5 coses que tot creatiu necessita saber sobre el disseny imprès | Drauta\nCom assegurar-se que els teus dissenys s'imprimeixin a la perfecció si has invertit una quantitat enorme d'esforç, temps i recursos a aconseguir un disseny perfecte.\nCom preparar el meu disseny per imprimir-ho?\nSi la teva carrera fins avui ha estat centrada en el disseny digital, és possible que no estiguis segur de què fer en enviar un disseny a imprimir. Així que en aquest post reunim cinc coses fonamentals que necessitaràs saber.\nLa diferència entre RGB i CMYK\nEl sistema que el programari dels ordinadors utilitza per generar color en la pantalla no és el mateix sistema que utilitzen les impressores. L'ordinador utilitza el sistema de color RGB, que es composa de vermell, verd i blau. Però les impressores funcionen amb el conjunt de colors cyan, magenta, groc i negre, comunament denominat CMYK.\nEl sistema RGB té una major gamma de colors que la majoria de les impressores poden reproduir. Si els seus dissenys estan adaptats només per a digital, necessitareu que el vostre programari s'ajusti a RGB. Si és per imprimir, ha d'usar CMYK.\nNo obstant això, fins i tot treballant en CMYK, el que veus a la pantalla no sempre serà exactament el que es veurà en el producte imprès. És per això que la prova d'impressió és tan important.\nLa importància de la resolució\nQuan treballes en web, la resolució no és un problema. Però quan es tracta d'impressió, necessitaràs alguns arxius de molt alta resolució.\nPer a la impressió, la mida més important és DPI: punts per polzada. Com el seu nom indica, això determina el nombre de punts que la teva impressora crearà en una polzada quadrada de la teva pàgina impresa.\nEl millor és establir el teu programari en el màxim DPI de 300. No hi ha cap benefici per posar més, i només farà que el teu arxiu sigui més pesat.\nCom escala el disseny\nQuan veus el teu disseny a la pantalla, pot semblar perfecte. Però si serà imprès a una grandària molt més gran (com un cartell) o un dramàticament més petit (com una targeta de visita), cal considerar com escalaran els diferents elements del seu disseny.\nUn dels aspectes més importants d'això és la tipografia. Per assegurar-se que el text d'una targeta de visita sigui llegible, és millor evitar les fonts clares i fines. A més, no establir la grandària molt petita, ja que la gent no podrà llegir-ho quan s'imprimeixi.\nUn altre problema amb l'escala dels seus dissenys es produeix quan les imatges s'imprimeixen en grandàries grans. És necessari subministrar-les a una resolució suficientment alta per evitar que es vegin borroses. Amb les imatges vectorials no tindrem aquest problema, ja que són innates i infinitament escalables.\nLa necessitat del sagnat\nLa forma en la qual una impressora talla el paper no és una ciència exacta, per la qual cosa els dissenyadors sempre han deixat un petit espai al voltant de la vora dels seus dissenys com a espai per a l'error. Això es denomina sagnat, i tot bon programari de disseny inclourà guies per mostrar-li on comença i acaba el sagnat.\nDiferents impressores requereixen diferents quantitats de sagnat, per la qual cosa sempre caldria demanar-li a la seva impremta que li digui la mida necessària (o comprovar la seva pròpia configuració de la impressora si està usant una màquina a casa).\nAixò pot sonar molt obvi, però no es pot subestimar. Perquè a diferència d'un disseny web, no pots tornar a corregir-ho. Si està malament, simplement has malgastat els teus diners.\nA més a més, els errors tipogràfics no són els únics errors que poden arruïnar el teu disseny. Hauràs de comprovar meticulosament l'interlineat. En resum, qualsevol cosa que pugui sortir malament, probablement sortirà malament, per la qual cosa és millor tenir tants ulls com sigui possible en el teu disseny i preferiblement una prova impresa abans d'enviar-ho.\nAquests són només els conceptes bàsics del que necessites saber sobre la impressió dels teus dissenys.


Polítiques culturals en temps de crisi | Interacció\nInici Apunts Polítiques culturals en temps de crisi\nPublicat per Centre d'Informació i Documentació el 18/06/2019 - 08:43 | Última modificació: 19/06/2019 - 10:35\nCulture and cultural policies in times of crisis. The emblematic case of spain.\nEn un primer moment l’article situa la cultura com el quart pilar del desenvolupament sostenible. Malgrat fa una crítica de l’ús polititzat i d’interessos que sovint han tingut les polítiques culturals, també analitza el paper irrellevant de la cultura en els Objectius de Desenvolupament Sostenible. Si bé l’Agenda 21 de l’UCLG és un dels documents que constata a nivell local-global la importància de les polítiques culturals pel desenvolupament urbà i global, des de l’ONU i algunes de les potències que la conformen, s’allunyen amb uns ODS que tenen molt poc en compte el desenvolupament de les polítiques culturals.\nDe totes maneres, en molts països europeus sovint els discursos sobre cultura i creativitat i les accions reals que es duen a terme no acaben de concordar. Aquest és el cas d’Espanya i les seves polítiques culturals, que és l’objecte d’anàlisi de l’article, particularment durant la dècada entre 2008 i 2017. Una dècada en que pel que fa a la cultura, com les autores conclouen a l’informe ‘El Estado de la Cultura en España 2018, va ser ‘una dècada perduda’. De fet, la reiterada desaprovació dels agents culturals espanyols cap a les polítiques culturals dutes a terme durant aquest període es constata en els diferents informes de ‘El Estado de la Cultura en España’ el 2011, 2014, 2016, 2017 i 2018.\nQuines son les conclusions d’aquest estudi sobre aquesta dècada perduda? Un dels grans impactes de la crisi en la cultura arreu de l’Estat, és una clara divisió creixent entre un 50% de població que gaudeix d’accés als béns culturals i en canvi un 48,7% que es veu pràcticament exclosa de la participació cultural. També es destaca una bretxa entre dones i homes, amb la pèrdua de fins a 16.000 llocs de treball de dones al sector el 2014, però una consciència creixent on des de les demandes i mobilitzacions feministes, tot i que molt poc a poc, cada vegada es té més en compte l’equitat, des dels premis a la programació com en les condicions i els espais de treball.\nCom quantificar en termes econòmics els efectes que ha tingut a les indústries culturals la manca de suport de les polítiques públiques? Com s’ha frustrat el desenvolupament durant aquesta etapa? Quanta regressió en la diversitat hi ha hagut a la societat espanyola i llatinoamericana? No deixen de ser preguntes retòriques, que no sabrem mai que hagués passat si la situació i les polítiques aplicades haguessin sigut unes altres. Si que sabem però, en el punt que ens trobem actualment i el que sí que es pot constatar és la doble afectació de la crisi i les polítiques culturals d’aquest període; més desigualtat i menys diversitat.\nSi bé, aquests danys són ja del tot irreparables, conclouen, que poden tenir en compte la possibilitat de dissenyar unes polítiques públiques que siguin capaces de contrarestar o almenys mitigar les conseqüències per a les generacions futures.\nPodeu consultar l'article "Culture and cultural policies in times of crisis. The emblematic case of Spain" al Centre d'Informació i Documentació del CERC.\ncrisi econòmica, economia, polítiques públiques, drets culturals, equitat, igualtat, diversitat, objectius de desenvolupament sostenible (ODS), Espanya


Aquest dimarts es presenta el llibre de Junqueras i Rovira 'Tornarem a vèncer' - Parets del Vallès\nAquest dimarts es presenta el llibre de Junqueras i Rovira 'Tornarem a vèncer'\nDilluns, 21.9.2020 16:15h\nLa proposta estratègica d’Oriol Junqueras i Marta Rovira, publicada dins del llibre Tornarem a vèncer, es presentarà aquest dimarts 22 de setembre, a les 19 hores, a la Sala Basart de la Cooperativa de Parets del Vallès.\nL'acte, presentat per Carme Badosa, comptarà amb la participació de Marta Vilaret, vicesecretària general de Drets, Llibertats i Lluita Antirepressiva d’Esquerra Republicana de Catalunya.\nLa cloenda final anirà a càrrec de l'alcalde de Parets, Jordi Seguer.\nLa presentació d'aquest dimarts es farà segons les mesures sanitàries corresponents als actes culturals: distàncies de seguretat, neteja de mans i limitació de l'afluència.\nMaximitzar fortaleses, esmenar les febleses\nL’opuscle del president i la secretària general republicans, escrit des de la presó i des de l’exili, analitza les fortaleses del moviment independentista que van portar a la celebració del referèndum de l’1 d’octubre i l’aturada de país del 3 d’octubre del 2017.\nEl text fa una observació especial de les debilitats que van fer que l’estat espanyol pogués aturar l’establiment de la república catalana.\nA partir d’aquí, es plantegen propostes estratègiques per maximitzar les fortaleses, esmenar les debilitats amb l’objectiu d’assegurar l’establiment de la república catalana de forma permanent “al servei de tota la ciutadania, no només dels qui volem la independència”.\nLa proposta comprèn tan el desitjable referèndum pactat com un procés de desobediència civil a partir d’un suport molt majoritari de la resolució del conflicte a través de les urnes.


InfoDOP: L'assertivitat es pot aprendre\nL’assertivitat és una habilitat que consisteix a expressar l’opinió correctament i de manera clara, defensar el punt de vista, els nostres drets però respectant els altres. Així mateix també consisteix a acceptar els pensaments i crítiques dels altres sense sentir-nos culpables.\nEs pot reconèixer una persona assertiva per les seves característiques:\nTenen confiança en si mateixos\nRespecten l’opinió dels altres\nValiden les emocions dels altres\nEs coneixen a si mateixos\nEscullen les amistats\nConeixen les seves limitacions, però lluiten per millorar\nSaben regular les emocions\nAfronten els conflictes de manera serena\nDe totes maneres l’assertivitat es pot entrenar i hi ha diverses tècniques que ens ajuden en aquesta tasca. A continuació se’n descriuen tres d’aquestes:\n- La tècnica del disc ratllat: Imaginem que volem mantenir una postura determinada davant d’una altra persona que no para d’insistir que fem una altra cosa. Vol que acceptem i cedim per esgotament, és a dir, ens intenten manipular. Però nosaltres tenim dret a no acceptar el que ens imposen. Amb aquesta tècnica el que s’ha de fer és fixar un argument que repetim una vegada i una altra. Per tal de no esgotar-nos mentalment. Per exemple un amic vol que anem a una festa i a nosaltres no ens ve de gust perquè hem de llevar-nos d’hora l’endemà. L’amic ens pressiona de manera insistent. Davant d’això s’ha de donar la mateixa resposta com si fóssim un “disc ratllat”, - No gràcies, aquesta nit he de descansar.\n- Parlar de com em sento en comptes d’atacar: Quan una cosa ens molesta o pensem que no respecten els nostres drets utilitzem el “TU”. L’altra persona se sentirà atacada i la seva resposta serà defensar-se i protegir-se generant una discussió. En canvi si parlem des del “JO” generarem empatia i serà més difícil generar discussió. Un exemple és quan veiem que ningú recull els plats de taula en acabar de menjar i som nosaltres que al final ho hem de fer. Podem enfadar-nos i dir a la nostra parella o fill/s que - TU no reculls - i segurament la conversa acabarà amb enuig. D’altra banda si expliquem com ens fa sentir veure els plats damunt la taula - Em sento cansada quan veig els plats a taula – serà més fàcil reconduir la situació per aconseguir que ens donin un cop de mà.\n- Banc de boira: Trobar un punt d’acord entre les dues parts. Encara que només sigui un mínim nexe d’unió. D’aquesta manera aconseguim reconèixer els arguments i queixes de l’altra persona, però sense abandonar del tot la nostra postura inicial perquè no sigui considerat un atac directe.\nPer millorar la nostra assertivitat cal tenir en compte:\n- Hem d’explicar com ens fan sentir les coses i no donar per suposat res. Ningú és capaç de llegir la nostra ment i per tant no sabran que ens passa si no ho expliquem. S’ha d’utilitzar el “jo” per expressar com ens sentim i generar empatia.\n- S’ha d’identificar el que volem i trobar la millor manera d’aconseguir-ho.\n- S’ha d’escoltar als altres. Si volem que ens escoltin hem d’aprendre primer a escoltar.\n- S’ha de saber dir que “NO”. Tenim el dret de decidir si volem o no fer una cosa i no sentir-nos culpables per no fer-la.\nDiada de la Mare de Déu de Montserrat a Cicle Superior\nEls projectes artístics a Educació Infantil\nLectogrup a Cicle Inicial


