Cas típic 2174: noi li agrada noia, noi li agrada Parks & Recreation | Pons's blog\nPosted: 2015-06-25 in TV\nParks And Recreation es una sèrie estadounidenca d’humor que segueix el format de fals documental que va popularitzar The office, no es casualitat que les dues siguin de la mateixa productora, la NBC. De fet em sembla que hi ha algun actor que és el mateix, però no n’estic segur, avui (a diferència de la majoria de dies) no m’he documentat per fer el post. La protagonista de la sèrie es diu Leslie, és la motivada, innocent e idiota subdirectora del departament de Parcs i Recreació d’una ciutat fictícia dels EEUU. Els seus companys de feina són un cap de departament que odia els parcs, els funcionaris i totes les organitzacions de govern en general; un noi que només busca escaquer-se, enfotre’s de la protagonista i a més es un sortit; una jove becaria que diu les coses tal com les pensa; per acabar hi ha un home que al costat de la resta sembla normal. Sona encoratjador treballar en aquest departament, oi? La primera temporada va sobre la construcció d’un parc sobre un forat d’obra, això dona peu a que s’afegeixin dos personatges més, un mandrós i descuidat noi que va caure al forat i es va trencar les cames, i la seva parella, una noia que es una santa aguantant-lo.\nHi ha series que veure només el pilot ja prometen, però aquesta no seria el cas, de fet, el capítol pilot deixa molt que desitjar. Per sort el segon capítol amb les enquestes porta a porta millora, una mica. El tercer simplement es deixa veure. El quart promet, comença amb una baralla de bosses d’excrements de gossos, però com es evident no es podia mantenir un nivell tan alt en el capítol. El cinquè és el mes fluix de tots, i per compensar el sisè es segurament el millor de tota la temporada.\nPer cert, es possible que el noi que cau al forat us soni una mica, es tracta de Chris Pratt, el protagonista de Guardianes de la Galaxia, una de les millors pelis que ha fet Marvel. També l’haureu vist fent de pastor de dinosaures a Jurassic World. La resta d’actors res de res, no crec que us sonin perquè a mi, que soc bastant més culte que vosaltres, no em sonen de res, bé, potser a l’Allau si que li sona algú però ell és un cas a part.\nUn d’aquests surt a parks & recreation inteteu endevinar quin\nFins ara no ho he dit però es tracta d’una comèdia. Per sort la primera temporada només es composa de sis capítols. 6 capítols a 20 minuts cada un surt a dos hores de la meva vida llançades a les escombraries. Bé, potser he exagerat una mica, en el fons no es tan dolenta, però ja sabeu que a mi m’agrada més criticar que no pas alabar, es molt més divertit. Al filmaffinity li posen un 7.9 i al imdb un 8.6, tot i que la primera temporada es quedaria amb un 7.4.\n2015-06-25 a les 8:21\nL’extraterrestre amb pinta xunga dius que hi surt per barallar-se amb les bosses de merda de gos? Què fort…\n2015-06-25 a les 8:28\nEs ben humà! Com a mínim a Guardianes de la Galaxia, en canvi a Parks & Recreation no ho diuen explícitament, però jo confio que ho sigui.\n2015-06-25 a les 10:42\nNomés un 5? Ostres, n’havia sentit a parlar molt i molt bé, fa temps que la tinc pendent. Potser les següents temporades millora força, perquè si no no ho entenc. De moment la segueixo deixant a la llista de pendents.\nDec ser més culta que tu perquè l’Amy Poehler si que em sona, i molt! Potser els gags més coneguts internacionalment són amb la Tina Fey, fent de Hillary Clinton i Sarah Palin, però quan sortia al Saturday Night Live m’agradava molt, és molt còmica.\n2015-06-25 a les 11:41\nLi estic donant una altra oportunitat amb la segona temporada, i de moment els dos primers capítols estan bé. Però de moment no es una sèrie per recomanar.\n2015-06-25 a les 19:22\nSi el Pons diu que no val, no val!!\n2015-06-25 a les 12:35\n2015-06-25 a les 19:23\n2015-06-25 a les 14:32\nNo animes a veure-la, no. Tinc la impressió que les noves sèries d’humor necessiten tornar-se cada cop més estrafolàries perquè el model sitcom de sempre ja està molt esgotat. O això, o tu ens ensenyes les més rares que existeixen. En el cas present, l’argument no és especialment atractiu, però els personatges són prou diversos per fer gràcia. No sé per què, però m’ha recordat a Misfits.\nPer cert, he aconseguit veure ja 3 capítols de la tercera de House of Cards. Gens malament la sèrie, però amb ell en la posició que ocupa, almenys en aquest inici de temporada, hi ha reminiscències de West Wing. Però és un altre estil. Francament, preferiria que em governés Barlett…\n2015-06-25 a les 15:38\nMisfits? No, res a veure. Es més semblant a The Office, una sèrie que personalment tampoc em va agradar mai.\nNo es que en Frank sigui gaire bo com president, però sempre serà millor ell que l’equivalent del Putin que treuen, vaia tela xD\n2015-06-25 a les 19:24\nUna sitcom que no estigui dissenyada pel Pons o no intenti copiar un cas típic qualsevol no val per a res :-P\n2015-06-25 a les 18:49\nParles d’una jove becària.\nTambé apareix alguna filmació a la casa blanca?\n2015-06-25 a les 19:26\nOh, el Xavier Pujol desitja saber més de la jove becaria, què romàntic!! Si et donem el seu correu electrònic li enviaràs fotos amb ossets, cors i t’estimo-s?\n2015-06-26 a les 8:44\nja no tens edat per perseguir joves becàries ;)\n2015-06-26 a les 0:04\nDoncs a mi aquesta sèrie em té encuriosit, encara que només sigui per veure en Chris Pratt quan era grassonet. Coincideixo amb la Roselles que l’Amy Poehler és bastant coneguda.\nQuan comences a tenir un bon bagatge de sèries televisives contemporànies, et fas un fart de veure actors repetits. Ha de ser difícil a aquestes altures fer un casting original.\n2015-06-26 a les 8:43\nEl paper d’en Chriss Pratt en aquesta sèrie es força tonto, Els millors papers són el del hindú sortit i el del cap de departament. Alters et diran que la Poehler està bé, però a mi no m’agrada gens, i això que es la protagonista.\nAmy Poehler pot ser coneguda però a casa meva no havia entrat mai fins ara.\n2015-06-26 a les 11:58\nQuan són d’humor i ficció a la vegada, molts cops són massa tontes.\n2015-06-26 a les 12:14\nEh? Hi ha alguna sèrie d’humor que no sigui de ficció?\nCas típic 2198: noi li agrada noia, noi li agrada la segona de Parks & Recreation | Pons's blog ha dit:\n2015-08-17 a les 6:01\n[…] & Recreation va sobreviure a la primera temporada pilot de 6 miserables capítols i va començar de debò amb la segona temporada amb els capítols […]\n[…] & Recreation: 1 i […]\n[…] & Recreation: 1 i 2 Segueix un estil molt semblant a The Office, a mi aquest estil no va massa, i per això ni li […]\nCas típic 2593: noi li agrada noia, noi li agraden els The Office | Pons's blog ha dit:\n2017-04-19 a les 9:45\n[…] frases desafortunades, accions no ben pensades, no m’acaba de convèncer, es un estil rotllo Parks & Recreation, bé de fet, Parks & Recreation es un estil The Office. La primera temporada de cada sèrie […]


Superdonant de llet materna : :: Socpetit.cat\nSuperdonant de llet materna\nElisabeth Keturah Anderson-Sierra s'ha donat a conèixer per la seva decisió de donar grans quantitats de la seva llet materna a les famílies necessitades.\nEl fet és que aquesta mare de dos fills produeix tanta llet materna perquè pateix una síndrome d'hiperproducció de llet.\nLa quantitat de llet que es produeix ve condicionada per la demanda que exerceix el nen. En aquest cas hi ha un desequilibri entre l'oferta i la demanda. Així mateix, la producció de llet és major que la demanda del bebè.\nLa causa que desencadena aquest excés de llet es desconeix, però se sap que tendeix repetir-se en els següents embarassos.\nLa seva filla gran, Isabella, va néixer fa dos anys i mig, temps en el qual ha donat almenys 2.300 litres de llet. Amb l'arribada de la Sophia, de 6 mesos, la mare diu que produeix una mitjana de 4 litres diaris.\nL'Elisabeth dóna el seu subministrament als bancs de llet, que després es distribueix a nivell nacional. També ho facilita a les mares i famílies de la seva comunitat.\nEncara que Elisabeth rep una retribució monetària, la major part d'aquests diners van destinats a comprar bombes, kits de sanejament i congeladors per emmagatzemar la llet.\nI s'ha de tenir en compte que fer el que fa no és tan fàcil com sona. Doncs ella necessita una mitjana de quatre a cinc hores al dia per bombar la seva llet i després ha d'assegurar-se que la llet s'emmagatzema correctament. No obstant això assegura que no es penedeix que s'hagi convertit en una gran part de la seva vida.\nMés informació a Facebook www.facebook.com/elisabeth.k.hanna


Térmens archivos - Balaguer Televisió\nLily Brick pinta un nou mural al dipòsit d’aigua de Térmens\nEl dipòsit d’aigua que es troba a la vora del canal de Térmens llueix ara així gràcies a la mà de la Lily Brick. L’Ajuntament de la vila li va encarregar a l’artista lleidatana que pintés un mural que representés...\nL’Ajuntament de Térmens reparteix petúnies entre els veïns en el marc de les Viles Florides\nL’Ajuntament de Térmens reparteix petúnies entre els seus veïns per quart any consecutiu. La iniciativa s’emmarca en el projecte Viles Florides, al qual es troba adherit des del 2019, i que promou la transformació dels pobles i ciutats de Catalunya...\nTérmens estrena un espai de lleure per als infants\nLa plaça situada al costat de l’escola de Térmens aplega, des d’aquesta setmana, un nou espai de lleure per als infants. La nova zona d’esbarjo inclou un parc de jocs, uns bancs en forma de blocs de trencaclosques i un...\nTorna el Carnestoltes a Térmens\n12, març, 2022\nUn dels carnestoltes més populars i esperats de la comarca de la Noguera torna als carrers. La vila de Térmens s’ha omplert de disbauxa, música i confeti per celebrar el retorn del carnestoltes en la seva màxima expressió. Amb la...\nTérmens es prepara per tornar a celebrar el Carnestoltes\nFa dos anys que aquestes imatges de festa i disbauxa pel Carnestoltes no es veuen pels carrers de la vila de Térmens. I és que la covid ha impedit, com a tants d’altres llocs, de poder celebrar una de les...\nTérmens farà un recull històric de la vila amb un documental\nAquesta és una de les centenars, fins i tot milers de vivències de la història intrínseca de la vila Térmens. Una memòria històrica recent que des de l’Ajuntament s’han posat mans a l’obra per mirar de preservar-la, i és per...\nConnecta Lleida Pirineus: Recull històric a Térmens\nLa vila de Térmens farà un documental amb el qual recolliran les vivències d’una trentena de veïns. En aquesta connexió en directe pel programa Connecta Lleida Pirineus, parlem del projecte i descobrirem alguna d’aquestes històries


Ja teniu el carnet de l'AFA?Afa Rambleta del Clot\nRecordeu que podeu passar a recollir el carnet de soci de l’AFA pel nostre local, cada dia de 16.30 a 19 h. Amb ell podreu gaudir d’interessants descomptes a 8 comerços amics al barri. Només heu de presentar el nou carnet. A la nostra pàgina web anirem afegint els nous comerços que ens ofereixen descomptes.\nAquest curs ja hem incorporat un comerç nou del barri on us faran descompte per ser una família sòcia de l’AFA. És la papereria i botiga de joguines del costat del col·le, al carrer d’Aragó.\nConsulteu la nostra pàgina web!


