilitats en delictes relacionats amb la vulneració de drets fonamentals per a evitar l’exercici del dret de vot el primer d’octubre proppassat. La comissió seria formada per diputats, experts en l’àmbit nacional i internacional, de l’Oficina Antifrau, de la Sindicatura de Greuges i de l’advocacia catalana, entre més.\nLa segona proposta de resolució registrada va dedicada exclusivament al procés constituent. El text proposa de constituir en el termini de quinze dies el consell assessor del procés constituent per tal d’assessorar la fase deliberativa encapçalada per la societat civil organitzada i també, en el mateix termini, constituir la comissió parlamentaria de seguiment del procés. Així mateix, també s’estableix que es convocaran eleccions constituents ‘un cop culminades totes les fases del procés constituent’.


La passejada ecològica a Marina Sant Jordi reuneix mes d'un centenar de veïns - 10/08/2012 » La Cala RTV\nLa passejada ecològica a Marina Sant Jordi reuneix mes d'un centenar de veïns\n10 . Ago, 2012 a les 11:40\nMés d'un centenar de veïns de la urbanització Marina Sant Jordi, de l'Ametlla de Mar, van participar, el 4 d'agost, en la passejada ecològica. Per tercer any consecutiu grans i petits van recollir deixalles de la urbanització en un acte festiu que va transcórrer al llarg de la tarda. L'objectiu de la passejada és la conscienciació de la protecció del medi natural. I és que segons Pepa Martín, Presidenta de l'Associació de veïns de la urbanització "cal donar exemple als més petits sobre la importància de la conservació del medi ambient "\n"Estem molt satisfets amb la participació dels veïns a la passejada que va aglutinar famílies senceres", explica Pepa Martín, Presidenta de l'Associació de Veïns de Marina Sant Jordi.\nAquestes passejades, a més, ajuden a la neteja de matolls i, per tant, també actuen com a prevenció d'incendis. De fet, la urbanització aquest estiu ha sofert tres ensurts, que afortunadament, no van anar a més.\nCom anècdota, Pepa Martín, explica que, fins i tot, a la passejada es van recollir un matalàs i uns esquís.\n0 respostes a "La passejada ecològica a Marina Sant Jordi reun..."\nmarina sant jordi, passejada ecològica


Girona se suma a les activitats de la Setmana Europea de la Prevenció de Residus - Empordà\nGirona se suma a les activitats de la Setmana Europea de la Prevenció de Residus\nUn mercat d'intercanvi i visites guiades a la planta de triatge d'envasos i a la depuradora són dues de les propostes que es portaran a terme des de demà i fins al dia 25 de novembre\nDdG | Girona 19.11.2018 | 06:30\nEl programa inclou una visita guiada a la depuradora de Campdorà. Marc Martí\nEl programa inclou una visita guiada a la depuradora de Campdorà.\nL'Ajuntament de Girona ha organitzat una sèrie d'activitats en el marc de la Setmana Europea de la Prevenció de Residus, que comença demà i s'allarga fins al 25 de novembre, i que tenen per objectiu sensibilitzar i conscienciar la població sobre la necessitat de reduir la generació de residus.\nEl programa d'activitats començarà aquest dissabte, dia 17 de novembre, amb un mercat d'intercanvi i una fira de segona mà infantil a l'aparcament del Pavelló Municipal Girona-Fontajau, i la visita guiada Anem...a visitar la planta de triatge, ubicada a Celrà. En aquesta darrera activitat, el director del CET Tirgi, Jordi Quintana, convidarà les persones assistents a reflexionar sobre la gran quantitat d'envasos que es fan servir i s'explicarà el procés de reciclatge des que es dipositen al contenidor groc.\nEls actes continuaran el dissabte 24 de novembre amb una altra visita guiada titulada Anem...a la depuradora, que es portarà a terme a la depuradora d'aigües residuals de Campdorà. Allà s'explicarà la importància de no tirar residus al vàter i de les conseqüències que tenen aquests abocaments. En aquesta línia, l'Ajuntament de Girona va portar a terme el 2016 la campanya El vàter no és una paperera.\nReduir l'ús de plàstic\nL'empresa gironina i ecològica Resid'ÚS també participa en la setmana organitzant diferents activitats. La companyia ha col·laborat amb l'Escola Eiximenis de Girona per a fer una recol·lecta d'envasos de vidre i, els envasos recollits els han distribuït a les botigues Llagurt de Girona i Salt. Del 17 al 25 de novembre serviran els seus productes en envasos de vidre en comptes de fer-ho en els seus de paper i plàstic. L'activitat s'anomena Escola i Comerç, simbiosi anti-residus.\nLa Setmana de Prevenció de Residus neix a partir d'un projecte que rep el suport del programa LIFE+ de la Comissió Europea. L'objectiu és organitzar, durant una mateixa setmana i arreu d'Europa, accions de sensibilització sobre la prevenció de residus.