≫ Comprar Llibres Narrativa Nens > Mejor Precio 2022\nLlibres Narrativa Nens\nBenvingut/a al nostre web de llibre en català. Aquí podràs trobar diferents llibres de Amazon relacionats amb el llibre en català de la categoría Nens. La lectura és una de les pedres angulars per aconseguir coneixement. Llegir, la lectura, és una de les millors habilitats que podem adquirir. Ella ens acompanyarà al llarg de les nostres vides i permetrà que adquirim coneixement, i que entenguem el món i tot allò que ens envolta. També que puguem anar a qualsevol espai sense desplaçar-nos enlloc o que puguem ser la persona que vulguem ser per un moment. I és que llegir ens obre les portes del coneixement i dóna ales a la nostra inspiració i imaginació. Aquí pots trobar Llibres Narrativa Nens\n1 ≫ Más Vendidos: Llibres Narrativa Nens\n2 ≫ Información sobre Llibres Narrativa Nens\n≫ Más Vendidos: Llibres Narrativa Nens\n≫ Información sobre Llibres Narrativa Nens\nPrecio y opinión de Llibres Narrativa Nens\nLlibres Narrativa Catalana\nLlibre Narrativa Educació Infantil\nLlibre Premi De Narrativa Infantil De Sant Cugat 2006\nCaracteristiques Llibres De Nens\nGeneralitat Dona Llibres Gratis A Nens\nLlibres Clàssics Recomanats Per A Nens De 7-8 Anys\nLlibres Cuina Per Nens\nLlibres D’Astronomia Per Nens\nLlibres De Aventuras Per Nens De 9 Anys\nLlibres De Contaminacio Per Nens\nLlibres De L’Univers Para Nens\nLlibres De Mitologia Per A Nens Casa Del Llibre\nLlibres De Poesia Per Nens De 13 Anys\nLlibres De Viages Per Nens 11 Anys\nLlibres Drets I Deures Nens\nLlibres En Format Pdf Per Nens\nLlibres Gaudí Per A Nens\nLlibres Inventats De Nens De 5º\nRespostes Llibre Catala Editoral Casasl 4T Eso


Mes de 100 participants de 21 països es donen cita en el 15 congrés de project management | ADEIT\nMES DE 100 PARTICIPANTS DE 21 PAÏSOS ES DONEN CITA EN EL 15 CONGRÉS DE PROJECT MANAGEMENT\nMás d’un centenar de persones procedents de 21 països distints assisteixen aquesta setmana en ADEIT al 15th International Conference on Project Management and Scheduling (PMS), que ha estat inaugurat pels dos rectors de les universitats públiques de la ciutat de València, Esteban Morcillo, de la Universitat de València, i Francisco Mora, de la Universitat Politècnica de València (UPV).\nA més d’ambdós rectors, en l’obertura del congrés han participat Ramón Álvarez Valdés, professor de la Universitat de València; Jan Weglarz, professor de la Universitat de Poznan; i Rubén Ruiz, professor de la Universitat Politècnica de València. «Esperem que la interacció i la col·laboració siguen dues dels punts clau que servisquen com base per a aquest congrés», ha assenyalat Ramón Álvarez, en relació als objectius d’aquesta trobada, que ja es va celebrar a València 2002.\nEls congressos PMS cobreixen dos grans àrees d’investigació, Project Management d’una banda i Scheduling per un altre. Aquests camps d’investigació estan en continu desenvolupament, tant pel que fa als problemes, que les noves tecnologies plantegen cada dia, com a les tècniques de resolució. En referència a aquesta constant evolució, el rector de la UPV ha subratllat que el repte que suposa analitzar els últims avanços en aquests àmbits. «És un repte organitzar una conferència així. Aquest tema pot aplicar-se a tots els àmbits de la nostra vida. El repte és actualitzar-se cada vegada que iniciem un nou projecte», ha assenyalat Francisco Mora.\nEl rector de la Universitat de València, Esteban Morcillo, ha subratllat la potència de les universitats públiques de la ciutat de València en matèria d’innovació i ha posat l’accent en l’estreta col·laboració entre la Universitat de València i la UPV, que ha permès la celebració d’aquest congrés de nou a València.\nMorcillo: «La Universitat i la UPV representen una força molt important en investigació i desenvolupament en moltes parts del món»\nA més, el rector de la Universitat de València ha ressaltat la importància del finançament dels sponsors, que suposa un 50% del finançament total, i sense la qual –ha assenyalat– no seria possible la realització de la conferència.\nPerò la conferència no suposa únicament un punt de trobada entre professionals i investigadors del sector, sinó que va més enllà. S’organitza una competició d’estudiantes en la qual es desenvolupen actualment més de 18 projectes i que, en paraules del rector de la Universitat de València, «és molt important per a incloure als estudiants en la investigació».\nEl programa social és també una part molt important del meeting, així com els continguts exposats, com per exemple la primera exposició titulada ‘L’estat de l’art en el Project Scheduling proactivo/reactiu’ que exposa l’expert en Project Management Erik Demeulemeester.\nEl 15 congrés contarà, entre uns altres, amb la presència de René de Koster, de la Erasmus University de Rotterdam, expert en Scheduling; i Rafael Martí, de la Universitat de València, expert en Algorismes Metaheurístics. La clausura de la conferència tindrà lloc divendres que ve 22 d’abril.\n15th International Conference on Project Management and Scheduling (PMS)\nNotícia publicada: 20/04/2016


L’entrevista és la veritable literatura del futur. Robert Musil ja afirmava que era la forma artística de la nostra època\nOn photographie ce qu’on a regardé, donc on se photographie soi-même.\nEn l’art de la fotografia i de l’entrevista hi ha si més no alguna cosa consemblant, s’hi pot veure una afinitat en l’afany de desaparèixer, una vehemència furtiva que cerca revelar i fer comparèixer una imatge i alhora escamotejar-se, glapir una resposta immediata a una interrogació perpètua, si agafam els mots de Cartier-Bresson i els aprofitam amb una certa malícia. Prendre una foto i fer parlar algú sempre té no sé què de màgia clandestina, d’exploració, perquè el fotògraf i qui fa entrevistes són furoners. En aquest sentit, el llibre de converses entre Pere Antoni Pons i Jean Marie del Moral* és literatura de l’ull de qui sap esser tot orelles. Perquè ens proposen una poètica de la conversa. En aquest exercici a quatre mans, s’hi produeix una fluïdesa que sap fer els equilibris de l’alquímia inestable que és una entrevista i les seves peripècies. No ens exposa a la paraula viva, tot i que és una escriptura tensa que recupera la concisió flotant i portàtil dels conversadors, és una confabulació per tal d’oferir-nos una troballa compartida que reforça la presència dels que enraonen. Però sobretot, Pere Antoni Pons se’n desfà per tal de fer sentir les traces de la paraula del fotògraf, el seu gra de veu, allò que habitualment s’evapora quan els mots d’algú ja són tinta i conformen l’escenografia d’una escriptura. Ha cercat la bona distància per tal de deixar ben a la vista la manera que té el fotògraf de deixar al marge l’encarnació de l’Artista, que no ha volgut fer servir mai, perquè sempre li ha fet nosa per tal de fer notar el silenci que radien les seves fotografies. Tampoc no ha fet servir l’entrevista com un altaveu, perquè es tractava de departir a mitja veu, lluny de la crida i del rumor, i presentar la mirada particular de Jean Marie del Moral. Trobar l’estil de la conversa, el punt entre la naturalitat que ofereix l’aire de la improvisació de dos que parlen una llarga estona i la tramoia que desencadena la teatralitat d’una entrevista ja és un gran encert, però defugir els estereotips i esquivar el fetitxe de l’espontaneïtat és d’una perspicàcia important. Segurament s’hi deixa sentir la connivència d’una amistat que evita les clàssiques acrobàcies del gènere. I per això s’hi fa present una desimboltura nítida que a l’hora d’escriure mai no és bufar i fer ampolles, perquè es tracta de fer percebre rere els mots la presència de la tasca de tota una vida, aproximar-s’hi sense fer sentir els galls de l’artifici i l’engranatge d’una trama que utilitza la carcassa biogràfica, des de les arrels de l’exili familiar a les primeres fotos, des del període a L’Humanité als viatges, de les revistes a l’obsessió pels tallers d’artistes.\nTot això no encarcara la conversa que sempre raja amb aquell deixant de la deriva que els porta d’ací d’allà i el regust deliciós de sentir fer petar la claca. Perquè no és la radiografia del personatge, tampoc no hi veus l’ànsia de control sobre la imatge que el fotògraf no ha cercat mai. Aquí s’aprofita l’entrevista com a amalgama, entre l’assaig i la literatura testimonial, l’autobiografia i la poètica de la fotografia, però n’esquiven el to convencional i van a les arrels del gènere, perquè a la llarga entrevistar és entreveure’s, mirar-se l’un a l’altre, lluny de l’histrionisme i la grandiloqüència que sol tenyir aquesta mena de textos. La familiaritat aquí és alliberadora, i la franquesa no és una conveniència ni una convenció. No hi veus jocs d’esgrima, ni partides d’escacs, no s’hi cerca deixar ningú en evidència, ni el desconcert, no s’arranquen les contestes, ni hi ha més informació en les preguntes que en les respostes. Tot funciona amb la delicadesa de l’art d’aproximar-se, mai desafiant, salpebrat amb un to confidencial que tira l’ham perquè el fotògraf accepti els reptes que li proposen a l’hora de dirigir l’objectiu a les seves experiències professionals o bé treure conclusions sobre la pròpia trajectòria personal. Fins i tot diria que, en un sentit ferraterià, tenim un retrat de la seva actitud moral davant la feina i davant el món que observa a través de l’objectiu. Un entramat polifònic que mostra el personatge des d’angles molt diversos a partir d’una documentació exhaustiva, i que funciona com un prisma, que mostra tots els incomptables colors de la feina feta. I no cal dir que aquesta simplicitat té les seves retòriques –esser simple no és simple, que deia aquell- una mestria en el joc de distàncies, un art d’escoltar i aprendre a fer lloc per tal de descobrir el taller del fotògraf. Aquestes estratègies fan possible el miracle: exposar-nos a la veu de Del Moral, a la seva intimitat exterior, que deia Meschonnic, a una veritat que, en el seu cas, sempre compareix perquè l’embalum del jo no fa nosa, avesat com està a amagar-se rere la càmera, perquè tot i aquests jocs de desaparicions, en aquesta conversa, no s’encongeix i es capaç de compartir el que és més secret en la vida d’un artista veritable: allò que cerca.\nSom a l’obrador de Jean Marie del Moral. Aquest llibre retrata el seu taller i vull insistir: el fotògraf no és res, allò que cerca ho és tot. Però no hi trobareu cap mena de modèstia, ni una reserva fingida, és la seva manera de no fer concessions, és la seva conquesta d’una llibertat sense traves, i que li ha permès treure el suc al fotoperiodisme, a les revistes, als retrats o als tallers d’artistes. I mai no s’ha situat en una posició immune, sinó que sempre ha treballat des de la vulnerabilitat del risc per tal de trobar allò que no ha vist mai i que compareix en la seva obra. La seva trajectòria és una recerca contínua i honesta, és un fangador, un investigador de la imatge. En la proposta de Del Moral no hi ha les piruetes volubles i espasmòdiques del talent, perquè el seu virtuosisme és una mirada civilitzada i la seva irreverència és la feina ben feta, la seva impertinència és la seva capacitat de clavar els ulls, deixar-se ullprendre, però sense els escarafalls de la fascinació. I si és camalèonic i versàtil és perquè aquesta actitud li permet no fer-se nosa, esser obert, esbatanar-se, sempre estar a l’aguait. Mirar és un lloc per a la reflexió, i tanmateix l’estudi del fotògraf que retrata aquest llibre també ens parla d’un lloc on no pots posar casa, no és un lloc per viure, no s’hi val sentir-s’hi com si fos un domicili. Perquè quan veus la foto cal actuar com un llamp, amatent, deixar-se emportar pel vertigen del cop d’ull, sempre provisional, des de la incomoditat d’un que mai no acaba de sentir la fúria i l’avidesa d’aprendre a mirar lliurament i sentir aquella dilatació de les coses reals de bon de veres, la palpitació del temps. Tampoc no vol apropiar-se del que troba. Per això mai no és espectacular, no cerca els focs artificials. Roland Barthes, en aquest sentit, deia que une photo est toujours invisible: ce n’est pas elle qu’on voit. La fotografia de Jean Marie del Moral deixa veure, assenyala, ja sigui un carboner a París, l’any 1972 o els ulls de Miró, la silueta negra d’un home que camina a Montreal o el perfil minúscul de Miquel Barceló a Gao que seu davant ca seva. Amb l’audàcia no de contemplar gent i paisatges, sinó de veure amb altres ulls, els seus, i els ulls d’un altre, dels altres. És la saviesa difícil de despullar-se en aquesta disponibilitat, saber espargir-se, desocupar-se per tal de fer lloc, i en aquesta disparitat trobar la gràcia, la seva exactitud.\nHe sentit dir que l’entrevista és la veritable literatura del futur. Robert Musil ja afirmava que era la forma artística de la nostra època, i són molts els qui han repetit que es tracta d’un gènere major com, per exemple, Sergio Pitol. I un gran mestre del gènere declarava que l’entrevistador és un intèrpret de la curiositat pública. El llibre de converses amb Jean Marie del Moral de Pere Antoni Pons és una mostra de la certesa d’aquestes afirmacions. Els papers en l’escenografia d’una entrevista mai no són senzills. A la discreció i a la recerca d’invisibilitat que persegueix qui fa preguntes per tal de mostrar la silueta de qui respon, aquí, té davant algú acostumat a estar rere la càmera i que sempre té, també, l’afany de desaparèixer. Per això s’esqueia fer un tracte de cooperació interpretativa que mobilitzàs tots els seus coneixements, els seus desitjos d’investigació, les seves estratègies davant el sentit, ajustar-se de manera oportuna, trobar la carcassa que els permetés un joc de diàleg, cercar la cadència no de l’interviu, sinó la dialèctica i el to dels conversadors que no parteixen de conviccions ben assentades, de certeses rígides i inamovibles, sinó que s’ofereixen, lluny dels simulacres que s’estilen, un espai fratern d’intercanvi, invertebrat i obert. Un exercici civilitzat, un assaig deliciós i refinat d’intel·ligència que furga, indaga en la tradició humanista, on el tema és precisament anar a la recerca d’aquesta arcàdia del diàleg entès com un respirall, un espai obert on pot eclosionar allò que només pren forma quan un mira l’altre i li fa lloc. Una encarnació del plaer de la cultura. Recuperen un dels origens de la conversa quan l’entenem com un art del divertimento. No en el sentit de la frivolitat que li solen encolomar, tampoc quan amb això un vol fer referència a les formes trivials de la xerrameca. En aquest llibre ens cal excavar en l’etimologia del mot: vol dir apartar-se de la rutina, treure de solc, allunyar-se, moure’s d’una banda a l’altra, estar a l’embat de la sorpresa i els desafiaments, girar, remenar, veure les coses des de la claror polièdrica que involucra el risc, vessar-se i, en els mots compartits, trobar el perfil insòlit de la seva pròpia passió i la forma més genuïna de ser ells mateixos.\n* Conversaciones con Jean Marie del Moral, de Pere Antoni Pons. enSiola editorial, 2018