La coalició, una fórmula habitual a Europa - Diari de Girona\nLa cancellera Angela Merkel encapçala la seva segona gran coalició amb els socialdemòcrates en les seves tres legislatures\nddg | girona 28.12.2015 | 07:07\nUn recurs al diàleg. Catorze dels vint països de la Unió Europea, més Noruega i Islàndia, que no formen part del club, es governen amb coalicions de centredreta o centreesquerra, que van des de bipartits com a Alemanya o Àustria a fórmules de quatre o cinc partits, com a Bèlgica.\nEls fragmentats resultats de les eleccions generals d'Espanya obren la porta a una eventual coalició de partits per formar govern, una forma d'aliança fins ara inèdita al país, però de gran tradició entre la majoria dels socis de la Unió Europea (UE).\nEls països nòrdics apareixen com a paradigma dels governs pluripartidistes, encara que Dinamarca explora des de juny les possibilitats d'un executiu en franca minoria encapçalat pel Partit Liberal de Lars Løkke Rasmussen, que va aconseguir el 19,5% dels vots i només compta amb 34 dels 179 escons del Parlament. Governa amb el suport a la Cambra del bloc de la dreta, que va superar en vots al bloc de centreesquerra de la fins llavors primera ministra, la socialdemòcrata Helle Thorning-Schmidt. Els socialdemòcrates van ser la força més votada en els comicis de juny i l'ultranacionalista Partit Popular Danès, de tall xenòfob, va escalar al segon lloc, però va rebutjar entrar en l'executiu al·legant que podria tenir més influència com a suport extern, que formant part del govern.\nA Suècia, des d'octubre de 2014 el socialdemòcrata Stefan Löfven lidera en minoria un executiu de coalició amb els ecologistes. Poc després de prendre possessió, en presentar el seu primer projecte de pressupostos, Löfven va comprovar les dificultats de no comptar amb majoria parlamentària i va arribar a convocar eleccions anticipades, però va desistir després que l'Aliança de centredreta garantís la governabilitat. L'objectiu comú, impedir que els ultradretans Demòcrates de Suècia, la tercera força parlamentària, influís en la política nacional. Un altre soci europeu, Finlàndia, i dos que no ho són, Islàndia i Noruega, també compten amb coalicions de govern, acords que igualment formen part intrínseca de la història democràtica Letònia, Estònia i de la veïna Alemanya.\nEn 2013 els conservadors d'Angela Merkel van quedar a cinc escons de la majoria absoluta, però des del primer moment van descartar un govern monocolor amb suports puntuals i van sondejar possibles coalicions fins a tancar un acord amb la segona força, el Partit Socialdemòcrata (SPD). És la segona gran coalició que presideix Merkel en les seves tres legislatures com a cancellera. A Àustria, la gran coalició signada després dels comicis de 2013 és al contrari: el primer ministre és el socildemòcrata (SPÖ) Werner Faymann governa amb els populars (ÖVP) de Michael Spindelegger, ministre d'Exteriors.\nA Itàlia, els governs de les dues últimes dècades s'han format gràcies a coalicions , però de caràcter tan heterogeni i feble que la manca de suport d'un petit grup provocava la caiguda de l'Executiu. En els últims anys el país viu en una anomalia encara més gran per la qual els últims tres primers ministres no han sortit elegits de les urnes: Mario Monti, Enrico Letta i l'actual, Matteo Renzi. Matteo Renzi va obtenir la investidura al febrer de 2014, gràcies al suport del Partit Demòcrata (PD) i de les forces centristes com Elecció Cívica (SC) i el partit del Nou Centredreta.\nEl cas més recent l'ha protagonitzat Portugal, on les seves últimes eleccions de l'octubre passat van deixar un escenari sense majories absolutes que finalment va derivar en una solució inèdita en els seus 40 anys de democràcia: un Govern liderat pel partit que va acabar segon en els comicis, el socialista amb un acord d'esquerres, que va provocar la caiguda menys d'un mes del conservador Passos Coelho, a qui el president Anibal Cavaco havia encarregat un Executiu en minoria.\nAls països del Benelux també és tradició la formació de governs de coalició, una fórmula a la qual Holanda ha recorregut després de les eleccions de 2012 amb un govern presidit pel primer ministre liberal Mark Rutte, del qual formen part els laboristes del PvdA. A Luxemburg governa des de desembre de 2013 el liberal Xavier Bettel, en coalició amb socialistes i verds. I a Grècia, des del passat gener, governa una coalició de l'esquerra (Syriza) i els nacionalistes grecs.


Acaba un Casal d'Estiu que ha fet immersió en castellers, bastoners i d'altres tradicions populars d'arreu - LLuïsos de gràcia\nHome»Actualitat»Acaba un Casal d’Estiu que ha fet...\nEtiquetes:casal, cultura popular\nEl Casal d’Estiu ha tancat les portes la darrera setmana aquest setembre amb una participació total de 183 infants al llarg de les sis setmanes d’activitat. La setmana més concorreguda ha estat la segona de juliol, del’11 al 15, amb 86 participants. Enguany, la franja d’edat dels nens i nenes amb més demanda ha estat la dels 3 als 5 anys, tot i que el casal va dirigit a nens d’entre 3 i 14 anys. Els grups entre 10 i 14 anys han estat molt minoritaris. En total, hem comptat amb la col·laboració de 26 monitors, la immensa majoria de l’AE i el GMM, però també del GFT i del Virolet.\nEl Casal d’Estiu de Lluïsos es caracteritza per ser un casal dedicat a la cultura i les tradicions populars catalanes. Així, les activitats proposades fan un recorregut per tot el territori català i les seves tradicions més emblemàtiques. S’hi han fet tallers de diables, de castells i de bastons, gràcies a la col·laboració de la Coordinadora de colles de cultura popular de Gràcia i de diverses colles de la vila. El casal ha fet xarxa amb alguns dels carrers que es guarneixen per la Festa Major i els nens han pogut col·laborar en l’elaboració de la decoració. Hi ha hagut nombroses sortides relacionades amb el medi ambient: a la serralada de Sant Llorenç del Munt i serra de l’Obac, a la granja escola Canpidelaserra, a Castellbisbal, al Centre de recuperació d’amfibis Marins (CRAM), al Prat del Llobregat, al Bosc Tancat, a Cerdanyola del Vallès, o l’última que vam fer, a Rucs de la Serralada, a Tiana.\nNo ha faltat tampoc el dia de piscina o platja per a refrescar-nos i suportar millor la calor.\nПредыдущийLa Companyia resident “La Pública” presenta el muntatge “Barcelona (contra la paret)”\nСледующийJa podeu tramitar les beques per l’esport extraescolar


Arenys s'afegeix a la Caravana per l'estat propi | arenys.cat\nArenys s'afegeix a la Caravana per l'estat propi\nEls organitzadors, per la seva banda, xifren la participació en un miler de vehicles.\nArenys de Mar / 15-1-12 10:02 / joan\nCentenars de cotxes, motos i tractors, fins a un miler segons els organitzadors han participat a la 'Caravana per l'estat propi' que ha recorregut, aquest diumenge, la carretera N-2 al seu pas pel Maresme. Un bon nombre d'arenyencs, amb la representació dels alcaldes d'Arenys de Mar i Arenys de Munt, s'han afegit a diversos punts de la marxa. El punt de trobada de la marxa ha estat Canet de Mar, però la congestió de trànsit que s'ha creat ha permès que durant força estona la caravana fos visible al pas de l'NII per Arenys de Mar.\nLa "Caravana per l'estat propi" era la primera gran acció de l'Assemblea Nacional Catalana, que es constituirà oficialment el 10 de març. La convocatòria festiva que ha recorregut la N-2 del Maresme ha tingut un gran ressió i ha estat un èxit de participació. Tant és així que a Canet, punt final de la marxa, s'han retardat més d'una hora els parlaments previstos per l'arribada contínua de vehicles i s'han hagut d'habilitar aparcaments alternatius perquè la presència s'han desbordat les instal·lacions previstes. Segons dades de Trànsit hi han participat 470 turismes, una vuitantena de motos i més de vint tractors, col·lapsant durant unes quantes hores la N-2 al Maresme a l'altura d'Arenys i de Canet. Els organitzadors, per la seva banda, xifren la participació en un miler de vehicles. Al Twitter, l'etiqueta #caravanaperlestatpropi ha esdevingut una de les més utilitzades.\nLa marxa ha començat en dos punts, a Tordera i a Montagat, en direcció a Canet de Mar. A cada poble per on ha passat la s'hi han anat afegint més vehicles, formant una llarga caravana. Molts maresmencs han rebut l'han rebuda a peu de carretera i amb els balcons guarnits amb senyeres i estelades. Hi han participat diversos batlles de la comarca, entre els quals, els d'Arenys de Mar i Arenys de Munt.\nLes fotografies que acompanyen aquesta notícia són de l'Aina Mateu, la Isabel Romano, la Roser Maresma, en Marc Colomer i en Toni Ribes. L'arenyenc Xavier Mir ha fotografiat i piulat la caravana i també ha fet una transmissió amb cròniques sonores amb l'aplicació Audioboo.\nTags: arenys, caravana, estat, propi\nEs presenta la campanya Arenys per un estat propi


25/04/15 Triatló Olímpic invers\nTriatló amb ordre invers, és un dels entrenaments que més m'agraden.\nEn aquest cas, aprofitant que he de fer els 10 km del #El2015NoPucParar i que vull fer entrenament suau, de dissabte a la tarda, el faré de distància olímpica.\nPrimer córrer, amb les cames fresques, sortida des del gimnàs de Sant Feliu, per recórrer la línia de costa de la badia de la ciutat i acabar fent un tram, per una pista forestal. L'equilibri perfecte, mar i bosc.\nTransició, a casa i de nou al punt de partida, el gimnàs. Per enfilar el tram de Costa Brava, que més m'agrada. L'he fet moltes vegades i encara el penso fer moltes vegades més. Perquè el tram que va de Sant Feliu de Guíxols a Tossa de Mar, és tot un paradís, una paradís verd i blau, que permet respirar aires de terra i mar. En una carretera sinuosa, que diuen que té 365 corbes, el cert és que totes i cadascuna d'elles, tenen el seu encant.\nSempre que vaig a Tossa, no puc evitar, d'anar a la seva platja, per admirar el seu castell, és tota una meravella.\nLa tornada, aprofitant que estic coneixent la nova bicicleta que porto, es fa curta. Poc transit i molta diversió, en un dia gris i ventós.\nTransició a casa i de nou cap al gimnàs. Toca fer els 1.500 metres a la piscina. Al arribar-hi, trobo molts carrils ocupats, estant fent temes de tecnificació de natació. Per sort n'hi ha dos de lliures i amb un en tinc prou. Nedo, d'una tirada, gaudint de fer un xic tot i no cansar-me de res, al contrari.\nFinalitzo, aquest triatló olímpic invers, amb més ganes de córrer, de pedalar i de nedar.\nMés publicacions en el blog sobre: Desafiament Track Triatló\n23/04/15 Bona diada de Sant Jordi\n11/04/15 100 km ruta de Calella\n05/04/15 L'Entrebancada, cursa d'obstacles\n03/04/15 1ª etapa de la Volta a Catalunya 2015, pe...\nRepte per 03-04/04/15: 2 etapes de la Volta Ciclis...


