Nico Rosberg ajusta el Mundial amb la seva victòria a Monza - Diari de Girona\nNico Rosberg ajusta el Mundial amb la seva victòria a Monza\nL'alemany venç a Itàlia aprofitant una mala sortida de Hamilton i se situa a només 2 punts de l'anglès\nmonza | efe / ddg 05.09.2016 | 08:14\nNico Rosberg mantejat per bona part dels mecànics de Mercedes EFE\nEl pilot alemany Nico Rosberg (Mercedes) va aprofitar l'error en la sortida del seu company i rival, el britànic Lewis Hamilton, per guanyar per primera vegada el Gran Premi d'Itàlia i estrènyer la lluita pel Mundial de Fórmula 1, que es queda en dos punts de diferència entre els dos pilots de Mercedes.\nLa clau de la cursa va ser una pèssima sortida de Hamilton, que es va quedar clavat, mentre Rosberg, els Ferrari de l'alemany Sebastian Vettel i del finlandès Kimi Raikkonen, el finlandès Valtteri Bottas (Williams) i l'australià Daniel Ricciardo (Red Bull) l'avançaven. Aquesta sorpresa va donar la victòria en safata a Rosberg i va obligar a remuntar Hamilton, que tot i així va aconseguir escalar fins a la segona posició gràcies a una estratègia encertadíssima per part de Mercedes, que va forçar els pneumàtics tous 25 voltes per fer una sola parada, al contrari dels dos canvis de pneumàtics previstos per a la resta d'escuderies.\nUn exultant Rosberg va celebrar així la 21a victòria de la seva carrera, la setena d'aquest any i el seu primer triomf a Monza, en el podi es va atrevir amb l'italià -es va criar a Mònaco, a pocs quilòmetres d'Itàlia- i es va guanyar els tiffosi que van començar xiulant els Mercedes, que segueixen negant les victòries a la seva escuderia predilecta, un Ferrari que va pujar Vettel al podi.\nAmb la victòria del pilot de Wiesbaden, el Mundial es queda en dos punts de diferència, 250 per a Hamilton i 248 per a Rosberg, amb el circuit de Singapur de Marina Bay a l'horitzó, l'única plaça on l'any ?passat Mercedes va cedir la victòria. L'alemany Sebastian Vettel (Ferrari) va completar el podi de Monza, se?guit a la zona de punts pel seu com?pany finlandès Kimi Raikkonen, que va ser quart. Un consol per a l'escuderia Ferrari, que cada vegada veu més lluny l'última victòria d'un monoplaça vermell al circuit llombard, aconseguida per l'asturià Fernando Alonso el 2010. Ahir, Alonso va ser catorzè per davant de Carlos Sainz (Toro Rosso). Alonso es va anotar la 22a volta ràpida de la seva carrera amb un gir de 1:25.340, tres anys després de l'última vegada que ho va aconseguir al GP d'Abu Dhabi.\nLa zona de punts va ser completada per l'australià Daniel Ricciardo (Red Bull), cinquè, el finlandès Valtteri Bottas (Williams), l'holandès Max Verstappen (Red Bull), el mexicà Sergio Pérez (Force Índia), el brasiler Felipe Massa (Williams) i l'alemany Nico Hülkenberg (Force Índia), desè a Monza.\nLa cursa va canviar només encendre els semàfors, amb la mala sortida de Hamilton, que va cedir el lideratge al seu company Rosberg alhora que perdia fins a cinc posicions. Hamilton, però, va trigar molt poc a sobrepassar Ricciardo, i a mesura que va avançar la cursa tot es va posar a lloc. Amb el Mundial més atapeït que mai, dos punts entre Hamilton i Rosberg en la lluita pel campionat, la Fórmula 1 tornarà d'aquí a quinze dies a Singapur.\nNico Rosberg anuncia que abandona la Fórmula 1 cinc dies després de ser-ne campió\nRosberg es retira per sorpresa de la Fórmula 1\nEl segon lloc a Abu Dhabi val a Nico Rosberg per proclamar-se campió


Inscripcions obertes per a la 39a. Marxa Beret que es disputarà els dies 3 i 4 de febrer. | Convergencia Democratica Aranesa\nHome>Noticies>Inscripcions obertes per a la 39a. Marxa Beret...\nInscripcions obertes per a la 39a. Marxa Beret que es disputarà els dies 3 i 4 de febrer.\nEls dies 3 i 4 de febrer es celebrarà una nova edició de la Marxa Beret que ja arriba a la seva 39a., éssent la prova popular per excel.lència de l’esquí de fons i una de les més consolidades.\nLa 39a edició de la Marxa Beret tornarà a comptar aquest any amb participants procedents d’arreu d’Europa. Les inscripcions per a la prova van a bon ritme i ja compten amb la participació de cent esquiadors noruecs i vint-i-cinc italians entre els inscrits internacionals, el que fa preveure que un any més s’assolirà la xifra de més de 1.000 inscripcions.\nLa Marxa Beret 2018 vol mantenir el seu caràcter popular i convertir-se un any més en la gran festa de l’esquí nòrdic. Per això, els organitzadors, Conselh Generau d’Aran, Baqueira Beret i l’Ajuntament de Naut Aran, proposen tota una sèrie d’esdeveniments paral·lels a la Marxa Beret, entre els quals s’hi compta l’espectacular Sprint Salomon que es disputarà el dia 3 de febrer, amb l’objectiu que tots els participants i seguidors de la 39a Marxa Beret gaudeixin d’un agradable cap de setmana a la Val d’Aran.\nEl diumenge 4 de febrer es disputarà al Pla de Beret la Marxa Beret a partir de les 10.00 hores, amb els traçats de 42, 21 i 10 quilòmetres.\nLa prova, segueix dins del Circuit de Curses Populars d’esquí de fons (categoria ML) de la Federació Internacional d’Esquí (FIS) i des de l’any passat forma part del calendari de la Copa Espanya de la Reial Federació Espanyola d’Esports d’Hivern (RFEDI).\nMés informació i inscripcions en el web www.marxaberet.com . Cal destacar que tots aquells que s’inscriguin abans del 15 de gener de 2018 gaudiran d’una tarifa més reduïda. Les inscripcions presencials tindran lloc a la Casa d’Acollida a Salardú el dissabte dia 3\nNoticia anterioraAran cierra el 2017 con un aumento del 4,29% de ocupación respecto al 2016.\nNoticia següentaAran realize un estudi de contaminacion acustica ena N-230


JUICY J: BLUE DREAM & LEAN REVIEW DE L'ÀLBUM - NOTÍCIES\nLa meitat del mític Three 6 Mafia de Memphis ofereix la continuació dels seus dos mixtapes col·laboratius amb Lex Luger, un àlbum de 28 temes de drogues amb espais de convidats d’A $ AP Rocky, Spaceghostpurpp i Kreayshawn, entre d’altres.\nllop desfilant nou àlbum\nJuicy J va començar a la persecució al principi Blue Dream & Lean : Tot el cor de 'Juicy J Can't', el tercer tema de l'àlbum, és: 'Tu dius que no a les drogues / Juicy J no pot'. És informatiu, tot i que no és del tot necessari en un mixtape que en deriva el títol, fent una rima d’argot per a xarop per a la tos i sosa amb el nom d’una branca d’herba. Juicy: la meitat del llegendari i llegendàriament estrambòtic grup de rap de Three Mafia de Memphis: aparentment va passar la major part del 2011 ingerint prou drogues recreatives per fer que Nikki Sixx aixequés la cella i pagant al productor Lex Luger les pulsacions perquè poguessin rapar al respecte. . Blue Dream & Lean és bàsicament una continuació dels dos mixtapes col·laboratius de Juicy amb Luger, Negocis de goma i Negocis de goma 2 . Tot i que Luger només produeix nou dels 28 temes de l'àlbum, els ritmes de Sonny Digital i del mateix Juicy funcionen amb el pla de Luger, que en si mateix es troba parcialment filtrat del tipus de producció fosca i impactant del clàssic Three 6.\nL’èxit i el fracàs del mixtape són les dues cares d’una mateixa moneda. D’una banda, hi ha cohesió Blue Dream & Lean això ho serveix bé. El resultat del cant de Juicy sobre la presa de drogues per temes que són en gran mesura semblants és que t’entra al seu món, on els narcòtics ho desdibuixen fins que un dia tens una mescla de 28 pistes, tot i que encara has de titular totes les cançons, però estàs tan apedregat que només has de triar la línia dominant de cada cor. Els artistes menors s’han esforçat molt per aconseguir el mateix efecte i han fracassat, i Juicy ho aconsegueix sense esforç. El contrari, per descomptat, és que un mixtape de 28 pistes amb Juicy J cantant ritmes en gran mesura similars és massa pistes, sobretot en els talons de dues cintes relacionades. Blue Dream & Lean es podrien tallar per la meitat i no serien pitjors pel desgast, però això és igual al curs.\nÉs una llàstima també, perquè una combinació dels millors temes d’estil Luger i les poques cançons que van en una direcció diferent donarien lloc a un disc molt bo. El quart inicial de la barreja mixta està especialment inspirat, ja que troba Juicy en el punt en què més es concentra a parlar de merda de manera desenfadada, gairebé sense sentit. Al llarg de l'àlbum s'intercalen cançons com 'Big Bank' (produïda per Drumma Boy, un dels productors més diversos del sud) i 'Stoners Night 2', que trenquen la lleu monotonia però mereixen ser ressaltades encara més. Aquesta última, feta pel notable productor emergent Harry Fraud, compta amb una mostra exuberant i animada que respira l’aire fresc entre la sufocant paleta del disc.\nL’última part de la cinta brilla a favorits del bloc com A $ AP Rocky, Spaceghostpurrp, Alley Boy i Kreayshawn, que semblen massa desitjosos de complaure. I, tot i que això s’entén perfectament, és bastant desconcertant tenint en compte que Juicy canvia en la seva capacitat per fer creure a l’oient que destrueix el seu cos de forma autodestructiva, independentment de les conseqüències. Kreayshawn, almenys, va aconseguir anotar el millor cor, i ella i Juicy es van preguntar repetidament mútuament: '¿Triple, melena?' és l'única vegada que algun dels convidats esmentats es presenta prou despreocupat com per aconseguir l'ambient de l'àlbum.\nBlue Dream & Lean suposadament és la primera oferta de Juicy com a membre de Taylor Gang de Wiz Khalifa i, tot i que els nous rapers calents que utilitzen el seu nou poder per fitxar veterans llegendaris que han desaparegut dels focus de moda gairebé sempre condueixen al fracàs de complir les expectatives inflades, aquí n'hi ha prou per suggeriu que Juicy podria publicar un àlbum realment bo amb l'entrada d'un editor dedicat.\nla principal invasió a casa\nbona música del 2007\nmillors cançons de rap líric


