Covid-19 i matriculacions: què ha passat? | El Perfil de la Ciutat\nAra fa un parell d’anys que des de l’Observatori de l’Economia Local de Sabadell vam escriure un article sobre les matriculacions com a mesura del consum intern de les ciutats. En el context actual de crisi, hem cregut oportú de tornar-ne a fer una anàlisi per tal de mesurar l’impacte de les mesures adoptades per aturar la pandèmia de la COVID-19.\nPer fer-ho hem utilitzant les dades provisionals que ofereixen les extenses bases de dades de la DGT a les que anteriorment havien dedicat un article els companys de Manresa i de Mataró.\nAbans de començar l’anàlisi, cal també tenir present que l’any 2019 va ser el primer any en que van caure les matriculacions des de l’any 2012: un 2,1% en el cas de l’Estat i un 1,9% en el cas de Catalunya.\nA partir de les dades mensuals de matriculacions dels diferents municipis de la xarxa hem pogut calcular les següents taxes de variació interanual del primer semestre de 2020:\nL’anàlisi de les taxes interanuals ens permet observar com en el mes de gener d’enguany més de la meitat de municipis registraven un descens interanual de les matriculacions. És el cas del Prat de Llobregat (-32,7%), de Barberà (-20,0%), de Cerdanyola (-16,4%), de Mollet (-11,9%), de Sabadell (-9,2%), de Viladecans (-9,1%), de Terrassa (-8,9%) i de Granollers (-4,2%). Fins i tot si analitzem el conjunt de municipis del Perfil veiem com en el primer mes de l’any s’enregistrava un descens interanual del 4,4%. Per contra, en el mes previ a la crisi del Covid19, el mes de febrer, tots els municipis enregistraven importants creixements interanuals en el nombre de matriculacions.\nSi observem el mes de març, mes en que es va decretar l’estat d’alarma (el 14 de març), el descens de les matriculacions és força acusat amb variacions negatives que van del 50,4% (Cerdanyola del Vallès) fins al 73,5% (Manresa). Si agafem per exemple el cas de Sabadell, enregistra una variació negativa del 69,0%, el que suposa una davallada més intensa que les davallades produïdes a finals de l’any 2009 en plena crisi econòmica (llavors properes al 60%).\nEn el mes d’abril, que coincideix amb el confinament més dur, es van enregistrar les taxes de variació interanual negatives més intenses que van del 94,2% (Badalona) al 99% (Barberà del Vallès).\nPel que fa al mes de maig, tot i que els descensos no són tan acusats com en el mes anterior, la majoria de municipis enregistren descensos superiors als del mes de març (on es va viure gairebé dues setmanes sense confinament) amb les excepcions de Barberà, Manresa i Vic.\nEn el mes de juny, mes en que va acabar l’Estat d’Alarma (el 21 de juny), en canvi s’enregistren descensos molt més minsos en comparació amb els mesos anteriors. El mes intens és el de Sabadell (-31,1%) i el menys intens és el de Sant Feliu de Llobregat (-8,7%). Per contra, lluny del que es podria esperar, diversos municipis enregistren increments interanuals en el nombre de matriculacions. És el cas de Mollet del Vallès (20,8%), Santa Coloma de Gramenet (2,2%), Mataró (1,6%) i Vic (1,4%).\nA partir de les mateixes dades mensuals de matriculacions dels diferents municipis de la xarxa hem pogut calcular els valors acumulats en el que va d’any i comparar-los amb el mateix període de l’any anterior:\nCom era d’esperar, el gràfic ens mostra com cap municipi ha arribat a l’acabar aquest primer semestre a les xifres d’un any abans. El municipi amb més la diferència interanual més intensa és el Prat de Llobregat (-49,2%) i el que menys Mollet del Vallès (-23,7%).