Els estudis universitaris públics són a Catalunya un 75% més cars de mitjana que a la resta de l’Estat – CGTCatalunya\nInici > General > Notícies > Els estudis universitaris públics són a Catalunya un 75% més cars de mitjana que a la resta de l’Estat\nEls estudis universitaris públics són a Catalunya un 75% més cars de mitjana que a la resta de l’Estat\nEls estudis universitaris públics són a Catalunya un 75% més cars de mitjana que a la resta de l'Estat.\nL'OSU presenta un detallat informe en què compara els preus i denuncia que al Principat els costos són molt més elevats i, a sobre, és on l'increment de taxes s'ha deixat notar més. Els graus s'han apujat entre 607 i 949 euros anuals. Dijous es viurà la primera vaga del curs, contra les retallades de personal i l'increment de taxes.\nEls estudis superiors públics al Principat són més inaccessibles que a la resta de l’Estat espanyol. El motiu és, simplement, que el preu que han de pagar els alumnes és molt més elevat. Segons un estudi de l’Observatori del Sistema Universitari (OSU), després de l’increment de taxes aplicat enguany, els estudis de grau són a Catalunya un 75% més cars de mitjana que a la resta de l’Estat espanyol. L’OSU, una plataforma independent de recerca formada per professors i estudiants de les universitats catalanes, afegeix que els estudiants han de pagar un 30% més al Principat que a Madrid, el segon territori on els preus són més elevats.\nTraduït a xifres, actualment un curs de grau al Principat implica un pagament d’entre 1.566 i 2.372 euros anuals per alumne, el que suposa una alça d’entre 607 i 949 euros amb relació al curs anterior. Des del 2001, i sense tenir en compte l’IPC, els costos dels estudis de grau (abans primer i segon cicle) s’han apujat entre el 84% i el 103%. L’increment més important s’ha donat aquest any, quan els preus han augmentat un 67%, també la xifra més elevada de l’Estat. En aquest sentit, l’OSU ja va denunciar el juny que mentre que la Generalitat assegurava que el curs passat l’alumne assumia un 15% del cost de la matrícula, la realitat és que ja en pagava un 20%, percentatge que s’ha disparat amb l’esmentat increment. En el cas dels màsters universitaris, les diferències entre el Principat, de nou el territori més car, i la resta de l’Estat oscil·len entre el 30% i el 162%. L’increment de preus suposa una despesa extra que va dels 941 als 1.955 euros.\nPer tot plegat, no és d’estranyar que la comunitat universitària estigui en peu de guerra. Aquest dijous, de fet, es viurà la primera jornada de vaga a l’ensenyament superior del curs, després que l’any passat les protestes fossin una constant. La jornada d’aturada l’ha convocat la Plataforma Unitària en Defensa de la Universitat Pública (PUDUP) i es farà una manifestació al migdia, amb la plaça Universitat de Barcelona com a punt d’inici i amb els lemes “contra les retallades de personal”, “contra els preus abusius de les matrícules” i “contra els atacs a la democràcia”.\nPreus 2012-2013 Universitats a Catalunya i Espanya :\nInforme quant paga l´estudiant? Preus i taxes de matrícula universitària a Catalunya, a Espanya i al món :\nanemcapalavaga, Ensenyament, Universitats


31/05/2011 - Política - El PSC i ERC acusen CiU d'haver especulat amb el pressupost\nMontser Dt 31 Maig 2011, 09:46\nEl PSC i ERC acusen CiU d'haver especulat amb el pressupost\nDiuen que el govern ha esperat a presentar els comptes després del 22-M perquè no afectessin els resultats\nArtur Mas admet que és “molt exigent”, però en defensa l'efecte a llarg termini\nEls principals grups de l'oposició ja van carregar ahir contra el pressupost del govern, tot i que no es presenta fins avui. Consideren que les formes que ha fet servir l'executiu són poc curoses si el que vol és aconseguir el consens parlamentari, però continuen sense mullar-se sobre si s'abstindran i en permetran l'aprovació. Només Iniciativa ha anunciat que hi votarà en contra.\nSigui com sigui, Artur Mas va defensar ahir a la nit, en l'entrega dels premis de la patronal Pimec, la contracció d'un pressupost, que va qualificar de “molt exigent”. “Si no ho fem així, les conseqüències seran molt pitjors –va indicar el president de la Generalitat–. El govern farà els deures i seguirà el camí que cal seguir, malgrat les crítiques i protestes”.\nEl PSC i Esquerra retreuen a Mas que hagi “especulat” i que només hagi fet públics els comptes després de les municipals per evitar uns possibles efectes negatius en els resultats. Tots dos consideren que s'ha perdut el temps i critiquen que el govern vulgui eliminar completament l'impost de successions, un projecte de llei que està previst que es debati en el ple d'aquesta setmana al Parlament.\nUn altre punt en què van coincidir les dues formacions va ser l'escassa voluntat, segons el seu parer, que té CiU a l'hora de buscar aliats per tirar endavant el pressupost. “Nosaltres hem ofert la mà al govern, però aquest només demana que aplaudim, callem i acceptem”, assegura el primer secretari del PSC, José Montilla, en una carta dirigida a la militància. I hi afegeix: “Si la situació és tan greu, com ho és, cal ajuda, no claca”. Les seves paraules podrien denotar que els socialistes estan més a prop del no que de l'abstenció, encara que CiU confia que s'emmarqui en les típiques i abrandades discussions polítiques i que el PSC s'abstingui.\nEsquerra, per la seva banda, s'ha ofert diverses vegades a pactar amb CiU, sempre i que es planifiquin “millor” alguns ajustaments, però els republicans són de l'opinió que la federació prefereix arribar a una entesa amb el PSC, tal com va passar\nen la investidura de Mas. Ahir, el portaveu d'ERC, Ignasi Llorente, va reiterar que no s'han de permetre les retallades en àmbits tan sensibles com l'educació i la sanitat.\nUn altre partit que també fa temps que vol acostar posicions amb l'executiu és el PP. Fins i tot, Iniciativa ja dóna per fet que els populars seran la parella de ball de CiU en l'aprovació del pressupost. Ahir, però, la presidenta del PP, Alícia Sánchez-Camacho, va intentar mostrar-se equidistant amb els nacionalistes i va recordar que el seu partit acollirà la proposta amb voluntat de diàleg i amb fermesa. Tot i això, va posar tres requisits: que creïn ocupació, s'acostin a l'objectiu de la reducció del dèficit i no afectin els pilars del benestar.\nEnmig d'aquestes hipòtesis sobre quin partit donarà un cop de mà a CiU i permetrà que el pressupost avanci, ICV-EUiA ja s'ha reivindicat com l'alternativa. Els ecosocialistes volen capitalitzar la indignació que hi ha en una part de la societat per les retallades, i remarquen que “confrontaran ideològicament” els comptes.\nSolidaritat Catalana per la Independència seguirà el mateix camí i, a més, elaborarà uns números alternatius que demostrin com seria una\nCatalunya independent “sense l'espoli fiscal dels 22.000 milions d'euros”. Ciutadans també va apuntar que fiscalitzarà que el pressupost compleix els seus compromisos amb el Parlament.\nEl govern ha especulat amb\nles dates de les eleccions. Lamentem el temps perdut\nEl govern farà els deures i seguirà el camí que cal seguir, malgrat les crítiques\ni les protestes\nCombatrem ideològicament l'aliança de dretes\nentre el PP i CiU\nAvui 31-05-2011 Pàgina 6\nLlegir aquí: http://www.avui.cat/noticia/article/3-politica/17-politica/418391-el-psc-i-erc-acusen-ciu-dhaver-especulat-amb-el-pressupost.html?piwik_campaign=rss&piwik_kwd=nacional&utm_source=rss&utm_medium=nacional&utm_campaign=rss&f=Avui+


Els perfils professionals millor pagats - FeinesPerTreballar.cat\n« Vaga de funcionaris\nDificultats del petit comerç »\nUna altra de les carreres on menys titulats surten a l’any és enginyeria aeronàutica, a l’any només surten un 600 llicenciats. Per aquesta raó les empreses es troben en la situació de demandar molts llocs de treball per a cobrir les places vacants, però no hi ha suficients professionals disponibles. Així els pocs que arriben a treballar en aquest sector, són dels treballadors millor pagats.\nL’analista M&A, que és un especialista en fusions i adquisicions empresarials també és un dels perfils més buscats. És un dels màxims responsables de la coordinació prèvia necessària per a fer una adquisició de tipus empresarial. Per arribar a treballar-hi és necessari haver cursat Econòmiques o Administració i Direcció d’Empreses.\nPer acabar, el controller (s’ha d’haver estudiat Administració i Direcció d’Empreses) ha adquirit una gran importància, ja que les places relacionades amb les finances estan molt buscades. Tenint en compte la situació econòmica és important trobar a algú que es faci càrrec del control i la reducció de les despeses empresarials.\nAquestes són algunes de les nostres propostes i considerem que són interessants, ja que si esteu disposats a fer l’esforç d’estudiar una enginyeria aeronàutica, per exemple, l’esforç haurà valgut la pena. Segur que mai us quedareu sense feina.\nFoto: velkr0 a Flickr\nThemes: enginyeria aeronautica, professions ben pagades, professions buscades\nComments of “Els perfils professionals millor pagats”


És un augment que reflecteix l’esforç de l’EMD, tècnics i polítics per fomentar la participació ciutadana i la implicació del veïnat en el present i el futur de Valldoreix\nper Josep Puig President de l'EMD de Valldoreix 11 de gener de 2019\nEl dia 28 de desembre va finalitzar el termini de votacions dels pressupostos participatius dels anys 2018-2019. La ciutadania tenia 200.000€ per decidir en quines de les 18 propostes, aprovades per la comissió tècnica i validades per la comissió de garanties, volien que es duguessin a terme durant aquest any 2019.\nEl primer que cal posar en valor és l’augment de la participació. Ha votat un 5,7% del cens, el qual estava format per tots els i les residents a Valldoreix amb més de 16 anys. La participació ha augmentat sensiblement en referència a la de l’any passat, que va ser d’un 2,77%. També cal destacar que ha estat superior a la participació de la ciutadania valldoreixenca en els pressupostos participatius de Sant Cugat ( el 2,5%).\nÉs un augment que reflecteix l’esforç de l’EMD, tècnics i polítics per fomentar la participació ciutadana i la implicació del veïnat en el present i el futur de Valldoreix. I és la línia en la qual volem seguir treballant par tal d’implicar més i més gent en aquesta i altres propostes participatives.\nEls resultats de les votacions han donat com a guanyadores propostes de diferents àmbits: la instal·lació d’un pàrquing per bicicletes i patinets a l’institut Arnau Cadell, adequar els guals de la Rambla Mossèn Jacint Verdaguer per a cadires de rodes, pavimentar el pati del Casal d’Avis, fomentar les energies renovables amb plaques solars a l’EMD, enjardinar la zona de l’estació de Valldoreix i dotar-la de més papereres, adequar un vestíbul i uns lavabos públics a la Nau de Cultura, publicitar els punts d’interès de Valldoreix amb un mapa a Internet i arranjar el camí de Regadiu a la zona del carrer Pigot.\nEstem segurs que aquestes propostes seran útils per als veïns i veïnes de Valldoreix, a part de fer els ciutadans i ciutadanes de Valldoreix partícips de les millores que faran que tots puguem gaudir una mica més de la nostra vila.\nEls deu projectes més votats pels valldoreixencs als pressupostos participatius


Els Dracs campions de la Challenge Cup! - VilaWeb\nEls Dracs campions de la Challenge Cup!\n11 anys després d'haver perdut la primera final contra Saint Helens, , ahir dissabte els catalans van guanyar als Warrington Wolves per 14 a 20.\nAhir dissabte els Dracs Catalans van entrar en l’historia, guanyant la Challenge Cup als Warrington Wolves, i sent el primer equip no anglès que guanya aquesta competició, en 117 anys d’història.\nEls Dracs doncs han guanyat el seu primer títol. En un partit, on finalment ha sonat prioritariament la Marsellesa, a causa de les presions fetes per l’estat francès, mentre que l’himne del club, que recordem es el himne nacional de Catalunya, l’ha cantat una coral anglesa, abans del partit, en un estadi mig buit, ja que els espectadors estaven entrant a l’estadi de Wembley. A destacar que la coral que ha cantat l’himne, lluia llaços grocs.\nEn quant al partit, els catalans han dominat als Warringtan Wolves des del primer minut, arribant a la mitja part guanyant per 14 a 6. Al final del partit els Dracs han guanyat per 20 a 14. Podeu llegir aquí el resum del partit que fan els Dracs a la seua web.\nDemà dilluns a les 18H , el Conseil Departamental i l’ajuntament de Perpinyà, rebran a l’equip al peu del Castellet, on els seguidors podran retre homenatge als jugadors i tècnics.