L’entitat ANA busca treballs de recerca sobre Terrassa\nNova iniciativa adreçada a estudiants de secundària\nLa plataforma ciutadana ANA posa en marxa, amb la col·laboració de l’Arxiu Històric de Terrassa, una nova proposta, la TRT. La iniciativa “Treballs de Recerca sobre Terrassa” o TRT, vol posar en valor el coneixement sobre la ciutat que els estudiants de Batxillerat hagin generat a partir dels treballs de recerca que han d’elaborar en aquesta etapa educativa.\nLa iniciativa neix amb la voluntat de recopilar, arxivar i publicar anualment tots els treballs de recerca que tractin qualsevol aspecte de la ciutat de Terrassa. Les visions que tenen els joves de Terrassa sobre qualsevol aspecte de la seva ciutat són “molt importants” per a l’Àgora Nova Atenes. El projecte inclou la col·laboració amb l’Arxiu Històric de Terrassa, que assessorarà a l’hora de catalogar la recerca i cedirà el seu local de cara a fer un acte públic per presentar els treballs durant el segon trimestre de l’any 2019, un cop els treballs de recerca hagin estat presentats i avaluats als propis centres educatius.\nAquesta iniciativa pretén ser un reconeixement per l’alumnat que faci recerca sobre la ciutat i també pels mateixos centres educatius, amb els quals l’ANA ja ha contactat per explicar-los la iniciativa. Els alumnes i centres interessats han d’enviar una còpia dels treballs de recerca, en format pdf, abans del 31 de gener del 2019 a la nostra adreça habitual: Info.anaterrassa@gmail.com\nTerrassa treball de recerca


La segona taula de la jornada, moderada per Roser Artal, es va centrar en experiències que segueixen l'esquema de compra pública innovadora. En primer lloc, Glòria Palomar, directora de gestió de la Fundació Parc Taulí, va donar a conèixer alguns projectes desenvolupats a la institució que representa, com la informatització del llits de la UCI, Thalea, RIGIC o Nympha-MD. Palomar també va fer...\nRamon Maspons, coordinador d'innovació de l'Agència d'Informació, Avaluació i Qualitat en Salut (AQuAS), va fer les conclusions de la jornada i va posar alguns exemples d'àmbit europeu, com Resah o Erasmus MC, entre altres. A la primera part de la seva intervenció, Maspons va explicar què és recerca i innovació i el paper que juguen a l'AQuAS. Segons va dir, un dels àmbits estratègics de...\nA la cloenda de la jornada, la directora general de La Unió, Helena Ris, va assenyalar que la innovació és un concepte que cal incorporar a la cultura dels centres, l'Administració i els proveïdors. En aquesta línia, va remarcar que cal una estratègia que inclogui la innovació des de les seves diferents vessants i, llavors, serà necessari introduir instruments com la Compra Pública Innovadora...


La piscina coberta s'obrirà al públic a mitjans del mes de gener\nLa piscina coberta s'obrirà al públic a mitjans del mes de gener, segons va avançar el tinent d'alcalde de Territori, Joan Mestres, durant una visita a les obres de reforma d'aquesta instal·lació. Una delegació municipal encapçalada per l'alcaldessa, Isabel Garcia, el tinent d'alcalde i el regidor d'Esports, Julio Pérez, va comprovar el dimarts 16 de desembre l'estat dels treballs de rehabilitació de la piscina que consisteixen principalment en la reforma del vas, el canvi dels sistemes d'impulsió i retorn d'aigua i la millora de les condicions climàtiques i de conservació de la temperatura ambiental de la piscina.\nL'Ajuntament de Santa Perpètua va adjudicar el projecte a l'empresa Cots i Claret per un import de 665.872,91 euros. La Diputació de Barcelona va concedir una subvenció de 626.522 euros per a aquesta actuació. No obstant, l'Ajuntament de Santa Perpètua ha realitzat una actuació no prevista al projecte inicial com ha estat la reforma dels vestidors amb la millora de la zona de dutxes i del confort d'aquestes instal·lacions i properament arranjarà la zona de pícnic de la piscina. El tinent d'alcalde i el regidor d'esports han informat que les obres podrien suposar finalment una inversió de gairebé un milió d'euros i han coincidit en assenyalar que "l'execució del projecte ha estat complex".\nEls treballs es van iniciar el 30 de juny i el projecte ha contemplat la reforma del vas, que ha suposat l'enderroc de tots els revestiments i del doble fons actual, de manera que es recupera el vas original de formigó, s'executa un nou doble fons i s'impermeabilitza i enrajola tot el vas. També es canvien els sistemes d'impulsió i retorn d'aigua. Segons va explicar la Regidoria d'Urbanisme, la impulsió es farà des del terra i això permetrà, també, millorar de forma substancial la neteja de l'aigua.\nUna de les novetats que presentarà la piscina coberta serà el sistema de depuració i desinfecció de l'aigua. Aquest sistema, anomenat electròlisis salina combinat amb un equip ultravioleta, permetrà als usuaris de la piscina "submergir-se en un aigua més saludable i de millor qualitat i gaudiran de grans beneficis i avantatges respecte a les piscines que fan ús de productes químics", segons ha informat la Regidoria d'Esports.\nAquest sistema redueix el risc de trastorns oculars, elimina en un alt percentatge la utilització de clor i no és agressiu respecte a la pell, els vestits de bany o el cabell, entre d'altres.També millora la qualitat i la transparència de l'aigua i estalvia energia i consum.\nLa Regidoria d'Esports ha informat que des del dia d'obertura fins a final del mes de gener, els usuaris que van realitzar la suspensió temporal de la quota, podran fer ús de la piscina sense pagar el rebut corresponent del mes de gener, i els abonats que van optar per reduir la quota podran fer ús de la piscina amb les mateixes condicions de quota que tenien durant el període de tancament.\nA més, les persones que s'abonin el mes de gener, podran fer ús de la piscina de forma gratuïta, i no hauran de pagar la quota del rebut del mes de gener. La regidoria també ha informat que s'han establert un nou abonament bàsic de piscina amb un preu de 25 euros mensuals i també hi haurà l'opció d'un abonament complert amb un preu de 30 euros mensuals on es podrà fer ús del gimnàs del pavelló i de totes les activitats dirigides inclòs l'Aquagim, que també es una novetat.\nLa Regidoria d'Esports informarà als usuaris i abonats de la piscina del dia de l'obertura de la instal·lació.\nFoto: imatge de la visita d'obres a les piscines / L'Informatiu


Un operador steadicam en el rodatge d'un telefilm\nEl Steadicam va ser inventat per Garrett Brown el 1972 com un sistema per pal·liar els moviments indesitjats de l'operador i així suavitzar i estabilitzar les imatges, i després perfeccionat. Al principi se'l va anomenar Brown's stabiliser (l'estabilitzador de Brown), i consistia en una perxa horitzontal. Va ser aleshores quan Brown va afegir-en el punt el famós braç de molla i l'arnès corpori que permeten transposar una gran part del pes del conjunt càmera/mànec de l'esquena i les espatlles de l'operador.\nMecànica del steadicamModifica\nL'sled ve a fixar-se sobre l'arm i transposa el pes del conjunt sobre l'arnès per un sistema complex de politges, cables d'acer i de molles (Garrett Brown s'hauria inspirat en una làmpada d'arquitecte per concebre-ho). Actualment existeixen braços amb una mecànica de menor complexitat i igual o major eficàcia basats en dues úniques molles prescindint totalment de politges i cables, alleugerint el pes. El mateix arnès és fixat al voltant de les espatlles, dels malucs i de l'esquena de l'operador, per repartir equitativament el pes sobre tot el cos, però l'esquena continua sent la part del cos on es concentra la major part del pes.\nPulp Fiction (Quentin Tarantino, Palma d'Or 1994) : Llargs plans seguint (filmat de cara) Jules (Samuel L. Jackson) i Vincent (John Travolta) evolucionant en un llarg embolic de passadissos abans d'arribar davant la porta d'un apartament.\nL'arca russa (rus: Русский ковчег), (Aleksandr Sokurov, 2002) : La pel·lícula és un únic pla-seqüència de 96 minuts rodat amb steadicam, sense talls de més d'una hora i mitja, que deambula a través dels passadissos del museu de l'Ermitage. Per realitzar aquest pla, el director de fotografia alemany Tilman Büttner, que era cap-operador i el mateix operador steadicam de la pel·lícula, va utilitzar una càmera digital d'alta definició, que permet la gravació de la pel·lícula sobre disc dur. La càmera utilitzada va ser una Sony Cinealta de HD juntament amb un sistema de discs d'emmagatzematge sense compressió, que es portava darrere de l'operador de la steadicam per un assistent dins una motxilla especialment dissenyada amb un sistema de control i bateries.\nL'operador Mathias Mesa i el realitzador Gus Van Sant han fet servir l'steadicam per rodar la majoria dels plans-seqüència de les pel·lícules Gerry (2002), Elephant (2003) i Last Days (2005).\nEstabilitzadors a l'abast de tothomModifica\nPremi de l'AcadèmiaModifica\nSocietat Americana de CinematògrafsModifica\nSocietat d'operadors de càmeraModifica\nSteadicam Guild Life Achivement AwardModifica\nAltres estabilitzadors de càmeraModifica\nBodycam: Com la resta de suports de càmera, la Bodycam permet reduir la inestabilitat en moviments tals com córrer o pujar escales. Destaca, però, que, a més a més d'això, ofereix la possibilitat d'ampliar els punts de vista, ja que permet una major mobilitat que la dolly (desplaçament de càmera).\n↑ «Satellite Awards: '12 Years a Slave' Wins Best Motion Picture» (en anglès). The Hollywood Reporter.\n(anglès) La patent de l'Steadicam\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Steadicam&oldid=25474315»\nDarrera modificació: 19 nov 2020 a les 23:31\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 19 nov 2020 a les 23:31.


Heddfan Llanelli Regne Unit - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nLlaneli Centre, Llanelli, Regne Unit - Veure al mapa\n"Lovely well presented flat with great views"\nMés informació sobre Heddfan\nDissenyat tant per oci com per negoci, Heddfan està situat idealment a Llanelli; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA Heddfan, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, Zones públiques amb Wi-Fi, aparcament de cotxes, s'admeten animals de companyia.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Heddfan és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Llanelli.