Diumenge dia 10 de novembre, l'Arquebisbe d'Urgell va confirmar 15 joves a la Parròquia de Sta. Maria de Valldeflors de Tremp. Estava acompanyat pel rector i arxiprest Mn. Joan Antoni Mateo, pel Vicari Episcopal per l'acció pastoral, Mn. Antoni Elvira, per Mn. Emili Villegas, vicari parroquial i per Mn. David Codina.\nA la seva homilia tot glossant la Paraula de Déu proclamada en aquell diumenge, el Sr. Arquebisbe animà a tenir els ulls posats en les coses del cel i no pas en les coses de la terra i a ser cristians que visquin amb intensitat la dimensió última i final de tota persona humana: arribar al cel amb Déu. Aquesta visió escatològica envers el cel ens servirà per a viure amb intensitat la vida terrenal, tot donant a les coses d'aquest món el seu just valor.\nTambé animà els confirmats a no renegar mai de la seva fe cristiana malgrat les persecucions o incomprensions que puguin experimentar i a viure-la joiosament i a donar-ne testimoni de forma valenta i coratjosa enmig del seu ambient: a l'escola, a la família, amb els amics: "abans morir que pecar".\nFinalment l'Arquebisbe recordà als confirmands que amb la força de l'Esperit Sant que en aquell diumenge rebrien podrien fer front a les dificultats que suposaria el seu seguiment de Jesucrist i com tota la comunitat cristiana se sentia contenta i joiosa per veure'ls créixer en la fe.\nA l'Eucaristia Mons. Vives pregà i recordà amb sincer afecte el treball pastoral a Tremp i pobles veïns de Mn. Josep Mas Gomà, que morí el passat dia 4 d'octubre coincidint amb el Pelegrinatge Diocesà a Terra Santa amb motiu de l'Any de la Fe que el Sr. Arquebisbe presidia. L'Arquebisbe recordà com des de Terra Santa els pelegrins pregaren per la seva ànima.\nL'Eucaristia finalitzà amb el cant dels goigs a llaor de la Mare de Déu de Valldeflors que els nous confirmats passaren a venerar després de rebre un Nou Testament obsequi del Sr. Arquebisbe, perquè la Paraula de Déu sigui al centre de la vida d'aquests joves.\nPosteriorment va tenir lloc un dinar de germanor a la rectoria amb tots els preveres que viuen a Tremp.


El primer concert de petit format omple de públic la seu de la Societat Coral ‘El Vallès’ | Revista de Ripollet\nEl primer concert de petit format omple de públic la seu de la Societat Coral ‘El Vallès’\nPosted on 30 març 2017 by Redacció in Cultura, Portada // 0 Comments\nL’experiència no podia sortir millor. Amb més de 60 assistents, amb la sala plena, el pianista i professor de l’Escola de Música, Jordi Romero, va estrenar el cicle de concerts de petit format de la Societat Coral ‘El Vallès’.\nEll sol va interpretar al piano i va cantar peces de compositors americans, proposant als presents una experiència ben especial com és la de gaudir la música d’aprop i fer-ho amb coneixement, gràcies a les explicacions que feia el propi Romero. Un concert dedicat a l’hivern que va fer oblidar el xàfec que queia al carrer.\nTaller de ‘Body-percussion’\nLa celebració del 140è aniversari de la Coral continua i ho fa aquest mateix diumenge amb la celebració d’un taller de ‘body-percussion’ aquest diumenge a la pròpia seu de l’entitat. L’activitat va a càrrec de l’Andrea Mattingley, violinista, musicoterapèuta i professora de l’Escola de Música.\nEl proper dijous 6 d’abril segueix el programa d’actes amb la celebració d’un concert de música sacra a l’església a partir de les 20.30h amb el cor juvenil, la Coral Veus del Vallès i els músics Jordi Romero a l’orgue i Jordi Giménez i Xavier Banegas a la direcció, el sacabutx tenor i el baix.\nLa Societat Coral ‘El Vallès’ lliura un donatiu de 900 euros a Càritas


El Rubí Cent Patins aleví es proclama campió nacional - Rubí Informa!\nInici » Esports » Hockey patins » El Rubí Cent Patins aleví es proclama campió nacional\nAconsegueix el títol en un cap de setmana un pèl accidentat\nEl senior femení del Rubñi Cent Patins rep el trofeu de campiones de lliga de la temporada 2013/2014 // Foto: Jordi Fontanals\nDia històric per l’hoquei línia de base del Rubí Cent Patins. El seu equip aleví es va proclamar campió d’Espanya després de derrotar a l’Alas Sagunto i al CPILC Orpesa a les dues últimes jornades de competició. Això sí, el partit pel títol es va haver de suspendre ja que la pluja va deixar impracticable la pista Francesc Calvo i va haver de jugar-se a Castellbisbal. La climatologia, a més de suspendre el matx del jove equip vallesà, també va ajornar l’encontre de la Liga Élite masculina entre el senior del Cent Patins i l’Espanya de Mallorca. És per aquest motiu que el cap de setmana va ser una mica accidentat.\nAmb tot, res va impedir que els de Rubí es proclaméssin campions de la competició amb una certa superioritat sobre els de Castelló. El resultat final va ser de 3-1 i els vallesans van encarrilar-lo ben aviat sense deixar marge al CPILC per la reacció. Al acabar el partit els jugadors van rebre el títol de campions de mans del president de la Federació Espanyola de Patinatge (FEP), Carmelo Paniagua.\nFinal de les competicions senior\nD’altra banda, els senior masculí i femení del Cent Patins van posar punt i final a les seves respectives temporades regulars. En dos partits intrascendents els nois van superar a dos equips que, igual que ells, jugaran playoff pel títol. Primer van guanyar a l’Espanya de Mallorca (5-4) i després al Valladolid per un contundent 8-2. Els rubinencs acaben la lliga segons a dos punts dels balears.\nAl seu torn, les noies van finalitzar la lliga com a lideresses destacades amb dos partits. Primer van caure contra el Panteras de Valladolid per 0-1 i després van empatar amb el Tres Cantos madrileny 5-5. Val a dir que l’equip femení del Cent Patins va rebre el trofeu que l’acredita com a campiones nacionals de la passada temporada. Els nois, que també van ser-ho, van rebre el mateix reconeixement.\n#alas sagunto #Aleví #cent patins #espanya #femení liga élite #hockey línia #mallorca #masculí #orpesa #Rubí #Tres Cantos #Valladolid