\nQueda la segona meitat de l’any per endavant i caldrà veure en els propers mesos quina serà l’evolució de les matriculacions. És difícil de preveure en un context ben atípic que compta amb confinaments territorials de més o menys intensitat, els ERTOs vigents fins al 30 de setembre i una pandèmia que segons els experts dista de ser controlada.\nMitjana de valoració: 3.4 (5 votes)\nAra fa un parell d’anys que des de l’Observatori de l’Economia Local de Sabadell vam escriure un article sobre les matriculacions com a mesura del consum intern de les ciutats. En el context actual de crisi, hem cregut oportú de tornar-ne a fer una anàlisi per tal de mesurar l’impacte de les mesures adoptades per aturar la pandèmia de la COVID-19." data-share-imageurl="http://www.perfilciutat.net/sites/default/files/default_images/default.jpg">\nocupació registres administratius atur indicadors Demografia perfil de la ciutat Girona granollers observatoris rubí estadística mercat de treball Habitatge Grameimpuls santa coloma de gramenet perfil de ciutat activitat econòmica enquesta població Metodologia


L'exdirector d'El Bulli Juli?Soler, Premi?Nacional de Gastronomia a «Tota una vida» - Diari de Girona\nL'exdirector d'El Bulli Juli?Soler, Premi?Nacional de Gastronomia a «Tota una vida»\nmadrid | efe 03.06.2015 | 07:25\nJuli Soler en una imatge d´arxiu. diari de girona\nJuli Soler va ser una peça clau al restaurant El Bulli de Roses, encara que no tan mediàtic com el xef Ferran Adrià. Per això el jurat dels Premis Nacionals de Gastronomia li han concedit el guardó «Tota una vida» a qui va ser soci del cuiner i director del que durant anys va ser el Millor Restaurant del Món. La Reial Acadèmia de Gastronomia, que atorga els premis juntament amb la Confraria de la Bona Taula, ha decidit també atorgar el Premi Especial al concurs de TVE MasterChef Júnior, «per l'inestimable tasca d'apropar la gastronomia i la cuina als nens, per donar valor al seu talent als fogons i perquè només formant les noves generacions s'aconseguirà revertir l'obesitat infantil», segons van informar ahir en una nota de premsa.\nA Soler (Terrassa, 1949), se li reconeix així haver estat «una peça clau» perquè El Bulli aconseguís ser el millor i més famós restaurant del món. Encara que més a la «rebotiga que sota els focus mediàtics, va creure en Ferran Adrià i en el projecte de crear un espai sense parió», apunta el jurat. Soler es va retirar del projecte de continuïtat del restaurant, El BulliFoundation, el 2012, després que se li diagnostiqués una malaltia neurodegenerativa, cosa que va anunciar, visiblement afectat, el seu soci Adrià.\nA més de fitxar Ferran Adrià per a la cuina del restaurant de Cala Montjoi de Roses el 1984, Soler es va convertir en el seu soci i li va donar suport en els moments més durs, quan la seva cuina creativa, llavors considerada com d'una altra galàxia, no era ni entesa ni apreciada. També va exercir com a director d'un restaurant que va trencar motllos i va revolucionar la gastronomia espanyola i mundial, treballant colze amb colze amb Adrià durant 30 anys.\nEls Premis Nacional de Gastronomia, que es lliuraran el proper dilluns dia 8 de juny, estan sent revelats a poc a poc per la Reial Acadèmia de Gastronomia. Entre els guardonats ja anunciats es compten, entre d'altres, la cuinera María Marte (El Club Allard) i el sommelier David Robledo (Santceloni), tots dos amb dues estrelles Michelin a Madrid.