Contes de Tolstoi\n1. El tsar i la camisa\nUna vegada hi havia un tsar que es trobava malalt i va dir:\n—Donaré la meitat del meu reialme a qui em curi.\nAleshores tots els savis es van reunir i deliberaren molta estona sobre la manera de guarir el tsar, però no sabien com fer-ho.\nMalgrat tot, un d'aquells savis va dir que ell ho podia fer.\n—Si a la terra podem trobar un home feliç —va dir—, que li treguin la camisa i que el tsar se la posi: es curarà.\nEl tsar va fer que li busquessin pel món un home feliç: uns enviats seus s'escamparen per tot el reialme, però no en trobaven cap. No n'hi havia ni un, de content: l'un era ric però estava malalt, l'altre estava bo però era pobre; un altre, ric i amb salut, es queixava de la seva dona; un altre, del seu fill. Tothom desitjava una cosa o altra.\nUn vespre, el fill del tsar passava per davant d'una barraca miserable i va sentir algú que deia:\n—Gràcies a Déu he treballat bé, he menjat bé, me'n vaig al llit: què em falta, a mi?\nEl fill del tsar se n'alegrà molt; va ordenar que entressin de seguida, que agafessin la camisa d'aquell home, a compte de tots els diners que volgués, i que l'enviessin al tsar.\nElls missatgers entraren tot seguit a casa de l'home feliç i li van voler prendre la camisa, però aquell home era tan pobre que no en tenia.\nLleó Tolstoi, Contes, II, Barcelona, Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 1996\n2. El jutge savi\nL'emir d'Alger, Bankas, havent sentit a dir que en una ciutat de la seva província vivia un jutge meravellosament hàbil per discernir el ver del fals i per burlar les astúcies dels murris, dels quals cap ni un de sol no arribava a enganyar-lo, va resoldre d'assegurar-se ell mateix si això era exagerat o no. Es va vestir, doncs, com un mercader i, disfressat així, se'n va anar a la ciutat on vivia el jutge.\nQuan hi arribava, un esguerrat se li acostà i li demanà caritat. L'emir li féu almoina i altre cop es va posar en camí, però l'esguerrat el deturà agafant-lo per la vestidura.\n—Què més vols de mi? —li va dir en Bankas—. Ja t'he ajudat, jo.\n—Tu m'has donat caritat, sí —va respondre-li l'home—, però t'he de demanar una altra gràcia: porta'm a la gropa fins a la plaça gran. Així els camells i els cavalls no em trepitjaran.\nL'emir es va endur l'esguerrat, i d'aquesta manera anaren fins a la plaça. Un cop allí, en Bankas va parar, però l'esguerrat no es movia.\n—Què tens, que no baixes de cavall? Ja hi hem arribat. Posa el peu a terra.\n—Per què haig de baixar, si aquest cavall és meu? —va fer el mendicant—. Si et resisteixes a cedir-me'l de bon grat, anirem davant del jutge.\nNo va trigar a fer-se un rotlle de gent al voltant d'ells, que els escoltaven com discutien.\n—Aneu a trobar el jutge —cridaven algunes veus—. Ell us posarà d'acord.\nI l'emir i l'esguerrat se n'anaren a cal jutge. El tribunal era ple de gent, i el jutge cridava successivament davant d'ell tots aquells que havia de judicar.\nBo i esperant la tanda, l'emir observava i escoltava. El jutge dedicava en aquell moment l'atenció a les declaracions d'un savi i d'un pagès, que discutien per una dona: cadascú d'ells dos pretenia que aquella dona era seva.\nEl jutge els va escoltar, va callar un moment i digué finalment als dos pledejadors:\n—Deixeu la dona a casa meva i torneu demà tots dos.\nDesprés va venir la tanda d'un carnisser i d'un mercader d'oli: el primer, tacat de sang; el segon, tacat d'oli.\nEl carnisser tenia a la mà, ben agafada, una bossa, i el mercader d'oli tenia agafada la mà del carnisser.\n—He comprat oli a aquest mercader —deia el carnisser—, però quan jo treia la bossa per pagar, ell m'ha agafat la mà i ha volgut robar-me, així que compareixem davant teu: mira la meva bossa a la meva mà i la mà d'ell sobre la meva. Aquests diners són meus i el lladre és ell.\n—De cap de les maneres —responia el mercader d'oli—. Aquest home ha vingut per comprar-me oli i m 'ha demanat que li descanviés una moneda d'or. Jo he pres la moneda i l'he deixada sobre el taulell; ell hi ha posat la mà a sobre, i anava a fugir a corre-cuita quan jo l'he agafat amb aquesta mà i l'he fet seguir fins al teu davant.\nEl jutge els va sentir, va romandre un moment sense dir res i finalment s'hi adreçà:\n—Deixeu els diners aquí a casa i torneu demà tots dos.\nTot seguit el jutge va cridar en Bankas i el mendicant. L'emir va exposar els fets. Després el mendicant fou invitat a explicar-se, i digué:\n—Això no ha passat així. Era jo qui cavalcava per la ciutat quan aquest home m'ha demanat que el deixés pujar i que el portés fins a la plaça. L'he fet muntar a la gropa i l'he dut on ell m'havia dit, però, quan ja hi érem, no ha volgut tornar a baixar i insistia, tretze són tretze, que el cavall era d'ell. I això és fals!\nEl jutge els va sentir, va estar-se un moment callat i finalment va dir:\n—Deixeu el cavall aquí a casa i torneu demà tots dos.\nL'endemà hi va acudir una gran gentada, a sentir les sentències del jutge. El savi i el pagès eren els primers que foren cridats:\n—Per a tu, la dona —diu el jutge al savi— , i per a tu —afegeix tombant-se envers el pagès—, cinquanta bastonades.\nEl savi es va endur la dona, i el pagès va ésser bastonejat immediatament davant de tothom.\nDe seguida s'acostaren al jutge el carnisser i el mercader d'oli.\n—Per a tu, els diners —diu el jutge al carnisser—, per a tu, afegeix tombant-se envers el mercader d'oli—, cinquanta bastonades.\nDesprés tocava la tanda de l'emir i el mendicant:\n—Que sabries reconèixer el teu cavall entremig d'uns altres vint? —demana el jutge a en Bankas.\n—I tu? —diu a l'esguerrat.\n—Vine amb mi —diu el jutge a l'emir.\nSe'n van anar tots dos a l'estable, on l'emir va reconèixer sense vacil·lació el seu cavall entre uns altres vint.\nDesprés el jutge fa venir l'esguerrat a l'estable, i li diu que reconegui també el cavall. I el mendicant el reconeix i el designa.\nAleshores el jutge torna a seure a la cadira i diu a l'emir:\n—Agafa el cavall; és teu.\nI, assenyalant l'esguerrat, afegeix:\n—I a aquest, que li donin cinquanta bastonades.\nDit i fet. Després d'això, el jutge se'n va tornar a casa seva seguit d'en Bankas.\n—Què vols? —diu a l'emir—. Que no estàs satisfet de la meva sentència?\n—Plenament satisfet —respon en Bankas—. Però voldria saber com t'ho has fet per discernir que la dona pertanyia al savi més aviat que al pagès, els diners al carnisser més aviat que al mercader d'oli, i el cavall a mi més aviat que a l'esguerrat.\n—Doncs escolta com ho he fet per discernir la veritat. Pel que fa a la dona, l'he feta venir aquest matí a casa meva i li he dit: «Omple de tinta el tinter.» Ha agafat el tinter, l'ha netejat amb llestesa i l'ha omplert amb traça: prova que aquesta feina li era familiar. Si hagués estat la dona del pagès, no hauria sabut per on posar-s'hi, i per això he judicat que era el savi qui m'havia dit la veritat. Quant als diners, vet aquí com ho he fet: els vaig posar ahir dins d'un gibrell ple d'aigua i aquest matí he mirat si hi surava gens d'oli; si haguessin estat els diners del mercader d'oli, el contacte de les mans olioses certament els hauria tacats. I sobre això del cavall, la veritat era menys fàcil de descobrir; l'esguerrat no ha passat pas més temps que tu per reconèixer el cavall entre els altres vint. Però, d'altra banda, si us he fet venir a l'estable ha estat únicament per veure qui de vosaltres dos fóra reconegut pel cavall: quan tu t'hi has acostat, el cavall ha girat el cap envers tu, i, al contrari, ha abaixat l'orella i ha deixat anar guitzes quan el mendicant l'ha tocat. I per això he judicat que el cavall era ben teu.\nEn Bankas digué aleshores al jutge:\n—Jo no sóc un mercader, sinó l'emir Bankas. He vingut aquí per assegurar-me jo mateix de si hi havia gens d'exageració en això que la gent deien de la teva habilitat. Ara veig fins a quin punt tu ets un jutge savi i eixerit. Demana'm el que vulguis, que jo t'ho donaré.\n—En tinc prou per quedar—me satisfet amb el fet que l'emir m'hagi felicitat —respongué el jutge—; no em cal cap altra recompensa.\nLleó Tolstoi, Contes, Barcelona, Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 1994\n3. Els préssecs\nEl mugic (pagès rus) Tikon Kuznnitch, ja a casa, havent tornat de la ciutat, va cridar a vora seu els nens:\n—Mireu —els diu— el bell present que us fa l'oncle Efim.\nI davant dels nens, que hi havien corregut, el pare obrí el paquet que havia dut de la ciutat.\n—Oh! Quines pomes més boniques! —fa en Vania, un noiet de sis anys—. Guaita-les, mare, que vermelles!\n—Això no deuen ser pomes —fa en Serguei, el gran—. Mira-li la pell: és coberta d'una mena de pèl moixí.\n—Això són préssecs —els diu el pare—. D'aquesta mena de fruit, no n'havíeu vist mai. L'oncle Efim ha fet pujar un presseguer en el seu hivernacle; és un arbre que necessita escalfor, i aquí, en el nostre país, només pot brotar i donar fruit dins dels hivernacles.\nEl tercer fill de Tikon, Volodia, pren la paraula.\n—Què és un hivernacle? —ell que demana.\n—És una casa gran amb parets i teulada de vidres —respon el pare—. L'oncle Efim m'ha explicat que els fan de vidres pertot per deixar passar el sol, i que així es rescalfin les plantes. A l'hivern, encenen dins l'hivernacle una estufa que manté sempre la mateixa escalfor... Dona, agafa el més gros d'aquests cinc préssecs; i per a vosaltres, fills meus, heus aquí els altres quatre.\nEl vespre mateix, el pare digué als seus fills:\n—Com trobeu aquest fruit?\n—Jo, el meu, l'he trobat tan sucós, tan fi, que n'he guardat el pinyol per plantar—lo en un test. Potser en sortirà un arbre ben bonic.\n—Em penso que tu series un bon jardiner —respon el pare—. Ja et cuides de fer pujar els arbres!\n—Jo —diu el petit Vania—, el meu préssec, l'he trobat tan deliciós que he demanat a la mare que em donés la meitat del seu. Però el pinyol, l'he llençat.\n—Això vol dir que encara ets molt criatura, tu —fa el pare.\n—El pinyol que en Vania ha llençat —aprofità per dir el fill segon, en Vassili—, jo l'he aplegat i l'he trencat entre dues pedres perquè era molt dur. Dedins hi he trobat una ametlla que tenia el mateix gust que una nou, però que era bastant amargant. I he venut el préssec per deu kopeks; d'altra banda, no valia pas més.\nEl pare va fer anar el cap i va dir:\n—Tanmateix, comences massa aviat a comerciejar. Que tens ganes de fer-te mercader ... ? I tu, no\ntens res a dir, Volodia? Per què t'estàs així, tan callat? —pregunta en Tikon a son fill tercer—. Que no era bo, el teu préssec?\n—No ho sé pas —respon en Volodia.\n—Com és que no ho saps? —replica en Tikon—. Que no te l'has menjat?\n—L'he portat a en Gricha —respon en Volodia—. En Gricha està malalt. Mentre jo li contava tot allò que tu ens has dit dels fruits de l'oncle Efim, se'm mirava el préssec amb uns ulls ...! Aleshores l'hi he donat i, com que no me'l volia acceptar; l'he deixat a la vora d'ell i he fugit corrent.\nEn Tikon Kuzmitch va posar la mà sobre el cap del noi, bo i dient-li:\n—Et serà retornat.\n4. El vestit nou del tsar\nUna vegada hi havia un tsar que li agradaven molt els vestits fastuosos i que sempre mirava d'empolainar-se tan bé com podia. Un dia se li van presentar dos sastres i li van dir:\n—Nosaltres et podrem fer un vestit tan bonic com mai ningú no n'ha tingut cap, però els que siguin ximples o estiguin per sota de les funcions que exerceixen no el podran veure. Qui sigui intel·ligent el veurà perfectament, mentre que qui sigui ximple no el veurà, encara que s'hi estigui al costat.\nEl tsar es va alegrar de la proposició que li feien els sastres i els va encomanar el vestit. Reberen una peça de drap per treballar, i vellut, seda, or i tot el que cal per fer un vestit.\nPassaren vuit dies i el tsar va enviar un ministre seu a veure si tenia llest el vestit nou.\nEl ministre hi féu cap i els sastres li respongueren que el vestit ja estava llest, però li assenyalaren un lloc buit. Ell, que sabia que qui fos ximple i indigne de la feina que fes no podria veure el vestit, va fer veure que el veia i els va felicitar.\nEl tsar va fer que li lliuressin aquell vestit. L'hi portaren i també li indicaren un lloc buit. Ell també va fer veure que veia aquell vestit tan ric, i es va treure el que duia i va ordenar que li posessin el nou.\nQuan el tsar va sortir a passejar per la ciutat tothom veia que no duia vestit, però ningú no gosava dir-ho, perquè sabien que només els ximples estaven privats de veure el vestit nou. I cadascú es pensava que ell no el veia però que els altres, més sortosos, el podien veure... I el tsar es passejava pertot arreu i tots els súbdits li admiraven el vestit.\nTot d'una, un que era molt innocent va veure el tsar i va dir:\n—Mireu! El tsar es passeja despullat per la ciutat.\nI el tsar es va quedar tot avergonyit, i tothom va veure que realment no duia vestit.