Els aturats de més de 55 anys augmenten un 81% amb la crisi | Economia | EL PAÍS Catalunya\nMés de 100.000 catalans en aquesta situació viuen amenaçats per una desocupació de llarga durada i una futura pensió reduïda\nBarcelona 9 AGO 2015 - 20:40\tCEST\nMarxa contra l'atur a Montcada al juliol. cristóbal castro\nLa xifra d'aturats catalans de més de 55 anys s'ha disparat un 81% des de l'inici de la crisi i es troba en el nivell més alt de l'actual sèrie de l'Enquesta de Població Activa (EPA), que comença el 2002. Ja són 110.600 els aturats que superen aquesta edat enfront dels 22.300 que hi havia el 2008, segons les EPA del segon trimestre dels dos exercicis. La situació és encara més preocupant si es té en compte que la majoria acaba engrossint les estadístiques de l'atur de llarga durada o de prejubilats, dues situacions que repercuteixen negativament en les seves pensions.\nPer a la secretària de política sindical de la UGT a Catalunya, Laura Pelay, la dimensió del problema és fins i tot més gran del que mostren les dades oficials: “El Govern central va fer un canvi normatiu que obliga els qui reben el subsidi per a més grans de 55 anys a jubilar-se quan arribin als 61. D'aquesta manera treuen molta gent de les llistes de l'atur”. Tot i així, el pes d'aquest col·lectiu sobre el total d'aturats no ha deixat d'augmentar i durant els últims set anys ha passat de representar el 7,6% per situar-se en el 15,2%.\nPart d'aquest increment es deu al fet que també ha crescut el nombre d'actius. En concret, els més grans de 55 que treballen o busquen una feina han augmentat en 94.900 persones. No obstant això, menys del 7% va ajudar a elevar la xifra d'ocupats. La resta va acabar en la d'aturats.\nUna vegada en l'atur, el millor és començar a buscar la porta de sortida de forma immediata: el 36,7% dels catalans que fa més d'un any que estan aturats té més de 55 anys, segons un informe de la UGT fet amb les dades de l'EPA del primer trimestre del 2015. Com més temps s'hi estigui, més es redueixen les possibilitats de deixar-lo: si es posa el focus en els que superen els dos anys a l'atur, el percentatge dels més grans de 55 puja al 43,6%.\n“Prefereixo no pensar en com l'atur afectarà la meva pensió”\nManel Sales, a l'Hospìtalet de Llobregat. Massimiliano Minocri\nManel Sales es va quedar en l'atur el 2010 amb 54 anys i des de llavors no ha pogut trobar cap feina. Havia treballat 27 anys a la indústria quan es va veure afectat per un expedient de regulació d'ocupació. Va decidir comprar una furgoneta i es va fer autònom. Va viure del transport durant vuit anys, fins que va començar la crisi: “Vaig deixar de tenir feina cada dia i només em trucaven quan em necessitaven”. El que guanyava no cobria les despeses de treballar per compte propi, així que va acceptar un lloc de fix discontinu en una altra empresa que no va durar gaire temps.\n“Vaig començar a buscar feina a sac. Vaig arribar a estar molt estressat perquè veia que encara podia treballar però no trobava res”, recorda. Sumava diverses dècades de cotització però encara li faltaven molts anys per a la jubilació. Fa un parell d'anys, ell i altres persones en la mateixa situació van contactar per Internet per crear l'Associació d'Aturats Majors de 45 anys (Assat 50), en què ha bolcat el seu temps i esforç.\n“El nostre principal desavantatge, a part de l'edat, és la formació. Estem menys preparats que els joves perquè ens hem dedicat tota la vida a treballar”, opina. És beneficiari del subsidi de 426 euros mensuals per a persones més grans de 55. Aquest li suma temps de cotització per quan es jubili però, en ser una quantitat tan petita, mina la seva futura pensió: “Prefereixo no pensar per no fer-m'hi mala sang. El que hagi de venir, vindrà”.\nEl professor del Màster en Dret laboral i Seguretat Social de l'Institut d'Educació Contínua de la Universitat Pompeu Fabra, Josep Fargas, adverteix que és el col·lectiu amb menys alternatives d'elecció a l'hora de reinserir-se al mercat laboral: “I a mesura que avança la crisi, les probabilitats de sortir-ne de forma no traumàtica es van esgotant”.\nLa secretària de socioeconomia de CC OO de Catalunya, Cristina Faciaben, atribueix aquestes dificultats als prejudicis: “Poden ser experts en el terreny, però a l'empresari el preocupa si tindran problemes de salut o si portaran mals hàbits adquirits de les seves antigues empreses. A més, de vegades tenen una qualificació molt alta però en llocs de treball concrets que ja han desaparegut”.\nL'atur entre les persones de més de 55 també s'ha disparat al conjunt d'Espanya i a final de l'any passat va arribar a sumar 614.000 persones. Set anys abans amb prou feines superaven les 140.000. No obstant això, la tendència sembla haver canviat en l'àmbit estatal aquest any, ja que la xifra s'ha reduït un 3,6%. A Catalunya, en canvi, ha augmentat un 8,5%.\nLa Generalitat és conscient del problema i a principi d'abril va encarregar al Servei d'Ocupació de Catalunya (SOC) l'elaboració d'un pla per combatre l'atur entre els més grans de 45 anys, que suposen tres de cada cinc aturats. El SOC destinarà 50 milions d'euros a aquest programa, que preveu presentar al setembre i engegar abans que s'acabi l'any.\nLa UGT ha buscat durant els últims tres mesos suport entre els partits del Parlament per portar al Congrés dels Diputats la proposta d'una renda equivalent al salari mínim interprofessional –648,60 euros el 2015– per als més grans de 55 a l'atur. El subsidi actual destinat a aquest col·lectiu és de 426 euros. El sindicat denuncia en el seu informe que 8 de cada 10 aturats que superen aquesta edat cobren cada mes aquesta última quantitat o res.\nD'empresa en empresa\nL'Associació d'Aturats Majors de 45 anys de l'Hospitalet de Llobregat (Assat 50) explica com n'és, de difícil, reinserir al mercat laboral la gent d'aquesta edat: l'any passat van aconseguir contractes per a 25 dels seus 350 socis. “Algun va tenir sort i va aconseguir un lloc fix, però la resta eren temporals”, admet el seu portaveu, Manel Sales. “Les empreses de col·locació i de treball temporal demanen gent jove, així que anem d'empresa en empresa”, diu.\nNomés el 18,4% dels contractes fets entre el gener i el juliol d'aquest any anaven dirigits a aquest col·lectiu i d'aquests, el 84% eren temporals, segons les dades del Departament d'Empresa. L'atur entre els més grans de 45 és difícil de pal·liar, però els qui superen els 55 pateixen l'agreujant de tenir la jubilació molt a la vora i que una ocupació de mala qualitat pot rebaixar el càlcul de la pensió.\nEl drama és fins i tot més gran per als qui han arribat a aquesta edat sense haver treballat prou anys per retirar-se, obligats a acceptar qualsevol ocupació. “Tenim un soci que va esgotar totes les ajudes i a qui li negaven el subsidi per a persones de més de 55 perquè no havia treballat els anys necessaris. Li faltaven tres mesos per completar els 15. Li hem aconseguit un contracte de dos mesos per a l'estiu i sembla que l'empresa li allargarà un mes més”, explica Sales.\n“Encara no em crec que m'hagi quedat sense feina”\nLuis Orellana, al seu barri de Tarragona. Josep Lluís Sellart\nLuis Orellana es troba en l'atur per primera vegada en quatre dècades. És el temps que va treballar com soldador a la planta de Tarragona de l'empresa Espanyola de Montajes Metálicos (Emmsa). Fins al febrer, quan la direcció va anunciar un concurs de creditors que va deixar sense feina al voltant de 260 persones. Amb 59 anys, no creu que aconsegueixi una feina “en condicions” i sembla resignat a viure de la prestació per desocupació fins al 2017, quan en faci 61 i pugui prejubilar-se.\n“Encara no he buscat res perquè encara no em crec que estigui a l'atur, no havia trepitjat les oficines d'ocupació en més de 40 anys”, confessa. Tira d'estalvis perquè l'empresa li deu cinc nòmines i, en estar en concurs, no ha rebut la documentació necessària per sol·licitar la prestació per desocupació fins fa un parell de setmanes. “En el meu sector no hi ha inversió i serà difícil aconseguir alguna cosa havent-hi nanos de 30 anys en l'atur. Hauria d'agafar-me algú que em conegui i amb qui tingués confiança”, afirma.\nTampoc no li convé acceptar un treball temporal perquè elevaria la seva edat de jubilació als 63 –ja no seria un afectat per expedient de regulació d'ocupació així que no podria retirar-se als 61–. Del que està convençut és que no aconseguirà un sou de 1.900 euros com el que tenia i que, ja siguin dos o quatre els anys que li quedin per jubilar-se, perjudicaran les quatre dècades ja cotitzades.


Política de privacitat | Fundació Ateneu Sant Roc\nLa utilització d’aquesta web, xarxes socials i formularis requereix l’acceptació del tractament de les dades de l’usuari d’acord amb aquesta política de privacitat, incloent la recopilació de dades d’accés i l’enviament d’informació comercial per via electrònica.\nEl responsable és: FUNDACIÓ ATENEU SANT ROC\nAdreça: C/ CACERES 34 36 08918 BADALONA\nDades de contacte del responsable: 933995974 email administracio@fundacioateneusantroc.org\nDestinataris: FUNDACIÓ ATENEU SANT ROC\nPer correu electrònic, escrivint a ateneu@fundacioateneusantroc.org especificant en l’assumpte la referència “Protecció de dades”\nPer escrit, dirigint-se a FUNDACIÓ ATENEU SANT ROC, C/ CACERES 34 36 08918 BADALONA (BARCELONA)\nL’usuari ha d’emplenar els formularis amb dades reals, exactes, completes i actuals. L’usuari no introduirà dades corresponents a una altra persona; FUNDACIÓ ATENEU SANT ROC entendrà que les dades han estat facilitades pel els seus titulars. L’usuari serà l’únic responsable de qualsevol perjudici, directe o indirecte, que pogués ocasionar a qualsevol persona a causa de l’emplenament del formulari amb dades falses, inexactes, incompletes, no actualitzades o relatives a una altra persona.\nFUNDACIÓ ATENEU SANT ROC ha pres totes les mesures legalment requerides per a la protecció de dades personals; així mateix, ha adoptat tots els dispositius tècnics al seu abast per evitar la pèrdua, el mal ús, l’alteració, l’accés o el robatori de les dades personals facilitades pels usuaris de la web. L’usuari tindrà en compte, no obstant això, que les mesures de seguretat a Internet no són absolutament inviolables.\nFUNDACIÓ ATENEU SANT ROC prohibeix l’ús dels seus serveis web als usuaris menors de catorze anys, excepte consentiment exprés dels seus pares o tutors.\nEn cap cas el menor podrà facilitar dades a FUNDACIÓ ATENEU SANT ROC que permetin obtenir informació sobre els membres del grup familiar, o sobre les característiques del mateix, tal i com dades relatives a l’activitat professional dels progenitors, informació econòmica, dades sociològiques o qualsevol altre, sense el consentiment del titular de tals dades.\nHe llegit i accepto la política de privacitat* " 2 + 10 " equals to


La Barceloneta amb l'aigua al coll: Declaració de l'Assemblea de Moviments Socials del Fòrum Social Català\nVenim dels moviments socials de les comarques de Catalunya i d'altres llocs dels Països Catalans, per a trobar-nos durant aquest primer Fòrum Social Català, atenent la convocatòria del Dia d'Acció Global, acordada al Fòrum Social Mundial de Nairobi. Som diversos i plurals, però compartim els valors i objectius reflectits a la Carta de Principis del Fòrum Social Mundial i a la Carta de l'Assemblea de Moviments Socials de Portoalegre.\nVolem un país on la pobresa, l'especulació i la precarietat desapareguin de les nostres vides. Exigim el manteniment i millora de les pensions públiques. Lluitem perquè el dret a uns ingressos que permetin viure, a una ocupació estable i a un salari digne siguin una realitat i no simples declaracions dels governs de torn. Ens oposem als acomiadaments i als tancaments i deslocalitzacions d'empreses, que estan destruint el teixit productiu català.\nEstem contra la privatització dels serveis públics. Reclamem uns serveis bàsics, com són el transport, l'aigua i l'energia, públics i de qualitat. Ens oposem a la recent llei de reforma del Institut Català de la Salut i a l'anunciada Llei de l'Educació de Catalunya, ja que obren les portes a la privatització de les xarxes públiques de la sanitat i de l'ensenyament. Donem suport a la campanya en defensa de l'ensenyament públic, gratuït, coeducatiu, laic i de qualitat, que comença amb la vaga del 14 de febrer.\nRebutgem el model de ciutat aparador que se'ns intenta imposar, en benefici d'una minoria especuladora, i defensem pobles i ciutats que garanteixi el benestar dels seus habitants, i el dret a un habitatge digne i assequible. Rebutgem el Pla Nacional de l'Habitatge, per no ser una solució al problema. Ens oposem a la privatització dels espais públics i donem suport a l'ocupació d'habitatges i locals buits. Lluitem perquè els nostres pobles i ciutats siguin espai de drets i llibertats i exigim la derogació de les ordenances del civisme.\nLa guerra és la conseqüència més dura de l'imperialisme i de les polítiques neoliberals. La guerra de l'Iraq, l’Afganistan i el Líban, l'ocupació de Palestina, les guerres de l'Àfrica, entre d'altres, continuen sent el major drama de la humanitat. Volem una Catalunya que rebutgi la guerra i lluiti per arribar a una pau justa en tots els conflictes bèl·lics actuals. L'abolició del deute extern, la prohibició d'exportar armes i l'ajuda internacional no condicionada, són elements que, sens dubte, contribuiran a acabar amb les guerres i la fam al món.\nEn gran part, el nostre model de vida es basa en l'explotació dels recursos energètics fòssils i finits com el petroli, el gas, el carbó i l'urani, que cada com és estan i estaran en declivi. Tard o d’hora, doncs, haurem d’aprendre a viure amb una nova cultura de l'energia, perquè tota la tecnologia del món no podrà aconseguir que seguim vivint com si tinguéssim tres planetes.\nRebutgem la retallada de les llibertats i la vulneració dels drets humans que, amb el pretext de la lluita contra el terrorisme, estem patint. Reclamem la derogació de la Llei de partits polítics. Denunciem la repressió i criminalització dels moviments socials que s'oposen a les polítiques neoliberals, que els últims mesos han patit especialment els treballadors en lluita, el moviment okupa i els activistes contra la monarquia.\nLluitem contra un sistema econòmic basat en l’explotació que ens condemna a la precarietat. Volem deixar de viure explotats per un sistema que sembla que no té cares, però que sabem clarament que no és producte d'una mà invisible.\nTambé fem una crida a participar activament a totes les campanyes i mobilitzacions, que, fruit dels treballs i debats desenvolupats al Fòrum Social Català, figuren a l'agenda dels moviments socials.\nPublicat per aigua al coll a 1:18:00