Downsview Cottage Littlehampton Regne Unit - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Atenció al Client\nDownsview CottageCourtwick with Toddington, Littlehampton, Regne Unit - Veure al mapaExcepcional9,8Basada en2comentarisDownsview CottageVeure més fotosVeure més fotosVeure més fotosVeure més fotosVeure més fotosMolt bona ubicació 8,8Veure el mapaVeure totes les 24 fotos8,8Ubicació\nVeure les fotosCasa de Vacances d'Una Habitació (One-Bedroom...2 habitacionsplat de dutxa1 llit doble i 1 sofà llitFixa les dates per veure preusVeure les fotosCasa de Vacances d'Una Habitació (One-Bedroom...Fixa les dates per veure preus\nSobre l'allotjamentDescripcióSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Arundel, no busqui més enllà de Downsview Cottage. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. A Downsview Cottage, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de instal.lacions per a minusvàl.lids, instal.lacions de barbacoa. Gaudiu de les comoditats d'alta gama com ara calefacció, aparell de televisió, reproductor de DVD/CD, nevera, renta vaixelles per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. L'hotel compta amb una llista completa de comoditats, com jardí. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Downsview Cottage no troba competidors en cap categoria.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Idiomes ParlatsAnglès Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar més


Un Ennis de rècord no és suficient - El Periòdic d'Andorra\nPublicat el Dissabte, 13 d'octubre de 2018 | 21:30 h\nEnnis es dirigeix a cistella defensat per Toolson. | BCA / Albert Martín\nA Joan Peñarroya se li segueix donant bé el Poliesportiu d'Andorra. Però aquest cop des de la banqueta contrària. Al pavelló on va acumular tants èxits va tornar a guanyar, ara amb el Baxi Manresa. El BC MoraBanc Andorra, que no va tenir prou amb l'actuació de rècord d'Ennis, suma la primera derrota de la temporada a casa (77-82).\nEl prolegomen del matx va ser diferent del que és habitual. A la banqueta rival hi havia Peñarroya i en la primera ocasió que tornava al Principat va rebre el caliu i el reconeixement del club i l'afició, rebent una samarreta tricolor de l'equip i un llarg aplaudiment per part dels seguidors. La igualtat es va mantenir des d'un començament. Els andorrans portaven la iniciativa, però un encertat Vene no permetia que poguessin obrir escletxa a l'electrònic. Ennis es mostrava endollat des de diferents distàncies, anotant dos triples en el primer quart i dos tirs lliures seus feia que el primer període finalitzés 19-15.\nEls punts de Del Águila permetien reduir distàncies, com el triple que va anotar després del de Jelinek. Els manresans des del perímetre estaven encertats, amb dos triples seguits de Vene des de la cantonada, que igualava el marcador a 26. L'intercanvi de cistelles i els empats, sempre amb iniciativa andorrana, eren constants fins que en el tram final el conjunt del Bages va canviar la tendència. Toolson posava la igualada a 32. Un tir lliure de Salvador capgirava el resultat. El segon l'errava, però el rebot l'atrapava el Baxi i la jugada finalitzava amb un triple de Lundberg. Era el primer avantatge visitant des de que ho havien fet a l'arrencada del partit. Dos tirs lliures d'Albicy i dos més de Toolson tancaven el quart, arribant al descans 34-38.\nLa tornada a la pista no va ser gens bona, amb els andorrans tenint problemes en el rebot defensiu. Sakho anotava en dues ocasions i Tomàs permetia escapar-se de 10. Shurna amb un triple trencava la mala arrencada. La cosa es complicava i Ennis va posar-se l'equip a l'esquena. I de quina manera. Gràcies a ell el MoraBanc remuntava en un tres i no res per posar-se només dos per sota, amb el canadenc errant un triple que hagués significat estar per sobre. Arribaven uns minuts on els dos equips només anotaven des de la línia de tir lliure. Els manresans van saber reaccionar per plantar-se al darrer quart manant de 13 (49-62), amb cinc punts seguits de Lundberg, amb un triple llunyà inclòs.\nEls 36 punts i els 48 de valoració d'Ennis, xifres rècord d'un jugador del MoraBanc a l'ACB, són insuficients per guanyar el partit\nTenia el canell calent i era el primer en anotar en la represa. Vene també ho feia i el Baxi marxava de 17 (49-66). La situació era límit i per la tendència que hi havia en pista semblava un partit sentenciat, però el MoraBanc no va baixar els braços i amb un Ennis estel·lar el panorama va canviar totalment. La pressió alta andorrana funcionava i el Manresa va col·lapsar-se. Va posar-se a només cinc punts i Vene, amb un triple, trencava una ratxa dels bagencs de quatre minuts sense anotar. L'estoni tornava a veure cistella, però Jelinek responia amb un triple. El partit estava del tot obert. Lalanne es mostrava fort a la pintura i els seus punts i rebots castigaven als andorrans. Qui es mostrés més encertat i mantingués la calma seria qui s'adjudicaria l'enfrontament i aquest va ser el Manresa. De res van servir els 36 punts d'Ennis i els 48 de valoració, que signifiquen el rècord en aquestes estadístiques d'un jugador del MoraBanc a l'ACB.