"Mulla’t per l’esclerosi múltiple" a Santa Coloma: Ajuntament de Santa Coloma de Gramenet\n"Mulla’t per l’esclerosi múltiple" a Santa Coloma\n22/06/2012 Cooperació Esports\nEl diumenge 8, els centres esportius de Can Zam, Rambla Fondo i Raval acolliran aquesta campanya solidària i de sensibilització envers aquesta malaltia degenerativa.\nEl proper diumenge 8 de juliol, es celebrarà la 19ena. edició de la campanya "Mulla’t per l’esclerosi múltiple". Santa Coloma de Gramenet tornarà a participar en aquesta a campanya solidària i de sensibilització.\n"Mulla’t per l’esclerosi múltiple" és una campanya de sensibilització social i de captació de fons, organitzada per la Fundació Esclerosi Múltiple (FEM), en la que participen 600 piscines de tot Catalunya, aquest any s’hi sumen, també, els clubs de vela de ports i platges catalans i més de 70.000 persones que es mullen nedant metres en solidaritat amb l’esclerosi múltiple.\nComplex Esportiu Can Zam: 8 de juliol (10 a 14 hores)\nComplex Esportiu Rambla Fondo: 8 de juliol (10 a 14 hores)\nCentre Esportiu Raval: 8 de juliol (9’30 a 13’30 hores)