Ivo Pogorelich & Franz Schubert Filharmonia -\nEstrenem temporada amb l’inigualable art del pianista Ivo Pogorelich i el Concert per a piano núm. 2 de Chopin, el compositor que el va convertir en tota una llegenda. Pogorelich és un mite vivent: la seva carrera l’ha dut als millors escenaris del món i continua mostrant el seu art allà on va. La seva manera de tocar i el seu compromís amb la música no solament han creat escola, sinó que han propiciat apassionats debats.\nLa Setena de Dvorák és el romanticisme en estat pur, on hi tenen cabuda\nels extrems de l’emoció, sense oblidar mai els temes bohemis i zíngars que sempre apareixen com una marca en l’ADN de la seva música.


Models de vestits de dona - Confetissimo - bloc de dones\nModels de vestits de dona\nAl llarg de tota la història de la moda, s’han creat infinitat de vestits. Alguns d’ells s’han convertit en clàssics, i alguns han continuat formant part de la història. Els vestits o models còmodes i elegants que són capaços de emfasitzar les formes i ocultar imperfeccions són avui en dia populars.\nModels de vestits en línia\nEl vestit va obtenir el seu nom del tall, que es fa en forma de trapez. Aquest vestit es considera un clàssic de la moda mundial, mentre que té moltes variacions. Les seves mànigues poden ser llargues, en tres quarts, llanternes, ales o fins i tot estar absents. Diferents en varietat i retallada:\nL’escot pot complementar el collet, cap avall o dempeus. Cadascun d’aquests detalls crea l’estil del vestit, el canvia.\nEls brodats, les línies artístiques, les butxaques de pegat i altres detalls rellevants en la temporada actual de la moda es poden utilitzar com a decoració per a un vestit.\nEls models originals d’un vestit de línia es poden fer de cuir. Aquest material dóna impudència a la feminitat de la imatge, per tant als models vestits de cuir són populars entre els joves.\nModels vestits de quadres\nMalgrat la simplicitat de la “cel·la”, té un caràcter propi i pot convertir-se en el més destacat del model. Per tant, primer de tot, tots els vestits s’han de dividir segons el tipus de dibuix, la cel·la pot ser:\nde dos tons;\nUna gàbia gran i obliqua és capaç de "corregir" la figura, sovint s'utilitza teixit amb un patró per cosir vestits de tulipa. La gàbia escocesa es pot veure sovint als vestits de "trapezi" i de túnica, i a la petita en models rectes i ajustats o en vestits amb ternera volada.\nModels del vestit "ratpenat"\nEl vestit va obtenir el seu nom a causa de la particularitat dels retalls amples de les mànigues que donen l'efecte de les ales de ratpenat. Aquests vestits es van popularitzar fa uns anys, i aleshores estaven al seu punt àlgid. Els models italians de vestits "ratpenats" van reposar els seus armaris fashionistes de totes les edats.\nAquest vestit sempre té una tapa gratuïta, però de vegades destaquen productes originals d’eminents dissenyadors amb l’originalitat i la complexitat del model, de manera que la part superior s’ajusta perfectament. El fons del vestit és diferent:\nA l'estiu, els dissenyadors van oferir a les nenes models de vestits "ratpenats" de gasa. Aquesta opció és molt convenient en els dies calorosos d’estiu, mentre que es veu femenina i suau. La bellesa i l’estil s’uneixen al vestit mitjançant un cinturó, cinturó, plecs, corbates i altres elements decoratius.


‘Halyomorpha halys’, un nou insecte invasor que pot causar molèsties als veïns/es - Inici\nData i hora oficial 12.12.2019 | 16:00\n‘Halyomorpha halys’, un nou insecte invasor que pot causar molèsties als veïns/es\nDivendres, 3 de maig de 2019 a les 00:00\nDes del 2016 s’ha detectat a Catalunya la presència d’un nou insecte invasor, l’Halyomorpha halys, conegut com bernat marró marbrejat.\nEs tracta d’un insecte que pot afectar als conreus i accedeix a l’interior dels habitatges per refugiar-se de l’hivern, causant molèsties als veïns/es. Els individus d’aquesta espècie s’han detectat a diferents poblacions de les demarcacions de Barcelona, Girona i Tarragona. Cal tenir en compte que l’insecte busca refugi a partir de setembre (un lloc sec i protegit) a les construccions (edificis, magatzems, cases etc.). Si es veu amenaçat, desprèn una forta i desagradable olor, tot i que no pessiga a les persones ni als animals. En cas de propagació, la plaga pot afectar principalment arbres fruiters i ornamentals, cultius hortícoles i extensius.\nEl Halyomorpha halys és un insecte d’origen asiàtic (Xina, Japó, Corea) i actualment és una plaga invasora en diversos llocs del món, com els Estats Units a on ha colonitzat 44 estats i ha ocasionat grans pèrdues en el conreu de la pomera (entre d’altres). Itàlia ja fa uns anys que tenen aquest problema a l’igual que França i Suïssa. El primer individu que es va localitzar a la ciutat de Girona va ser l’any 2016. Aquest insecte sol afectar especialment arbres fruiters, cultius hortícoles, alguns conreus extensius com ara blat de moro i moltes altres plantes utilitzades en jardineria. A Europa està citat en 51 espècies de 32 famílies de plantes i pot viure en plantes utilitzades com a ornamentals i per fer ombra en les ciutats i parcs. A més, accedeix a l’interior de les llars on es refugia per passar l’hivern, ocasionant molèsties als veïns/es. Si es detecten dins de casa, no és recomanable aplicar insecticides per la poca eficàcia d’aquests tractaments. La millor opció per reduir la seva presència és aspirar-los i submergir-los en aigua.\nEl Servei de Sanitat Vegetal del Departament d’Agricultura Ramaderia, Pesca i Alimentació (DARP), conjuntament amb el Institut de Recerca i Tecnologia Agroalimentàries (IRTA), està fent un seguiment de les poblacions d’aquest insecte i està estudiant el seu comportament.\nSi algun ciutadà s’assabenta de la presència d’aquest insecte i per estar segurs que es tracta d’aquest bernat exòtic, cal que faci una foto del dors i/o una del ventre i les publiqui a l'espai web de Natusfera, que està obert per rebre les notificacions ciutadanes. Des del DARP i l’IRTA utilitzen aquestes comunicacions per conèixer de forma precisa la seva distribució i propagació al territori i conseqüentment poden actuar en la seva prevenció.\nTrobareu més informació i mesures preventives en aquest enllaç.\nDarrera actualització: 03.05.2019 | 12:11


Coto Matamoros parla sense embuts: «M'he enamorat perdudament d'aquesta noia»\nCoto Matamoros revela que segueix enamorat de Carlota Prado | GTRES\nCoto Matamoros confessa que segueix «profundament enamorat» de Carlota Prado, exconcursant de 'GH' que va patir un presumpte abús sexual en el reality\nper Miguel Cuartas 23/09/2021 21:32h\nCoto Matamoros ha tornat a parlar de l'exconcursant de 'Gran Hermano' Carlota Prado. En una entrevista concedida al 'youtuber' Jordi Wild, Coto parla sobre com va conèixer a la jove.\nCoto Matamoros recorda que «un dia em diu un amic de Madrid que hi ha a Twitter un vídeo molt fort d'una noia al confessionari de 'Gran Hermano'. Jo li vaig dir que em deixés en pau perquè jo estava ocupat en les meves coses, en la felicitat. Em diu un altre amic, Pepe Herrero, que havia guanyat el reality, que havia vist el vídeo i que jo també l'havia de veure», explica Coto.\nEl germà de Kiko Matamoros afirma que el va buscar i va veure a «una nena de 24 anys plorant, dient que traguessin el vídeo. La noia està amb un atac d'ansietat, no li obren la porta, la deixen dins. A mi això em produeix una impressió entre l'horror i el rebuig, perquè jo hauria matat al qui hi havia darrere».\nAixí es va enamorar Coto Matamoros de Carlota Prado\n«De sobte sento un afecte que no havia sentit en la meva vida per ningú. I no la conec de res i considero que ha de ser carallot per haver-se apuntat a 'Gran Hermano'», confessa Coto sobre Carlota.\nLlavors, Matamoros decideix intervenir. «Sento que estic en l'obligació d'intentar fer alguna cosa per ella. Carlota demana si us plau que es difonguin aquestes imatges del confessionari».\n«Jo truco a Pepe i li dic que el vídeo és una salvatjada, però jo no li dic res dels meus sentiments per la noia perquè no tenia molt de sentit. En certa manera m'enamoro una mica d'ella, encara que tots dos teníem parella», explica.\n«M'obro Instagram i començo a deixar anar per la boca de tot i ella ho veu, m'escriu i comencem a tenir un cert flirteig. Ella viu a Noruega amb el seu nòvio i jo tinc a la meva parella i, com és normal, els nostres respectius comencen a enfadar-se. Jo m'enamoro profundament d'ella, però no ho declaro mai», confessa Coto.\nDesprés d'un temps sense contactar, Coto Matamoros rep un missatge de Carlota i «jo passo, però no hi havia un dia que no pensés en ella. Per una sèrie de circumstàncies arribem a coincidir i comença una relació que per a mi és molt important perquè em canvia el concepte de tot».\n«Jo no sabia què era enamorar-se fins que conec a aquesta noia»\n«Conec a una persona hipersensible de la qual em va enamorar perdudament. Jo no sabia què era enamorar-se fins que conec a aquesta noia. M'havia rigut de l'amor romàntic, del romanticisme, em semblava una estupidesa, una exageració, una ximpleria, fins que acabo sent més tou que unes natilles».\nPer a Coto, el que li ha ocorregut és «una cosa de bojos. Em canvia moltes coses, fins i tot la visió que tinc de la dona. Aquesta admiració i respecte, en l'aspecte romàntic, no l'havia sentit mai».\nJordi li qüestiona per la durada d'aquesta història d'amor: «Ha durat menys que un caramel a la porta d'un col·legi. Jo segueixo profundament enamorat d'ella i no em fa vergonya ni reconèixer-ho, imagina't».\n«És una relació romàntica bestial, jo sento adoració per ella, però no hem pogut mantenir-la per caràcter. Ella té un caràcter molt fort, jo també i en certs moments xoquem, però va ser fantàstic, jo em donaria per satisfet. Realment vaig perdre el cap per una tia i aquests dies hem reprès la comunicació», revela Coto.\nCoto Matamoros revela com es troba actualment Carlota Prado\nMatamoros ha explicat com es troba Carlota Prado actualment. «Ella ho va passar fatal, però ara ho té superat, ha necessitat ajuda psiquiàtrica, psicològica. Ha estat rebent medicació brutal durant molt de temps, va tenir un intent de suïcidi».\nFinalment, Coto Matamoros explica que «aquesta nena va ser violada amb 13 anys per un professor del col·legi. Ha tingut una vida molt dura que li ha conformat una personalitat també molt dura. Ella té un caràcter molt fort, la qual cosa la salva de moltes coses».\n«Té un fons excessivament sensible i té un gust per la música increïble. Envio un petó a Carlota des d'aquí i un altre a la seva mare per suportar-la», conclou entre riures el polèmic televisiu.\nÚltima hora Última hora Cor Última hora Telecinco\nParlen els advocats de David Flores: tot sobre la denúncia contra la seva mare\nMaite Galdeano i la seva insuperable pèrdua: «Me n'hauria anat amb tu»