Ciutat, turisme i cultura: una oportunitat conjunta – Cultura digital\nCada any que passa, s’aguditza la sensació de formar part d’un producte intercanviable; un posicionament que pot comportar deixar de ser el destí de moda quan una nova i agradable ciutat mitjana d’algun altre indret del món ocupi els mateixos espais de comunicació que Barcelona ha tingut durant els darrers anys. Diversos estudis publicats per l’Ajuntament de Barcelona respecte als elements d’interès dels visitants a la ciutat coincideixen en posar al capdamunt l’arquitectura, la cultura i l’entreteniment; tots tres elements per damunt de la restauració, les infraestructures o l’oferta comercial. Aquests nou milions de persones que visiten la ciutat anualment (dades de 2019) que posen l’art i la cultura com una de les seves principals prioritats per a viatjar tenen una llista (short list) sorprenentment uniforme d’activitats culturals a fer a la ciutat centrades en el patrimoni arquitectònic que etiquetem com a “modernista” acompanyat dels itineraris enfocats a la ciutat vella. Aquesta hiperconcentració en espais i en continguts ha acabat generant tota mena de problemàtiques prou conegudes i analitzades (massificació, sostenibilitat, artificialització del mercat de l’habitatge, inseguretat, etc.). Una anàlisi amb certa distància de la pràctica turística posa en evidència les similituds amb els recintes dedicats a l’economia dels parcs temàtics per la semblança dels hàbits de consum, qualitat del productes consumits i la durabilitat de les experiències viscudes. Barcelona viu, doncs, dels rèdits de tres moments del passat: la ciutat medieval, la ciutat del tombant de segle XX i la ciutat olímpica. Són, salvant les evidents diferències de cadascun, moments històrics d’una potència social, econòmica i cultural tan elevada que encara avui en sentim els efectes. En aquests períodes, diverses conjuntures van permetre crear la llavor del que avui són els seus màxims atractius culturals per al visitant internacional.\nQuan professionals de la gestió cultural d’arreu del planeta es van enamorar dels conceptes de Richard Florida respecte les “ciutats creatives” no eren conscients que, segons el mateix autor va reconèixer temps després, és impossible establir uns mecanismes que transformin grans urbs anodines en epicentres creatius com si es tractés d’una fórmula alquímica basada en recursos econòmics. Les ciutats creatives no existeixen. La creativitat, com diu Kenichi Ohmae, no es pot ensenyar, però es pot aprendre. I per aprendre a ser creatiu cal tenir interès i viure en un ecosistema que jugui a favor de la innovació i, al mateix temps, de la reflexió. L’ecosistema creatiu és el que permet que una comunitat (agrupada en forma de ciutat, comarca o barri, sigui quina sigui la delimitació oficial de cada territori) pugui generar propostes que impactin en la cultura local, transformin la societat i li permetin projectar-se al món. Només des d’un ecosistema creatiu amb plena vitalitat es poden plantejar canvis substancials de davant la difícil situació actual, aguditzada per la crisi global de la COVID19.\nEstem a punt de tancar el primer quart del segle XXI i la identitat cultural de la ciutat de Barcelona està més indefinida que mai. Entenem la identitat cultural com la suma de referències culturals a través de les quals ens definim, ens comuniquem, i a través del les quals pretenem ser reconeguts. Aquestes referències culturals inclouen valors, creences, conviccions, llengües, arts i tradicions. Sense una nova i autèntica definició respecte qui som i com volem ser percebuts, el més probable és que la realitat ens acabi retornant una acumulació de tòpics, llocs comuns i refregits d’idees passades. Segurament aquest és el debat més difícil, conflictiu i complex que podem dur a terme però no deixa de ser el més important. Evidentment, és impossible esperar un acord absolut perquè aquest mateix fet aniria en contra de la naturalesa dinàmica del mateix concepte de “cultura”. Però sí que podem ser capaços, com s’ha fet en el passat, de trobar els mínims comuns denominadors, aquells punts de trobada compartits en els quals una gran part de la ciutadania es pot sentir còmoda i treballar a partir d’aquest punt. La dinàmica política que ha marcat la dècada dels anys 10 a Catalunya ha contribuït a invisibilitzar alguns dels majors potencials culturals i creatius de la ciutat i del país. Aquesta espiral negativa s’ha vist acompanyada per la indecisió, inconstància o pels canvis sobtats de rumb en la política cultural pública en tots els nivells de l’administració responsable de l’àmbit cultural.\nAixí doncs, és evident que necessitem redefinir qui som de tal manera que ens sigui útil per a nodrir i enfortir un ecosistema creatiu lliure i potent. Això passa per entendre qui paper té la ciutat respecte a la seva capitalitat. Seria interessant recuperar aquella vella i potent idea que defineix Catalunya com una xarxa de ciutats mitjanes de la qual Barcelona n’és capital. Una xarxa no és un sistema jeràrquic verticalitzat, sinó una connexió de nodes autònoms que, plegats, cadascun amb els seus potencials poden esdevenir més sòlids treballant conjuntament. La capitalitat cultural de la ciutat de Barcelona es projecta, avui, sobre la resta de Catalunya per inèrcia i no per convicció o projecte. Darrerament, han sonat amb certa força els conceptes de la Catalunya dels 45 minuts, i la Barcelona dels 15 minuts, són idees que cal tenir en compte i que lliguen amb objectius de sostenibilitat i, al mateix temps reforcen una estructura preexistent. Els equipaments culturals de la ciutat reben una part molt important dels seus visitants, espectadors, assistents d’arreu del país. Els anomenats equipaments nacionals de cultura tenen seu a la ciutat en la seva majoria i, per tant, el seu paper és clarament supramunicipal. Per altra banda, la major part dels grans equipaments culturals privats del país es troben també a Barcelona, no n’hi ha pràcticament cap arreu del país on la majoria tenen una dependència pràcticament absoluta dels pressupostos públics. Tots ells, públics i privats, tenen el repte de nodrir i incentivar en la participació cultural una audiència sòlida i creixent.\nTotes les grans ciutats culturals del món parteixen d’unes dades excel·lents públic de proximitat en tots els àmbits sense les quals és impossible plantejar un espai sostenible de producció i d’exhibició. Una vegada ens haguem conegut (o reconegut de nou) i haguem activat amb la solidesa una ciutadania connectada i participativa en els diversos camps de la cultura i la creació, es podrà treballar, amb forces renovades, en la projecció internacional. Només treballant des de la profunda coneixença d’allò que ens és propi es podrà assolir un posicionament impossible de ser substituït com un producte/destinació turística de moda en un moment concret. Els exemples que a qualsevol visitant internacional li poden venir al cap ho ratifiquen: Gaudí, Dalí, Miró, la Fura, Sònar, els RCR… potser, fins i tot, seria interessant recollir totes les bones intencions versades en la idea d’una Barcelona capital cultural de la Mediterrània com a punt de partida. Sovint diem que el públic cultural no s’ha de mesurar per la quantitat sinó per la qualitat. Tot i això, és evident que quan entren en joc importants inversions en recursos públics, el retorn social de la cultura s’ha de fer tangible si no es vol generar l’efecte pervers de tancar en una bombolla els professionals del sector, preocupats de les seves pròpies dinàmiques i apartats de la seva vinculació amb la comunitat que els envolta. En aquest sentit, és de justícia reconèixer que les polítiques culturals han fet un gran esforç durant els darrers anys, entenent que la qualitat i la quantitat han d’equilibrar-se per poder contribuir a la millora de la societat.\nL’ecosistema creatiu no es pot crear artificialment, però es pot contribuir a que l’existència i vitalitat dels seus agents en permeti el desenvolupament i creixement. Els centres de creació (també anomenats fàbriques de creació) són un bon exemple de projectes que parteixen d’aquesta premissa i, a través de connectar equipaments similars a nivell nacional i internacional, aporten un valor impossible de predir de forma concreta. És en aquesta fase inicial del procés creatiu on el suport públic ha de cercar l’excel·lència i la qualitat. Sovint pot costar transmetre el valor d’allò que no genera un capital tangible immediat o que no es pot transformar en una producció palpable. Per això cal multiplicar els esforços, fins i tot pedagògics, en aquest àmbit. Una vegada renovades i reforçades aquestes bases, els ecosistemes vigorosos tendeixen a ampliar-se a relacionar-se de formes inesperades i a produir l’autèntica innovació. En aquest context, per citar alguns exemples, tallers artístics, estudis de disseny, laboratoris d’intel·ligència artificial, productores audiovisuals, espais escènics o musicals, etc. de mides i característiques molt diverses poden connectar de forma orgànica.\nEls processos de producció en l’àmbit cultural són molt diversos i en molts casos no tenen res a veure els uns amb els altres, però tots contribueixen a formar part d’un tot col·lectiu que ofereix propostes de participació cultural i, al mateix temps, contribueixen a reforçar o renovar els valors i la imatge de la ciutat. Només d’aquesta manera es poden entendre fenòmens com el de la música en viu, vinculats a projectes com el Sònar o el Primavera Sound que han generat ones expansives en esdeveniments com el Cruïlla o el Vida. Aquests festivals, més enllà dels seus objectius, han contribuït a reforçar l’àmbit de l’art audiovisual que, combinat amb la força de companyies històriques com La Fura o de festivals d’èxit aclaparador de nova creació com el Llum BCN, ha posicionat la ciutat de manera inesperada en un lloc de referència per a les arts digitals; al seu torn, l’obertura d’aquest terreny ha permès l’aparició de joves estudis de videojocs de referència internacional com Nomada Studio.\nMés enllà dels grans esdeveniments de l’espectacle en viu, l’àmbit cultural amb un major impacte social i econòmic en aquests moments és el de la producció audiovisual. Aquest sector genera a tot l’estat al voltant de 4.100 milions d’euros anuals dels quals només una petita part passa per Barcelona. Fent un focus en l’àmbit de la ficció audiovisual (sèries i pel·lícules), el volum d’ingressos anuals a l’estat és de 850 milions d’euros dels quals, a casa nostra, n’hi arriben uns 50. La cursa per la capitalitat audiovisual de l’estat estava perduda d’entrada en l’àmbit televisiu, però no era així en l’àmbit de la producció de ficció. Aquesta l’hem perdut nosaltres. De fet, els millors estudis superiors en cinema o en comunicació s’imparteixen a la ciutat. En l’àmbit interpretatiu o tècnic el nivell d’excel·lència és elevadíssim. I, tot i això, l’impacte de l’audiovisual a la ciutat és molt menor del que es podria esperar. Les noves plataformes digitals de distribució de continguts han demostrat que produccions molt locals, fins i tot en llengües minoritàries, poden esdevenir fenòmens globals. Les previsions de creixement per aquest sector, conjuntament amb el dels videojocs, continuen intactes tot la crisi de la COVID19. Lògicament, no es tracta només de llocs de treball i de facturació. De fet, és molt més rellevant la capacitat que té l’audiovisual de projectar al món les identitats i els valors de les comunitats que el produeixen. No és menor tenir en compte que Barcelona va esdevenir una destinació desitjadíssima per tot el món francòfon gràcies a l’èxit de la pel·lícula L’Auberge espagnole (Cédric Klapisch, 2002) o que el fenomen es va reproduir a Itàlia partir d’una sèrie de programes especials de la cadena MTV titulats Italo (spagnolo) presentats pel popular presentador italià Fabio Volo el 2006; el film Vicky Cristina Barcelona (Woody Allen, 2008) ho va acabar de replicar pel món anglosaxó. La cultura audiovisual té la capacitat de crear en certes audiències globals una imatge específica d’un territori i, a partir d’aquí, genera un fenomen paradoxal: els visitants internacionals busquen trobar en aquell destí allò que han vist a la pantalla i no allò que és en realitat.\nAixí doncs, només a partir del consens en la definició de la nostra identitat cultural present es podrà revitalitzar l’ecosistema creatiu de la ciutat, trobant solucions de producció i exhibició públiques i privades que connectin amb la ciutadania de proximitat de forma directa, honesta, atractiva, plena i que, al mateix temps, formin part activa de la dinàmica cultural contemporània global.\nBarcelona, COVID19, Cruïlla, Cultura, Cultura Digital, Primavera Sound, Sonar