Quaderns Divulgatius, 36. Notes sobre la traducció de còmics | ASSOCIACIÓ D'ESCRIPTORS EN LLENGUA CATALANA\nInici › PUBLICACIONS › Quaderns Divulgatius › publicacions_quadernsdivulgatius36\nQuaderns Divulgatius, 36. Notes sobre la traducció de còmics\nQuan, a finals de l’any 1961, va aparèixer el primer número de la revista Cavall Fort, destinada a un públic infantil i juvenil, en el contingut de la qual hi havia un cinquanta per cent de còmic (és a dir, historieta gràfica, tal com també se’n diu), no existia pràcticament\ncap precedent d’aquest peculiar gènere narratiu amb els textos escrits en la nostra llengua que, pel que fa al caràcter del llenguatge, tant si es tractava de textos originals com de traduccions, poguessin servir de punt de referència. En una certa manera, calia partir de zero.\nConvé assenyalar, en primer lloc, que, en el còmic pròpiament dit, la major part del text correspon als diàlegs, i que els textos de suport, en què qui parla és el narrador, són com una mena de veu en off, usualment reduïts a la mínima expressió, que tenen la missió d’indicar allò que no poden fer ni el diàleg ni les imatges. La majoria de les vegades no són sinó simples indicacions temporals o, més rarament, locatives. En un bon nombre de casos aquests textos complementaris són totalment inexistents, amb tantes excepcions com es vulgui, naturalment. Per tant, l’exigència fonamental que ha de tenir el llenguatge d’una traducció d’aquesta mena és que s’ha d’adaptar amb el màxim de rigor possible al caràcter del personatge en boca del qual es posa aquella part de diàleg. Caràcter ben determinat tant per la trama argumental com per l’aspecte físic, l’expressió de la cara, la gestualitat i l’actitud. Dit altrament, el llenguatge ha de ser creïble en funció del personatge al qual s’atribueix.\nDes d’un bon principi, vam entendre que, en el nostre cas, és a dir, la revista Cavall Fort, adreçada a un públic de nois i noies que, amb molt comptades excepcions, no havien vist mai un text escrit en català, que es pot dir que ignoraven que el català era una llengua que també s’escrivia, havíem de ser extremament rigorosos pel que fa a la correcció lingüística de tots els textos que hi apareixien i, per tant, també els de les historietes. La descurança lingüística, sempre lamentable i digna de blasme, hauria estat negativa i, doncs, imperdonable\ni inadmissible en una publicació que tenia clarament i decididament l’objectiu de familiaritzar els nois i les noies del nostre país amb l’expressió escrita de la pròpia llengua. De fet, tal com tan sovint s’ha esdevingut, calia fer una labor de suplència, considerant que a principis de la dècada dels seixanta l’ensenyament del català a l’escola era inexistent, deixant de banda, és clar, algun benemèrit cas aïllat. Per consegüent, en el llenguatge de Cavall Fort, no es podia admetre cap de les desviacions lèxiques i gramaticals que les condicions en què subsistia el català havien introduït en la seva expressió oral, en la llengua de cada dia. Ja sabíem molt bé, però, que el llenguatge correcte no significa necessàriament, ni de bon tros, un llenguatge llibresc, artificiós, encarcarat, farcit amb els cultismes i els arcaismes més detonants i més allunyats del llenguatge viu, de la llengua parlada. És ben propi, gairebé podríem parlar d’una constant, dels qui no han volgut dedicar al coneixement de la llengua catalana el temps i l’esforç que demana (car res no s’aprèn sense esforç, com deia Fabra), insistir, una i altra vegada, al llarg dels anys, com a justificació vergonyosa de la seva ignorància, en la suposada i hipotètica identificació de català correcte i català artificiós. Però és un fet que la nostra llengua disposa actualment de prou recursos legítims, plenament castissos i genuïns, perquè, en la immensa majoria dels casos, sense haver de recórrer necessàriament als arcaismes i als cultismes a què em referia, es puguin evitar les formes del llenguatge habitual, de la llengua col·loquial, considerades impròpies i inadmissibles. Dit altrament, i d’una manera molt esquemàtica, en l’alternativa entre la forma correcta artificiosa i la forma incorrecta habitual, gairebé sempre es troba una tercera via, una solució correcta plenament satisfactòria en tots els sentits. No sempre es troba sense esforç, això també és veritat, sovint exigeix donar-hi voltes i més voltes, i pensar-hi i tornar-hi a pensar, però aquest esforç no s’ha d’escatimar,\nperquè la bondat del resultat el mereix.\nL’adaptació al marc\nA diferència de la narració literària (novel·la o conte) i del teatre, i semblantment al cinema, la traducció dels diàlegs d’una historieta\ngràfica o còmic es caracteritza per l’exigència de la subjecció al marc, que condiciona, molt sovint, l’extensió del text, el qual,\nnecessàriament, ha de ser contingut, sense que pugui ultrapassar-ne els límits, en les anomenades bafarades (els famosos fumetti dels\nitalians) que, amb una cua a la part inferior, sembla que surtin de la boca del personatge que parla. Hi ha vegades en què l’espai és\ngenerós, i no cal patir-hi: però molt sovint s’esdevé justament el contrari, i aleshores és imprescindible controlar l’extensió del text, pensant especialment en els esforços i les filigranes que haurà de fer el retolista per a encabir el que li proposem, d’una manera que\nresulti perfectament llegible, dins aquell espai que de cap de les maneres no es pot ampliar. Escau de recordar, d’altra banda, que una mateixa frase no sol tenir, o no té gairebé mai, la mateixa extensió en una llengua que en una altra, i el català, malgrat la relativa abundància de monosíl·labs, recorre molt sovint, en la seva expressió genuïna, en la llengua col·loquial de bona tradició, a unes construccions perifràstiques que poden allargar molt la frase. Per exemple, en els trasllats del francès, que són els més usuals (si més\nno, en la meva experiència personal), ens troben força sovint amb frases de participi que poden ser molt breus, i que no admeten, si\nun desitja un resultat convincent i, com deia, creïble, una traducció literal, sinó que demanen una d’aquestes construccions de relatiu que\nresulten molt més llargues que no la frase original. Una traducció d’una historieta gràfica, doncs, exigeix el control constant de l’extensió del seu resultat. I si convé, tal com s’esdevé no diré sovint però en alguns casos, cal resignar-se a l’escurçament del diàleg original, procurant, naturalment, que no en resulti afectada la comprensió del relat.\nÒbviament, també cal tenir tothora present, com en el cinema, que el text no pot discordar del que mostra la imatge. En un relat literari, o en una obra teatral en què la representació serà una conseqüència del text traduït, circumstàncies de natura molt diversa, com és ara, per exemple, una dificultat irresoluble de traducció o una referència que ha de resultar totalment desconeguda pel receptor del text traduït, poden induir, sense que sigui incórrer declaradament en allò que denuncia la famosa frase italiana traduttore, traditore, a una certa alteració o a una supressió d’un breu fragment del text original. En el còmic, aquesta possibilitat s’ha de veure frenada, o condicionada, per tot allò que mostra la imatge: l’entorn en el qual té lloc l’acció del relat, el paisatge, els objectes que hi surten, els colors, els vestits, tot allò que en el llenguatge teatral se’n diu l’atrezzo i, naturalment, com ja he posat en relleu, l’actitud, els moviments i l’expressió dels personatges.\nEls plantejaments previs\nAbans d’iniciar l’anostrament, per dir-ho de la manera més genèrica possible, d’una historieta gràfica, convé fer alguns plantejaments\nprevis, els quals s’han de resoldre en decisions de què ja no ens podrem desdir, unes decisions envers les quals haurem de ser conseqüents no solament al llarg de tot un episodi o un relat sinó, en moltes ocasions, de tot un conjunt d’històries d’una mateixa sèrie (uns mateixos personatges), que pot ésser, no diré pas il·limitat però sí, en molts casos, no conegut pel traductor. En primer lloc, hi ha un cert tipus d’historietes que obliguen a plantejar-se, prèviament, si cal limitar-se a fer una traducció, més o menys literal, o bé és preferible decidir-se per una adaptació més o menys lliure, amb tot el que comporta. Potser no hi ha solució de continuïtat entre traducció i adaptació, i fins i tot algú podria objectar que en el cas del còmic, en què no és possible, de cap de les maneres, sostreure’s al domini de la imatge, no escau de parlar, pròpiament, d’adaptació. Però quan parlo d’adaptació vull dir, pròpiament o impròpiament, el fet de situar l’acció del relat en unes circumstàncies concretes de lloc i, en alguns casos, de temps, diferents de les del relat original. És la decisió que vaig haver de prendre, no sense pensar-m’hi detingudament, quan vaig iniciar el trasllat de les historietes de la sèrie «Estefi», de la italiana Grazia Nidasio, publicades a les pàgines de la famosa revista Il Corriere dei Piccoli, avui ja desapareguda. Es tracta d’unes històries que, amb tota evidència, tenen com a marc la ciutat de Milà, al nord d’Itàlia, encara que el nom no apareix mai en cap dels episodis. La protagonista és la filla petita d’una família normal i senzilla, de la classe mitjana, i viu en unes circumstàncies i té unes dèries i unes fal·leres pràcticament idèntiques a les que concorren en una nena de la seva edat i de la seva condició social que visqui a Barcelona: va a l’ecola, té les seves amigues i els seus amics, mira la televisió habitualment, té un gosset, a l’estiu fa vacances i se’n va a la platja o a la muntanya, li agrada jugar, quan menja fora de casa es delecta amb una bona pizza, té una germana més gran que ja és una noieta que vol presumir i desmarcar-se de les nenes més petites, i un germà també més gran que només pensa en la seva moto... Per tot plegat, vaig considerar que havia de ser més eficaç, amb vista als lectors als quals destinàvem la traducció, traslladar el marc de les aventures d’aquella nena al nostre país, a una ciutat gran com Milà, això és, Barcelona, sense però, talment com en l’original, anomenar-la en cap ocasió. Cal dir que no era pas una decisió sense risc, perquè no coneixia pas, en el moment de prendre-la, el contingut de tots els episodis que, més tard o més d’hora, hauria de traduir, o adaptar. Però puc dir que no m’he hagut pas de penedir d’aquella decisió. És veritat, això sí, que en més d’un cas m’ha calgut esmolar l’enginy, donar-hi voltes i més voltes, com deia abans, sense plànyer-hi el temps, a fi de trobar un desllorigador acceptable, però gosaria afirmar que sempre he aconseguit de sortir-me’n d’una manera mínimament satisfactòria. Solament en una ocasió, les referències eren tan rabiosament locals, i, a més, integrades en les imatges, que no es podien pas canviar, que feien impossible la seva adaptació, i vam haver de desistir de publicar aquella història. Per això he parlat del risc que comporta aquesta decisió. Ara: no em sé estar de dir que, així com, tal com deia Paul Valéry, les exigències de la mètrica i de la rima fan que de vegades el poeta digui coses millors que les que diria sense aquesta exigència, també en aquest cas, la subjecció a un peu forçat, indefugible, s’ha resolt ocasionalment\nen unes solucions inesperades de les quals un adaptador pot, modestament, però, legítimament, sentir-se plenament satisfet.\nHi ha casos en què és evident que escau d’anar a parar a una decidida ambigüitat, com més imprecisa millor. Les historietes de la sèrie «Sergi Grapes», del gran Franquin, que a Cavall Fort vam poar de la revista belga Spirou, tenen com a marc una gran ciutat, també innominada, però que no pot ser sinó París. L’uniforme reglamentari, amb el quepis, del gendarme Lapera, una de les bèsties negres del pobre Grapes, és un signe d’identitat inconfusible. Fent abstracció d’aquest i algun altre detall ocasional, les oficines d’una empresa editorial, amb el personal i l’equip de redacció, el seu estudi gràfic i els seus serveis administratius, no semblava que hagués de presentar cap problema o inconvenient que demanés una determinada decisió prèvia. No es tracta sinó de procurar evitar aquelles referències massa concretes i comprometedores que el dia més impensat podrien resultar incòmodes, amb un inconvenient de solució enutjosa. És qüestió que el traductor o adaptador de còmic no oblidi mai una certa cautela en les seves decisions, pensant sempre en aquell material d’una mateixa sèrie amb què un dia s’haurà d’enfrontar. Cal convenir, certament, que les historietes que menys problemes presenten, en aquest sentit, són les ambientades en països imaginaris o exòtics i en èpoques no actuals. Uns exemples perfectes de les sèries aparegudes a la revista Cavall Fort són la de «Jan i Trencapins», ambientades en l’època medieval, en un país imaginari, però clarament occidental, i la dels «Barrufets», que deriva d’aquella i, doncs, tenen lloc en la mateixa època però en un país no solament imaginari sinó fantàstic.\nEls noms i els tractaments\nUns altres punts molt importants sobre els quals cal prendre una decisió prèvia són el dels noms i el dels tractaments. Cada vegada més, les empreses editorials que cedeixen els drets de publicació per a un altre àmbit lingüístic, volen controlar amb més rigor els noms amb què els traductors faran conèixer els seus personatges, especialment els principals, els que donen nom a la sèrie. Avui segurament no seria admissible que els famosos Dupont i Dupond esdevinguessin, en la versió castellana de les aventures de Tintin, Hernández i Fernández, però fa un cert temps hi havia, en aquest aspecte, una gran llibertat. En la mesura que sigui possible, i deixant de banda les imposicions de l’empresa que, en cada cas, cedeix els drets de publicació, és ben recomanable de no allunyar-se de l’original, però, dins d’aquests límits, també convé decidir-se per l’adopció de noms que no resultin detonants, ni fonèticament, ni morfològicament, ni referencialment, en la llengua d’arribada –en el nostre cas, és clar, la llengua catalana. Així, per exemple, Jan i Trencapins són uns noms que no queden pas gaire lluny dels originals, Johan i Pirluit, i, alhora, en català resulten propis, naturals i expressius. Va ser un autèntic encert, i ho puc dir\nclarament perquè no m’és pas atribuïble. En canvi, no diria pas el mateix de Gil Pupil·la (que tampoc no és, certament, cap idea meva), nom en què es va convertir el Gil Jourdan de l’original. Qui va tenir la idea no va pensar, cal convenir-hi, que és un nom força incòmode en els diàlegs, especialment en els vocatius. La determinació dels noms dels personatges, si es té la llibertat de fer-ho, s’ha de fer pensant en l’ús que se’n farà al llarg de tot el relat.\nEls tractaments són també un aspecte del diàleg que cal resoldre pensant-hi detingudament. De fet, és un aspecte de la traducció que es planteja igualment en tots els altres gèneres narratius, incloent-hi el teatre i el cinema. Com és ben sabut, al tractament únic de l’anglès i al doble tractament del francès correspon, en català, un sistema de tres tractaments: de tu, de vós i de vostè. El tractament de vostè, que avui es considera que en català és totalment legítim, malgrat els qui sense prou fonament l’han combatut, és un tractament, això sí, relativament recent, i gosaria afirmar que solament escau en relats situats a l’època contemporània, posem a partir del 1900, i en ambients propers al nostre, és a dir, en països del món occidental o equiparables. Recórrer-hi en els diàlegs de relats que se situen en els temps antics i medievals i en ambients exòtics i fantàstics, com hi ha qui no vacil·la a fer, entenc que és tan impropi com absurd. De fet, en relats situats en les èpoques més antigues de la humanitat i en ambients llunyans, no occidentals, exòtics, entenc que l’únic tractament adequat és el de tu, el qual, però, cal reforçar amb una àmplia gamma de vocatius, des de miserable cuc de terra fins a nobilíssim i poderosíssim senyor, per a marcar degudament els diversos graus de relació jeràrquica. En tot cas, en un relat situat a la Xina imperial, per exemple, el tractament de vós em semblaria més acceptable que el de vostè.\nEn les traduccions o adaptacions fetes a partir del francès no cal sinó cenyir-se a un esquema molt simple: al tractament de confiança del francès (tu o toi) pot correspondre sempre, en català, un tractament idèntic, i al tractament de cortesia (vous) ha de correspondre en uns casos el de vós i en uns altres el de vostè. Si la traducció es fa a partir de l’anglès, amb el seu sistema de tractament únic, cal tenir en compte la situació, les circumstàncies i, també, els vocatius: els hipocorístics (Tom, Kate...) solen demanar el tractament de tu. En canvi, les formes de tractament que precedeixen els noms propis (Mr, Mrs, etc.) exigeixen clarament un tractament de cortesia.\nAltres aspectes del llenguatge\nEl català és una llengua prou rica en fraseologia popular i paremiològica: refranys, frases fetes i locucions, especialment verbals i adverbials. I el traductor o adaptador de còmics n’ha de saber treure tot el partit possible. Cal saber-se adonar que fins i tot certs verbs patrimonials, que formen part del llenguatge hereditari, com és ara mentir, témer o bastar, en el transcurs del temps han estat progressivament abandonats, en un cert grau, per frases verbals equivalents, com no dir (o no ser) veritat, tenir por i tenir-ne (o haver-n’hi) prou. Així mateix, en boca d’una persona senzilla, del poble, sempre serà més creïble i versemblant, per exemple, No ho sé que Ho ignoro. La recerca insistent d’aquestes formes d’expressió popular és indispensable per a la consecució d’uns diàlegs creïbles i funcionals.\nEn cert tipus de còmic hi ha una presència notable de l’argot. En aquest camp, les circumstàncies en què ha viscut la nostra llengua no han afavorit una gran florida d’aquesta mena d’expressió lingüística. Però crec que en aquest aspecte el traductor pot aventurar-se a assajar les seves pròpies creacions, tenint en compte tots els condicionants: possibilitat de comprensió, versemblança i autonomia\nlingüística. Vull dir, naturalment, que la supeditació a una altra llengua ha de ser evitada en tots els moments.\nEl llenguatge fins ara considerat tabú, no solament a causa de les convencions socials establertes sinó també dels principis i de la sensibilitat de cadascú, és també present en determinades històries il·lustrades. És evident que el públic al qual va destinada cada història ha de condicionar la bel·ligerància que es dóna a aquest llenguatge. Però potser escau de fer observar que hi ha un cert nombre d’expressions, especialment del llenguatge escatològic, que en francès són absolutament normals i tolerades i que entre nosaltres encara són objecte d’un rebuig decidit.\nCal dir alguna cosa, finalment, dels jocs de paraules, els famosos calembours dels francesos, que tant amenitzen algunes sèries de còmics. Penso, per exemple, en les sèries «Gil Pupil·la» i «Aquil·les Taló», en què n’hi havia de memorables. A vegades no cal trencars’hi gens el cap, perquè una simple traducció és perfectament vàlida i manté el sentit i la gràcia de l’original. En d’altres casos, però, la traducció literal no és viable, i és quan, de nou, no s’hi ha de plànyer el temps a fi de trobar una solució satisfactòria. Una llarga experiència em fa dir que, si un hi posa els cinc sentits i no és avar del seu temps, aquesta solució satisfactòria (no tothora en el mateix grau, és veritat) es troba gairebé sempre. Però algun cop cal rendirse davant la impossibilitat indiscutible. Hi ha qui, aleshores, recorre a un procediment que és usual en la narrativa: la nota del traductor a peu de pàgina segons la qual es tracta d’un joc de paraules intraduïble, En la meva opinió, aquest procediment, en el còmic, no resulta vàlid, talment com no es pot practicar ni en cinema ni en el teatre. Aleshores, l’única solució consisteix a omplir aquell espai que no pot quedar en blanc amb un comentari neutre o genèric, que no aporta res al relat però que no hi resulta detonant.\nEn tot cas, partim de la idea que el còmic o historieta gràfica és un gènere narratiu peculiar en què les imatges i les paraules formen un tot indestriable, una conjunció perfecta que té les seves regles i les seves exigències.\nAlbert Jané (Barcelona, 1930) és poeta, gramàtic i traductor. La literatura infantil i juvenil ha centrat part important de la seva activitat professional. Director de la revista Cavall Fort entre 1979 i 1997, revista en què ha col·laborat gairebé des de la seva fundació, és pioner en les adaptacions per a còmic en català i traductor de nombroses obres infantils i juvenils de distintes llengües (francès, anglès, italià, castellà o occità). Alguns dels títols a destacar són: la sèrie dels Barrufets o la d’Aquil·les Taló, contes tradicionals com El soldat de plom (1983) i La Caputxeta vermella (1984) o guions cinematogràfics.\nÉs membre de l’IEC i soci d’honor de l’AELC.