Lucia Vivar hauria mort una hora abans de ser atropellada, segons un especialista\nLa jutge del cas ha accedit a la petició familiar per a investigar la troballa d'un pot de cloroform prop del lloc on va desaparéixer la xiqueta\ndimecres, 22 de novembre 2017 - 20:00h | Actualitzat a 22/11/2017 20:07h\nEl cas de Lucía Vivar, la xiqueta de tres anys que el juliol passat apareixia morta sobre les vies del tren entre les localitats de Álora i Pissarra torna a donar un gir. La xicoteta podria haver mort una hora abans que fóra atropellada pel tren. De ser certa està nova hipòtesi, es revelarien més incògnites, que no respostes sobre el cas que ha commocionat a Màlaga.\nEn este sentit, el catedràtic de Medicina Legal, Luis Frontela, ha elaborat un nou estudi per la petició de la família per a analitzar esta possibilitat. Segons informa ‘El Español’, l'especialista establix l'hora de la mort de la xicoteta Lucía a les 5.53 hores del matí, que concordaria amb l'informe toxicològic de les restes on s'explicava que la xiqueta hauria mort entre les 5 i les 7 del matí.\nla Guàrdia Civil va informar que el causant de la mort va ser un tren de rodalies, però este no va passar pel lloc on estava la xiqueta fins a les 6.45 hores. Quasi una hora després del moment que fixa Frontela.\nL'informe sobre les restes biològiques de Lucía, fets per l'Institut de Toxicologia de Sevilla, van descartar la possibilitat d'una agressió sexual, ja que el cos no presentava restes d'estos ni residus de drogues o altres substàncies. Açò va reforçar la teoria que la tragèdia va ser un desgraciat accident i no un crim.\nUn jove va trobar un pot de cloroform a uns 700 metres de l'estació de Pissarra, on va desaparéixer la xiqueta. Esta troballa planteja noves incògnites sobre el cas de Lucía Vivar. Després que els investigadors descartaren la relació de l'objecte amb el cas, la família va formular una petició perquè s'investigara. El citat mitjà informa que la magistrada ha accedit a la seua sol·licitud i pot suposar un acostament a la veritat sobre el cas.\n"Un inodor gegant en València busca conscienciar sobre les deixalles que tirem al wc" "Detinguts dos homes furtar en una casa d'apostes 9.000 a Alacant"


Els pagesos veuen difícil tenir temps per dedicar-se a la neteja dels boscs\n25 setembre 2020 18:48\nDameto espera que la Conselleria «no contracti només els quatre amics»\nJ.Fàbregues | 28 octubre 2000\nUnió de Pagesos i la Federació Agrícola Ramadera Balear, FARB, varen mostrar ahir els seus dubtes sobre la proposta llançada dijous per part de la Conselleria de Medi Ambient de contractar pagesos perquè netegin els boscs i realitzin altres activitats encaminades a la prevenció d'incendis a canvi de veure augmentades les seves rendes.\nEl coordinador de la Unió de Pagesos (UPM), Joan Mas, tot i que qualificà de «lloable» la iniciativa de l'Administració, afirmà que amb el panorama actual del sector, que es troba en decliu i amb pocs treballadors del camp «fa díficl que es pugui trobar gent que es pugui dedicar a la neteja de boscs i que ho sàpiga fer bé. Fa 50 anys sí que la pagesia netejava les garrigues per fer l'engreixada del porc, la necessitat de dur llenya a casa o fer pastures. Avui en dia, però, les garrigues s'han abandonat perquè no resulten rendibles», informà. No obstant això, Mas assegurà que la proposta del Govern «és una bona iniciativa que pot servir com a complement per gent que tengui temps. Tal vegada els llocs per dur endavant la iniciativa serien les zones de la seca pura i dura, ja que els pagesos es podrien dedicar-se a la neteja de boscs en períodes inactius com puguin ser els mesos d'hivern».\nPel que fa al president de la FARB, Fernando Dameto, afirmà que «tota activitat que ajudi al manteniment dels salaris ens pareix perfecte». No obstant això, exigí a Medi Ambient que la proposta de contractar pagesos «sigui del tot transparent i no es facin contractes només als quatre amiguets de la Conselleria». En aquest sentit, reclamà que es detalli «quant es pagarà per hectàrea netejada, que espeficiquin quin tipus de feina s'ha de fer i a qui es donarà i què es donarà als propietaris de les finques».\nDameto criticà el fet que la FARB s'hagi assabentat d'aquesta notícia per la premsa i reclamà «que la pròxima vegada quan es vulgui fer això es convoquin les associacions agràries». Com se sap, la consellera de Medi Ambient, Margalida Rosselló, i el director general de Biodiversitat, Josep Manel Gómez, anunciaren ahir la possibilitat de pagar els pagesos, tot i que no s'especificà la quantia, perquè realitzassin tasques de neteja dels boscs per contribuir a la prevenció d'incendis. El Govern puntualitzà que «encara només és una idea que ha de ser consensuada i que si no fos viable se cercarien altres alternatives per a la neteja dels boscs».


“Sorprèn que es vulgui construir una identitat única” - El triangle\nHistoriador. Va presidir Amnistia Internacional a Espanya. Treballa a l’Ajuntament de Castelldefels en una àrea que inclou l’emigració i lluita contra les pseudociències. Ha publicat un llibre sobre les Brigades Internacionals. Forma part de Federalistes d’Esquerres.\nL’emigració és innata a la condició humana?\nHi ha una cosa més important que les fronteres, que és la necessitat de preservar la vida de les persones. Tots necessitem millorar les nostres condicions de vida. Des de sempre. Els animals han estat molt determinats pel clima i les possibilitats ecològiques del medi. No és imaginable un os polar al desert. Però els éssers humans sí que tenim la possibilitat d’adaptar-nos a l’entorn. En cas de necessitat, podem passar d’un clima a un altre sense problemes. Som nosaltres mateixos, els qui hi posem traves. Coartem la llibertat que la natura ens atorga per poder viure on vulguem.\nFet que té el seu rostre més ferotge en els neonacionalismes que ens envaeixen…\nL’antítesi a la lliure circulació de les persones és la manera d’entendre el nacionalisme, no com un orgull de la pròpia cultura, sinó la pulsió de posar fronteres, tant físiques com mentals, a qualsevol mena d’acostament als qui venen d’altres contextos. Això és una cosa que m’horroritza. Tot el que ens envolta, començant per la mateixa ciutat de Barcelona, és producte de la immigració. No només, com es diu, de gent procedent de la resta d’Espanya i de tot el món, sinó dels mateixos catalans. A Catalunya, com a la resta d’Espanya, les grans ciutats s’han nodrit de gent que ha vingut del territori, d’altres comarques. Persones que, com qualsevol emigrant, consideraven que les seves condicions de vida podien millorar marxant cap a la ciutat i se n’hi anaven.\nQuin sentit té, doncs, l’animadversió contra l’emigració, en un context en què no hi ha una especial disputa pels recursos sinó que, al contrari, resulta objectivament necessària per a les economies desenvolupades?\nNo té cap sentit en societats on es llença el menjar per tones, on es malbarata l’energia i que, com és el cas d’Espanya, tenen milers de persones que han marxat a treballar fora, que es qüestioni com s’està fent la immigració. Això és un disbarat. No hi ha cap raó capaç de justificar les polítiques contra l’emigració a Europa i als Estats Units. La densitat de la població a Europa, aparentment elevada, continua sent baixíssima en molts territoris. Aquells camps de Sòria dels quals parlava Machado són buits, com bona part d’Espanya.\nHistòricament, Catalunya no és un exemple molt acabat de migracions, de mestissatge?\nSorprèn moltíssim que, sent resultat d’una gran diversitat, a Catalunya s’intenti construir una identitat única. El meu cognom mateix, Borgoñoz, és un cognom català castellanitzat. Tota la meva família és murciana, però resulta que procedeix d’emigrants catalans que al segle xviii se’n van anar a Múrcia. I ara, entre cometes, hem tornat. La família d’una amiga, jueva resident a Barcelona, que va ser expulsada d’Espanya fa 500 anys, conserva el cognom Barchilón, que ve de Barcelona. Són així, els tombs que fa la vida.\nA l’última reencarnació del nacionalisme català (versió Torra) la identitat treu el cap amb força. D’on surt, això?\nAixò és comú als nacionalismes, des dels seus orígens a l’època romàntica. Consisteix en una mitificació del que és propi, al marge de qualsevol justificació objectiva. Una construcció que té més d’inventat que de real. Actualment hi ha una sorprenent polèmica a Catalunya en què es culpa l’auge dels castellers al fet que es deixi de ballar la sardana. Crec que es pot viure perfectament en un món on convisquin i es complementin totes dues coses i que, a més, incloguin molts altres gustos i maneres de divertir-se. Però, esclar, hi ha gent a qui li agrada manegar les essències per una qüestió de poder, de domini, de control. Que se senten completament insegurs quan, en una conversa, algú diu que la seva llengua materna és el wòlof.\nEn definitiva, l’emigració, en un món globalitzat com l’actual, no remet a una cosa tan senzilla com traslladar-se?\nAra ja no es parla tant d’emigració com de nova ciutadania. En realitat, la gent que ve de fora és cada vegada més vista com a ciutadans amb drets, sense cap altre problema. Es podria assimilar al que entenem per viatgers, però sense la restricció de drets que poden tenir. A Castelldefels hi ha un 20% de població procedent de l’estranger. Així, quan hi ha eleccions, per raons diverses, entre un 10% i un 15% de ciutadans adults no poden votar. Gent que viu allà des de fa anys, però que no pot votar. Un absurd.\nQuina alquímia més difícil s’estableix aleshores entre el xarneguisme, els nous emigrants internacionals i l’identitarisme nacionalista?\nEl xarnego era el pitjor perquè, en origen, era la barreja de català i espanyol. Té molta càrrega pejorativa, perquè ve a dir que el pare o la mare del xarnego era, per definició, un traïdor. Es veia com una ofensa que algú dels nostres es barregés amb algú d’ells. Aquest sentiment, afortunadament, ja no es viu entre molta gent de Barcelona i Catalunya. Però, en determinats cercles, els cognoms compten. N’hi ha prou de fer una ullada als càrrecs a la Generalitat de Catalunya per veure quins són els cognoms dominants. En aquest context he de dir que tinc amics independentistes que diuen que no són nacionalistes. Cosa que, més o menys, vindria a dir que es plantegen la sortida de Catalunya d’Espanya per raons d’interès, sobretot econòmic. Tenen, respecte a la immigració, posicions semblants a les meves, no són identitaris…, però no se senten espanyols. Però també hi ha nacionalisme excloent i això pot ser font de conflicte amb els qui no encaixen en el cànon.\nLa batalla contra els neonacionalismes, la xenofòbia, el racisme… s’entaula, en bona mesura, en el front cultural, en el terreny de la informació, de la cultura, de les idees… En conseqüència, més enllà de la política, no està plantejada la urgència d’una acció social més decidida en el terreny del coneixement?\nCalen normes progressistes perquè el camp de joc sigui més equitatiu entre els actors, però l’objectiu és tenir una societat més justa. La igualtat de les dones no es basa a disposar de lleis igualitàries, sinó que la societat sigui igualitària. Les lleis són el mitjà, no el fi. Amb els emigrants passa una cosa semblant. No n’hi ha prou que tinguin els mateixos drets, sinó que cal que la societat integri l’emigració al seu ADN, i que no importin els usos i costums, que per a nosaltres tampoc són els que tenien els nostres pares i els nostres avis. Afortunadament, la cultura de matar moros i cremar heretges s’ha perdut. I això és un canvi important en els usos i costums.\nCom, en fi, podem explicar la pervivència de l’esperit de campanar en el nostre món globalitzat?\nResulta sorprenent que hi hagi pares que porten els seus fills a fer judo, a veure pel·lícules de Marvel del Capità Amèrica i coses per l’estil que després es defineixen com a superidentitaris. No pot ser. Si vivim en un món global, cal acceptar-ho i actuar en conseqüència. El que cal tenir és esperit crític. Cal saber diferenciar el gra de la palla. Disposar de coneixements que ens permetin conviure de manera normal, ordenada. I l’esquerra no està responent com hauria de fer-ho a la qüestió de l’emigració. Per contra, no és estrany veure com l’auge de la ultradreta xenòfoba s’està produint precisament en llocs que havien sigut vedat de partits d’esquerres. Han canviat el seu vot a l’esquerra pel vot a l’extrema dreta. La gent d’esquerres, en general, es mostra partidària d’acollir l’arribada d’immigrants des d’una perspectiva generosa i no excloent, encara que de manera regulada. En aquest marc també apareixen qüestions complexes com el pes de determinades cultures en les formacions polítiques. No sé quin és, en aquest moment, el percentatge de persones estrangeres a Catalunya, però el que sí que és clar és que hi ha un gran col·lectiu humà que viu amb nosaltres i no té representació política. I no veig a l’esquerra voluntat de fer que el que al carrer és normal també ho sigui a les lleis i les institucions. I això passa també pel federalisme, perquè l’emigració és un fenomen complex que exigeix solucions complexes. I a això hi dona resposta el federalisme.\nPrevNomés un bàndol