Església de Santa Creu de Palma - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nEsglésia de Santa Creu de Palma\n39° 34′ 14″ N, 2° 38′ 35″ E / 39.570556°N,2.643056°E / 39.570556; 2.643056Coord.: 39° 34′ 14″ N, 2° 38′ 35″ E / 39.570556°N,2.643056°E / 39.570556; 2.643056\n01/06 (Catàleg de patrimoni de Palma, , )\nEsglésia de Santa Creu (portal)\nL'Església de Santa Creu és al cantó del carrer de Santa Creu i del carrer Sant Llorenç de Palma, a l'illa de Mallorca.\nÉs una de les primeres parròquies de Palma, originària del segle xiv, d'estil gòtic català. Es tracta de la segona parròquia en importància en el rang eclesiàstic de la ciutat, i la més extensa després de Santa Eulàlia. Té la coberta de volta de creueria, excepte el presbiteri que és de volta nervada.\nHi ha retaules d'estil gòtic i d'altres de barrocs, com el retaule major. A davall del presbiteri es troba la cripta de Sant Llorenç que forma part del museu parroquial.\nLes obres s'iniciaren l'any 1335 en uns terrenys donats pel bisbe de Barcelona. S'utilitza la pedra de la pedrera reial de Bellver. Segons la cronologia es pot correspondre a la construcció de dues esglésies diferents: la primera, s'hauria acabat l'any 1371, la data de la fundació de la campana major, i la segona, que es podria haver iniciat cap al 1440, segons ens indica un document de 1445, que parla de la "nova església que s'està pujant". El 1564 es col·locà la clau de volta del presbiteri.\nLa planta configura una superfície amb una amplada de 26 metres que contrasta amb la seva longitud, de 48 metres. Les capelles laterals ocupen l'espai entre els contraforts. N'hi ha cinc d'absidals. Té coberta de Volta de creueria, excepte al presbiteri, que és de volta nervada.\nEl retaule major és d'estil barroc tardà, presenta una imatge de Santa Helena i una altra de la Mare de Déu del Carme que denoten la tradició marinera de la parròquia. També es conserva una taula gòtica que presenta la Mare de Déu del Bon Camí, obra de Gabriel Mòger, del segle xvi.\nLa tercera capella de la dreta acull la imatge gòtica de la Mare de Déu de Santa Creu i la tercera de l'esquerra és dedicada al Cor de Jesús. En aquesta capella hi ha el sepulcre d'Antoni Barceló i Pont de la Terra, conegut popularment com el Capità Barceló.\nLa façana principal està inacabada i, a la dreta, hi ha el campanar. La més interessant és la del lateral nord, situada al carrer de Santa Creu que presenta un portal essencialment barroc, aixecat damunt una escala de cinc graons i franquejat per estípits geomètrics, de tradició manierista i un frontó corbat trencat coronat per dues piràmides amb bolla i una creu central. El frontó emmarca un nínxol amb absis en forma de copinya que conté una imatge de Santa Helena.\nD'aquesta església en destaca el seu gran orgue. Amb 3 teclats manuals, pedal de 30 notes i 45 registres, és un dels més grans de Mallorca.\nVegeu Orgue de Santa Creu per a més informació sobre l'instrument.\nLa cripta de Sant Llorenç és al presbiteri de l'església i és de finals del segle XIII o de principi del XIV. Té la planta quadrangular envoltada per un deambulatori de cinc trams, quadrangulars i triangulars alternativament, amb cinc capelles situades entre els contraforts. La coberta és de Volta de creueria sostinguda per quatre columnes octogonals amb capitells geomètrics. El portal d'accés és de llinda motllurada amb representacions zoomòrfiques en els capitells. Hi ha un retaule renaixentista dedicat a Sant Llorenç i un santcrist gòtic.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Església de Santa Creu de Palma\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Església_de_Santa_Creu_de_Palma&oldid=25676948»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 13 des 2020 a les 22:56.