Obertes les inscripcions per a la segona edició del MOOC d'emprenedoria social - Fundació Nova Feina\nObertes les inscripcions per a…\nCurs per a la creació d’empreses socials\nEl maig llancem la segona edició del MOOC d’emprenedoria social. Es dirigeix a persones amb una idea o iniciativa emprenedora, professionals i organitzacions que donen suport a la creació d’empreses socials en l’àmbit de la Comunitat Valenciana.\nLa metodologia, que compta amb el suport i seguiment de docents experts a través de tutories, combina textos, vídeos, continguts interactius, activitats i diverses eines d’e-learning per al seu bon funcionament. S’emetrà un certificat d’aprofitament per a les persones que finalitzen la formació, que té una duració de 40 hores i es realitzarà de l’11 de maig al 22 de juny de 2020.\nAquesta acció formativa gratuïta aborda els aspectes bàsics per a l’emprenedoria i la creació d’empreses socials, en el marc del Programa espenta!, organitzada per la Fundació Nova Feina i l’Institut Universitari IUDESCOOP de la Universitat de València i finançada per la Conselleria d’economia sostenible de la Generalitat Valenciana.\n–Mòdul 1. Enfocaments i conceptes emergents relacionats amb l’Economia Social.\nEmpreses socials, emprenedoria social i innovació social. Introducció als conceptes d’economia social, economia solidària, economia col·laborativa, economia del bé comú, economia circular i responsabilitat social empresarial.\n–Mòdul 2. Eines per a l’emprenedoria social.\nCreació d’una empresa social, el pla de viabilitat. Metodologies innovadores per a emprendre i innovar amb impacte social. El mesurament d’impacte, transparència i la rendició de comptes. Alternatives de finançament.\n–Mòdul 3. Entorn i ecosistemes de suport.\nMarc jurídic de l’empresa social i polítiques públiques de suport a Espanya. Iniciatives d’impuls i suport.\n2020 guia curso empresas sociales espenta de Gabriel Sanmartín García\nCategories: Emprendimiento, Formación, portada 7 maig, 2020 Leave a comment\nPreviousPrevious post:La nostra actuació enfront del COVID-19NextNext post:Reobrim els nostres centres


El Vallès Oriental, primer Consell Comarcal que s’adhereix al Consorci Localret – Consorci Localret\nL’adhesió del Consell Comarcal del Vallès Oriental a Localret permetrà aprofundir en la col·laboració dels treballs de desplegament de xarxes de telecomunicacions d’alta capacitat a municipis i polígons industrials; solucions i productes relacionats amb l’administració electrònica; xarxes sense fils; instal·lacions de radiocomunicacions i iniciatives lligades a les “SmartCities” o “ciutats intel·ligents”. Cal destacar en l’àmbit de la gestió que des de l’any 2008 el mateix Consell Comarcal i una vintena d’ajuntaments participen en la compra agregada dels serveis de telecomunicacions (Telefonia fixa, telefonia mòbil i Internet) mitjançant licitacions entre els diferents operadors que coordina Localret i que permet obtenir millors serveis i importants estalvis econòmics per als ens locals.\nDavid Ricart, president del CC del Vallès Oriental, i Xavier Fonollosa, president de Localret, signen el conveni en presència de Xavier Furió, director general de Localret\nXavier Fonollosa, alcalde de Martorell i president de Localret, ha recordat que recentment es va modificar els Estatuts de Localret per donar cabuda també als consells comarcals als òrgans de govern. L’objectiu final, ha assenyalat en l’acte de signatura del conveni, “és poder treballar en xarxa amb els municipis, els consells comarcals, les diputacions i les entitats municipalistes, mancomunant serveis, per a fer realitat en un termini de 5 a 10 anys allò que cap país al món ha aconseguit fins ara: disposar d’una xarxa de telecomunicacions d’alta capacitat que presti serveis a tots els municipis”.\nPer la seva banda, David Ricart, alcalde de Vallromanes i president del Consell Comarcal del Vallès Oriental, ha assegurat que “Localret és el millor aliat que podem tenir els ens locals per a millorar les telecomunicacions i l’eficàcia de les administracions amb l’aplicació de les TIC, perquè junts podem fer més força”.\nEl Consorci Localret, nascut l’any 1997 de l’impuls de les dues entitats municipalistes a Catalunya –ACM i FMC– està integrat per més de 800 ens locals de Catalunya, i treballa per a millorar el desplegament de les xarxes de telecomunicacions al conjunt del territori; implantar progressivament l’ús de les TIC a les corporacions locals modernitzant l’administració pública; prestant assessorament tecnològic, jurídic i de formació, així com representant les administracions públiques locals davant la resta d’administracions i operadors en l’àmbit de les telecomunicacions i la societat de la informació.\n(Més imatges de l’acte de signatura a la seu del Consell Comarcal del Vallès Oriental a Granollers, en l’espai de Localret a Flickr)\nVídeo de l’acte de VOTV\nConsorci Localret / Notícies / Banda ampla / El Vallès Oriental, primer Consell Comarcal que s’adhereix al Consorci Localret


Catalunya ha expressat un missatge polític de gran magnitud, que ningú no pot menystenir - Diari de Terrassa\nCatalunya ha expressat un missatge polític de gran magnitud, que ningú no pot menystenir\nMés de 800 ferits de l’actuació policial a Catalunya, aquest 1 d’octubre, és una xifra absolutament intolerable i repugnant. Com ha dit tanta gent al llarg del dia d’avui, jo també dic a Rajoy i al Gobierno de España que els hauria de caure la cara de vergonya. Hem vist i patit avui escenes d’una violència esfereïdora en un país que vol ser europeu i democràtic. I aquesta repressió desmesurada i impresentable és responsabilitat de qui n’ha donat les ordres i de qui ha volgut, tossudament, portar les coses fins a aquests límits injustificables a l’Europa del segle XXI.\nNo espero que dimiteixin, totes i tots sabem que no tenen prou decència per fer-ho. Tampoc no ho han fet per la corrupció, per les retallades, per l’empobriment del país, pel ruïnós rescat bancari, per la destrucció sistemàtica de la Constitució i de l’autogovern de Catalunya… I no dimitiran encara que ho demanem milions de persones a Catalunya, arreu d’Espanya i a molts indrets de la Unió Europea i del món. Tenen la cara molt dura i estan disposats a tot per tal d’imposar-nos una Espanya neofranquista, cada dia amb més rics i més pobres, cada dia amb menys llibertat i democràcia.\nAvui Catalunya ha expressat un missatge polític de gran magnitud, que ningú no pot menystenir. Per a mi, té un gran valor i el respecto, encara que -com ja sabeu- no he estat d’acord amb l’estratègia que s’ha seguit, tot i que tampoc no he girat l’esquena en absolut a tota la gent que volia votar.\nPenso, però, que el dia d’avui no es resumeix només amb un “sí” o un “no”. La veritat és que s’hi barregen moltes més coses, que tenen un factor comú: un desig àmpliament compartit de llibertat, de democràcia, de dignitat, de justícia. Podem estar més o menys d’acord amb la gestió del referèndum, podem discutir sobre lleis eternament o debatre sobre la seva validesa i representativitat. És absolutament legítim fer-ho. Però això no hauria d’impedir que subratllem tot allò que ens uneix per damunt de les diferències ni tampoc que reflexionem serenament sobre quina sortida es pot donar a tantes aspiracions legítimes i compartides.\nPer tant, el primer que vull fer és expressar el meu reconeixement i respecte a tota la gent que, de bona fe, amb respecte i esperit democràtic, ha fet possible aquesta jornada, a Terrassa i arreu de Catalunya. Deixo de banda si tenim més o menys discrepàncies, ara no és el moment. Encara que la situació sigui molt confusa, hi ha hagut una immensa majoria de gent que, hagi votat o no, hagi participat o no en els preparatius, ha fet tot el possible per preservar la democràcia i la llibertat des del respecte als altres. Jo els ho agraeixo, sincerament. I dono també les gràcies als terrassencs i les terrassenques, als Mossos d’Esquadra i a la Policia Municipal, que han garantit la seguretat al llarg del dia d’avui a la ciutat, així com a totes i tots els professionals que han estat al seu lloc, al servei de la ciutadania: entre totes i tots hem fet possible un dia pacífic i de serenitat a Terrassa.\nDit això, estic convençut que el primer que necessitem és fer fora Rajoy i el seu govern. I fer-ho ja, des de demà mateix. Hem de forjar una aliança de forces, partits i moviments que plantegi una moció de censura immediatament i que obri una nova etapa. En aquest sentit, tinc l’esperança que el meu partit, el PSC, així com el PSOE, acabi afrontant amb decisió, valentia i generositat aquest moment històric i siguin els motors del primer gran canvi democràtic que necessitem: una nova majoria parlamentària i un nou govern a Espanya. Sense amenaces, sense por, sense garrotades, sense trampes legals, sense cap mena de violència. Aquest és l’únic camí que pot portar a votar en un referèndum legal i acordat i a complir amb la voluntat majoritària que surti de les urnes.\nArticle publicat per l’alcalde de Terrassa aquest diumenge al seu compte de Facebook


Júlia Fernàndez: Per una Carretera per a tothom, l’opció B és la millor solució - Viu Molins de Rei\nComencen les votacions per escollir l’opció que reformarà la Carretera, i nosaltres vista la manipulació que n’han fet Convergència i el PSC en el procés de participació, animem a la gent a votar per l’opció B.\nJúlia Fernández (Iniciativa) durant un ple municipal // Jose Polo\nTanmateix denunciem, igual que han fet la resta de grups de l’oposició, l’estratègia emprada pel govern municipal, d’incloure una opció (la A), que cap dels experts contractats pel propi consistori municipal aconsella i que ni es plantejaven (el mateix Alcalde ho ha reconegut públicament). Aquesta maniobra obliga a posicionar-nos per tal de transformar la carretera cap a un model més proper al segle XXI, la B, que no la proposta imposada pel govern, la A, que deixa un altre cop la Carretera tal i com està: com una via de pas més propi del segle passat.\nNosaltres apostem per una altre model; així ho vam explicar durant la campanya electoral de les passades eleccions, que inclou la integració de l’Avinguda de Barcelona i de València com un carrer més del centre vila, pensada per a les persones i la mobilitat sostenible, allunyant-la de l’actual pas del trànsit en direcció al Polígon Industrial el Pla.\nHem sigut proactius, vàrem presentar una moció al ple municipal (26 de maig del 2016) perquè es demanés a altres institucions supramunicipals (Generalitat, Diputació, ATM, AMB ), que elaborin un nou traçat pel tramvia sense deixar de passar per Molins de Rei i que assumeixin la construcció d’un nou vial que permeti dirigir el trànsit del Polígon al Pont de 4 camins. I tot i que la moció va ser aprovada per unanimitat, els moviments del govern municipal per aconseguir activar a les institucions no han passat de converses informals. Com gairebé sempre, en aquest govern es treballa més bé la imatge (el quedar bé) que per donar resposta al futur a mig i llarg termini de la vila.\nI si no n’hi havia prou en no fer res pel model actual de la carretera, apareix l’anunci de l’alcalde sobre la participació en la consulta de botiguers de la Vila encara que no estiguin censats, passant olímpicament del reglament de la consulta, imposant nous criteris, que per suposat no s’havien consensuat… era tan gran la manipulació i es veia tant el llautó que finalment, a causa de la pressió de l’oposició i de l’escàndol que suposava, van tenir que rectificar sobre la marxa, convertint la participació d’aquests botiguers en un registre d’opinió que no serà vinculant i que serà sols perquè puguin opinar, però que no comptarà per la consulta.\nTotes aquestes manipulacions d’un procés que havia de ser completament democràtic, demostren de manera molt clara quin es l’objectiu del Govern Municipal : deixar les coses com estan i tant sols fer un “maquillatge” a la Carretera.\nMalauradament ens costarà molts diners a tots plegats aquesta decisió incomprensible.\nPer això, la gent d’ICV ens hem tornat a mobilitzar, fent una crida a tota la oposició a actuar conjuntament i fer una proposta comuna per a evitar que el Govern Municipal i determinats interessos minoritaris es surtin amb la seva, deixant una carretera insostenible un altre vegada per molts anys. Hem aconseguit consensuar que tots el grups polítics de l’oposició proposem una única opció: la “B”.\nEntenem realment que la solució “B” es l’opció mes integradora, doncs garanteix la càrrega i descàrrega de mercaderies , el pas dels autobusos i l’accés puntual en cotxe, també assegura una correcta distribució de l’espai, permetent l’activitat comercial, els pas segur de les bicicletes protegides mitjançant un carril i unes amplies voreres pels vianants.\nPer aquestes raons, la gent d’ICV recomanem als vilatans i vilatanes que voteu en el procés participatiu de la carretera i que trieu l’opció “B”. Perquè estem convençuts de que per assolir una carretera per a tothom, i ateses les circumstàncies, l’opció “B” és la millor solució.\nJúlia Fernández es regidora d’Iniciativa per Molins de Rei – MES a l’Ajuntament de Molins de Rei\nEtiquetes:carretera Iniciativa Iniciativa - MES Júlia Fernández reforma de La Carretera reforma La Carretera