Atreveix-te, el missatge del II TicketDay a Vic - Eduard Batlle Blog\nVa ser una pluja d’idees sobre emprenedoria amb tres perfils convidats perquè expliquessin el seu relat durant 15 minuts cadascun. I aquest va ser l’esperit del segon TicketDay al VIT de Vic: l’objectiu és el de ser un aparador de projectes, emprenedors i empreses; i un altaveu constructiu d’aquest món tecnològic tan canviant dins d’aquesta nova societat del coneixement que genera la Revolució Digital. Com a concepte, va sorgir la necessitat de, malgrat la crisi, tenir la convicció d’apostar per un projecte i voler mantenir l’esperit ADN emprenedor amb atreviment, constància, esforç i lluitar per fer viable un pla d’empresa. Sense por al fracàs. I si caus, aixeca’t, tingues ganes de millorar i tornar-ho a intentar.\nValentí Freixanet, de Biapum, va donar la seva visió del món de les aplicacions per a mòbils. Un jove amb ganes de posicionar una idea de negoci en un mercat de les telefonia, que cada vegada està més saturat, però que avança en aquesta direcció. Intenta fer rendible el seu projecte més enllà de les primeres idees convertides en aplicacions. Hi ha molta competència en el mercat de les app, però també clients que esperen donar més visibilitat a la seva empresa i posicionar els seus productes o expandir la informació. Per tant, cal ser un professional brillant i consolidar els clients.\nJosep Alberti, de Grera, va relatar el seu cas. Temps difícils per al seu repte de consolidar una xarxa social per a les empreses i emprenedors. Grera passa per un moment financer delicat però Alberti té la valentia de lluitar per sortir-se’n i no defallir. Aquest és el camí de qualsevol emprenedor. En època de turbulències el seu projecte és cada vegada més imitat, un avantatge i alhora inconvenient, però que evidencia la seva visió. Ara, mira el futur amb l’esperança de què Grera tingui viabilitat i no vol defallir en l’intent. No ho té gens fàcil, però tal com va avisar, no es rendirà.\nPer últim, Ariadna Mateu, d’Innovalley, té una visió que m’agrada. Hibrida bé els conceptes de l’emprenedoria de casa nostra amb la de Silicon Valley i la seva experiència li permet analitzar el canvi de paradigma i exposar els punts forts i febles de cada model. Aquest contrast és sempre enriquidor d’escoltar. I t’ajuda a visionar els dos mons i aprendre del que sempre tenim com a referència de la costa oest dels Estats Units. Les dosis sempre són les de sempre, però va bé recordar que amb el nostre ADN, combinat amb els valors de referència de Silicon Valley, probablement és la millor fórmula per despuntar en aquest cicle de canvi de paradigma.\nMúsica # Gimme Some More | Maceo Parker


Desembre fred i molt sec a gran part de Catalunya - Teleponent\nInici El Temps Desembre fred i molt sec a gran part de Catalunya\nEl mes de desembre del 2017 ha estat fred i molt sec a gran part de Catalunya, segons el balanç del Servei Meteorològic de Catalunya (SMC). Les úniques excepcions han estat punts de les Terres de l’Ebre i la ciutat de Barcelona –on l’últim mes de l’any s’ha pogut qualificar de càlid- i al vessant nord del Pirineu, on el desembre ha estat plujós o molt plujós. Destaquen els tres temporals de vent, neu i fred que s’han registrat al llarg del mes (de l’1 al 5 de desembre, 10 i 11 de desembre, i 27 i 29 de desembre), a banda de les nombroses glaçades –algunes de severes- que s’han produït a moltes poblacions del Pirineu, Prepirineu, comarques d’interior i del prelitoral. Sobresurten registres de mínimes com els -16,1ºC de la Tossa d’Alp (2.500 metres), els -11,4ºC de Prades (Baix Camp), els -11,3ºC de Vielha o els -6,1ºC de Falset (Priorat). El vent també ha estat força protagonista el passat desembre amb ratxes com els 168,1 km/h a Portbou (Alt Empordà) o els 91,8 km/h de Cunit (Baix Penedès).\nCoincidint amb l’inici de l’hivern climàtic -que comprèn els mesos de desembre, gener i febrer- Catalunya va patir el primer episodi de fred intens entre els dies 1 i 5 de desembre, amb vent i algunes nevades a cotes baixes. El causant d’aquesta situació va ser el pas d’una profunda depressió, amb una temperatura excepcionalment baixa a nivells mitjans de la troposfera: el radiosondatge de Barcelona del dia 2 a les 0 hores UTC va mesurar -37,1 °C al nivell de referència de 500 hPa, que en aquell moment corresponia a 5.360 m d’altura. Es tracta d’un valor molt excepcional, ja que la temperatura mitjana en aquest nivell a principis de desembre és d’uns -21 °C. A nivells més baixos el vent del nord també va comportar un descens important de la temperatura, però amb registres menys extraordinaris.\ntemporal de vent i neu\nArticle anteriorEls comerciants de Democràcia i Remolins porten al patge reial\nArticle següentUn incendi forestal a la Segarra ha cremat 1,2 hectàrees


Els veïns de Lloret de Mar aposten per càmeres a les urbanitzacions - Diari de Girona\nEls veïns de Lloret de Mar aposten per càmeres a les urbanitzacions\nddg 02.05.2018 | 09:11\nLa sala polivalent de la biblioteca on es va celebrar l´assemblea participativa es va emplenar per seguir l´acte. lluÏsa baltrons\nLa instal·lació de càmeres de vigilància a les urbanitzacions de Lloret de Mar va ser la proposta més ben valorada pels veïns que van participar en l'assemblea organitzada per l'Ajuntament per determinar quines deu propostes passaran a la votació final dels pressupostos participatius d'aquest any, la qual tindrà lloc de l'1 al 15 de juny.\nEl regidor de Participació Ciutadana, Josep Lluís Llirinós, va valorar positivament l'assistència a la trobada i va destacar, en declaracions a Nova Ràdio Lloret, que les propostes finalistes són «globals pel bé del municipi».\nEn l'assemblea, l'Ajuntament va presentar un total de 25 propostes que s'havien de debatre i, finalment, prioritzar per passar a la fase final. En el marc d'aquesta trobada, doncs, la instal·lació a les urbanitzacions de Lloret d'aquestes càmeres de videovigilància connectades a la comissaria de la Policia Local va ser la proposta amb un major suport. Segons recull l'emissora, la va seguir la construcció d'una rotonda a l'encreuament de la carretera de Tossa amb Canyelles, projecte que ha de millorar-ne la seguretat.\nLes altres propostes que van passar a la votació del juny que determinarà quines s'executen són, segons informava Nova Ràdio Lloret: crear un parc d'educació ambiental al Turó d'en Buc; construir una nau per a les entitats; millorar la mobilitat en carrers, voreres i l'accessibililitat al Nucli Antic; millorar les instal·lacions esportives; renovar el paviment del passeig de la platja de Fenals; condicionar el passeig Marítim i Sa Caleta; crear una escola municipal de música i dansa; i remodelar la pista esportiva de sorra del Pere Torrent.\nEntre d'altres propostes que han quedat fora hi havia un pipican a Can Saragossa o renovar les fonts de la vila.


En el Dia Internacional de les Dones i les nenes en la Ciència, participem a la iniciativa “100tífiques” - Com despertar la vocació científica entre les nenes - Web oficial - La gestió responsable\nEn el Dia Internacional de les Dones i les nenes en la Ciència, participem a la iniciativa “100tífiques” - Com despertar la vocació científica entre les nenes\nEn el Dia Internacional de les Dones i les nenes en la Ciència, participem a la iniciativa “100tífiques”\nAvui se celebra el Dia Internacional de les Dones i les Nenes en la Ciència, una data que va ser triada per Nacions Unides per aconseguir l’accés i la participació plena i equitativa de les dones i les nenes a la ciència. Tot i els esforços dels organismes internacionals, només el 37% de les dones opta per fer carreres vinculades a la ciència, la tecnologia, l’enginyeria i les matemàtiques, segons la UNESCO.\nA més, els estereotips de gènere sobre la capacitat intel·lectual apareixen al voltant dels 6 anys i influeixen en els interessos de les nenes, segons ha afirmat en diverses ocasions la prestigiosa revista Science. Tal com sosté el secretari general de Nacions Unides, António Guterres, “per a estar a l’altura dels desafiaments del segle XXI, necessitem aprofitar tot el nostre potencial. Aquest esforç exigeix desmuntar els estereotips de gènere”.\nÉs en aquest context que neix la iniciativa “100tífiques”, esdeveniment que celebra la seva segona edició, amb l’objectiu de fomentar les vocacions cientificotècniques entre les nenes, especialment. Organitzat per la Fundació Catalana per a la Recerca i la Innovació (FCRI) i el Barcelona Institute of Science and Technology (BIST), en col·laboració amb el Departament d’Educació de la Generalitat de Catalunya, la iniciativa oferirà 166 xerrades divulgatives simultànies en escoles catalanes, per part de més de 180 investigadores del món de l’empresa i centres de recerca i universitats (“100tífiques”), tot mobilitzant 15.000 alumnes de 6è de Primària i 1r d’ESO.\nA Aigües de Barcelona fem nostre aquest repte i hi participem amb cinc de les nostres científiques: Anna Pinar, biòloga experta en microbiologia; Raquel Céspedes, química experta en química del medi ambient; Maria Rosa Boleda, química experta en medi ambient i pol·lució; Núria Roigé, enginyera de camins doctoranda en models d’inversió, i Belén Galofré, llicenciada en farmàcia i experta en microbiologia.\nTotes elles volen trencar amb els estereotips de gènere que mantenen les dones allunyades d’aquestes carreres. Des d’Aigües de Barcelona, creiem que només amb formació i referents femenins podem contribuir a assolir la igualtat efectiva.\nNeix a Badalona el nou model d’Oficines d’Atenció al Client d’Aigües de Barcelona


Testos a Cantàbria, et porta a l’edat mitjana | TurMundial\nFebrer 8, 2019\t0\tPer Christian Gutierrez i Priscila Gutierrez\nAmics és una d’aquestes ciutats d’Espanya que et fa retrocedir en el temps, a l’edat mitjana, a l’època dels romans i els seus meravellosos edificis, la ciutat que es considera un poble (petit poble, poble o ciutat) és a Cantàbria, una comunitat autònoma (si es compara és com un estat al Brasil).\nLa ciutat no en té més que 1.500 habitants, i estava entre els 30 pobles més bells d 'Espanya a Barcelona 2018, en una votació popular d’un diari espanyol.\nPots és tan petit que només en té 7 quilòmetres de llargada, es troba entre valls i muntanyes a la regió de Liébana, es troba dins del Parc Nacional del Pic d’Europa, hi ha la muntanya més alta d’Espanya.\nQuè fer a Potes i quins són els seus atractius turístics?\nL'església gòtica de São Vicente de Potes, és un dels atractius,però la ciutat és tan bonica que només passejar pels seus carrers medievals val la pena el viatge., la ciutat està declarada lloc històric artístic.\nUn altre aspecte destacat és el pont de pedra d’arc romà, tant que la ciutat es coneix com el poble del pont.\nUn bon moment per anar a Potes és durant les festes tradicionals que hi ha: la Festa do Orujo, una festa turística regional i la celebració de l’exaltació de la creu.\nperò sens dubte, un dels aspectes més importants de Potes i de tota la regió és la gastronomia. El poble té un bon nombre de restaurants de tots els estils i categories on podeu tastar una gran varietat de plats.. O “Estofat libanès” és una de les vostres estrelles culinàries, basat en el cigró típic de la regió (petit i tou), carn seca, col i farcit. A Pri li encanten els plats de cigrons.\nEtiquetes30 els pobles més bonics d’Espanya Cantàbria ciutat medieval Europa Què fer a Espanya? Amics\nCombarro, un poble preciós a Galícia, a Espanya