El Cavamarket treu al carrer l’escumós per Nadal\nLa segona edició d'aquest mercat pretén ser un revulsiu econòmic i un atractiu turístic per Sant Sadurní d'Anoia\nEl Cavamarket, el mercat de cava i gastronomia de Sant Sadurní arriba dia 2 desembre per ser en un punt de trobada entre productors i consumidors sense intermediaris. L’any passar es va fer per primera vegada com una activitat de promoció econòmica i de dinamització turística de Sant Sadurní organitzada pel Servei de Turisme i Comerç de l’Ajuntament de la vila.\nPer aconseguir aquest objectiu s’opta pel format “mercat”, un concepte que millora la relació amb el consumidor i alhora ajuda a les empreses a fer-se visibles, promocionar els seus productes i captar nous clients.\nL’objectiu principal és potenciar la venda directa de cava, producte estrella de la nostra vila, i consolidar la creació d’un mercat per aconseguir que els visitants s’apropin a Sant Sadurní d’Anoia a comprar el cava que degustaran a les festes. D’aquesta manera s’ajuda a donar impuls a aquest sector durant aquestes dates tan especials, alhora que s’intenta situar al mercat de cava i gastronomia, el Cavamarket, entre els esdeveniments referents d’aquest caire a Catalunya.\nTot i que és una acció de venda, els productes també es podran degustar. Les empreses oferiran degustacions que es podran fer amb la copa que estarà a la venda al punt d’informació pel preu d’1,5€. Es farà diumenge 2 de desembre al Carrer Raval de Sant Sadurní d’Anoia de les 11h a les 15h.


Armengol lliura els premis a l’esforç personal i a l'excel·lència acadèmica a 469 alumnes de Mallorca\n13 novembre 2018| <9ªL> Presidenta\nLa presidenta del Govern, Francina Armengol acompanyada del conseller d’Educació i Universitat, Martí March i del director general de Planificació, Ordenació i Centres, Antoni Morante ha presidit avui l’acte de lliurament dels Premis a l’esforç personal i al rendiment acadèmic excel·lent de l’illa de Mallorca corresponents al curs 2017-2018 al Palau de Congressos de Palma. De l’acte han participat un miler de persones entre alumnes guardonats, directors de centres i les famílies dels alumnes.\nUn total de 469 alumnes, dels que 98 són alumnes de centres educatius de primària i 371 de secundària de l’illa de Mallorca, han estat guardonats amb els Premis a l’esforç personal i al rendiment acadèmic curs 2017-2018 que reconeixen l’esforç i la dedicació mostrada pels alumnes al llarg del curs.\nA Balears rebran aquests premis un total de 613 alumnes: 469 de Mallorca, 43 de Menorca i 101 d’Eivissa i Formentera.\nArmengol ha aprofitat l’ocasió per elogiar als alumnes guardonats: “els joves que avui sou aquí representau lo millor de la nostra Comunitat. Les millors competències i capacitats. I també els valors i actituds que tota societat necessita per avançar: dedicació, responsabilitat, compromís, curiositat, companyonia i esperit de superació, posant en relleu les vostres ganes d’aprendre més, créixer i ser cada dia millors persones”.\nLa presidenta ha apuntat que l’any vinent, i “per primera vegada”, les Illes Balears tindran un pressupost de 1.000 milions d’euros en Educació. “L’educació no és un cost ni una opció, sinó una inversió necessària”. “El futur de la nostra terra dependrà del talent i el coneixement que siguem capaços de cultivar. De la preparació i la consciència dels ciutadans que el dia de demà decidireu qui som i cap a on volem anar”, ha afegit.


El 18,5% dels ocupats a Catalunya van fer teletreball més de la meitat del temps el 2020 - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nEl 18,5% dels ocupats a Catalunya van fer teletreball més de la meitat del temps el 2020\nEl 76,2% dels empleats no va treballar cap dia des de casa l'any passat, segons les dades de l'INE\nacn. barcelona 24.03.2021 | 22:54\nEl 18,5% dels ocupats a Catalunya van fer teletreball més de la meitat del temps el 2020 Regió7\nUn 18,5% dels ocupats a Catalunya va treballar des de casa més de la meitat dels dies el 2020, segons dades de l'EPA publicades ahir per l'Institut Nacional d'Estadística (INE).\nEl percentatge és molt més elevat que el de l'any 2019, quan va ser del 4,6%, degut als efectes de la pandèmia i l'impuls del teletreball. Malgrat això, les dades mostren que un 76,2% dels ocupats no va treballar cap dia des del seu domicili, i que només un 2,7% ho va fer de forma «ocasional».\nEn xifres absolutes, a Catalunya van teletreballar més de la meitat dels dies unes 600.000 persones, molt per sobre de les 157.800 del 2019. En canvi, el teletreball puntual va disminuir, passant de 137.000 persones a 87.000, per l'augment del teletreball majoritari. Les dones són les que més van teletreballar l'any passat.\nAixí, segons les dades de l'INE, un 20,7% de les catalanes van teletreballar més de la meitat dels dies del 2020, respecte al 16,5% dels homes. En l'any anterior, també teletreballaven més: un 4,9% respecte a un 4,3% ho feien més de la meitat dels dies.