L'Ateneu tornarà a fer activitats presencials al juliol | RubiTV.cat\nL'Ateneu tornarà a fer activitats presencials al juliol\nLes inscripcions per a les diverses propostes s'obriran el 17 de juny a les 10h\nper RubiTV.cat, 15 de juny de 2020 a les 18:00 |\nL'Ateneu tornarà a fer activitats presencials al juliol | Marta Casas\nL'Ateneu Municipal recuperarà la programació presencial el proper mes de juliol, un cop s'arribi a la fase de "nova normalitat", tot i que continuarà combinada amb les activitats virtuals que s'estan desenvolupant des de fa setmanes com a part de la programació de l'equipament. Les activitats presencials, a més, tindran lloc als jardins de l'Ateneu, per garantir la màxima seguretat dels participants.\nLes inscripcions per a les diverses propostes es podran fer en línia a partir d'aquest dimecres, 17 de juny a les 10h. Les inscripcions són gratuïtes, però les places són limitades. Tota la programació s'adreça a un públic familiar, i inclourà un cicle dedicat a les dones artistes i els tallers de Teatre per a la petita infància.\nEn canvi, les sessions del cicle de Música per a la petita infància continuarà sent virtual, a través del canal de Youtube de l'Ateneu, els dies 6 de juliol (Sons de la terra) i 13 de juliol (Sons del mar).\nLes dones artistes, oblidades o relegades per la història de l'art tradicional\nEl cicle que acollirà l'Ateneu Municipal aquest mes de juliol, conduït per Catàrtic, té l'objectiu de fer visibles totes aquelles creadores oblidades o relegades per la història de l'art tradicional, ja que malgrat la qualitat de les seves obres encara són difícils de trobar als museus i que, molt de mica en mica estan sortint de l'anonimat.\nLa primera sessió serà el 2 de juliol, amb el taller Omplim el món de punts infinits!, dedicat a la japonesa Yayoi Kusama, i continuarà amb la proposta entorn a Frida Kahlo, Fem un diari il·lustrat. El cicle es tancarà amb Jocs de línia i color. Els caledoscopis de la Fahrenlnissa Zeid. El primer taller està adreçat a nens i nenes a partir de quatre anys; mentre que els dos següents és per a infants dea partir de sis. Tots els tallers seran a les 18.30h.\nQuatre sessions presencials del Teatre per a la petita infància\nTambé seran presencials les sessions del cicle Teatre per a la petita infància. Durant el mes de juliol, es podrà gaudir dels següents espectacles: El viatge de James, de la companyia Sim Salabim (7 de juliol, a les 19 h); Somriu, de la companyia Santi Rovira (14 de juliol, a les 19 h); Conte amb kamishibai i taller de dibuix chibi, de la Cia. Ruth Martínez (20 de juliol, a les 18.30 h), i Xup-xup, de la companyia Cuinassos (21 de juliol, a les 19 h).\nSocietat, juliol, activitats presencials, inscripcions, Ateneu Municipal, propostes, Música per a la petita infància, Teatre per a la petita infància


Compromís seguirà sent el “garant de les polítiques de canvi” també des de l'oposició\n“Som conscients que la incertesa generada pel PSOE local, per la seua decisió unilaterial, injustificada i deslleial de trencar el pacte de Govern de les Alqueries subscrit amb Compromís i de cessar de les seues delegacions als edils de Compromís ha generat, a més d'estupor, incertesa entre els veïns i veïnes del municipi. Per això, vull tranquil·litzar la ciutadania de la localitat, perquè malgrat la falta d'altura política demostrada pel PSOE, des de Compromís anem a realitzar, també des de l'oposició, una activitat política lleial, en positiu, i que se seguirà centrant en la millora de la qualitat de vida de la ciutadania”. Així ha iniciat la seua intervenció la portaveu de Compromís a les Alqueries, Betlem Albero, durant la roda de premsa celebrada hui en la casa consistorial del municipi per a aclarir la situació generada per la ruptura socialista del govern.\nAcompanyada per membres de l'Executiva Nacional de Compromís, com la cosecretària d’Organització de la coalició, Empar Piquer, pel responsable de Municipalisme de l'Executiva Nacional del BLOC, Artur Hernández, i càrrecs institucionals com el portaveu de Compromís en la Diputació, Xavier Trenco, Betlem Albero ha desmentit en primer lloc els motius amb els quals el PSOE tracta de justificar “el trencament injustificable”. Segons Albero, “no té sentit que el PSOE diga que trenca el Govern per les exigències pressupostàries de Compromís, quan de facto, ja tenia garantit el vot de Ciudadanos als pressupostos i l'acció de govern podria haver continuat amb normalitat independentment del nostre vot, que a més no estava definit. Manca encara més de sentit basar-se en aquest argument, quan amb prou faenes s'havien iniciat les negociacions i hi havia temps més que suficient per a acostar postures fins al 22 de desembre, quasi un mes. I manca de sentit que el PSOE diga que trenca el Govern per la nostra exigència pressupostària d'executar el Replà i pel nostre plantejament de traslladar el Casal Jove a l'edifici de l'antic parvulari”. Segons Albero “aquest últim argument és el més difícil de creure. En primer lloc, perquè segons ha aparegut en premsa, l'execució del Replà ha sigut assumida pels socialistes, segons el mateix comunicat en el qual trenquen el Govern. I respecte al trasllat del Casal Jove, Compromís ja va plantejar aquesta proposta en entrar a l'equip de Govern, per la qual cosa, de facto, la qual cosa ha fet el PSOE és incomplir la paraula donada amb nosaltres”.\nEn tot cas, afig Albero, “ens alegrem moltíssim que el PSOE, després de tants anys d'inacció, haja assumit la proposta de Compromís de recuperar el Replà i dotar d'una partida de 200.000 euros. Ens alegrem perquè a més, la pròpia alcaldessa assumeix en premsa que és un immoble de gran importància patrimonial. Per això esperem que el PSOE no faça com amb el pacte, i almenys que sí complisca amb la paraula donada davant la premsa sobre el Repla”. De fet, afig Albero, “si el nostre cessament és el preu del Replà i deempezara recuperar el patrimoni del nostre municipi, estem molt orgullosos de pagar-ho”.\nAlbero ha lamentat que “el PSOE de Alqueries hi haja decidit, per l'esquena, trencar el govern de canvi, abandonar les polítiques de progrés i fer un gir a la dreta de la mà de ciutadans, que haurien d'aclarir davant la ciutadania”. Així mateix han destacat la labor desenvolupada per Compromís durant la seua etapa en el Govern que ha sigut clau, no solament per a aconseguir ara el compromís del Replà, sinó també per posar en marxa per primera vegada regidories com Patrimoni, Transparència i Participació i Normalització lingüística, a més d’aconseguir que la guarderia es convertisca en Escoleta homologada”.\nPer la seua banda, la cosecretària d’Organització de Compromís, Empar Piquer, ha apel·lat “totes les sigles que componen els governs de canvi a prendre les decisions per si mateixes i a no cedir davant les pressions externes que des de Ciutadans i des del PP tracten d'acabar amb les polítiques pensades per a millorar-la vida de les persones, fomentar la igualtat social i d'oportunitats i apostar per la recuperació cultural i patrimonial en els municipis”. En aquest sentit, Piquer ha mostrat la seua preocupació per “les maniobres fosques com la recentment coneguda en la veïna Borriana, on s'ha denunciat un intent de ‘Tamayazo’ des dels partits conservadors per a impulsar una moció de censura. “Compromís no va a cedir a les pressions i a les maniobres fosques en cap lloc, perquè para nosaltres la política és un servei públic. Lamentem que altres grups polítics cedisquen i acaben amb les pretensions de canvi que la ciutadania va demostrar en les últimes eleccions municipals i autonòmiques”.\ny el futbol,,que\ny del futbol nadie se preocupa fernando hace lo que quiere bueno lo que le dejan hacder,porque tiene al colombaire que no lo queria en su junta y ahora come de sumano jacinto que manegueta eres estas en totes les societads y no aprofites en ninguna,,,chiveta dedicandose a insultar a los arbitros vicent de chulo por el campo el burret a desproticar cuando coge calor y ferrannnn lamiendo culos ,,mientras tanto los niños les toca irse de su club para que sean tratados como toca,,,,,,que verguenza todo el trabajo de rafa y de A Y B a tomar por saco seguir asi a ver si el año que viene cierran las instalaciones\n← TORNAR A LA NOTICIA Compromís seguirà sent el “garant de les polítiques de canvi” també des de l'oposició


Vic, regió de | Dades de Catalunya\nVic, regió de\n(Osona / Ripollès)\nRegió del nord-est humit de Catalunya, repartida entre l’Altiplà Central i els Pirineus Orientals. Osona engloba per llevant fragments del Sistema Transversal i de la Serralada Pre-litoral. Correspon a la conca alta del Ter i a la capçalera del Congost, de tendència continental, com tota la plana de Vic.\nLa població és la més feble de la Catalunya continental (63 h/km2), però la més densa de la Catalunya interior. L’increment màxim del darrer segle (63%) és la del vicenni 1950-70, després del qual sembla haver-se estancat la industrialització, relativament forta (tèxtil, metal·lúrgica, de la construcció i la fusta sobretot) a Vic, Manlleu, Ripoll i Torelló.\nÉs important la riquesa agrària. Canalitzen el comerç tradicional el mercat regional de Vic, el comarcal de Ripoll i els subcomarcals de Ribes de Freser, Camprodon, Prats de Lluçanès i Sant Quirze de Besora.\nLa regió coincideix aproximadament amb les antigues vegueries de Vic i Camprodon i les sots-vegueries de Ribes i Lluçanès, amb el corregiment de Vic i amb la meitat llevantina de l’actual diòcesi de Vic.\nAquesta entrada va ser publicada a Geografia i etiquetada Osona, regions, Ripollés el 22 Juliol, 2021 per DadesCat.\n← Vic, plana de Vic, vegueria de →


Reformes de banys | Construccions Montero\nSi no necessites unes Reformes integrals, t'oferim la possibilitat de reformar únicament el teu bany. A Construccions Montero som nº 1 en la reforma de banys perquè treballem amb materials de primera qualitat i t’oferim un servei 100% professional que evitarà les molèsties que de vegades comporta una reforma.\nDes del 1969, quan el pare va fundar Construccions Montero, hem remodelat banys per tot l'Alt i el Baix Empordà i ens han encarregat diverses reformes integral i noves construccions.\nLa proximitat ens permet posar especial cura als temps d’entrega i l’atenció personal. Treballem a tota la zona de l'Alt Empordà, el Baix Empordà i Girona.\nDemana'ns pressupost sense cap compromís per a la teva reforma de bany.