Una nova sentència obliga a l’Ajuntament a retornar els terrenys on se situa el jardí del Botànic Calduch\n“Si el PP no haguera passat per aquesta ciutat com un tsunami, ara els veïns de Vila-real no haurien de patir”. El portaveu de l'equip de govern, Javier Serralvo, ha anunciat amb aquestes paraules l'arribada a l'Ajuntament d'una nova garrotada en forma de sentència derivada de la gestió urbanística de l'anterior equip de govern popular, que obliga ara al consistori a retornar els terrenys on se situa el jardí de Botànic Calduch al seu legítim propietari.\nSerralvo ha explicat que a finals del 2010, l'anterior govern municipal va realitzar una expropiació forçosa mitjançant una ocupació directa del solar sense el consentiment del propietari “amb l'únic objectiu de fer-se la foto i inaugurar en un terreny que ni tan sols era seu i que van robar sota el pretext del que ells denominaven urbanisme a cost 0”. “Aquesta malesa, consentida per l'actual portaveu del PP, Héctor Folgado, que estava present en la Junta de Govern que va aprovar aquesta expropiació, és una de les més greus que hem patit en els últims temps”, indica l'edil, “perquè el pitjor no és que hàgem de retornar el jardí que ara usen centenars de veïns, amb els consegüents canvis notarials i en el Registre de la Propietat per a tornar a posar-ho a nom del seu amo, sinó que a més la justícia ens condemna a pagar els danys i interessos generats i també a abonar les costes del judici”.\nEl portaveu de l'equip de govern afirma que els serveis jurídics del consistori estan estudiant la sentència, que encara no marca els terminis, però assegura que “el propietari està en el seu dret de demanar el terreny i podria, fins i tot, tancar-ho, ja que és seu, deixant molts veïns de la zona sense un espai de referència, als que també haurem d'explicar què ha passat i per què es queden sense jardí”, assenyala.\nNo obstant açò, “i igual que hem fet en molts altres casos, com amb el solar annex, amb els propietaris del qual vam arribar a un acord dialogant, anem a intentar negociar amb el demandant perquè la solució siga el menys dràstica possible i, preferentment, que no torne a esguitar ni a perjudicar els veïns, que són els que sempre pateixen”.\nAquest cas se suma a altres en els quals l'equip de govern actual ha hagut d'intervenir i responsabilitzar-se, com el cas de les factures irregulars de l'empresa Piaf; el jardí de Jaume I, “que està en la mateixa situació”; el Molí la Vila; els terrenys de l'Escola Oficial d'Idiomes (EOI), que ja estan pagats després de rebre una fallada judicial; el solar del col·legi José Soriano, o l'eixida cap a Castelló per l'avinguda de França.\n“Bombes urbanístiques fruit de la irresponsabilitat d'uns pocs, que robaven terrenys i passaven per sobre dels drets dels ciutadans i deixaven literalment abandonats als propietaris, fets dels quals ja vam advertir que ens portarien problemes i ara paguem entre tots”, afirma Serralvo, qui manifesta que “si el PP no haguera passat mai per la ciutat ara mateix no hauríem d'haver pres la decisió de retornar l'IBI a valors del 2011, cosa que hem fet amb transparència i amb dolor”. “Aquest és el súmmum dels empastres i no pot quedar impune”, assenyala, al mateix temps que demana a Folgado que “done la cara davant els veïns i, si té vergonya, demane disculpes, perquè ell també va estar present en cada presa de decisió i és responsable del que ha ocorregut”.


El CE Altafulla ja és equip de la Segona Catalana de futbol - TDB Actualitat\nEl CE Altafulla ja és equip de la Segona Catalana de futbol\nREDACCIÓ – Altafulla, 27/5/2020\nLa Federació Catalana de Futbol (FCF) ha decidit aquest dimecres, 27 de maig, com queden els ascensos i descensos de les diferents categories de territorial i els equips del Baix Gaià han sortit molt beneficiats, ja ascendeixin els equips en places d’ascens directe i no es produiran descensos. D’aquesta manera el CE Altafulla ja és nou equip de Segona Catalana i el Catllar, el Roda de Barà i La Riera de Gaià salven la categoria\nEl CE Altafulla ha ascendit a Segona Catalana com a primer classificat del Grup 3 de Tercera, quan faltaven onze jornades per a la finalització de la competició, com així ho estipula la resolució definitiva que ha pres la Federació Catalana de Futbol (FCF) per resoldre el final de les competicions territorials que són competència seva després d’haver-les suspès per la crisi sanitària de la COVID-19.\nLa FCF ha resolt que ascendeixi de categoria el primer de cada grup, mentre que les altres places d’ascens previstes les ocuparan els equips classificats per jugar el play-off que tinguin millor coeficient. En el cas dels grups del Camp de Tarragona, el Reddis (59 punts) acompanyaria a la Floresta a Segona, i l’Atlètic Valls (48 punts) es quedaria a Tercera. Tots els equips que han ascendit, però, no seran considerats com els campions dels seus grups per les condicions excepcionals en les quals s’ha finalitzat les competicions.\nL’equip dirigit per Raúl Tudela i Jordi Araus era primer classificat amb 49 punts, un més que l’Atlètic Valls i cinc més que el CF Llorenç. Durant el curs ha guanyat 14 partits i només n’ha perdut 2, ambdós contra el conjunt vallenc.\nD’altra banda, la FCF també ha decidit que no es produeixi cap descens de categoria per a la pròxima campanya. Un fet que celebren al Catllar, l’Atlètic Roda de Barà i la Riera, que mantindran la seva plaça a Primera, Segona i Tercera Catalana, respectivament. El Torredembarra estava a mitja taula a la Tercera Catalana i no patia pel descens.\nLes dues mesures s’apliquen de forma generalitzada en les categories territorials del futbol i el futbol sala amateur, tant masculines com femenines. Pel que fa al futbol i futbol sala base, la FCF dona per finalitzada la temporada sense descensos, i es produiran els ascensos derivats de la cobertura de vacants, pel sistema de millor coeficient, segons el criteri de territorialitat. Això succeirà tant en la categoria Juvenil com en la resta de categories on s’hagin de completar els grups necessaris per a la competició.\nFoto: Una imatge de la plantilla altafullenca. / CE ALTAFULLA


Blue Monday: per què és el dia més trist de l'any? - esMENT\nAvui dia hi ha moltes raons a la nostra vida diària per sentir-nos abatuts. Una feina estressant sovint pot contribuir a sentir-nos infeliços, expermientar sobrecàrrega familiar o labotal, juntament a possibles deutes econòmics que puguem generar… totes aquestes situacions són avui la causa d’esgotament de moltes persones.\nDurant el Blue Monday, es diu que la tensió augmenta per totes aquestes persones que ja se senten exhaustes degut a les exigències de la vida moderna, tot i que encara són capaces de treure forces per continuar endavant.\nEls factors que es van utilizar per calcular la data del que seria el dia més trist de l’any van incloure les condicions climàtiques, el nivell de deute econòmic acumulat en comparació amb la capacitat econòmica, el temps passat des del Nadal, el possible fracàs dels propòsits d’Any Nou, la poca motivació i la necessitat de prendre decisions al respecte…\nAixò va mostrar que la majoria de les persones se senten més deprimides el dilluns de la tercera setmana de gener. En aquesta data fatídica, els bons propòsits ja solen a ver fracassat i les vacances de Nadal semblen molt llunyanes. A més, els diez encara són curts i amb poca llum del sol. El dilluns continua sent, per suposat, el primer dia laborable de la setmana per la majoria de la gent, la qual cosa sol producir malestar, tensió i tristesa.\nLes persones podem afrontar millor una mica d’esrès agut que l’estrès crònic. No descansar correctament a les nits o caps de setmana, entre d’altres moments, produeix estrès crònic. Aquest es genera degut a la glàndula pituiària, qui envia estímuls de forma continuada a les glàndules suprarrenals per produir més adrenalina. Arriba un moment en què les suprarrenals ja no poden fer front als senyals contínus i acaben esgotant-se.\nEl cos se sent extremadament cansat i és quan experimentem estats d’ànim negatius, de vegades fins i tot, depressius. Aquesta no és una depressió clínica com a tal, però es tracta d’un estat d’ànim que ens fa sentir molt cansats i desesperats.\nCreiem que el Blue Monday ens pot servir com a senyal d’alerta per intentar prendre’ns el temps de descans necessari aquest any. Un senyal que ens recorda que hauríem d’invertir menys estona en compromisos i més en relaxar-nos aprofitant el temps lliure, qualsevol moment disponible.\nNo estem parlant de sortir o quedar amb amics a totes hores. Hem de considerar la possibilitat de quedar-nos a casa sense res a fer, sense horaris, ni haver d’arreglar-nos per quedar bé amb els altres, sense córrer ni pressa.\nBusca temps per estar amb tu mateix, sense pressions externes. Gaudeix de la calma d’una passejada, d’escoltar música, llegir, veure una pel·lícula… O potser simplement queda’t més temps amb tu mateix, valorant que per aconseguir una ment en calma i un cos sa, també és necessari deixar de córrer per respirar i aprendre.