Inauguració "La cara dels altres" en Montroi\nLa mostra està integrada per 93 reproduccions de gravats, dels segles XVIII i XIX, de la col · lecció pertanyent a Joan Francesc Mira. Els dibuixos ofereixen la visió europea d'altres cultures, a través d'escenes de la vida quotidiana, costums, indumentària, etc . "la cara dels Altres" presenta l'ideari exòtic generat pels viatgers europeus a terres d'Àsia, Amèrica i Àfrica dels segles XVIII i XIX i plasmat en la col · lecció de gravats de Mira.\nLlegeix més sobre Inauguració "La cara dels altres" en Montroi\nInauguración "La cara dels altres" en Montroi\nLlegeix més sobre Inauguración "La cara dels altres" en Montroi\nInauguració "Festes Valencianes" en Manises\nLlegeix més sobre Inauguració "Festes Valencianes" en Manises\nInauguración "Festes Valencianes" en Manises\nLlegeix més sobre Inauguración "Festes Valencianes" en Manises\nInauguración "Faixa roja, faixa blava"\nLlegeix més sobre Inauguración "Faixa roja, faixa blava"\nInauguració "Festes Valencianes"\nA l'auditori de Moixent, s'exhibeix a partir del 4 de juny la mostra Festes Valencianes que té com a objectiu mostrar als ciutadans una col · lecció de fotografies antigues de celebracions tradicionals de la Comunitat.\nFestes Valencianes conté 51 fotografies, datades entre principis i mitjans del segle XX, de deu festes de la Comunitat Valenciana: Sant Antoni Abat, Falles, Setmana Santa Marinera, Corpus Christi, Moros i Cristians, Romeries, "Bous al carrer", "Misteri d'Elx "," Mare de Déu de la Salut "i els" Enfarinats ".\nLlegeix més sobre Inauguració "Festes Valencianes"\nInauguración "Festes Valencianes"\nEn el auditorio de Moixent, se exhibe a partir del 4 de junio la muestra Festes Valencianes que tiene como objetivo mostrar a los ciudadanos una colección de fotografías antiguas de celebraciones tradicionales de la Comunitat.\nLlegeix més sobre Inauguración "Festes Valencianes"


Coneixem a... Guadalupe Espadas-Garcia (Proteòmica CRG-UPF) - El·lipse\nConeixem a… Guadalupe Espadas-Garcia (Proteòmica CRG-UPF)\nConeixem una mica la Guadalupe, que porta 9 anys treballant al parc al servei de proteòmca del CRG-UPF.\nGuadalupe Espadas-Garcia treballa al servei de proteòmica del CRG-UPF.\nJa fa 9 anys que la Guadalupe Espadas-Garcia (Tarragona, 1983) va arribar al Parc de Recerca Biomèdica de Barcelona (PRBB). Química de formació, amb un màster i uns anys d’experiència en la indústria, la crisi la va fer acabar treballant en espectrometria de masses en un ambient acadèmic on no tenia cap experiència. Va començar com a tècnica de laboratori fent la preparació de les mostres al Servei de proteòmica del CRG-UPF, on continua avui en dia. “La major part del temps treballo en projectes d’usuaris, tant interns com externs, en la planificación dels experiments, l’anàlisis de dades i la discussió de resultats, tot i que també estic implementant una nova aplicació”, explica aquesta barcelonina d’adopció.\nEl servei de proteòmica CRG-UPF – una unitat mixta entre el Centre de Regulació Genòmica (CRG) i el Departament de Ciències Experimentals i de la Salut, Universitat Pompeu Fabra (DCEXS-UPF) – és un equip de 10 persones amb diferents backgrounds: química, biologia, bioquímica, física, enginyeria informàtica i fins i tot medicina. Actualment estan buscant una nova persona. “Normalment dinem tots junts al restaurant del PRBB, i un cop per setmana demanem menjar per emportar”, explica la Guadalupe.\nAmb dos fills petits (1 i 3 anys), la Guadalupe arriba d’hora i marxa a temps per a recollir-los de la guarderia. “He agafat una reducció d’1h al dia – a l’igual que ha fet el meu marit – per a poder organitzar-nos i conciliar la vida laboral i familiar”. Gràcies a la seva feina al servei de proteòmica, ha conegut a gent de tots els centres i molts racons del PRBB, ja que el servei ha passat de la 3a planta, costat Mar a la 4a costat Hotel. La Guadalupe ens convida a esmorzar al seu racó preferit del parc: la terrassa de la 4a planta.\nQuè t’agradaria fer si no fessis la teva feina actual?\nM’agradaria organitzar viatges personalitzats.\nQuin és el lloc més estrany on has estat?\nEl Ronnie’s Shop de la Ruta62, a Sud-àfrica.\n“Work hard and play hard”.\nEl Parc Nacional de Chobe, al desert del Kalahari (ciutat de Kasane, Botswana). Pots gaudir d’una posta de sol amb animals salvatges en el seu hàbitat natural.\nQue sempre hi sónquan els necessites.\nEl menjar que més t’agrada?\nEl menjar de la meva mare!\nCórrer. No costa diners, és fàcil i ràpid; pots practicar-ho a qualsevol lloc!\nLa coral i l'orquestra del PRBB han seguit assajant durant el confinament\nCom ser investigadora i mare en temps de Covid-19\nL'estructura 3D del genoma, essencial en la resposta inflamatòria\nMés de 4.000 metres quadrats de terrasses amb vistes al mar


Golden Valantin Apartments Illa de Creta Grècia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nGolden Valantin Apartments\nThesi Korakia, Khersónissos, Illa de Creta, Grècia, 70014 - Veure al mapa\n"Value for money. Good location. Clean apartment."\nIdeal tant per a la diversió com per al relax, Golden Valantin Apartments es troba a la zona de Hersonisos de la ciutat de Illa de Creta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nGolden Valantin Apartments també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Illa de Creta. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix magatzem d'equipatge, habitació familiar, bar, caixa forta.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara escriptori, balcó/terrassa, cuina americana, nevera, caixa forta a l'habitació per satisfer els clients més exigents. L'hotel ofereix meravelloses instal.lacions d'oci com camp de golf (a 3 km), piscina exterior, billar, jardí que faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Golden Valantin Apartments no troba competidors en cap categoria.\nTots els tipus de viatgers (60) Parelles (27) Viatgers en solitari (7) Famílies amb infants petits (14) Famílies amb infants grans (2) Grups (10)


Sort reivindica la cultura local amb una revista semestral\nCULTURA INICIATIVES LOCALS\n08/01/2017 a les 05:39\n© Imatge del festival Maldaltura del qual es parla a ‘Cultures’.\nL’ajuntament de Sort ultima el llançament del primer número de la revista Cultures, amb la qual “reivindiquem la cultura al territori. A pesar de les dificultats orogràfiques a Sort i el Pallars, en general, també existeix un gran moviment cultural, encara que costi més d’arribar-hi segons quina manifestació cultural que si fóssim Lleida o Barcelona”, va explicar ahir l’alcalde de Sort, Raimon Monterde.\nLa revista, impulsada des de l’ajuntament, compta amb subvencions de la Diputació de Lleida i l’Institut d’Estudis Ilerdencs (IEI), i amb la col·laboració de voluntaris locals com ara associacions o particulars lligats a la cultura local, comarcal o catalana.\nEstà previst que la nova revista vegi la llum aquest mes de gener. Se n’editaran 2.500 exemplars que es podran aconseguir al consistori i en altres edificis públics de la localitat, com és la biblioteca. La revista semestral Cultures estarà també en format digital a la pàgina web de l’ajuntament.\nPreveuen que la temperatura al Pirineu augmenti més de 4 graus a finals de segle\nL'acusat del crim d'Alfarràs diu que "sentia veus"\nEl pressupost ordinari de la Paeria per al 2019 creix un 3%\nEls treballadors de la Generalitat faran vaga el 12 de desembre\n1. El pressupost ordinari de la Paeria per al...\n2. L'acusat del crim d'Alfarràs diu que "sentia ...\n3. Preveuen que la temperatura al Pirineu...\n4. Una esllavissada a Senterada afecta una...\n5. Professors de Matemàtiques defensen l'ús de c...\n6. La web de SEGRE bat tots els rècords ...\n7. WhatsApp esborra des d'aquest dilluns els xats...\n8. Els treballadors de la Generalitat faran vaga...\n9. Moda i motor comparteixen passarel·la\n10. El Tribunal de Comptes condemna Mas i altres...


FC VILABLAREIX: 8 / de gener / 2012\nCanvi d'hora partit Escoleta\nEl partit de l'equip d'escoleta d'aquest proper dissabte al camp de la UE La Salle començarà a les 10,00 h. en comptes de les 9,30 h.\nAixí doncs la nova convocatòria és la següent:\nEscoleta - Lliga Escoleta Grup C - Jornada 5\nUE LA SALLE GIRONA - FC VILABLAREIX\nDissabte 14 de gener a les 10,00 h. al camp de La Salle (camí vell de Fornells) - Convocatòria: a les 9,15 h. al camp de futbol de Vilablareix.\nPublicat per Xevi Pere en 18:40 0 comentarios\nHoraris partits cap de setmana 14 i 15 de gener\nAleví - Campionat de Lliga 3ª Divisió Grup 29 - Jornada 14\nCP BELL.LLOC - FC VILABLAREIX\nDissabte 14 de gener a les 13,00 h. al col.legi Bell.lloc - Convocatòria: a les 12,00 h. al camp de futbol de Vilablareix.\nBenjamí 2002 - Lliga Benjamí Preferent any 2002 Grup E - Jornada 3 Volta 2\nFC VILABLAREIX - UE FORNELLS\nDissabte 14 de gener a les 12,00 h. al nostre camp - Convocatòria: a les 11,30 h. al camp de futbol de Vilablareix.\nBenjamí 2003 - Lliga Benjamí Preferent any 2003 Grup C - Jornada 3 Volta 2\nCE BESCANO - FC VILABLAREIX\nDissabte 14 de gener a les 9,15 h. al municipal de Bescanó - Convocatòria: a les 8,30 h. al camp de futbol de Vilablareix.\nPrebenjamí 2004 - Lliga Prebenjamí Promoció any 2004 Grup G - Jornada 3 Volta 2\nFC VILABLAREIX - CE BESCANO\nDissabte 14 de gener a les 11,00 h. al nostre camp - Convocatòria: a les 10,30 h. al camp de futbol de Vilablareix.\nDissabte 14 de gener a les 9,30 h. al camp de La Salle (camí vell de Fornells) - Convocatòria: a les 8,45 h. al camp de futbol de Vilablareix.\nVILA, VILA... BLAREIX!!!\nPublicat per Xevi Pere en 8:29 0 comentarios\nF.C. VILABLAREIX- 4 U.C.E. CELRÀ- 2\nTres punts més al sac\nL'aleví va aconseguir una nova i treballada victòria a la lliga contra l' U.C.E. Celrà que consolida l'equip en aquesta 4a posició en la taula classificatòria.\nEl nostre equip va ser superior en tot moment a l'equip rival, que només va inquietar la porteria defensada per en Gerard a base de pilotes penjades a la nostra àrea buscant l'esquena dels defensors.\nÉs cert que el joc del nostre equip no va tenir la mateixa fluïdesa que en altres ocasions, però tot i que ens van remuntar un 2 a 0 a favor, la victòria no va perillar en cap moment i es va començar l'any tal i com es va acabar, amb una victòria. A estones es van poder veure moments de bon joc, amb bones triangulacions i constants jugades de perill en atac. La rereguarda va haver d'estar atent a aquest bombardeig de pilotes que van rebre una i altra vegada i que van saber resoldre amb encert, malgrat els dos gols encaixats.\nAmb això, el primer quart va acabar sense gols.\nL'inici del segon període va ser contundent i en només 2 minuts d'inspiració, primer en Xavier i després en Joel, van marcar el camí de la victòria i van posar un tranquilitzador 2-0 al marcador, però just abans d'arribar al descans en van fer el 2 a 1 i la distància es va reduir a un gol.\nA la represa, el Celrà va intensificar el seu bombardeig amb sacades de porteria i pilotes penjades a l'àrea, a veure si n'aprofitaven alguna. Era la seva única arma per atacar-nos i una d'elles la van aprofitar i van aconseguir empatar el partit a 2. Però just abans d'acabar aquest 3r període, en un còrner a favor en Jordi entrant en carrera va empènyer la pilota al fons de la xarxa i tornava a posar l'equip en avantatge en el marcador (3-2).\nEl darrer període també va començar bé, ja que als pocs minuts d'iniciar-se en Cristian recupera una pilota que esta botant fora l'àrea i enganxat a la banda dreta de l'atac, aixeca el cap i veient el porter un pèl avançat i desplaçat cap al costat en es produia l'atac, amb un toc precís envia la pilota per sobre el porter i la col.loca al pal llarg amb una gran vaselina. Un golàs que ens va deixar a tots bocabadats i que tornava a donar la tranquilitat a l'equip fins a arribar a la fi del partit.\nUna vegada més, fidels al seu equip, l'afició va estar animant contínuament i van poder gaudir d'aquesta nova victòria.\nPublicat per Xevi Pere en 14:22 3 comentarios