Persones amb discapacitat a l'Àrea Metropolitana de Barcelona. Sant Boi de Llobregat | Observatori de la Discapacitat Física\nLa majoria d’elles tenen una discapacitat de tipus físic, ja sigui motòrica (34%) o no motòrica (21%). Seguidament, trobem les persones amb trastorn mental (22%), discapacitat intel·lectual (10%), auditiva (6%) i visual (5%).\nSegons el Registre d'Entitats, Serveis i Establiments Socials del Departament de Treball, Afers Socials i Famílies, a l’AMB hi ha un total de 288 serveis especialitzats per a persones amb discapacitat que sumen 9.130 places. A Sant Boi de Llobregat trobem 4 centres de serveis amb 231 places.


Hoya: “Per trams de la B40 com el d’Abrera-Terrassa es va fer front comú dels municipis afectats per les obres de l’autovia orbital i representants de Cecot i de la Cambra de Comerç de Terrassa. Entenem que per al tram Terrassa-Sabadell també seria una fórmula adient i amb més força”.\nLes societats patrimonials tenedores d’actius no són subjectes passius de l’Impost sobre Actius no Productius.\nL’empresari i fundador del Grup bonÀrea, Jaume Alsina, Reconeixement Cecot a la Personalitat 2019 per la seva trajectòria professional\nL’acte de lliurament de guardons serà el proper dimarts 22 d’octubre, en el marc de la 25a edició del sopar de la Nit de l’Empresari, aquest any sota el lema “ENERGÈTICS! Empreses responsables, governs sostenibles, transició energètica”.\nL’aposta estratègica de Barcelona per esdevenir punta de llança en el desenvolupament de la tecnologia 5G no pot quedar aturada per formalitats, pugnes o incompetències administratives.\nA la Cecot lamentem la incapacitat de les forces polítiques d’arribar a acords des de la diversitat, que és el que l’empresariat esperem de la política.\nLa Fundació Cecot Persona i Treball ha publicat una nova edició de “l’Observatori de l’actualitat laboral” corresponent al segon trimestre de l’any.


PLA DE PÈRDUA DE PES DE 4 SETMANES PER CREMAR GREIXOS DEL VENTRE - DIARI MASCULÍ - SALUT-CONDICIONAMENT FÍSIC\nPla de pèrdua de pes durant 4 setmanes per cremar greixos a la panxa\nDe vegades, quan ho estàs intentar aprimar , el repte més gran per adoptar un pla d’entrenament per aprimar-se és trobar un règim que s’adapti perfectament a la vostra vida. Molts nois que intenten aprimar-se proven programes d’entrenament absolutament absurds que requereixen un munt d’equips especialitzats o instruccions, només per renunciar-hi mesos després perquè és massa difícil seguir el ritme.\nPerò perdre pes no ha de ser complicat. Per això, hem creat un programa d’entrenament de quatre setmanes que consumeix calories i que podeu fer pràcticament a qualsevol lloc (a l’interior o a l’aire lliure, a casa o al gimnàs, en una pista o al vostre camí d’entrada) amb només un equip mínim.\n8 exercicis a casa per aprimar i augmentar el múscul\nAquestes rutines d’entrenament fàcils i ràpides eliminen els flaps i milloren el vostre físic, fins i tot si teniu cinc anys ... Llegiu l'article\nI recordeu: si esteu compromesos amb la pèrdua de pes, heu de comprometre’s amb el programa nutricional adequat. No es pot exercir una mala dieta. Centreu-vos en els 13 millors aliments per baixar de pes i consulteu el nostre pla de menjars de quatre setmanes per cremar greixos.\nCom funciona aquest programa d'entrenament\nAquest programa d’entrenament implica tant pesos com funcionament, però aquí es posa èmfasi en entrenaments ràpids i cada vegada més difícils d’entre 30 i 60 minuts. Aquests entrenaments us ajudaran augmenta el teu metabolisme i, combinat amb una nutrició millorada, us ajudarà a perdre pes. Al llarg del camí, millorareu la força, la mobilitat, l’estabilitat i la resistència general.\nPer això, començarem cadascuna d’aquestes sessions quatre vegades a la setmana amb cinc minuts de preparació del moviment per imitar millor els moviments de la vida quotidiana, millorar la flexibilitat i la mobilitat i reduir el risc de lesions. I, per descomptat, servirà d’escalfament per al proper entrenament.\nEls quatre entrenaments es mantindran constants durant les quatre setmanes, però augmentarem el grau de dificultat afegint conjunts, repeticions, distància, temps o una combinació de tots quatre. Heu de fer quatre dies a la setmana (idealment dilluns, dimarts, dijous i divendres) i designar dimecres com a recuperació activa.\nMantingueu els caps de setmana gratuïts. Tanmateix, hem de tenir en compte que qualsevol programa de pèrdua de pes hauria d’incloure una alimentació saludable, mínima o nul·la d’alcohol, i un estil de vida actiu d’esports i activitats a l’aire lliure que complementaran la vostra feina durant la setmana.\nA més, aquí hi ha 10 moviments per manejar l’amor\nSetmana 1 >>>\n2a setmana >>>\nSetmana 3 >>>\nSetmana 4 >>>\n5 seients costat a costat\nexercicis de pèrdua de greix per a homes\ncom fer un sílex i acer\ntreballant amb poc son


Escala a Barcelona. Festa de la cultura marítima 2016: Festa marítima\n18, 19 i 20 de març. Moll Bosch i Alsina (Port de Barcelona)\nEscala a Barcelona (18, 19 i 20 de març)\nEl Moll de la Fusta al Port de Barcelona, acull per primera vegada Escala a Barcelona, Festa de la Cultura Marítíma per tal de donar a conèixer i promoure la nostra cultura i patrimoni marítim.\nLa Festa compta amb la presència d'embarcacions tradicionals catalanes, grans velers, estands amb presència d'entitats ciutadanes, programació de tallers i activitats relacionades amb la cultura marítima, gastronomia, actuacions, etc.\nUna festa per a tots els públics!\nRegata de Grans Velers 2013. ©FNOB. Santi Serrat\nLa iniciativa neix arran de la col·laboració que s'ha establert amb els organitzadors del Festival Escale à Sète al Llenguadoc francès, que enguany celebra la IV edició. Tots dos festivals tenen l'objectiu d'iniciar de forma conjunta un projecte que impulsi la cultura marítima de les dues ciutats i els dos territoris: Occitània i Catalunya.\nTravessa Santa Eulàlia - Ruta dels Cítrics (del 20 al 22 de març)\nEscala a Barcelona tanca amb la sortida de les embarcacions participants rumb a Sète, les quals també participen en el festival del port francès.\nAquesta travessa recupera una ruta històrica existent al segle XIX en la que es realitzava el comerç de cítrics entre les costes del llevant de la península ibèrica o les illes balears i el sud de França.\nNo us perdeu la sortida de les embarcacions el proper 20 de març al Port de Barcelona!\nRegata de Grans Velers 2013. ©FNOB. Mireia Perelló\nEscale è Sète (del 22 al 28 de març)\nEmbarcacions i entitats catalanes participen en el Festival Escale à Sète, on Catalunya és el país convidat. El village català comptarà amb la presència d’embarcacions tradicionals, mostra d'entitats i activitats pròpies de la cultura marítima catalana.\nFestival Escale à Sète 2014.\nactivitats consorcielfar culturamarítima embarcacions escalabarcelona escalasete espectacles FNOB gastronomia MMB museumarítim notícies patrimoni travessa\nTravessa Sta Eulàlia\nCatalunya a Escala a Sète\nVine a Sète


Adquireix les competències per a comunicar projectes des d'una perspectiva científica. Certifica les teves competències acadèmiques/científiques en la gestió i desenvolupament d'una investigació aplicada mitjançant el disseny com a complement del teu màster.\nDiploma de Postgrau en Gestió i Comunicació d'un Projecte de Disseny Aplicat, títol expedit per ISEC Lisboa, Instituto Superior de Educação e Ciências.\nOctubre a juliol\nParal·lel a un programa de màster d'Elisava\n2.200€ (en paral·lel a la realització d'un màster d'Elisava)\n3.300 € (estudiants que van cursar un màster d'Elisava i requereixen acreditar-lo com a estudi superior)\nCentre Internacional d'Estudis i d'Investigació TGRAF ISEC Lisboa. En col·laboració amb Elisava Research.\nEstar matriculat en un programa de Màster d'Elisava. Admissió condicionada a la titulació universitària aportada en el moment de la matrícula.\nCapacitat per gestionar la informació d'un projecte de disseny aplicat\nCapacitat per comunicar des d'una perspectiva científica\nFormar part d'equips d'investigació professional en empreses amb departaments d'Investigació i Desenvolupament (I+D)\nImpartir formació com a professor especialista acreditat per a la investigació aplicada al disseny\nComplementar el currículum acadèmic d’estudis superiors per a sol·licitar plaça en un programa de doctorat


MOVIMENTS SOCIALS AVUI: AVANÇANT CAP A UNA DEMOCRÀCIA TRANSFORMADORA. VEU Revista cultural de la Universitat d'Alacant\nMOVIMENTS SOCIALS AVUI: AVANÇANT CAP A UNA DEMOCRÀCIA TRANSFORMADORA\nEl debat sobre la democràcia, el seu abast, la seua profunditat, la satisfacció dels ciutadans amb el seu funcionament, etc, s'ha convertit en un important eix de discussió de la investigació social que es debatran en el curs Moviments socials avui: avançant cap a una democràcia transformadora, que s'impartirà del 19 al 23 de juliol en el marc de la Universitat d'Estiu Rafael Altamira. Així mateix, existeix una consciència molt estesa entre amplis sectors de població en el sentit que el sistema democràtic no ha estat capaç d'ampliar-se, de donar noves perspectives de participació que vagen més enllà dels estrictes límits del regulat formalment. El debat es planteja no només a Espanya, sinó que és motiu d'anàlisi en la pràctica totalitat del món democràtic.\nEn aquest sentit, resulta especialment significativa l'aparició i consolidació d'una sèrie de moviments socials amb un fort nivell d'activitat. S'articulen al voltant de molt diversos aspectes de la realitat social: moviments amb un component fonamentalment mediambiental; uns altres de recerca de la pau; per altre tipus de globalització; amb continguts urbans, etc, adonen d'un interès real de moltes persones per participar, per implicar-se i prendre postura col·lectivament davant allò que els afecta.\nEntre les seues característiques més resenyables poden citar-se: la seua composició social, que és molt diversa, encara que en general policlasista; el plantejament de noves fórmules de mobilització; en la major part de les ocasions estan coordinats amb altres grups amb objectius semblats en diversos punts del planeta; mostren pautes de funcionament molt democràtiques; el seu caràcter antiautoritari, etc.\nEl curs permet treure el cap per aquest escenari emergent i plural que enriqueix notablement la nostra democràcia, omplint-la de contingut. Suposen en conjunt, més enllà de la seua gran diversitat, un motiu de necessària reflexió i de ruptura d'estereotips sobre el present i el futur de la democràcia. El curs s'estructura entorn de dues vies paral·leles: D'una banda, l'exposició i anàlisi de diversos moviments (antiglobalització, per la pau, feminista, sindical, ciutadà, Prestige, Pla Hidrològic, etc). Per un altre, i aprofitant l'aportació empírica anterior, es pretén contribuir a la construcció d'un marc de reflexió teòric que de cos a l'establiment d'hipòtesi d'investigació i propostes d'anàlisis.\nPer a això es conta amb la participació d'especialistes en la matèria procedents de diverses universitats i centres d'investigació espanyols. La seua procedència disciplinar és múltiple: sociòlegs, politòlegs, economistes, filòsofs, historiadors, etc. També contarem amb experts que simultanegen la seua activitat professional amb la militància social en algun dels moviments. Per tant, durant aquests quatre dies tindrà lloc a Alacant un debat profund i rigorós sobre la democràcia i els moviments socials. La participació d'estudiosos de primer nivell, la seua variada procedència disciplinar, la diversitat d'enfocaments adoptats i els estudis de cas seleccionats, garanteixen l'èxit del curs.