Salutació de Ricard Estruch, president de la Fundació Festa Major de Gràcia\nSalutacio de ricard estruch president de la fundacio festa major de gracia\nVeïnes i veïns, amigues i amics de la Festa Major.\nUna nova edició de la Festa Major us espera. Els anònims creadors han fet possible que, en un altre any ple de dificultats, els carrers i places de la Vila es converteixin de nou en indrets màgics a vessar de llum, color, imaginació i activitats per la complaença de tothom. Passegeu amb la calma necessària pels carrers i observeu els insòlits elements que els veïns i veïnes han reutilitzat i modificat per confeccionar les efímeres i esplendoroses decoracions. Gaudiu de la màgia que desprenen però respecteu-los i feu-los respectar. Vuit o nou mesos de feina demanen consideració i el respecte de tothom.\nI permeteu-me que m’aprofiti d’aquesta salutació per acomiadar-me de vosaltres com a president de la Festa Major. La meva última Festa Major. Modestament crec, que amb el suport del meus companys de direcció, de la gent de les associacions de carrers i places, de les entitats, dels patrocinadors, dels cossos de seguretat, serveis de neteja, de l’eficient equip de tècnics de la Vila, dels mitjans de comunicació, de les parròquies i de les diverses administracions hem assolit amb èxit la majoria del objectius que ja fa set anys ens vàrem plantejar.\nN’estic convençut de que deixem una Festa Major millor, però sempre millorable i per aquesta nova empenta fa falta gent més jove i preparada, amb la mirada posada a nous horitzons. La Festa Major és tan viva com la societat i sempre haurem d’adequar-la als nous temps però sense que perdi les seves essències més significatives. Una festa tan plural com la nostra ha de defensar i vetllar per les seves singularitats i hem de ser-hi tots al seu costat.\nArrelament, convivència, veïnatge, tradició, cohesió, voluntariat, abnegació, fidelitat, esforç, perseverança, generositat, humilitat, civisme, integració, d’aquesta barreja de valors està feta la nostra Festa Major, que ningú s’atreveixi a fer-li mal.\nDe res no ens val l’enyor ni la complanta,\n/ ni el toc de displicent malenconia\n/ quan sortim al carrer.\nTenim a penes el que tenim i prou\nL’espai d’història concreta que ens pertoca\n/ i un minúscul territori per viure-la.\nPosem-nos dempeus altre vegada\ni que se senti la veu de tots, solemnement\n/ i clara\n/ com bonament li plagui i via fora..,


Descarrega el full / Descarrega el cartell\nDes de Lliures i Combatives, la plataforma feminista i antiLGTBIfòbica impulsada pel Sindicat d’Estudiants i Esquerra Revolucionària, volem mostrar el nostre suport incondicional als drets del col·lectiu LGTBI, al qual molts i moltes de nosaltres pertanyem i ens sentim identificades, no només per l’orientació sexual sinó també per l’esperit de lluita i reivindicació existent des dels seus orígens.\nPer això estem impulsant actes a instituts i universitats per a dir alt i clar que volem ser el que som, i que les diverses identitats sexuals no són cap delicte. Aquest 17 de maig, el Dia Internacional contra la Homofòbia, Transfòbia i Bifòbia, sortim als carrers a combatre la LGTBIfòbia, una discriminació basada en l’odi a la diversitat i estesa per l’heteropatriarcat. Aquesta concepció capitalista de la societat ens sotmet a les dones treballadores a un paper d’explotades i als membres de la comunitat LGTBI a la no acceptació, per tal de fomentar un model familiar basat en la jerarquia i l’opressió, i dividir-nos segons el gènere, raça, nacionalitat o orientació sexual a tots i totes.\nVolem ser el que som: prou repressió!\nLa situació d’aquest col·lectiu és totalment precària. Mentre que a Catalunya les agressions homòfobes han augmentat un 20% en dos anys, a l’Estat Espanyol un 41% de les persones que no se senten còmodes amb el seu gènere de naixement s’ha intentat suicidar. O a l’Amèrica Llatina un 80% dels transgèneres no passa dels 35 anys.