Balears i Canàries crearan un lobby per defensar els interessos comuns a Madrid\n24 setembre 2020 11:28\nMatas i Adan Martín celebraren una cimera a Palma per fer una aliança estratègica\nLl.Llorenzo | 26 setembre 2004\nMatas i Martín (al centre) ahir a Palma amb alguns membres dels seus equips de govern.\nEls governs de les Balears i de les Canàries varen acordar ahir la creació d'un 'lobby', que es materialitzarà en la constitució d'un organisme. Aquest ens servirà per analitzar els problemes que comparteixen ambdós arxipèlags i defensar, davant el Govern central, els interesos comuns. Així ho anunciaren ahir el president de l'executiu balear, Jaume Matas, i el seu homòleg canari, Adán Martín. Les principals preocupacions que traslladaran ambdós governs a l'executiu central, que actualment presideix José Luís Rodríguez Zapatero, seran les relatives al turisme i al «fet insular».\nCom a acció immediata d'aquest «front comú» s'han iniciat les gestions perquè ambdues comunitats uneixin esforços per aconseguir que els pressuposts de l'Estat del 2005 ja contemplin el 50 per cent de descompte pels residents extrapeninsulars, en lloc del 38 per cent ofert per Rodríguez Zapatero.\nMatas i Martín varen presidir ahir la cimera que els seus equips varen realitzar a Palma. Durant tot el dematí, varen mantenir reunions de treball la vicepresidenta Rosa Estarás, i el viceconseller de Presidència canari, Miguel Becerra; els consellers de Turisme, Joan Flaquer, i José Juan Herrera; la consellera d'Obres Públiques, Habitatge i Transports, Mabel Cabrer, i el viceconseller d'Infraestructures i Planificació, Gergorio Gaudalupe; els responsables d'Economia, José Carlos Mauricio, i Lluís Ramis d'Ayreflor, i els de Medi Ambient, Jaume Font i Augusto Lorenzo.\nMatas va explicar que «existeixen problemes comuns i estam en condicions de crear sinèrgies que es tradueixin en accions que beneficiïn els ciutadans». «Ambdós governs compartim la lògica inquietud dels canvis turístics que es produexin», referint-se «al major fraccionament dels períodes vacacionals, les reserves d'última hora, l'aparició de companyies de baix cost i l'autoorganització dels viatges». Ara, el president balear subratllà que això no suposa «l'esgotament del model de sol i platja. Dir-ho seria un error i una greu irresponsabilitat defensar allò contrari».\nMatas i Martín també es varen esforçar a mostrar la solidesa d'aquest matrimoni anunciat. El president canari, de fet, va assegurar per activa i per passiva que « les Canàries i les Balears no són competidores. Estam contents quan les coses li van bé a les Balears, perquè llavors també ens va bé a nosaltres». Matas va corroborar aquestes paraules afirmant que «aquesta és la clau, no són competència». Tanmateix, Martín va admetre que en el passat hi havia hagut «recels». Ara, el president canari va confiar que a partir d'ara no es donin aquests tipus de problemes entre ambdues comunitats autònomes.


El SICTED entrega varis diplomes de distincions a diferents oficis turístics | card.cat\nDivendres, 16 de març a l’Auditòrium sa Màniga de Cala Millor, el SICTED ha fet entrega d’alguns diplomes de distincions a diferents oficis turístics de la zona costanera llorencina.\nEl SICTED és un projecte de millora de qualitat dels destins turístics promogut per la Secretaria d’Estat de Turisme (SET), amb el recolzament de la Federació Espanyola de Municipis i Províncies (FEMP), que treballen amb empreses i serveis turístics amb l’objectiu de millorar l’experiència i satisfacció del turista.\nAlguns treballadors locals han estat premiats amb aquest diploma per la seva distinció i professionalitat en el sector del turisme, tan present al nostre municipi.\nEl SICTED entrega varis diplomes de distincions a diferents oficis turístics.\nAquest article s'ha catalogat com a Local, Turisme i s'ha etiquetat amb diplomes, Distincions, SICTED, turisme per Marina Velasco Puigròs representant null. Afegeix a les adreces d'interès l'enllaç.


S'estan mostrant les entrades d'aquesta data: de setembre 17, 2020\nGoigs a sant Ponç. Taialà a Sant Gregori (Gironès, Girona).\nPonç (sant) Sant Gregori Taialà\nGoigs a la venerable Àngela Serafina. Manresa (Bages, Barcelona).\nAngela Serafina (venerable) Manresa\nGoigs a sant Floris. Vulpellac a Forallac (Baix Empordà, Girona).\nFloris (sant) Vulpellac


El 2016 tanca amb més passatgers als aeroports - enlairar-se\n17 Gener, 2017 5 Febrer, 2017 Albert Arnau\nAcabat l’any 2016, AENA ja ha publicat les dades provisionals del balanç anual de trànsit de passatgers, operacions i càrrega dels aeroports espanyols. Un any més l’aeroport Adolfo Suárez-Madrid Barajas està en el lloc més alt del triple rànquing. És per on més passatgers passen, el que més operacions porta a terme i per on es transporten una major quantitat de mercaderies. El 2016 va sobrepassar els 50 milions de passatgers, 6 més que el seu més immediat perseguidor: l’aeroport del Prat de Barcelona. Només 10 dels 52 aeroports espanyols han vist reduït el número de passatgers (Girona, Santander, Saragossa, Lleó, Salamanca, Burgos, Son Bonet, Cuatro Vientos, Albacete i Huesca). Unes dades que posen sobre la taula una evidència: el motor dels aeroports d’Espanya és el turisme. I com a segona conclusió, el turisme trau múscul ja que les instal·lacions ubicades a localitats de platja han vist augmentada la xifra de passatgers i són aeroports que estan al Top 10 del rànquing. Eivissa i Tenerife-Sur han incrementat en més d’un 14% el número de passatgers. Un clar indicador de què l’economia espanyola, a poc a poc, alça el vol.\n← Fira aeronàutica a Moscou\nRespir per a les companyies aèries →


Despullant la fotografia: Entrevista a Tanit Plana\n18 febrer 2021Entrevistes\nTenir la mirada de la Tanit Plana, per entendre la seva obra, implica reinvenció, una cerca constant per copsar el món que ens envolta, i una gran capacitat per fotografiar allò que realment és invisible als ulls. La seva càmera no descansa, però ha trobat un instant per compartir amb nosaltres les seves inquietuds i motivacions en aquesta entrevista.\n08 febrer 2021Entrevistes\n29 gener 2021Entrevistes\n29 desembre 2020Entrevistes\nEn el món estètic de l’Òscar Dalmau, res és casual. A casa seva trobaràs ceràmiques de Sargadelos o mobles de Joe Colombo i al seu armari veuràs molt tweed i corbates vintage. I el seu Instagram és una enciclopèdia d'arquitectura mid-century i rareses en vinil. Pots escoltar la seva inimitable veu en la ràdio, veure-li de tant en tant en televisió, i llegir sobre la seva vida en aquesta entrevista.\n08 novembre 2020Entrevistes\n14 octubre 2020Entrevistes\n21 setembre 2020Entrevistes\nQuè és el més important a l'hora de dissenyar un habitatge? Per a la Maite Prats, la clau està en trobar una bona distribució de l'espai. Tota la resta –que no és poc– ve després: les instal·lacions, els acabats, el mobiliari… I qui diu habitatge, diu tota mena d'interiors. Des del seu estudi a Banyoles, na Maite i el seu equip dissenyen cases, hotels, escoles de música i dansa, o qualsevol altre projecte que busqui uns espais amables, funcionals i visualment impecables.\n16 setembre 2020Entrevistes\n02 setembre 2020Entrevistes\n08 juny 2020Entrevistes