He llegit el premi llibreter 2010 per a “altres literatures” i estic d’acord en un 50% amb el que diu la coberta | Nosaltresllegim\n← T’agradaria parlar amb Gerard Piqué? Ghostgirl →\n3 pensaments a “He llegit el premi llibreter 2010 per a “altres literatures” i estic d’acord en un 50% amb el que diu la coberta”\nCèsar 30 de juliol de 2010 a les 16:23\nTrobo molt interessant aquest llibre de relats, Montse. M’agrada la idea d’anar coneixent a un personatge a mida que avançen les històries. Al cap i a la fi, els personatges literaris no deixan de ser “persones”.\nPere 2 d'agost de 2010 a les 12:26\nDe ben segur que aquest llibre acaba a la llista de llibres per llegir, sembla que sigui d’aquells que més m’agraden. I ara acabo d’adonar-me que el que expliques em recorda una mica als llibres “Eva Luna” i “Cuentos de Eva Luna” d’Isabel Allende, dos llibres per conèixer aquest personatge i, per mi, els millors llibres de l’escriptora xilena.\nMontserrat Brau Autor de l'entrada 2 d'agost de 2010 a les 23:34\nPere, has anat a triar un dels títols que més m’agrada: Eva Luna. Tens tota la raó, no ho havia pensat, però trobo que sí. Amb tot, Eva Luna la recordo més “màgica” -potser és perquè fa més que me la vaig llegir i la tinc desdibuixada- i en canvi l’Olive és una senyora més de peus a terra, més maniàtica… amb un drama a sobre però que en bona part la culpes a ella mateixa de patir-lo… Potser “més nordamericana” seria una bona comparació…\nCèsar, l’Olive la conec millor que la major part de les meves veïnes d’escala, o sigui que sí que són persones, sí! Però que viuen lluny… i per sort, t’he de dir, perquè tenir una veïna com la senyora Kitteridge pot ser la bomba!!


El català puja als escenaris del Shakespeare Globe - Butaques i somnis\nElisa Díez 14:51 Londres, Parking Shakespeare, Shakespeare, Shakespeare Globe\nEl proper diumenge 22 d'abril, la companyia catalana Parking Shakespeare representarà la llengua catalana al teatre on Shakespeare va estrenar les seves obres. Serà dins del Sonnet Sunday, jornada en què es recitaran 154 sonets shakesperians en més de 20 llengües diferents. El Sonnet Sunday servirà de tret de sortida dels actes del festival Globe to Globe, que organitza el teatre londinenc.\nEl director artístic de Parking Shakespeare, Pep Garcia-Pascual, pronunciarà a l'escenari sonets del dramaturg anglès per primer cop en català, amb traducció de Salvador Oliva, al Shakespeare's Globe de Londres.\nParking Shakespeare és una companyia que cada estiu ofereix un Shakespeare gratuït a l'aire lliure, creada el 2009 amb la idea anglosaxona de representar les obres de William Shakespeare en parcs públics. L'últim espectacle de la companyia, 'El somni d'una nit d'estiu', es va estrenar el juliol del 2011 al parc de l'Estació del Nord de Barcelona i va formar part de la programació oficial de FiraTàrrega 2011. Actualment, la companyia està en procés de creació de la seva nova producció, que s'estrenarà aquest estiu a Barcelona.\nTags # Londres # Parking Shakespeare\nEtiquetas: Londres, Parking Shakespeare, Shakespeare, Shakespeare Globe


Estar preparat per a una emergència li pot salvar la vida i la de la seva família.\nEntre algunes de les mesures que ha de tenir en compte destaquen aquestes:\n* Tenir un Pla d'emergència.\n* Tenir preparada una motxilla d'emergències.\nHi ha unes normes bàsiques sobre què fer o no fer per a qualsevol emergència, però és també fonamental que conegui els tipus d'emergències que poden succeir en el seu entorn i que mesures específiques s'han de prendre.\nEn cas que en la seva família hagi membres que per la seva edat o condicions necessitin cures especials, informeu-vos de com fer-ho en circumstàncies d'urgència. També si té animals domèstics voldrà estar preparat per a cuidar-los en cas de necessitat.\nSi estem preparats serà més fàcil evitar el pànic i actuar de forma segura en cas necessari.\nUn Pla d'Emergència permet que, si succeeix un desatre, tots els membres del grup familiar sàpiguen que fer, on trobar-se uns als altres i com comunicar-se en cas d'emergència.\nTria un lloc de trobada per a toda la família en cas de desastre. Seleccioni dos punts: un immediatament proper al seu domicili i un altre fora del barri, preferiblement un lloc destacable.\n- Assegureu-vos que tots els membres de la llar coneixen la situació de les claus de pas de llum, aigua i gas de casa seva.\n- Identifiqui totes les posibles rutes d'accés i sortida de casa i barri.\n- Triï un familiar o amic que visqui fora de la ciutat per utilizar-lo com a contacte de referència en cas de separació o caiguda/saturació de la xarxa telefònica local.\n* Tenir en compte les necessitats de cada un dels membres familiars, especialment gent gran , malats i discapacitats.\n* Assegureu-vos que tots els membres de la família tinguin preparada la seva motxilla d'emergències.\nEn cas que es produix d'una emergència i fos necessari evacuar el nostre edifici, es recomanable tenir una motxilla preparada amb articles d'utilitat i supervivència.\nLa motxilla haurà d'estar en un lloc fàcilment accesible i sempre en el mateix lloc.\nCada membre de la casa ha de tenir la seva motxilla, amb els articles imprescindibles per a ells. La mida i pes s'ha d'ajustar a la capacitat de cada un (nens, adults o gent gran).\nQuè hem de posar dins de la motxilla?\n- Còpia de la documentació individual DNI, passaport, carnet de conduir, Llibre de família).\n- Una ampolla d'aigua de 1,5 litres\n- Llanterna amb piles.\n- Ràdio petita amb piles.\n- Relació de telèfons de contacte.\n- Roba bàsica: muda completa, calçat còmode i impermeable lleuger.\n- Estris de neteja (sabó, raspall de dents, paper higiènic i una petita tovallola).\n- Farmaciola amb: Paracetamol, una solució antisèptica, dues benes amples i dues petites, unes petites tisores, esparadrap i un envàs de cadascuna de les medicacions que es facin servir de manera crònica (tensió arterial, diabetis, etc.).\n- Un joc de claus de l'habitatge i del cotxe.\n- Una targeta de crèdit i una quantitat de diners en efectiu en bitllets petits.\n- Un telèfon mòbil amb targeta de prepagament i un carregador manual.\n- Mapes de la ciutat i de la regió.


La Catalunya del Nord vol sumar complicitats per aconseguir un estatuts propi dins l’estat francès – elgarrotxi.cat\nRECOLONS, ÀLEX - ACN Marta Serra, Pere Manzanares i Miquel Arnaudies, de la Federació d'Entitats de la Catalunya del Nord, aquest dijous a Perpinyà.\nDavant l’amenaça de quedar “diluïts” en una macroregió amb capital a Tolosa de Llenguadoc, la Catalunya del Nord vol començar a treballar de manera “transversal” per aconseguir un estatuts propi en el sí de l’estat francès. L’objectiu passa perquè les reivindicacions històriques del sector catalanista les facin seves altres com l’econòmic i el polític i, especialment, la gent del carrer. És per això, i segons ha explicat Pere Manzanares, de la Federació d’Entitats, que els actes de commemoració del Tractat dels Pirineus, que tindran lloc a Perpinyà el 7 i el 8 de novembre, serviran per iniciar un procés “pedagògic” a tots els nivells amb la vista posada a les eleccions departamentals del mes de maig.\nRECOLONS, ÀLEX – ACN Marta Serra, Pere Manzanares i Miquel Arnaudies, de la Federació d’Entitats de la Catalunya del Nord, aquest dijous a Perpinyà.\nEl 7 i el 8 de novembre, la Catalunya del Nord viurà la seva Diada amb una agenda carregada d’actes. Concretament es commemora la signatura del Tractat dels Pirineus el 7 de novembre de l’any 1659 pel que el Comtat del Rosselló i part de la Cerdanya quedaven annexionats al Reialme de França. Un tractat que més enllà de suposar “un canvi de propietari” va significar en termes reals “la separació amb la resta de Països Catalans”.\nLa commemoració començarà el divendres 7 de novembre amb una taula rodona on es tractarà la reforma territorial impulsada pel govern francès que vol reduir el nombre de regions i, que si es tira endavant, suposaria que la Catalunya del Nord passaria a formar part d’una macroregió amb capital a Tolosa de Llenguadoc. Sota el títol ‘La reforma territorial. Quina solució per a la Catalunya del Nord?’, la taula rodona comptarà amb la participació de representants d’Occitània, el País Basc francès i la Bretanya.\nEl gruix d’actes s’han reservat per l’endemà, el dissabte 8 de novembre, quan la commemoració sortirà als carrers de Perpinyà per fer visibles les reivindicacions d’un territori que aspira a aconseguir un estatus propi en el sí de l’estat francès. Així, a les quatre de la tarda es farà una manifestació que començarà a la plaça Catalunya i que, com altres anys, finalitzarà al Castellet, al centre de la ciutat. A les set de la tarda es farà la tradicional marxa de torxes entre el Casteller i la Casa Musical, on, a partir de dos quarts de nou, tindrà lloc la part més festiva amb un seguit de concerts amb el grup català Dr. Calypso i els nord-catalans The Terrific Turkeys al capdavant.\nEls actes de Perpinyà, a més, seran l’etapa final del Correllengua 2014 que ha recorregut pobles i ciutats de tots els Països Catalans en defensa de la llengua catalana.\nCom a novetat, i aprofitant la celebració del nou 9N al Principat, s’instal·larà una urna davant la Prefectura de la ciutat on tothom qui ho vulgui podrà votar sobre un estatut particular per a la Catalunya del Nord. Un acte simbòlic que els organitzadors esperen que compti amb una participació significativa.\nAvantsala del nou 9N\nLa Diada de la Catalunya del Nord és un punt de trobada habitual del catalanisme d’ambdós costats de la frontera, però enguany, els organitzadors han fet una crida perquè els catalans del Principat s’acostin a Perpinyà a donar suport a les reivindicacions del nord coincidint amb el fet que l’endemà Catalunya anirà a les urnes per votar en el nou 9N. “Volem que la Diada de la Catalunya del Nord sigui l’avantsala del 9N”, ha dit. En aquest sentit, Marta Serra ha recordat que la Catalunya del Nord sempre ha estat “un espai de reivindicació pels catalans del Principat” i que ara els catalans del nord, com aquests han fet amb el procés sobiranista, volen sentir l’escalf dels del sud a les seves demandes.\nEls organitzadors dels actes, la Federació d’Entitats de la Catalunya del Nord, volen que la commemoració d’enguany serveixi de “punt de partida” per sumar complicitats entre la societat i les institucions nord-catalanes per aconseguir un estatus propi en el sí de l’estat francès. Així, intentaran fer arribar el missatge que la macroregió que planteja l’estat francès suposaria “diluir” encara més la identitat catalana i que deixaria sense instruments una regió “molt castigada” per l’atur i amb una economia molt feble. L’objectiu doncs, és que el missatge s’entengui més enllà dels cercles estrictament catalanistes perquè afecta el conjunt de la regió amb implicacions a tots els nivells.\nL’objectiu és anar sumant complicitats a tots els nivells amb l’objectiu fixat en les eleccions al Consell General del mes de març de 2014 i les regionals previstes pel mes de desembre també de 2014.