L’enigma de la “V”, per Pere Iturbide\nLa veritat és que tenia un altre escrit preparat per a Sa Font d’aquest mes, però els darrers esdeveniments el m’han fet canviar; són els relacionats amb la “ V” catalana de l’onze de setembre, davant la gran disbauxa pel número de participants i les interpretacions i reaccions hagudes.\nComencem per la participació, on hi trobem unes grans diferències segons la font:\nGuàrdia Urbana 1.800.000\nDelegació del “Gobierno” 470.000\nSocietat Civil Catalana (SCC) 825.000\nAixò és un enigma!\nNo oblidem que aquesta SCC és la que va organitzar la contra manifestació de Tarragona, negant el dret a votar que sí demanaven els de la “V” i que amb 28 autocars gratis, més passatges subvencionats en tren, gent arribada de València, a més de la participació de líders com la Sánchez Camacho (PP), Chacón (PSOE), Rivera (Ciutadans) i Joaquim Coll (SCC), entre d’altres, arreplegaren tot just 3.500/7.000 participants, segons quina font.\nDoncs bé, fins i tot ells, els contra SCC, doblen la xifra donada per la “Delegación del Gobierno”, amb la de Los Llanos de Luna al front (quin paper!)\nLa meva professió em permet dir-hi quelcom a l’hora de validar els càlculs.\nLa pròpia ANC (l’organitzadora) preveia:\n11,3 km de llargària i 20 m d’amplària\nFilera de 9 franges i 4 persones per franja (que curiosament equivalen a 4 persones/m2)\nEn total 904.000 manifestants.\nPerò resulta que jo hi era, al Tram 3 i a la Franja 4, i n’érem (alerta, parlo de la meva zona) 7 persones per m2.\nD’altra banda tenim el Real Decreto 2816 /1982 de 27 d’agost, “Reglamento de Policia de Espectáculos”, que en el seu Art. 28 hi diu “para el recuento de las localidades en todo tipo de recintos, destinadas a asientos, se considerará una ocupación de 0,40 m. de frente, 0,45 m de ancho”. Aquí hi faré una estimació personal i consideraré 0,40 , enlloc de 0,45, dempeus estant, equival a 6,25 persones/m2.\nMultiplicant pels 264.000 m2, dóna 1.412.500 persones. Si tenim en compte la gent situada fora de les franges programades, senzillament perquè no hi cabien, les “panxes de boa” i que com hem comptat, hi havia més de 4 p/m2, bé podria ser que ens aproximéssim al 1.800.000 (llavors, què collons diu el “Gobierno”?)\nPer donar més llum sobre les xifres, vull ser contundent, posaré dos exemples sobre fets populars, que ho faran més entenedor:\n– Camp Nou, un estadi vell en el que incloent-hi els passos entre cadires, els passadissos verticals i sobretot que la gent està asseguda, té un rati de 3,6 persones/m2.\n– Estadi Setif d’Algèria, projecte en el que participaré, un estadi modern que serà més generós amb els espais, comptarem 3, 1 persones/m2.\nCrec que aquestes dades avalen les xifres de l’onze de setembre.\nSi analitzem les interpretacions, el fet és més llastimós:\nNa Sánchez Camacho a l’acabament de la seva mini manifestació, no arribà a un 0,4% de la “V”, tot i que molts asseguren que ha sigut la més multitudinària de la Història d’Espanya, li enfloca: “ La Cataluña silenciosa ha empezado a levantar la voz “ i el sobiranisme català ha entrat en declivi, QUINA BARRA ! és clar, després d’escoltar la seva “ jefa “ Soraya, s’entén quines eren i d’on venien les instruccions i consignes\nJoaquím Coll: historiador i vicepresident de SCC, més culte i preparat que la Camacho, també llenegà i molt: les coses no es resolen amb manifestacions ( home, amb la seva no ! encara que si la va fer, qualque cosa pensava demostrar ) , sinó a través de les urnes; però com n´és de carallot aquest paio, PER QUÈ S’ORGANITZÀ LA MANIFESTACIÓ DEL MILIÓ VUITCENTS MIL SINÓ ERA PER VOTAR ? no es pot ser tant curt de mires o pitjor, tenir tan males intencions.\nI en Rivera: l’onze de setembre s’ha convertit en una jornada de confrontació, idó què esperava, quan no hi ha cap altre sortida què s’ha de fer ? fins i tot els moixos en sentir-se acorralats rapinyen; i que s’hauria de traslladar al dia de Sant Jordi, embolica que fa fort!\nEl que diu na Chacón ja és massa, ella viu a Catalunya: Mas trenca la societat catalana, però que no veu que és a l’inrevés, que és el poble, qui l’empeny en Mas ? quan un és sociològicament borni no es pot dedicar a la política.\n2 -Mitjans de comunicació\nRepassant ràpidament les portades de diaris del dia després, hi trobem tres línies diferenciades:\n– Mitjans catalans: ocupació total de les portades amb fotos zenitals i a ras de terra i de 15 a 25 pàgines interiors amb entrevistes i anècdotes.\n– El món, no s’arriba a tant, ni molt menys, però si que hi havia titulars i fotos de capçalera (algunes només en les edicions digitals) a més, arreu de tots els continents:\nLe Monde, Le Figaro, The Gardian, The Financial Time, Russia Today, Corriere de la Sera, Wall Street journal, Washington Post, Usa Today, Clarín, Al Jazhira, etc.; això sí, exposant clarament quins són els anhels catalans.\n– I els espanyols? Doncs molt poca cosa i SENSE FOTOS, com és possible que aquestes hagin volat arreu del món i en canvi no hagin arribat a Madrid!\nLa Razón i El Mundo quasi res; de resquitllada, diluint els fets i anticipant l’apocalipsi!\nL’ABC, poquet a la portada i encara camuflat entre: “CIU quiere adoctrinar 500.000 musulmans”. El País sí que reconeix la multitudinària assistència, però finalment hi posa la cirereta: li nega qualsevol valor, pur folklore.\nTVE (la de tots els espanyols, la que paguen també els catalans) no va canviar gens ni mica la programació diària, i de la resta, només la Sexta plantà un plató a Barcelona.\nJo que pensava que el lema dels periodistes era – ELS FETS SÓN ELS QUÈ SÓN, LES OPINIONS SÓN LLIURES – però en veure el biaix de les seves publicacions, què he de pensar? Comèdia! Res més que pura comèdia.\nI com han anat les reaccions? Doncs a Madrid, principalment, després de mesos amb la política de les amenaces sense fer forat i a la vista de com els comentaris internacionals dels darrers temps s’estan capgirant i sobretot després de la multitudinària manifestació, ells si que comencen a tenir por i n’apugen el nivell de les amenaces: en Mas 15 anys a la presó; la Soraya i el Fiscal General de l’Estat, apel·lant a la Llei i les seves conseqüències, obviant que :\n– els esclaus, per milions\n– els negres amb les dificultats per viatjar en autobús; sort de la Rosa Parks, va ser decisiva\n– les dones i el dret de vot; moltes moriren en la vaga de les cosidores reclamant-ho – el feudalisme sota els peus dels senyors també es rebel·laren i feren desobediència contra les lleis vigents en aquell moment, i aquí estan, ELLS CANVIAREN EL MÓN, PER SEMPRE I A MILLOR.\nLa no política del “Gobierno“, la manca de cintura, visió i habilitat, els fa actuar com a funcionaris, que alerta ! són imprescindibles, però tenen una altre missió i unes altres tasques; la política del NIET porta inevitablement a fets com els de l’onze de setembre.\nSi arribés un visitant marcià, com li explicaríem que estats com l’espanyol i el el Regne Unit, que s’omplen la boca de democràcia, com els explicaríem dic, un comportament tan oposat?\nPer la meva banda afegiré que quan un és contrari a l’opinió majoritària del seu poble (enteneu estat), ha de maldar en canviar-la i si no pot, ha de canviar de poble.\nEL PASSERELL DE FORAVILA\nPere Iturbide Pascual


Viatge a Roma dels sèniors de Mutuam Activa | Mutuam\nHomeLes “Vacances a Roma” de pel·lícula per acabar l’any, dels sèniors de Mutuam Activa\nLes “Vacances a Roma” de pel·lícula per acabar l’any, dels sèniors de Mutuam Activa\nDel 29 de novembre al 2 de desembre, el viatge trimestral de Mutuam Activa va emportar-se a 22 mutualistes del Servei Gent Gran de Mutuam i sèniors d’altres entitats, com Clinicum. Col·legi de Farmacèutics i Mutual Mèdica, cap a Roma on van arribar amb avió. La veritat és que per estar-s’hi a Roma sempre fan falta més dies, perquè hi ha coses a veure per tot arreu. Va ser un viatge imponent que va impressionar a tothom. La primera cosa que van fer en arribar va ser anar al mercat a l’aire lliure Campo dei Fiori, també van conèixer la Piazza Farnese amb el imponent Palazzo. allà mateix hi havia també el Palazzo Spada, des d’on van continuar cap a la Piazza Novona, una de les places més famoses del món. Amb pocs minuts van arribar a la Piazza della Rotonda, on van poder conèixer el Panteó. El Panteó d’Agripa o Panteó de Roma, és un temple de planta circular que va fer aixecar l’Emperador Adrià, d’origen hispà (Sevilla) considerat un dels cinc millors emperadors bons. El Panteó es va construir entre el 118 – 125 dC, sobre les runes del temple erigit per Agripa (important general y pol.litic Romà que va ser mà dreta militar d’Octavi, futur emperador, que va destacar per fer més bonica Roma amb diverses construccions: una d’elles, aquest temple construït l’any 27 aC que va ser destruït per un incendi l’any 80 dC, que va dedicar als deus grecs. A Roma aquesta construcció se la coneix amb el nom de La Rotonna,, d’on en deriva el nom de la plaça on es troba. En aquesta parada, els nostres amics de Mutuam Activa van gaudir de la espectacularitat i originalitat del lloc.\nInterior circular del Panteó\nEl Panteó exterior\nPlaça de Pedra-Temple d’Adrià\nEl primer dia va seguir amb la Fontana de Trevi, la Bocca della Verità a Santa Maria in Cosmedín al costat del Tíber, Plaça Espanya i la seva Fontanna dela Barcaccia. A l’Església de San Pablo Entremuros, van presenciar un concert d’òpera, amb una espectacular interpretació de La Traviata. Cansats del primer dia, van sopar i dormir, per agafar forces pel segon dia que els esperava: els museus vaticans, la Basilica de Sant Pere, la Capella Sixtina, la visió de l’escultura de la Pietà de Miquel Angel i el negre i daurat baldoqui del interior del Vaticà. Tarda de passejada pels voltants de la Plaça Navona.\nEl tercer dia, el plat fort de tota visita a Roma…la Roma imperial amb la visió de l’Arc de Constantí, el Colosseu del dret i del revés, i la grandesa de la visió de Roma des de el Palatí amb el Foro Romà, que té un valor històric i arqueològic únic. Ruta gastronòmica italiana per sopar de gust i amb bona companyia abans d’anar a dormir.\nEl perfil històric del Colosseu\nPerfil del Colosseu\nAmistat al Colosseu\nL’últim dia amb visita a Villa i Galleria Borghese els va obrir les portes a col·leccions d’art de Tiziano, Bernini, Caravaggio i d’altres grans artistes italians. Abans de dinar els esperava una passejada per la zona més exclusiva de la ciutat pels carrers del Tridente, prop de la Plaça d’Espanya. Amb un dinar a primera hora de la tarda, preparaven la tornada a Barcelona plens d’una intensa visita a la ciutat eterna de Roma on hi deixen coses per veure i per fer. Segur que hi tornen, n’estem segurs. No podem deixar d’esmentar la grata, bona i més que excel·lent feina feta dels nostres guies i la bona companyia amb bromes i somriures de tots els viatgers que van van arribar a Barcelona amb ganes de menjar-se el món ben aviat.\nJardins Vila Borghese\nVista del Foro Romà\nSant Mateu de Caravaggio\nDetalls de Santa Maria La Mayor\nEncara no coneixes la planificació d’activitats per aquest hivern de Mutuam Activa?Ampliar informació\n20 des., 2016\nRosa Brugues Riera\n22 desembre, 2016 at 10:39 pm\nFelicitats per fernos tan feliços ,fotos molt bonicas e ilustratives una abraçada Motse ets un cel de persona


ORDRE IUE/560/2008, de 23 de desembre, aprovació de les bases per a la concessió dels ajuts a l'elaboració de Plans d'acció de millora de la productivitat de les empreses indústria manufacturera i de serveis relacionats, amb establiment a Catalunya. - Agrònoms - Enginyers Agrònoms de Catalunya\nInici » Àgora » ORDRE IUE/560/2008, de 23 de desembre, aprovació de les bases per a la concessió dels ajuts a l’elaboració de Plans d’acció de millora de la productivitat de les empreses indústria manufacturera i de serveis relacionats, amb establiment a Catalunya.\nAquesta Ordre té per objecte establir les bases reguladores que regiran les convocatòries de concessió dels ajuts a l’elaboració de plans d’acció de millora destinats a incrementar la productivitat de les empreses de la indústria manufacturera i de serveis relacionats amb establiment operatiu a Catalunya.\nEls projectes subvencionables són aquells presentats per empreses, de forma individual, dels sectors de la indústria manufacturera, és a dir, aquelles activitats incloses en la secció C de la Classificació catalana d’activitats econòmiques, CCAE-2009 (Decret 137/2008, de 8 de juliol) i dels serveis relacionats que s’especifiquen a continuació:\na) Activitats relacionades amb la distribució de béns i serveis a altres sectors de l’economia.\nb) Activitats de venda, lloguer, manteniment i reparació de maquinària, equips, material de transport i altres béns tangibles.\nc) Activitats de serveis empresarials intensius en coneixement.\nd) Activitats de serveis operatius i de gestió d’instal·lacions productives.\nEls estudis que es presentin per a l’obtenció d’aquests ajuts hauran de ser posteriors a la publicació de la convocatòria i finalitzar-se abans del 31 de desembre de 2009.\n– En el cas de les petites empreses, la subvenció serà com a màxim del 75% del cost de l’estudi, sense superar la quantitat màxima d’ajut de 5.000 euros.\n– En el cas de les empreses mitjanes, la subvenció serà com a màxim del 50% del cost de l’estudi, sense superar la quantitat màxima d’ajut de 10.000 euros.\n– En el cas de les grans empreses, la subvenció serà com a màxim del 25% del cost de l’estudi, sense superar la quantitat màxima d’ajut de 20.000 euros.\nEl Pla d’acció de millora de la productivitat s’haurà de realitzar a Catalunya i s’haurà de fer d’acord amb la metodologia i els continguts que s’estableixen a l’annex 2 d’aquesta Ordre.\nEn funció de les disponibilitats pressupostàries i per Resolució del conseller d’Innovació, Universitats i Empresa, es publicarà al DOGC la convocatòria per a la presentació de sol·licituds per a l’obtenció dels ajuts previstos en aquesta Ordre.\nOrdre 560/IUE/2008 publicació DOGC\nEnginyers Voluntaris: Es necessiten voluntaris/voluntàries per fer de mentor/a PROJECTE ATENEA