El masculí dels Lluïsos puja a Copa Catalunya per primer cop a la història | L'Independent de Gràcia\nEl masculí dels Lluïsos puja a Copa Catalunya per primer cop a la història\nEl conjunt sènior masculí s’ha confirmat aquest cap de setmana com l’equip revelació del grup 2 de Primera Catalana fent-se amb el títol de lliga i assegurant-se per la temporada vinent una plaça a Copa Catalunya per primer cop a la història. La fita és més rellevant encara si tenim en compte que, després que els SaFa renunciés l’any passat a aquesta categoria, cap equip de la Vila milita a la màxima competició del bàsquet català.\nLa secció de bàsquet dels Lluïsos de Gràcia està de celebració aquesta setmana després d’aconseguir guanyar la lliga del grup 2 de Primera Catalana tot just una jornada abans d’acabar la competició. Amb la victòria del passat dissabte a la pista del Noguera (66 a 69) els graciencs van aconseguir ascendir a Copa Catalunya, la seva fita esportiva més important de la història donat que mai l’equip sènior masculí havia jugat més amunt de Primera. Els integrants de la formació han volgut destacar que la plantilla està formada bàsicament per jugadors formats a la casa tenint en compte que 10 dels 11 components han crescut esportivament als Lluïsos de Gràcia. “Pel barri és molt notícia. Portàvem anys intentant-ho però sempre havíem tingut mala sort i lesions que havien impedit aconseguir l’objectiu”, ha explicat Pol Gambon, capità de l’ascens que ha volgut agrair l’ajuda del públic que els ha seguit a casa i a fora. L’entrenador, Carles Rofes, ha volgut recordar que a principi de temporada l’objectiu era arribar a la recta final de la lliga amb opcions d’ascens i s’ha mostrat molt orgullós dels seus jugadors. “El meu equip s’ha esforçat molt i ha estat molt concentrat en els partits importants. A més, els perseguidors han estat sempre apretant”, ha declarat Rofes.\nDissabte a les vuit del vespre es jugarà el darrer partit a la pista gracienca i se celebrarà la fita amb l’afició. Després, l’equip començarà a pensar en l’estrena a Copa Catalunya. Abans però, s’ha d’acomplir la promesa: rapar-se el cabell.\nascens, basquet, copa catalunya, gràcia, independent de gràcia, lluisos\nLa nova ultradreta, a anàlisi a La Torna


Cita amb la Terribas 10/04/15\nNova "Cita amb la Terribas", l'espai setmanal de la periodista Mònica Terribas en què repassa l'actualitat a partir d'algunes de les frases més destac\nades dels seus protagonistes. Entre altres temes, analitzarem les declaracions del ministre d'Interior, Jorge Fernández Díaz, sobre l'amenaça jihadista a Catalunya.\nNova "Cita amb la Terribas", l'espai setmanal de la periodista Mònica Terribas en què repassa l'actualitat a partir d'algunes de les frases més destacades dels seus protagonistes. Entre altres temes, analitzarem les declaracions del ministre d'Interior, Jorge Fernández Díaz, sobre l'amenaça jihadista a Catalunya.\nCita amb la Terribas 20/03/15\nCita amb la Terribas. Com cada setmana, la Mònica Terribas repassarà l'actualitat de la setmana a partir d'algunes de les frases més destacades dels seus protagonistes.\nCita amb la Terribas 06/03/15\nAmb la Mònica Terribas analitzarem algunes de les frases que hem sentit aquests dies durant la compareixença dels germans Pujol durant la comissió al Parlament.\nCita amb la Terribas 27/02/15\nCom cada setmana, la Mònica Terribas repassarà l'actualitat de la setmana a partir d'algunes de les frases més destacades dels seus protagonistes durant la seva secció "Cita amb la Terribas".\nCita amb la Terribas 20/02/15\nLa periodista Mònica Terribas amb "Cita amb la Terribas" repassa l'actualitat de la setmana a partir d'algunes de les frases més destacades dels seus\nprotagonistes. Comentarem unes declaracions recents de Trias i de Mourinho.\nLa periodista Mònica Terribas amb "Cita amb la Terribas" repassa l'actualitat de la setmana a partir d'algunes de les frases més destacades dels seus protagonistes. Comentarem unes declaracions recents de Trias i de Mourinho.\nCita amb la Terribas 13/02/15\n"Cita amb la Terribas", la secció setmanal de la Mònica Terribas a "Divendres". Parlem de la "llista Falciani", amb les opinions de Simona Levi, del m\ninistre d'Hisenda, Cristóbal Montoro, dels nous casos de presumpta corrupció a Andalusia i Madrid i les conseqüències polítiques al PSOE, i de la pugna interna de CiU al Congrés de Madrid per no complir amb la disciplina de vot.\n"Cita amb la Terribas", la secció setmanal de la Mònica Terribas a "Divendres". Parlem de la "llista Falciani", amb les opinions de Simona Levi, del ministre d'Hisenda, Cristóbal Montoro, dels nous casos de presumpta corrupció a Andalusia i Madrid i les conseqüències polítiques al PSOE, i de la pugna interna de CiU al Congrés de Madrid per no complir amb la disciplina de vot.\nCita amb la Terribas 06/02/15\nRepassem les cites de la setmana amb la Mònica Terribas. Parlem de les reaccions a la nevada de dimecres (Ferran Camps, subdirector de carreteres, Ramon Espadaler, conseller d'Interior) entre d'altres declaracions.\nCita amb la Terribas 30/01/15\nRepassarem l'actualitat de la setmana a partir d'algunes de les frases més destacades de l'actualitat política.\nCita amb la Terribas 23/01/14\nCom cada divendres, no faltarem a la nostra "Cita amb la Terribas". Mònica Terribas repassa l'actualitat de la setmana a partir de les frases més destacades dels seus protagonistes.\nCita amb la Terribas 16/01/15\nRepassem les cites de la setmana amb la Mònica Terribas. "Sense un acord, anàvem al suïcidi polític." Artur Mas "Esperem que els cansats continuïn fent feina, davant l'oportunitat de guanyar." Oriol Junqueras\nCita amb la Terribas 09/01/15\nCita amb la Terribas al plató de 'Divendres', analitzem el desenllaç de l'operació policial per agafar als terroristes que van atacar la redacció de Charlie Hebdo.\nCita amb la Terribas 28/11/14\nAmb la Mònica Terribas parlem de la conferència d'Artur Mas d'aquest dimarts on explica el seu full de ruta després del 9-N, i d'altres temes d'actualitat.\nCita amb la Terribas 21/11/14\nLa periodista Mònica Terribas tria tres frases que hem sentit al llarg de la setmana i les analitza des del seu particular punt de vista. Parlem de Jo\nsep Maria Bachs, de la figura de Josep Lluís Núñez després que entrés diumenge a la presó per complir la pena pel cas Hisenda, de la trucada del papa Francesc a un jove de Granada víctima d'abusos sexuals per part de capellans i de la duquessa de Alba.\nLa periodista Mònica Terribas tria tres frases que hem sentit al llarg de la setmana i les analitza des del seu particular punt de vista. Parlem de Josep Maria Bachs, de la figura de Josep Lluís Núñez després que entrés diumenge a la presó per complir la pena pel cas Hisenda, de la trucada del papa Francesc a un jove de Granada víctima d'abusos sexuals per part de capellans i de la duquessa de Alba.\nCita amb la Terribas 14/11/14\nEns visita Mònica Terribas, amb noves cites de l'actualitat política i social per analitzar. En aquesta "Cita amb la Terribas" parlarem de les diferen\nts reaccions de l'esfera política al voltant del 9N i de les recents declaracions de l'expresident del Barça, Joan Laporta.\nEns visita Mònica Terribas, amb noves cites de l'actualitat política i social per analitzar. En aquesta "Cita amb la Terribas" parlarem de les diferents reaccions de l'esfera política al voltant del 9N i de les recents declaracions de l'expresident del Barça, Joan Laporta.\nCita amb la Terribas 07/11/14\nCom cada divendres, acudim a una nova "Cita amb la Terribas". Amb la Mònica Terribas parlarem de l'avenç de Podemos en les enquestes com a primera for\nça en intenció de vot. De com veu Miguel Bosé el que està passant a Espanya i com Maria Dolores de Cospedal afirma que Podemos és un partit perillós per la democràcia.\nCom cada divendres, acudim a una nova "Cita amb la Terribas". Amb la Mònica Terribas parlarem de l'avenç de Podemos en les enquestes com a primera força en intenció de vot. De com veu Miguel Bosé el que està passant a Espanya i com Maria Dolores de Cospedal afirma que Podemos és un partit perillós per la democràcia.


Ortega proposa aprimar un 20% les diputacions i els consells comarcals\nLa vicepresidenta creu que la cinquena part de l'estructura s'hauria de reduir, tal com va fer la Generalitat a principis d'any. Ortega aposta per mancomunar serveis per evitar que es produeixin duplicitats\nEFE Barcelona Actualitzada el 13/06/2011 14:06\n260x366 La vicepresidenta del Govern, Joana Ortega / EFE La vicepresidenta del Govern, Joana Ortega / EFE\nLa vicepresidenta del Govern, Joana Ortega, ha proposat aplicar en els consells comarcals i en les diputacions de Catalunya una reducció d'almenys un 20% de les seves estructures polítiques i burocràtiques, com va fer la Generalitat a començament d'any. Ortega ha argumentat que en la conurbació de Barcelona, per exemple, es poden "solapar" serveis oferts pels consells comarcals i per la mateixa diputació o l'Àrea Metropolitana, ens recentment recuperat pel tripartit.\nEn una entrevista amb Efe, Ortega ha recordat que una de les primeres mesures que va prendre el nou Govern va ser "reduir un 43% el nombre de càrrecs de confiança, un 23% la seva estructura política i un 17% la seva estructura interna de subdireccions i serveis". "L'aprimament seguit per la Generalitat és un exemple a seguir i a exportar, per evitar un excés de burocratització en l'administració pública. Aquest model es pot traslladar perfectament a consells comarcals, diputacions i fins i tot a algun ajuntament", ha assegurat.\nSegons Ortega, el marc de la futura llei de governs locals, que començarà a debatre's "a la tardor", representa una "gran oportunitat" per fer un nou "esforç d'austeritat" i "racionalitzar" el conjunt d'administracions locals a Catalunya. La llei ha de servir, ha explicat la vicepresidenta de la Generalitat, per "clarificar les competències dels consells comarcals, les diputacions o vegueries i els ajuntaments", amb la finalitat d'eliminar "duplicitats" en la prestació de serveis.\nPer "simplificar" estructures i estalviar recursos, Ortega ha insistit en la necessitat de "mancomunar serveis", sense que les diferents administracions "es facin la competència" entre elles. Ortega ha recalcat així mateix que, en un moment de "crisi de confiança" dels ciutadans cap a les institucions, cal reduir l'"estructura política" dels consells comarcals, que han d'especialitzar-se en la seva funció de "prestadors de serveis".\nD'altra banda, Ortega ha destacat el "rigor" en la despesa prevista en els pressupostos presentats pel Govern per a 2011, però s'ha desmarcat d'algunes de les exigències del PP per retallar certes despeses que els populars consideren "supèrflues". Ortega ha expressat el seu rebuig a "tancar" delegacions de la Generalitat a l'estranger, les anomenades "ambaixades" del Govern, i ha destacat la seva "importantíssima" funció per buscar oportunitats de negoci, inversions i projecció internacional per a Catalunya. Sí que s'ha mostrat disposada a estudiar si és possible la possibilitat de reduir costos d'aquestes oficines, fusionant-les en un mateix edifici amb altres ens de la Generalitat, com ACC1O, l'agència de suport a la competitivitat de les empreses catalanes.\nSobre la negociació pressupostària, Ortega ha contraposat la "responsabilitat" demostrada pel PP, en permetre la tramitació dels comptes al Parlament, amb el "desconcert" del PSC, que en trobar-se a les portes del seu congrés està "actuant més en clau de partit que de país".