Turisme trasllada la diversitat de l'oferta de la Comunitat Valenciana a Xangai i Taipéi per a reforçar la promoció en el mercat asiàtic - Diari Valencià\nPortada » Actualitat » Turisme trasllada la diversitat de l’oferta de la Comunitat Valenciana a Xangai i Taipéi per a reforçar la promoció en el mercat asiàtic\nLa Generalitat participa en la fira ITB de Xangai i en la Taipéi Tourist Exibition\nColomer ressalta la importància de participar en aquesta acció promocional “perquè promocionem la Comunitat directament amb els potencials turistes xinesos”\nTurisme Comunitat Valenciana participa durant aquesta setmana en dues fires turístiques que se celebren a la Xina per a impulsar la promoció turística de la Comunitat Valenciana en aquest mercat.\nEn concret, personal de Turisme es troba des d’aquest dimecres i fins al pròxim 17 de maig en la fira ITB de Xangai amb l’objectiu d’acostar la diversitat de l’oferta turística de la Comunitat com coexpositor sota la marca de Turespaña.\nA més, cal assenyalar que Turisme CV participa en aquest certamen al costat de les marques turístiques de la Comunitat Valenciana, facilitant material promocional de Turisme València, Costa Blanca, Benidorm i Alacant.\nEl personal tècnic de promoció de Turisme assistent al certamen està participa en prop de 30 reunions amb turoperadors i agents de viatges d’emissors de la Xina.\nA més, del 17 al 20 de maig, Turisme participa en la Taipéi Tourist Exibition que se celebra a Taiwan, on mantindrà contactes amb les principals agències de viatges de Taipéi.\nEl secretari autonòmic de Turisme, Francesc Colomer, ha ressaltat la importància de participar en aquests dos certàmens “perquè promocionem la nostra destinació directament amb els professionals de les agències de turoperació, així com amb els potencials turistes de la Xina que poden vindre a visitar-nos”.\nColomer ha explicat que Turisme “promocionarà durant aquestes jornades els productes turístics que ens defineixen, posant l’accent principalment en el turisme cultural, tan benvolgut pels asiàtics, i que pensem que pot convertir-se en un nou atractiu”.\nDurant aquesta setmana es promocionen diferents productes, com el turisme cultural, urbà, de naturalesa i d’interior de les tres províncies de la Comunitat, a través dels dos certàmens turístics que se celebren a Xangai i Taiwan.\nA més, està previst reforçar la diversitat d’experiències que els i les visitants poden trobar en aquesta comunitat, des dels festivals de música, les festes populars, el patrimoni artístic i cultural o la gastronomia.\nComunitat Valenciana Francesc Colomer Turespaña turisme Turisme Comunitat Valenciana Xina


El pregó de Sant Medir, per a la Penya Regalèssia - L'independent de Gràcia\nL'entitat, tota una institució a Sant Cugat i responsable de l'ermita a Collserola, avança una intervenció amb versos adaptats de Lorca\nDivendres, 26 de febrer de 2021 a les 06:18h\nUn representant de la Penya Regalèssia a Sant Medir | Artur Ribera / Tot Sant Cugat\nLa Penya Regalèssia de Sant Cugat, responsable de l'ermita de Sant Medir en plena serra de Collserola i tota uns institució amb 82 anys de trajectòria, serà l'encarregada de pronunciar aquest diumenge des de la seu del districte a la plaça de la Vila el pregó del Sant Medir 2021, que per raons sanitàries enguany no es farà a la balconada sinó dins de la sala d'actes amb accés restringit i difusió en streaming.\nUn dels portaveus de la Penya Regalèssia, Joan Manel Moncau, ha mostrat la seva satisfacció per haver estat escollits pregoners i ha subratllat la "llàstima" de no poder sortir al balcó de l'Ajuntament de Gràcia. Vinculats amb la Federació de Colles de Sant Medir per la relació sovintejada de les trobades a l'ermita, Moncau ha avançat que el pregó inclourà segur uns versos adaptats de Federico Garcia Lorca. "Sant Medir és al cel, amb les faves a les mans; les colles el cuidem i el cuidarem", ha apuntat.\nEl Sant Medir 2021, en qualsevol cas, tindrà el seu dia gros dimecres 3 de març, sense les cercaviles però amb un acte simbòlic de les colles. i un repartiment de caramels per centres cívics, escoles i casals de gent gran.


MOUNTAIN QUILIS » 2008 » December\nL’ESPART CREMAT 26 December 2008\nAl meu nebot Santiago que,\ncom tots els anys,tornarà a rodar la falla.\nEn pantalons curts, les cames a l’aire, encostrides, un genoll ferit amb un filet de sang seca, el rostre inflamat, vermellós. Així tornava jo a ma casa després d’haver jugat un partit de futbol als descampats de darrere de la Foia. M’acompanyaven Lluís i Joan, si fa no fa amb un estat semblant al meu. Discutíem acaloradament qui havia sigut el culpable del gol que ens havia fet perdre el partit.\nEn la fonteta del carrer sant Rafael digué Lluís “No tardeu, que ara mateix serà poqueta nit i ja sabeu…”. I cadascú pegà devers sa casa.\n—Déu meu! véns fet un “Ecce homo”—, em va dir la iaia. —T’has tornat a obrir la pupa eixa que no se te curarà en la vida. Vine, vine que et rente i canvia’t el pantaló ple de pols.\n—Iaia, apressa, que me’n vaig a esperar els reis— li vaig contestar sense importar-me en absolut els bonegons que sobre el meu deplorable estat em feia—. Fes-me el berenar i dis-me on estan les falles. Segur que al carrer estan esperant-me ja Joan i Lluís.\n—Els reis, els reis… estàs enjogassat. Al final no van a dur-te res per tan pesta com eres, ja voràs —em deia la iaia.\nEm tallà un tros de pa i trencà un bocí de xocolate de la “Maridéu” i em feu posar-me l’abric. Després va entrar a l’antiga quadra, que feia de destartalat traster, i em dugué les tres falles que el diumenge anterior m’havia fet mon pare amb espart de la serra del Cavall, on havíem anat tots dos a collir-lo. Me les donà tot dient-me: “Ara et cremes l’abric, com l’any passat, eh bonico.”\nVaig eixir disparat al carrer i, clar, vaig ser el primer en aparéixer. Mos de pa, mos de xocolate. Així matava la ganeta que m’havia produït el partit de futbol. Van arribar els meus dos amics. Joan portava només una falla, però quina falla, era un falló, en realitat. Lluís en tenia tres, com jo. Vaig pegar l’últim mos de pa. El que em va sobrar li’l vaig tirar a Estrella, la gossa podenca del pare de Joan, que havia tret el morro per un badall de la porta del corral en sentir-nos parlar. Això sí, el xocolate me’l vaig engolir sencer: uuhm, que bo! xupla que xupla.\n—Vinga que se mos fa tard!—, cridà Lluís. — Pugem a la penya esgoladora de les faldes del castell per a vore com baixen el Reis Mags de la serra de Bolon.\n—I encenguem les falles per a il•luminar-los el camí, que sàpien on està Petrer no siga cas que es queden a Elda i no pugen aquí— vaig dir ple d’entusiasme i nerviosisme.\nEfectivament, des de l’esgoladora guaitàrem els reis i la seua comitiva que començava a davallar per la senda de l’eldera serreta de Bolon.\n—Ei, Melcior, Gaspar, Baltasar! —, cridàvem tots tres —Mireu les nostres falles com roden. Mireu com es plena Petrer de rogles de llum perquè no vos perdeu pel camí i vingueu a vore-mos i deixar-nos molts regals.\nI així era, nosaltres i altres xiquets que s’havien apropat a la part alta del poble, havíem encés les falles i les rodaven com a folls. Havia altres que feien sonar caragoles marines i, fins i tot alguns, havien lligat pots, llandes, tapadores d’olles i cassons vells i els arrossegaven pel terra fent un soroll ben fort. Els xiquets i xiquetes de Petrer estàvem de festa. Sabíem que si els tres reis i els seus patges ens veien, i ens sentien, vindrien a deixar-nos tots els regals que havíem demanat en les nostres cartes. Bé, tots, tots, no, però molts, sí, sobretot si ens havíem portat bé. Ara que si li feiem cas a la meua iaia quan em deia tot açò de ferrabràs, diable emplomat, vectigal i no sé quante coses més, poques esperances em quedarien de rebre cap present de Ses Majestats d’Orient.\nI estant en aquella festassa d’infants va aparéixer un sanguango amb bicicleta i fent-se el milhòmens va dir, mentre li llevava bruscament la falla a Lluís i la llançava contra la façana d’una casa: “Mira que sou babaus, si els reis són els pares!”. Jo em vaig quedar mirant-lo amb la falla encesa sostinguda com una torxa, no sabia què dir ni què fer. Joan, pel contrari, afrontat pel que l’havia fet a Lluís, i segurament també per la “blasfèmia” que havia llançat el sanguango sobre els nostres estimats Melcior, Gaspar i Baltasar, va fer cap arrere unes passes, agafà un cantal i li arreà una bona cantalada al cap. Joan sempre va tenir bona punteria! Vam atesar a córrer tots tres, abans que el xicot es recuperara del colp. Ens amagàrem en la casa de Lluís, que era la que teníem més a prop, i des de la terrassa guaitàrem com, indignat i ferit, aquell mardà —així nomenava el meu iaio els adolescents desmanegats i “mala bava”— es tocava el bony que l’havia eixit, resultat de la certera pedrada del “David” de la colla. El xicot va dir unes quantes paraulotes —d’eixes que segons explicaven els capellans eren pecat i que quan me les sentia dir a mi la iaia, m’amenaçava amb rentar-me la boca amb lleixiu—, pujà a la bicicleta i desparegué.\nPassat l’ensurt, Joan, Lluís i jo ens quedàrem mirant-nos i no sé qui dels tres va dir “I si tinguera raó? i si foren els pares?” Alçàrem els muscles, ferem un pet amb els llavis i pegàrem cap a les nostres cases.\nAl cap d’una estona ens tornàrem a trobar. Ara de la mà de pares i mares —sota sospita de ser els Reis Mags!— a la plaça de Baix esperant que arribaren Ses Majestats. Jo duia l’abric —amb un petit cremat que encara no m’havia descobert la iaia i que, segurament, em reportaria un parell de bateculs—, una bufanda al coll i un gorro de llana. Ma mare era molt exagerada per a eixes coses d’abrigar-me. Sentia una agradable escalforeta en tot el cos, malgrat el fred hivernal. Sonava la banda de música i, de sobte, aparegueren ells, el tres Reis Mags d’Orient, muntats a cavall amb la comitiva de patges i els carros i carretons dels regals. La felicitat era completa: no eren els pares! Els pares i les mares estaven amb mi i amb Lluís i amb Joan i amb tots els xiquets i xiquetes de Petrer. Ara Melcior, Gaspar i Baltasar farien un discurs en castellà, ja que venien de terres molt llunyanes i, clar, parlaven com els forasters; després adorarien el Jesuset i enviarien els patges a què buscaren la palla i les garrofes per als cavalls i les mules en les sabates que havíem deixat els xiquets als balcons i, aprofitant el viatge, ens deixarien com a agraïment, i en resposta a les nostres exagerades cartes, els desitjats regals!\nEsta particular història explica perquè tots els anys des de poqueta nit del cinc de gener al final del dia del sis, jo, contumaç republicà, em torne monàrquic irreductible —trimonàrquic, més aïnes— i continue alegrant-me per aquell encertat cantal que Joan va estrellar al front del “sanguango blasfem”, perquè els reis no són els pares i perquè si a mi em demanaren quina és l’olor de la felicitat jo sempre diria “la de l’espart cremat de les falles.” És la meua particular magdalena de Proust.\nProfessor a la Facultat d’Educació