Apropar-se a Déu en valencià - Levante-EMV\nApropar-se a Déu en valencià\nEl "Centre Pare Tosca" celebra per cinqué any consecutiu la missa al Puig en la llengua autòctona\nAlbert A. B. valència\nAssistents a la missa d'ahir al monestir de Santa Maria del Puig. Marga Ferrer\nAls actes reivindicatius de cada darrer diumenge d'octubre al Puig d'ahir tampoc hi va faltar la religió. D'açò s'encarreguaren sacerdots com August Monzón, membre del "Centre Pare Tosca. Amics de l'Oratori", que des del 2006 prepara per al darrer diumenge d'octubre al monestir de Sata Maria del Puig, una missa "per la pàtria, la pau i la justícia" en valencià. Amb aquesta iniciativa, el centre diu recuperar "el primigeni sentit dels aplecs", lligats a la peregrinació a un monestir considerat com un "bressol de la pàtria".\nEl monestir de Santa Maria del Puig té un origen mític que lliga perfectament amb allò diví. S'edificà per ordre de Jaume I arran de la conquesta de València en el promontori on, tal com relata el "Llibre dels fets", es disputà la batalla decisiva per a la victòria catalano-aragonesa. Ja al segle XX i després de passar per una etapa de decadència després de les desamortitzacions del segle anterior, el monestir és centre de peregrinacions que combinaven els actes de caràcter religiós amb reivindicacionsvalencianistes entorn al 9 d'octubre.\nDesprés del franquisme, és a partir dels anys 60 quan, amb els "Aplecs de la Joventut del País Valencià", s'impulsa de nou el caràcter de reivindicació nacional dels aplecs, que continuen celebrant-se cada darrer diumenge d'octubre al Puig. Els sacerdots del Centre Pare Tosca, amb les seues iniciatives, hereten aquest caràcter religiós i nacionalista que defineix al monestir del Puig. I no només per un dia, ja que ja presentaren a l'arquebisbe de València, Carles Osoro, una petició per tal que es traduïsquen tots els textos litúrgics al valencià.


Diumenge l'Escala celebra la 2a Cursa de la Dona - Canal 10 Empordà\nDiumenge l'Escala celebra la 2a Cursa de la Dona\nDiumenge l'Escala celebra la 2a Cursa de la Dona i, després de l'èxit inesperat de l'any passat, enguany els organitzadors s'han marcat l'objectiu de superar les mil inscripcions del 2017. Es tracta d'una de les proves més multitudinàries que es fan a l'Escala.\nAquest diumenge 14 de gener l'Escala celebra la segona edició de la Cursa de la dona. Una prova que va néixer a moda de prova pilot, per seguir la tendència d'altres municipis, i que es va revelar com la cursa més multitudinària que es fa a l'Escala. S'organitza des del Club d'Atletisme Flama 91 amb la col·laboració i el suport de diferents sectors de la vila. Després de la sorpresa de l'any passat, Francesc Subirà, president del club, espera que aquest diumenge se superin les mil inscripcions del 2017.\nLa Cursa de la dona és de 5 quilòmetres, que es poden fer caminant o corrent, i enguany la novetat és que el recorregut passa pel jaciment d'Empúries. En aquesta edició, el museu d'Empúries també ha col·laborat facilitant la imatge que apareix a la samarreta, que és un Dracma.\nLa sortida i arribada de la cursa és des de la platja. Tot i que les participants marxaran a les 10 del matí, des de les 8 que hi ha actes programats a la riba, per animar la competició. I a l'arribada, encara hi haurà més sorpreses.\nL'any passat, el lema de la cursa era contra el càncer i aquest 2018 és per lluitar contra la violència de gènere.\nTrasllat de l'arxiu històric a l'Alfolí


Agustí Vilella i Guasch: Generació afortunada - Revista Cambrils\nMirem-nos-ho positivament, en tindrem una més per a explicar\nPublicat el Dilluns, 30 de març de 2020 12:03h\nLa gent de la postguerra (sóc del 48), ens podem considerar una generació afortunada. Vam créixer durant els 50's, amb unes mancances i unes penúries que la gent d'avui en dia, quan els les expliquem, gairebé no s'ho creuen.\nVam passar l'adolescència, la joventut i la primera maduresa entre els feliços 60's i els 90's. Van proliferar les ràdios (quan vam néixer no en tenia gairebé ningú), vam veure aparèixer la TV, es va estendre el telèfon -un veritable luxe-, vam admirar els fantàstics cotxes d'aquells anys que portaven els "veranejants" que venien a fer el mec però, i sobretot, els turistes que va ser un espècimen que també vam veure néixer.\nL'home va arribar a la Lluna, vam començar a treballar i a les oficines més modernes teníem "multicopistes"; al poc temps van aparèixer les fotocopiadores, els ordinadors que ens deixaven amb la boca oberta! (algú recorda els caríssims "monstres" dels 70's?), internet i altres meravelles com aquests petits aparells que tots portem amb tota naturalitat a la mà i que cadascun té més tecnologia incorporada que mig món dels 70's!.\nHem vist aparèixer el fax i l'hem vist desaparèixer, com el cine i la fotografia analògics; va arribar el vídeo... i va desaparèixer, com els cassets, els CD's i els DVD's, i qui sap si veurem desaparèixer els cotxes!.\nCom a contrapunt ens va tocar una duríssima crisi econòmica a principis d'aquest segle i ara ens toca viure aquesta "plaga bíblica" del maleït virus. Mirem-nos-ho positivament, en tindrem una més per a explicar, cuidem-nos!!!.


Blog EP – Pàgina 237 – Escola Daina-Isard\nPublicat a desembre 20, 2010\nINVESTIGUEM ELS BOLETS\nAquests dies hem anat al laboratori per estudiar els bolets. En sabem un munt: camagrocs, xampinyons, cues de rata, amanita fal.loides, rovellons, apagallums, etc.\nAmb la lent binocular hem vist com són les làmines dels bolets i si ens hi fixàvem bé, fins i tot vèiem les espores. Ara ja sabem que els bolets no són plantes, sinó que són fongs perquè s’alimenten de les restes mortes del bosc. Ah, i mireu quin cuc vem trobar sota el barret d’un bolet!\nPublicat a desembre 12, 2010\nJUNEDA: GRUP 3\nUna mostra més de com transformem els aliments durant l’estada a la granja escola Les Obagues.\nAquest cop és el torn del grup 3. Fer una hamburguesa mai ha estat tan divertit! I què bones que estaven…\n[zdvideo width=”550″ height=”450″]http://daina-isard.cat/blogep/wp-content/uploads/2010/12/grup3.flv[/zdvideo]\nPàgina prèvia Pàgina 1 … Pàgina 236 Pàgina 237 Pàgina 238 Pàgina 239 Pàgina següent


"Cardo": El més nou de Los Javis - Regió7\n"Cardo": El més nou de Los Javis\n28·11·21 | 06:25\nEl repartiment de la sèrie «Cardo» en una de les fotos promocionals de l’inici del rodatge Atresmedia\nEs podria dir que és el duet de creatius més destacat d’Espanya. Després d’èxits com La llamada, Paquita Salas i Veneno, Los Javis tornen a la càrrega amb Cardo, la nova sèrie d’Atresmedia. La producció, que compta amb algunes cares conegudes, s’ha estrenat en la plataforma de pagament del grup multimèdia aquest novembre.\nCardo és un retrat de la generació nascuda en els 90, els qui ara estan a cavall entre un futur incert, un passat plàcid i un present convuls. La ficció explica durant sis episodis els excessos dels joves que es van criar amb Dragon Ball, la Game Boy i amb set canals de televisió, en els quals es podrien veure coses molt inquietants, com a Crónicas Marcianas o el programa infantil de Leticia Sabater.\nCardo narra la història de María, una noia madrilenya a la vora dels 30 anys sense molt a oferir al món, té problemes amb les drogues, no té diners, manté una relació tòxica amb el sexe i odia el seu cos alhora que l’utilitza per a aconseguir reptes efímers. Davant tal sensació de buit, intenta prendre el rumb de la seva vida i es proposa ajudar a Puri, una dona del seu barri, la floristeria de la qual està a punt de tancar. Després d’una humiliant trobada amb la seva última parella, un accident canviarà la seva vida i l’obligarà a afrontar algunes veritats doloroses.\nLa sèrie està protagonitzada per Ana Rujas, una actriu allunyada dels grans projectes audiovisuals des de fa algun temps. Los Javis la «van rescatar» en la segona temporada de Paquita Salas i des de llavors, ha fet petits papers en Dorien, La que se avecina o la sèrie Derecho a soñar de la 1. Va saltar a la fama amb la producció televisiva HKM i 90-60-90, diari secreto de una adolescente d’Antena 3, on interpretava a una model amb problemes.\n«Cardo» és un retrat de la generació nascuda en els 90 Atresmedia Player


8 consells per instal·lar un SSD\nL'espai d'emmagatzematge SSD és més ràpid, més econòmic i més silenciós que un disc dur convencional i, en la majoria dels casos, és fàcil instal·lar un SSD. Heu de saber què heu de buscar a l'hora de comprar.\nConsell 01: Per què SSD\nUna unitat d'estat sòlid és un tipus d'espai d'emmagatzematge que ofereix alguns avantatges importants respecte a un disc dur tradicional. En primer lloc, un SSD és molt més ràpid que un disc dur normal (HDD o unitat de disc dur). Quan un disc dur normal té un capçal mòbil per llegir i escriure dades, un SSD no conté peces mòbils. Llegiu també: Canvi a un SSD\nUn SSD també és molt més lleuger i petit que un disc dur normal i aquesta també és la raó per la qual els ordinadors portàtils més nous gairebé sempre tenen un SSD integrat.\nGairebé tots els SSD actuals utilitzen l'anomenada memòria flaix NAND. La memòria flaix fa temps que existeix, des de 1984 s'utilitza, per exemple, en unitats USB, telèfons intel·ligents i càmeres digitals. Un avantatge addicional de la manca de peces mòbils és que un SSD també és molt silenciós i consumeix menys energia. El major desavantatge d'un SSD sempre ha estat el preu, però, afortunadament, els preus per gigabyte han baixat molt en els últims anys i realment no tens cap motiu per no optar per un SSD.\nConsell 02: 2,5 o 3,5 polzades\nNo tots els SSD són adequats per a tots els ordinadors. Amb els discs durs tradicionals, podeu triar entre dues mides: 2,5 polzades per a portàtils i 3,5 polzades per a ordinadors d'escriptori. Els SSD estan disponibles gairebé exclusivament en format de 2,5 polzades. Per poder col·locar un SSD en una ranura de 3,5 polzades, necessiteu un adaptador. Sovint costen menys d'un deu i alguns fins i tot poden allotjar dues unitats de 2,5 polzades.\nConsell 03: SATA\nEls SSD moderns tenen una connexió SATA3.0, la qual cosa significa que el rendiment és d'un màxim de 6 Gbit per segon. El rendiment real és lleugerament inferior, és a dir, 4,8 Gbit/s. Això correspon a 600 MB per segon. Per tant, els termes 6 Gbit/s i 600 MB/s (megabyte) s'utilitzen indistintament i tots dos signifiquen que la unitat té una connexió SATA 3.0, més que suficient per a un ús normal. Si compres un SSD usat, és possible que només tingui una connexió SATA 2.0 o fins i tot SATA 1.0.\nAquesta és una gran diferència: SATA 2.0 té una velocitat de 300 MB/s, SATA 1.0 una velocitat de 150 MB/s. La velocitat màxima de lectura i escriptura pot variar segons el fabricant, la majoria és d'uns 550 MB/s de velocitat de lectura i 530 MB/s de velocitat d'escriptura. Comproveu també si la vostra placa base té una connexió SATA 3.0. Un ordinador antic amb una connexió SATA 1.0 o 2.0 no es beneficia d'un SSD amb SATA 3.0.\nEls usuaris de Mac sempre haurien de prestar molta atenció a l'hora de comprar components, i l'SSD no és diferent. Si teniu un model en ment, comproveu si és compatible amb el vostre Mac. Això es pot fer cercant al lloc web d'iFixit. Per conèixer el model del vostre Mac, feu clic al logotip d'Apple i seleccioneu Sobre aquest Mac. fer clic a Més informació i sota el nom hi ha el nom del model del vostre Mac. Cal parar atenció sobretot amb un adaptador, perquè molts adaptadors no caben en un Mac Pro o iMac. Si teniu un MacBook Air, pot ser difícil substituir un SSD. Els models més nous utilitzen un SSD amb connexió PCIe i sovint no accepten SSD que no siguin d'Apple.\nConsell 04: mSATA, M.2 i PCIe\nLa gran majoria dels SSD tenen connexions SATA 3.0, però alguns netbooks i ordinadors portàtils petits no tenen SSD estàndard a bord. Amb aquests dispositius, pot ser més difícil canviar la unitat. Tanmateix, també existeixen extensions SSD per a això, aquests SSD no tenen carcassa i semblen plaques de circuits impresos normals. Aquest SSD es caracteritza com a mSATA o mini-SATA. Aquí de nou heu de fer front a les velocitats de rendiment, igual que amb els SSD normals. El successor de mSATA ja s'ha presentat, es diu M.2 i és una mica més petit que mSATA.\nFinalment, hi ha variants PCIe al mercat. Connecteu aquests SSD a una ranura PCIe gratuïta del vostre ordinador d'escriptori i són adequats per a aplicacions pesades a causa de la velocitat de rendiment ràpida. Un SSD PCIe és més car que un SSD normal.