El 22è Festival Musical Paupaterres tanca amb 10.000 espectadors la seva edició més femenina\nL’esdeveniment ha comptat amb un espai infantil, el 'PaupaKids'\nEl Festival Musical Paupaterres de Tàrrega ha tancat l'edició amb més presència de veus femenines i ha congregat més de 10.000 espectadors, xifra similar a la registrada l’any passat. El cartell integrat per 16 formacions de l’escena musical del país ha comptat també amb un espai dedicat als més petits, el 'Paupakids', que ha estat l'aparador musical per tota la família. Els portaveus de l’Associació Paupaterres, Lluís Agea i Marc Calderó, han fet un balanç molt positiu del certamen i de la fidelització de públic que es manté any rere any. El moment àlgid d’enguany ha estat l’actuació del septet Oques Grasses, el divendres a la nit.\nEl 22è Paupaterres ha posat de manifest el poder de les veus femenines en el món de la música. El certamen ha demostrat que les dones tenen molt a dir en aquesta disciplina creativa. 'Balkan Paradise Orchestra', Sandra Bautista, El Diluvi, la Cobla Catalana dels Sons Essencials o Tremenda Jauría han actuat en aquesta edició.\nAl mateix temps, des de l'organització, han subratllat l’èxit del vessant social del festival gràcies al 'Got Solidari', que serveix per a finançar una aula inclusiva de música per a infants i joves a la ciutat. La sostenibilitat també ha quedat palesa amb la potenciació de la recollida selectiva de residus originats aquest cap de setmana al Càmping Municipal, escenari dels concerts, sopars multiculturals i mercat d’artesania. Així ho ha posat de relleu el regidor de Cultura, Participació i Pobles, Carlos Vílchez, que ha fet una valoració positiva del ressò del festival com a "gran cita de la música en directe a Catalunya".\nOrganitzat per l’Associació Paupaterres i l’àrea municipal de Cultura amb suport de la Diputació de Lleida i el Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya, el 22è Paupaterres ha estat altaveu de destacats exponents del pop-rock, el rap'n'trap, els sons d’arrel, el folk o l’ska.


La Pegatina, Oques Grasses, Jazzwoman o Buhos, entre els caps de cartell de la 18a edició de l’Acústica de Figueres - Viasona\n23 de juliol 2019, 12:30h Redacció\nDel 29 d'agost a l'1 de setembre arriba l'Acústica, el festival gratuït de la ciutat de Figueres. Enguany vol superar els 108.000 assistents de la passada edició que el posicionen al pòdium dels grans festivals del país, només superat pel Primavera Sound i el Sónar.\nL'edició de 2019 destaca per una programació amplíssima amb els grans grups festius del país com La Pegatina, Oques Grasses, Zoo, la Companya Elèctrica Dharma i Buhos, juntament amb els madrilenys Fangoria. També s'hi trobaran noms claus del pop com són Dorian, Ramon Mirabet, El Petit de Ca l’Eril o Clara Peya. A més, es podrà gaudir dels principals noms de l’escena urbana catalana i valenciana amb les actuacions de Lildami, JazzWoman i Delafé. Tampoc faltaran les propostes més emergents: Suu, Sandra Bautista o Kids From Mars seran les grans descobertes del festival.\nL’Acústica és un dels pocs festivals urbans que existeixen al principat. En molt pocs metres quadrats es concentren fins a nou espais molt ben comunicats entre ells, entre els quals hi ha: quatre escenaris, dues zones amb food trucks, un espai artístic anomenat Acústica Market, l’Acústica Club (des d'on veure els concerts des d'un lloc amb encant), una fira del disc i la walk street del carrer Caamaño. En els tres dies que dura el festival, l'espectador podrà gaudir de la millor música d'aquí alhora que gaudeix d'un festival completament integrat al centre urbà de Figueres.


Ja el tenen agafat, a Zapatero\nEls grans empresaris ja el tenen agafat, a Zapatero. Ja segueix els seus dictats, que són els que necessiten i li ha imposat la Unió Europea. Per això ara li demanen que no se'n vagi. Que no convoqui eleccions anticipades, com no para de reclamar Rajoy "per al bé del país". Ja és el ‘zapatero’ que els fa les sabates a mida. Ja és "el seu" Zapatero.\nVa ser en el dinar que va convidar a més de quaranta grans empresaris que aquests, s'assegura, li van pregar que no convoqués eleccions abans d'hora amb l'esperança, naturalment i ja és confiar, que complís les reformes promeses per sanejar el dèficit i intentar activar l'economia. En la línia del que fa un temps li va demanar Duran Lleida al Congrés: faci les reformes que cal fer per sortir del pou i vagi-se'n. En altres paraules: immoli-se’n en el foc de les dures i impopulars...\n'Mas, pero menos', per ara\n'Mas, pero menos', per ara. És el perill d'anunciar, a bombo i platerets, que es va a formar el "govern dels millors". Encara no han transcorregut els primers cent dies de gràcia, i l'evident és que és el "govern de les millors ... retallades". En tots els terrenys. I això està calant en l'opinió pública. Retallades segurament necessàries - potser discutibles en la forma i matèries- per la necessitat de reduir el dèficit públic, que el nou govern català s'ha trobat com a herència del tripartit socialista-independentista-ecologista. Forces polítiques, aquestes, que van fracassar en l'intent de governar juntes, encara que algunes coses van fer bé especialment en el camp social, com reivindica l'exconsellera Marina Geli, durant els seus set anys d'atzarós mandat.\nPerò estem, novament, en temps d'eleccions, ara municipals,...\nEl llarg discurs de les tisores s'està convertint en el discurs de la por. La seva reiteració emfàtica a tots els nivells oficials sembla més una competició que una convicció. Un ‘ara toca dir això’, per consigna o per escudar-se davant del que està caient o el que pugui venir, que una autèntica teràpia per preparar la remuntada econòmica. I els seus efectes són la desmotivació i la depressió. Devastadors.\nFalta el discurs de l’al·licient, basat en uns objectius clars, concrets i possibles, que mobilitzi iniciatives, energies i recursos. Objectius d'estalvi per sanejar comptes que permetin nous projectes realistes, Objectius de captar capitals de fora –o de sota les pedres– per a aquests projectes immediats o futurs. Objectius d'exportació de béns i serveis, en forma de productes manufacturats competitius o de serveis del...


Laura Orgué convidada a les 'Converses d'Alt Nivell' amb Marc Pinsach - FEEC - Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya\nFoto: JM Montaner (Naciomuntanya)\nNotícies - 02/04/2020\nLaura Orgué convidada a les ‘Converses d’Alt Nivell’ amb Marc Pinsach\nAlpinisme Curses per Muntanya Escalada esportiva Esquí de muntanya Excursionisme\nCatalunya , joactuo , joemquedoacasa , Muntanya , Sentlamuntanyaacasa\nLa igualadina Laura Orgué serà la protagonista aquest pròxim diumenge a les 18h de les “Converses d’Alt Nivell” que ens proposa en Marc Pinsach aquests diumenges de confinament.\nOrgué ens parlarà de la seva situació actual després que va decidir abandonar la competició de primer nivell el passat 2019 i convertir-se en tècnica de la Federació Andorrana d’Esports d’Hivern. Aquesta advocada de l’Anoia va decidir deixar la competició amb un dels currículums esportius més espectaculars del país treballat a més a més en tres disciplines esportives diferents.\nOrgué ha acumulat tres participacions en esquí de fons en uns Jocs Olímpics (Torí 2006, Vancouver 2010 i Soshi 2014), i ha sumat un campionat del món de cronoescalada en esquí de muntanya l’any 2015 i set títols mundials en curses per muntanya entre proves verticals, on va ser la gran dominadora durant quatre temporades consecutives i curses d’skyrunning. El palamarès de Laura Orgué és el d’una de les millors esportistes de muntanya del món i aquest diumenge el podrem recuperar en la conversa que mantindrà amb el que va ser company seu a la selecció catalana i espanyola d’esquí de muntanya, Marc Pinsach.\nPinsach i Orgué van compartir pòdiums en campionats de Catalunya i d’Espanya i competicions internacionals en esquí de muntanya i curses per muntanya.\nAquesta serà la segona “Conversa d’Alt Nivell” que realitzarà Marc Pinsach després de la que va mantenir amb l’actual subcampió del món de curses per muntanya, Oriol Cardona. En aquesta primera conversa els dos esportistes catalans van exposar la seva situació actual i van respondre les diferents preguntes que van arribar a través del directe que es va fer a l’instagram de la FEEC.\nLa xerrada entre Marc Pinsach i Laura Orgué es podrà seguir en directe a l’instagram de la FEEC aquest diumenge 5 d’abril a partir de les 18h.\nLes “Converses d’Alt Nivell” s’engloben dins del programa #sentlamuntanyaacasa que la Federació d’Entitats Excursionistes de Catalunya va engegar des del passat 15 de març i que ha tingut una molt bona acollida.\nPer aquesta sèrie de ponències, xerrades, entrevistes, converses i entrenaments i estant passant noms propis destacats de la muntanya com Ferran Latorre, Araceli Segarra, Pere Rullan, Ivan Terricabres, Sergi Mingote, Roger Cararach, Gisela Carrion o Clàudia Sabata entre molts d’altres que estan col·laborant a seguir connectats al món de la muntanya tot i el confinament existent.\nCal destacar la bona rebuda que han tingut les sessions d’entrenaments, les sessions d’excursionisme més tècniques, els entremanets per tota la família, les xerrades de psicologia o les ponències com la del Parc Natural de l’Alt Pirineu o de Geologia del Pirineu que aquesta setmana han iniciat el seu recorregut en aquests directes, que es poden seguir cada dia a les 12h i a les 18h en doble sessió. La programació detallada es pot trobar a les xarxes socials de la Federació i els vídeos es poden recuperar a l’IGTV de la FEEC.


Kreiskrankenhaus Mainburg - hospitals - Mainburg - Baja baviera - Baviera - Alemanya - Hospitalsworldguide\nPàgina d'inici › Per país › Alemanya › Baviera › Baja baviera › Mainburg › Kreiskrankenhaus mainburg\nKreiskrankenhaus mainburg Mainburg > Baja baviera > Baviera > Alemanya\nUn gran equip de professionals està d'acord Kreiskrankenhaus Mainburg. Si teniu dubtes sobre quina hospital acudirà en cas d'emergència, us recomanem aquest centre. Si trobeu algun error en aquesta informació, feu-nos-ho saber perquè puguem corregir-lo tan aviat com sigui possible. Gràcies!.\nTots els serveis i serveis de salut que necessiteu, els trobarà a Kreiskrankenhaus Mainburg. Serveis de qualitat i amb la seguretat de ser atès per un equip de grans professionals, coneixedors del seu problema de salut i amb molts anys d'experiència.\nHeu estat Kreiskrankenhaus Mainburg per problemes de salut? Com és l'atenció del personal mèdic, infermeres, auxiliars i cuidadors d'aquest hospital? Estàs content amb com t'han tractat? A continuació, escrigui el seu comentari personal aquí per ajudar a altres pacients que tenen el dilema de no saber a quin hospital acudir.\nLlistat de hospitals pròxims a Kreiskrankenhaus Mainburg\nEvangelisches Krankenhaus Regensburg- (Situat a 46.45 km)\nAsklepios Klinikum Bad Abbach- (Situat a 37.35 km)\nKrankenhaus Barmherzige Brüder Regensburg- (Situat a 46.45 km)\nIlmtalklinik Pfaffenhofen- (Situat a 24.82 km)\nKreiskrankenhaus Freising Klinikum Freising- (Situat a 26.52 km)\nKlinikum Ingolstadt- (Situat a 32.64 km)\nKlinik Wartenberg- (Situat a 31.08 km)\nKinderkrankenhaus St Marien- (Situat a 30.77 km)\nGoldberg Klinik Kelheim- (Situat a 32.12 km)\nKlinikum Landkreis Erding- (Situat a 39.68 km)