NOANIL: Viatge a la Toscana amb nens\nViatge a la Toscana amb nens\nAquest viatge el vam fer al 2010 per tant ja no el tinc gaire recent però és un viatge que ens va encantar i del qual guardo molts bons records. Intentarem fer memòria per si us animeu a anar-hi amb nens.\ninterior del camarot\nVam anar amb Grimaldi Lines amb el nostre cotxe desde Barcelona. Vam sortir per la nit a les 22.15 i arribàvem a Civitavecchia a les 18:45h. A l'anada si aneu amb nens us recomano agafar camarot perquè es viatja durant tota la nit. La tornada no és necessari perquè es viatja de dia i pots fer varies activitats.\nEl mar estava bastant mogudet i jo em vaig marejar bastant, tot i que uns dies més tard vaig descobrir el motiu, el Nil ja estava en camí.\nEl primer dia anem cap a Tuscania i ens allotjem a l'hotel Tuscania Panoramic, el qual recomano i vam estar molt a gust. Al costat de l'hotel recordo que hi havia una pizzeria on també vam menjar molt bé però no recordo el nom. Podeu veure opinions de l'hotel o fer la reserva aquí:\nAl dia següent ja vam deixar l'hotel i vam anar a Bolsena i vam fer una passejadeta pel llac, com veieu a la petita de la casa li va encantar...\nBolsena ens va sorprendre perquè no esperàvem que ens agradés tant i vam estar molt a gust passejant pels seus carrerons.\nquan es va en carret ja se sap que cal fer\nSeguint la ruta vam anar a visitar l'Abadia di Monte Oliveto Maggiore la qual no la teniem a la llista de coses a veure i va estar bé parar i fer una visita.\nI aquel dia ja vam parar de visites perquè el dia següent el teníem reservat a Siena. Tot i que ens va fer mal temps ens va encantar.\nNo seré jo la que us expliqui tota la part històrica i cultural, per això ja teniu molta informació a la web però jo us puc dir que ens va agradar molt, tot i el mal temps que ens va fer. 100% recomanable\nllop amamantant a Romulo i Remo\nLa Catedral/Duomo és espectacular i encara més l'interior. És molt curiosa perquè tant per dins com per fora està feta a ratlles negres i blanques, és si més no diferent a totes les altres.\nL'hotel on ens vam allotjar (Hotel Montaperti) no val gaire la pena. El vam agafar perque al anar amb nens hi havia piscina climatitzada, però l'aigua estava sempre freda i vam anar dues vegades i prou. Parlo de fa 6 anys, potser ara ja s'han posat les piles. Tot es questió de mirar a Booking i veure'n les opinions.\nAl dia següent li va tocar el torn a la gran Florencia. La veritat és que pensava que no m'agradaria gaire perquè la meva professora d'Art de l'institut me la va fer avorrir, però un cop hi ets allà, és una ciutat molt agradable de recòrrer.\nEls llocs que més ens van agradar van ser el Ponte Vecchio, el Palazzo Vecchio, i pujar a la cúpula de la catedral de Santa Maria del Fiore. Si aneu amb cotxet l'haureu de deixar a baix, està clar. Això si, prepareu la butxaca perquè s'ha de pagar per entrar a gairabé tot arreu.\nCom heu vist, per les vistes ja val la pena pujar.\nI això és tot de Florencia.\nLa ruta seguia cap a Lucca, però de camir vam passar per Monteriggioni i va tocar fer parada.\nEs un poble petit, rodejat d'una muralla.Totes les vivendes queden dins i el més recomenable és pujar dalt de les muralles i disfrutar de les vistes de la Toscana. Amb una hora es pot veure tot perfectament.\nI després vam anar a visitar el super mega turístic San Gimignano. La veritat és que el poble s'ho val i al haver-hi tantes botiguetes de coses artesanals, gelateries, vi... Nosaltres vam comprar orenga picant i com pica!\nNosaltres hi vam anar en temporada baixa, a l'octubre i la veritat és que s'hi podia passejar bastant bé. M'imagino que a l'estiu deu ser una altra història.\nLi diuen la Manhattan italiana perquè antigament les famílies més adinerades feien la torre més alta i la veritat és que per ser una ciutat medieval, el seu skyline podria passar per alguna ciutat més moderna.\nI a la tarda ja vam anar direcció Lucca, que és on teníem reservat l'allotjament ( Lucca in Villa)\nVam allotjar-nos en uns apartaments molt acollidors. Tot i que ens va costar de trobar al principi, un cop trobats hi vam estar molt a gust.\nRecordeu que podeu fer la reserva aquí:\nLucca és una preciosa ciutat prop de Pisa, tranquila i senyorial. A destacar la muralla, la Plaça de l'anfiteatre i la Torre Guinigi\nSi hi aneu amb nens i voleu pujar a la torre ja sabeu el que toca, deixar el carret, només són 230 escales! Però el més curiós és que a dalt de la torre hi ha arbres, com podeu veure a les fotos i les vistes espectaculars.\nla Piazza Anfiteatro de Lucca també és ideal per anar amb nens perquè hi ha molts llocs per pendre algo i és molt tranquila\nDesprés vam sortir de la Toscana i vam anar a veure una mica la costa, a la provincia de la Spezia, Portovenere.\nUn cop vam trobar aparcament, sort que era temporada baixa, vam anar cap a el castell Doria.\ntemps per tot i per tots\nVolíem anar a veure Riomariggione però no va poder ser possible perquè no vam trobar parking (temporada baixa?) i només podies aparcar si tenies un hotel reservat al mateix poble. O sigui que ja sabeu. No sé com estarà en tema ara, però us recomano informar-vos abans si voleu visitar aquest poble.\nLes Cinque Terre comprèn els pobles de Monterosso, Vernazza, Corniglia, Manarola i Riomaggiore.\nEl 1997, juntament amb Porto Venere i les illes de Palmaria, Tino i Tinetto van ser declarades Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO. El 1999 es va crear també el Parc Nazionale delle Cinque Terre ("Parc nacional de les Cinc Terres").\nNosaltres només vam poder visitar un dels pobles, així que caldrà tornar. Això si, millor preparats. De totes maneres veníem a fer la Toscana i això ja és una altra zona i per la bellessa del lloc millor dedicar una altra escapadeta per aquesta zona.\nAixí mateix també ens va quedar una altra zona pendent fora de la Toscana però també molt a prop: Les Termes di Saturnia. Quina llàstima no haver tingut temps perquè té molt bona pinta:\nFotos tretes de http://www.fattoriadelbaccinello.com/terme-saturnia-e.html\nI ja s'acava el viatge però no podíem marxar sense anar a veure la Torre de Pisa.\nI comprar un souvenir triat per la petita de la casa:\nI aquest ha estat el nostre viatge per la Toscana amb nens. Com que hi ha tants llocs a veure, no es fa pesat d'anar amb ells perquè durant la ruta sempre hi ha poblets per fer una parada i estirar les cames:\na reveure i fins la propera!\nPublicat per noanil a 13:56\nEtiquetes de comentaris: europa , florencia , la toscana amb nens , lucca , monteriggioni , san gimignano , siena