Pantaleó publica el seu esperat disc “Afluents” • Ràdio Capital de l'Empordà\nPantaleó, nom artístic de Gerard de Pablo, publica el tercer àlbum d’estudi després d’un procés intens de creació de dos anys de reflexions i una recerca sonora que s’allunya dràsticament del pop lluminós i vitalista que ens tenia acostumats.\nUna separació de parella i una situació personal complexa van generar a l’artista la necessitat de posar música i paraules en un moment d’inflexió vital acompanyat d’una profunda preocupació pel col·lapse climàtic.\nBuscant el seu amor propi i l’equilibri amb el seu entorn inicia un diàleg constant entre el seu jo més personal i la naturalesa que l’envolta, amb les seves contradiccions i els seus punts en comú.\nEl tercer disc de Pantaleó ha estat autoproduït per Gerard de Pablo, amb el suport de Jordi Masana. Enregistrat a Temps Record i a Bucbonera Studios, mesclat per Panxi Badii i masteritzat per Víctor Garcia a Ultramarinos Records. El projecte compta, a més a més, amb les col·laboracions de les veus d’Anaïs Vila, Henrio (Enric Verdaguer), Anna Gual i Mazoni.\n“Afluents” s’editarà també en vinil i estarà disponible a totes les plataformes digitals i en CD a les botigues aquest divendres 10 de setembre.\nL’entrada Pantaleó publica el seu esperat disc “Afluents” ha aparegut primer a Primera Fila.\nArticle anteriorSamantha mostra el seu costat més empoderat a ‘La Partida’\nArticle següentJames Blunt torna amb un disc de grans èxits “The stars beneath my feet”


13 Coins Bang Yai Hotel Nonthaburi Tailàndia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 77 allotjaments a Nonthaburi.\n56/2 Moo 6 Sowtonghin Road, Centre de Nonthaburi, Nonthaburi, Tailàndia - Veure al mapa\nTé alguna pregunta per a 13 Coins Bang Yai Hotel?\n"No WiFi in rooms. Food good. Staff don't speak/understand En..."\nPuntuació 5,4 (32 comentaris)\nBarri Centre de Nonthaburi Bangyai Centre de Nonthaburi Centre de Nonthaburi Bang Bua Thong Bangyai\nMés informació sobre 13 Coins Bang Yai Hotel\nIdeal tant per a la diversió com per al relax, 13 Coins Bang Yai Hotel es troba a la zona de Centre de Nonthaburi de la ciutat de Nonthaburi. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Aquest modern hotel està situat a prop de atraccions populars de la ciutat com ara Central Plaza Westgate, Koh Kret, Wat Chalerm Prakiat Hospital.\n13 Coins Bang Yai Hotel també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Nonthaburi. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha aparcament de cotxes, cafeteria.\n13 Coins Bang Yai Hotel té 50 habitacions, totes amoblades amb gust per tal d'oferir comforts com aire condicionat, escriptori, mini bar, telèfon, aparell de televisió. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, 13 Coins Bang Yai Hotel és una selecció idònia per a la vostra estada a Nonthaburi.\nTots els tipus de viatgers (32)Viatger de Negocis (5)Parelles (9)Viatgers en solitari (12)Famílies amb infants petits (2)Famílies amb infants grans (2)Grups (2)


‘Lo riu, espill d’identitat republicana’, per Joan Alginet Aliau – Marfanta\n'Ara, el que reivindiquem és tan just i necessari com ho va ser fa vint anys. Tal com vam demostrar aquell 1 d’Octubre, la nostra força és invencible. I ho és, perquè estimem i defensem el que és nostre; només el que és nostre'\nUna imatge del riu Ebre. // JOAN ALGINET.\nAra fa vint anys, va nàixer La Plataforma en Defensa de l’Ebre, el moviment social que va acabar aplegant un gran nombre de persones d’arreu de Catalunya, però que, en els seu naixement, érem i som originaris de les Terres de l’Ebre i, en el nostre cas, concretament de Deltebre, que representa l’essència de l’esperit lluitador i, de vegades, controvertit, de la gent de les nostres comarques.\nA les manifestacions, hi confluïen persones de totes edats: jóvens, grans, xiquets, xiquetes, famílies senceres, veïnats; amants de la protecció del medi; de l’ecologia, pagesos i pageses, d’aquí i de fora; del nord, de l’est, de l’oest i, essencialment, del nostre estimat sud.\nRecordo un munt de persones que cridaven fort defensant el nostre riu; l’eix vertebrador del Delta, base de la nostra economia, raó de l’autèntica supervivència dels nostres avantpassats i font d’ il·lusió, de promeses de futur per a les noves generacions que, de mica en mica, s’hi van instal·lant i així, establixen les seues arrels a la terra que els ha vist nàixer.\nSabem que la nostra gent és treballadora, lluitadora i valenta, amb un sentit d’identitat inamovible que creix i s’eleva al màxim exponent quan la situació s’ho val. A hores d’ara i amb perspectiva de passat i de present ningú no en té cap dubte.\nI mentre faig memòria d’aquests fets, remuntant-me a l’antitransvasament de l’aigua de l’Ebre, associo, inevitablement, aquest fenomen amb el moviment posterior i actual de l’anhelada república catalana. En aquell moment, l’aigua que defensaven era nostra, com el Delta; tan nostres com ho son ara. Com si es tractés d’una part del nostre cos físic; de la nostra essència; de l’ànima nostra. Ara, el que reivindiquem és tan just i necessari com ho va ser fa vint anys. Tal com vam demostrar aquell 1 d’Octubre, la nostra força és invencible. I ho és, perquè estimem i defensem el que és nostre; només el que és nostre.\nTornarem a sortir; tornarem a votar i tornarem a guanyar; “Tornarem a vèncer”, com diuen l’Oriol Junqueras i la Marta Rovira, des de la presó i l’exili respectivament, en seu llibre, presentat arreu de les Terres de l’Ebre i, concretament, el passat dilluns, 14 de setembre, al nostre poble, en què ens fan una anàlisi detallada i, amb un llenguatge pla i directe, dels encerts, que tots coneixem, però també dels errors, perquè els hem de viure i veure com una oportunitat per assolir, ara sí, els nostres objectius.\nEns diuen que caldrà ser més, bastant més d’un 50% dels vots independentistes a les urnes per fer realitat els nostres desitjos. I, no sé que en penseu vatros, però jo soc del parer que amb les demostracions de lluita i integritat en la defensa de l’aigua del nostre riu; la preservació i conservació del nostre Delta; la coherència i l’autenticitat que vam mostrar al món l’ 1 d’octubre, ara,ho tornarem a fer i serem, com el riu, reflex del nostre ferm, innegociable i digne sentit d’identitat.\nTags: ColumnaERCERC-Més DeltebreJoan AlginetMedi AmbientOpinióPDEPolíticaSocietat\nRecorren la tramitació d’un nou parc eòlic que afecta espais de la Batalla de l’Ebre\nEsquerra vol fomentar l'autoconsum de l'energia fotovoltaica als municipis ebrencs\n'Tothom tenia ganes de tornar a l'escola, però volem tornar-hi sense perdre la salut'


Etiquetat com: Sálvame « RAC105\nEtiquetat com: Sálvame\nL’estrena de la pel·lícula ‘La Trinca’ bat rècords d’audiència\nLa pel·lícula La trinca triomfa la nit d’ahir amb 700.000 espectadors i un 23% de quota de pantalla.\nA El gato al agua, d’Intereconomía, critiquen a Pau Gasol sense cap mena de miraments.\nEva Hache s’estrena a La Sexta i entrevista Zapatero\nEstrena d’ahir diumenge de Con H de Eva que fa un 6,3% de quota de pantalla i entrevista al president José Luis Rodríguez Zapatero per conèixe’l de ben aprop i deslligat del seu perfil polític. A Callejeros visiten un home que amb la crisi es guanya la vida fent de tarotista tot i no tenir gaire visió de futur. Continuar llegint »\nMés de 2 milions d’espectadors segueixen el primer clàssic\nEl primer clàssic entre el Barça i el Real Madrid no decep les expectatives. Dissabte passat, 2.291.000 persones van veure el partit, tot i que els catalans prefereixen TV3 (48,4% de quota de pantalla) per davant La Sexta (23,8%).\nMig país enganxat a la Champions\nEl Barça-Xakhtar guanya la nit d’ahir amb un 53% de quota de pantalla, més de la meitat de l’audiència enganxada als quarts de final de Champions! El Consell Audiovisual de Catalunya, CAC, ha posat una queixa al Ministeri d'Indústria i comerç perquè Sálvame deixi d'emetre's en horari infantil. De moment, ells es continuen cridant i insultant. Avui l’espectacle està servit entre Belén Esteban i Mercedes Milà. Continuar llegint »\nMariñas ja no sap com beneficiar-se al Cantizano\nLa sèrie El barco d’Antena 3 guanya la nit d’ahir amb un 17% de share. Arriba la primavera i el Mariñas, col·laborador de DEC, aprofita un cop més per llançar-li els trastos al Cantizano. A Cuatro, Ricas en Miami reflexa com són les “pijes” i de què xerren quan surten de compres. Ara que el Salvados de Jordi Évole competeix amb Sálvame cada setmana, el presentador aprofita per llançar un dard enverinat a Jorge Javier Vázquez. Continuar llegint »\nTamara 'No cambie' passa pel polígraf de 'Sálvame'\nA Sálvame encara estan amb el polígraf, i l’última en passar-hi va ser la famosa Tamara del “No cambie”. No us perdeu el nou cuiner extremeny que en Rocco ens descobreix i el tarotista Sandro que no s’entera de res Continuar llegint »