La CCMA destinarà entre 2 i 4 milions més a salvar el Super3 (Àlex Gutiérrez)\nELS NOUS PÚBLICS\nEl canal no aconsegueix col·locar cap emissió entre les 200 més vistes de l’any pel públic infantil\n6 min. Barcelona 06/10/2018 20:51\nLa crisi de finançament de TV3 ha corcat un dels seus fonaments: el de la creació de nous espectadors en català. Tot i que el canal ha aconseguit retenir el lideratge durant vuit anys, el canal Super3/33 s’ha anat esllanguint, fins a convertir-se en el de menys seguiment a Catalunya, entre els infantils. Així, Clan (de RTVE) és l’oferta més vista, amb un 15,4% de quota de pantalla pel que fa al segment que va dels 4 als 12 anys. El segueix Boing (de Mediaset), amb un 9,7%, i Disney, amb un 9,6%. El Super3/33 es queda a la meitat o un terç d’aquestes dades: 4,9% de share.\n540x558 Canals més vistos pel públic infantil Canals més vistos pel públic infantil\nPer resoldre aquesta situació, la Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals (CCMA) ha decidit augmentar la dotació pressupostària del canal, que actualment costa uns 10 milions d’euros. El suplement que rebrà, segons ha pogut saber l’ARA - vegeu l’entrevista adjunta al director de TV3, Vicent Sanchis- serà d’entre 2 i 4 milions d’euros, fonamentalment adreçats a la compra de continguts.\nEl declivi del Super3/33 ha estat pronunciat. Aquesta setmana es complien sis anys des que els dos canals es van fusionar en un de sol. Aleshores sumaven un 1,5% d’audiència cadascun. De seguida es van quedar amb una audiència conjunta de l’1,6%: van perdre la meitat del seguiment de la nit al dia. I, des del 2013, va començar un declivi que l’ha fet marcar un 0,9% en els nou primers mesos del 2018.\nUn cop d’ull a les sèries d’animació i infantils que han superat en alguna emissió els 50.000 espectadors mostra una crua realitat: el Super3 no té cap títol capaç de generar aquests pics d’audiència. Clan compta amb tretze sèries prou exitoses per arribar a aquesta barrera psicològica, Boing en té cinc i Disney, dues. De fet, un cop d’ull a les 200 emissions més vistes en aquest segment d’edat (i aquest any fins ara) mostra que el Super3 no ha pogut posar cap sèrie al rànquing. Les úniques entrades en català a la llista les col·loca TV3, i corresponen a continguts no infantils: són alguns partits futbol, un parell de Telenotícies, un reportatge del 30 minuts i dos episodis de la sèrie Com si fos ahir.\n540x1423 Les sèries més vistes pels nens i nenes catalans Les sèries més vistes pels nens i nenes catalans\nMés enllà de la crisi del canal temàtic, una altra dada rellevant és que TV3 no és líder en aquest segment d’edat, tot i que sí que ho és en general. Aquest any sedueix de mitjana un 5,7% dels teleespectadors d’entre 4 i 12 anys. Això la converteix en la segona entre les generalistes, per darrere d’Antena 3, que obté un 6,0%.\nUn dels problemes que té la Corporació a l’hora de comprar sèries d’èxit és que ho fa en inferioritat de condicions que els operadors d’abast estatal. Els canals Clan, Boing i Disney, quan tanquen un contracte per a sèries d’èxit com La patrulla canina, Bob Esponja o Super Wings, ho fan per a tot el territori espanyol, al marge de la llengua. I, per tant, el Super3 no pot emetre-les encara que sigui en català.\nEl cas més emblemàtic és el de la sèrie Tom i Jerry, que el Super3 ha repetit fins a desgastar-ne (metafòricament) els vídeos. Els nous capítols del gat i el ratolí ja no els poden comprar, perquè Boing en té l’exclusiva. Fonts de TV3 expliquen que no és pas el primer cop que el canal posa de moda una sèrie i, quan la competència comprova que aquell contingut funciona, aleshores l’agafa i tanca un acord d’exclusivitat que deixa fora el Super3. Actualment, l’hora de programació infantil comprada per TV3 té un preu de 3.500 euros (que es procura rendibilitzar via reemissions), amb el qual no s’accedeix a les sèries premium.\nUn factor afegit que explica la desigualtat a l’hora de competir és que els propietaris dels drets de les sèries no busquen només la quota d’audiència quan es tracta de decidir on col·loquen els seus productes. Hi ha tot un mercat de negocis paral·lels -des de les revistes associades fins al marxandatge- que s’acomoden més si la venda es fa a un únic canal que abasta tot l’Estat.\nEl nou repte del digital\nTot i que les dades són alarmants pel que fa a la televisió en obert, les mirades estan posades fonamentalment en el nou paradigma que s’està configurant, en què bona part del consum -especialment l’infantil i juvenil- ja es fa en plataformes d’internet, sigui YouTube, Netflix o similar. La presència del català és migrada, i només Movistar+ manté una certa política de subtitulació o doblatge en català. Hi ha diverses vies d’interlocució amb Netflix obertes, però de moment no s’ha traduït en una presència normalitzada del català al seu servei.\nRaimon Masllorens, president de PROA -la federació que aplega els productors audiovisuals de Catalunya-, va llançar fa uns mesos un guant a la Corporació: crear una plataforma on col·laborin públics i privats i que inclogui un canal específic adreçat als nens. L’existència d’una plataforma així, raonava el productor, facilitaria molt la feina de mostrar els productes a l’escena internacional, per aleshores poder-los exportar i enfortir la indústria. Això, de retruc, facilitaria que les productores puguin assumir projectes que tinguin versió catalana, si creuen que els amortitzaran amb les vendes globals.\n“A Catalunya necessitem una plataforma capaç de competir amb el que s’està competint ara, a nivell global -explica Masllorens a l’ARA-. Encara no s’ha explicat prou com baixen les audiències a les televisons tradicionals i com cal orientar els esforços en conseqüència. I, en el cas dels nens, la transformació és encara més acusada. Molts ja no entenen això d’haver-se d’esperar a les set perquè comenci una sèrie o un programa”.\nPer al productor, Catalunya encara pot reivindicar el seu caràcter de capital estatal en matèria d’animació, si bé reconeix que hi ha hagut un retrocés. “Els productors catalans encara són majoria a la federació que els agrupa. El tema és si l’animació segueix sent espanyola. Hi ha hagut un accés molt fàcil a les tecnologies que ha permès l’arribada de molts continguts fets arreu”, conclou Masllorens.


Operació sortida juliol 2021: aquestes són les gasolineres més barates per proveir-se\nArrenquen les vacances\nEls sortidors més econòmics de gasolina es troben a Cortes de Pallars (València), Puente Genil (Còrdova) i Palafrugell (Girona), mentre que en dièsel n’hi ha dos a Palafrugell i un de Villajoyosa (Alacant).\nEl preu dels carburants aquest any no ha parat de pujar i se situa a prop del 25% més que fa un any. Ja en Setmana Santa es pagava tant per dièsel com per gasolina el mateix que abans de la pandèmia\n03 de de juliol del 2021. 12:00\nA fer quilòmetres. I amb la cartera plena per proveir-se. Amb l’arrencada del mes de juliol ho fan les vacances per als que aprofiten aquest mes per descansar, i com és habitual cada any les calculadores familiars treuen fum a l’hora de plantejar-se agafar el cotxe per viatjar. Omplir el dipòsit comença a ser una tasca que requereix precisió econòmica, ja que des de començament d’any el preu dels carburants s’ha encarit prop d’entre un 21 i un 25% respecte al mateix període de l’any passat. Cert és que veníem dels moments més durs del confinament per la pandèmia, però també és cert que ja en Setmana Santa el preu de dièsel i gasolina es va col·locar a nivells prepandèmia.\nPer als que engeguen aquesta setmana les vacances convé que tinguin en compte els punts de la geografia on podran trobar millors preus per proveir-se. Després de tres dies amb els preus pràcticament inalterables, el litre de gasolina sense plom de 95 octans voreja els 1,40 euros de mitjana a Espanya, el de 95 octans està en 1,559 euros, mentre que el dièsel se situa en els 1,259 euros. Són xifres molt similars a les que hi havia abans de la pandèmia, però s’acosten perillosament als màxims històrics registrats, 1,528 euros el litre de gasolina i 1,451 euros el litre de dièsel.\nLes gasolineres ‘low cost’ són les que s’emporten la palma a l’hora de planificar les rutes, i es troben generalment en polígons industrials, supermercats o carreteres. Si el nostre viatge passa per Cortes de Pallars, a València, tindrem sort, ja que allà trobarem l’estació de servei amb el litre de gasolina sense plom de 95 més barat d’Espanya, a 1,149 euros. Tot i que també podem trobar la segona gasolinera econòmica a Puente Genil (Còrdova) i a Palafrugelll (Girona) que cobren 1,159 euros per litre.\nEn el cas de la gasolina sense plom de 98 octans, les tres més barates són les de Carbajosa de la Sagrada (Salamanca), una altra a Sant Guim de Freixenet (Lleida) una altra a Galvez (Toledo) amb preus d’1,281, 1,288 i 1,289 euros, respectivament, el litre. En el cas del dièsel hi ha dues estacions de Palafrugell (Girona) que s’emporten la palma, amb el preu per litre a 1,027 i 1,035 euros, mentre que el tercer punt més econòmic d’Espanya el trobarem a Villajoyosa (Alacant) amb el litre a 1,038 euros. Totes aquestes dades estan registrades segons informen les mateixes estacions i el valor mitjà ve reflectits des del Ministeri de Transició Ecològica. Es poden consultar des d’aquest enllaç.\nEls operadors tradicionals, dels grans grups com Repsol, Cepsa, Galp, Shell i BP, disposen d’uns preus relativament més alts, en franges que van dels 1,424 als 1,358 euros per litre de sense plom 95, entre 1,551 i 1,490 euros el litre de sense plom 98 i entre 1,293 i 1,228 euros el litre de dièsel. A Espanya, per cada litre de combustible de què ens proveïm, 0,75 euros corresponen als impostos del govern. Només 0,397 euros són per la matèria primera.\nL’increment dels preus obeeix bàsicament a la recuperació del preu del petroli dels últims mesos. Els experts vaticinen algun increment més de preus per a aquest any, ja que el preu del barril Brent (de referència a Europa) podria situar-se per sobre dels 80 dòlars.\nEtric Carburants Dièsel