\nAvui en dia, a països d’Àsia, Àfrica i Orient Mitjà, així com a Rússia, Turquia i en alguns Estats dels EUA, la persecució institucional contra membres del col·lectiu és una realitat. Recentment hem conegut el cas extrem de Txetxènia, on han creat camps de concentració per a tots els qui no segueixin les normes de sexualitat imposades, amb l’argument de que és necessari netejar el país. Cap mitjà de comunicació tradicional s’ha dignat a publicar aquesta notícia. Fets com la massacre a una discoteca gai d’Orlando, la més gran dels Estats Units després del 11S, o el suicidi del jove Alan el 2015, l’estudiant transexual de Rubí; demostren la opressió fomentada per aquest sistema injust i les dificultats que tenen els membres d’aquesta comunitat per a sentir-se bé amb ells mateixos.\nLa doble moral dels defensors d’aquest sistema opressor\nRecentment aquí a Catalunya, a Sitges, Sants-Montjuïc i a Berga, s’han produït tres agressions físiques cap a persones del col·lectiu, i aquests són només els casos denunciats, sense comptar l’assetjament escolar, insults i humiliacions que s’ocasionen moltes vegades. El govern de Convergència (actualment PDECat) plora llàgrimes de cocodril per aquestes agressions, i diu estar en contra d’aquesta xacra, però mentrestant es nega a aplicar la llei contra la homofòbia que el Parlament de Catalunya va aprovar el 2014, una legislació que permetria actuar contra les situacions de discriminació quotidianes. A més, els pressupostos de la Generalitat destinen 30 milions d’euros a escoles de l’Opus Dei, l’ala més reaccionària, masclista i homòfoba de l’Església catòlica.\nPer la seva banda, el Partit Popular s’omple la boca de paraules contra la discriminació a la comunitat LGTBI i el masclisme, però ells són els grans representants de l’heteropatriarcat i, juntament amb el PDeCAT, donen suport a governs com els anteriorment citats que oprimeixen de forma brutal al col·lectiu LGTBI i a les dones. No només no intenten acabar amb aquesta situació, sinó que la perpetuen i l’afavoreixen amb les seves polítiques de retallades en educació i serveis socials. Una de les propostes estrella del PP i que està aplicant Convergència, la LOMCE, pretén introduir l’Església Catòlica en l’educació pública, la mateixa institució que s’ha oposat nombroses vegades en contra del matrimoni homosexual i la llibertat del col·lectiu.\nContra la LGTBIfòbia: organitza’t contra el capitalisme\nActualment els empresaris i els governs que amb les seves polítiques perpetuen la nostra opressió han volgut convertir les nostres reivindicacions en una festa sense contingut i fer del dia de l’Orgull Gai un negoci. Des de Lliures i Combatives ens identifiquem amb la revolta de Stonewall que va permetre aixecar la bandera de la lluita LGTBI, amb el Front d’Alliberament Gai que vinculava la necessitat de fer la revolució per a acabar amb la LGTBIfòbia i amb l’acció combativa del LGSM (Lesbian and Gays Support the Miners) que va permetre tombar al govern de Margaret Tatcher.\nEn els nostres instituts i universitats, en els nostres llocs de treball, rebutgem qualsevol tipus d’opressió i impulsem la lluita social, que és l’únic camí per a aconseguir les nostres reivindicacions. El nostre objectiu és esfondrar el capitalisme, el sistema que busca enfrontar-nos i oprimir-nos, però que nosaltres amb solidaritat, organització i lluita vencerem!\nVisca les lluites de la comunitat LGTBI!


Allunyeu-vos de les pantalles! Fa pocs dies, Bruno Le Maire, ministre d'economia de França, va fer una defensa meravellosa de la lectura davant d'un grup de joves (el podeu escoltar aquí). D'entrada, no planteja la lectura com un deure lligat a la formació, sinó com un plaer. "Llegiu. No us podeu imaginar el plaer que us donarà". Els beneficis que ens aporta tampoc són descrits en termes d'utilitat pràctica, sinó de creixement personal: la lectura ens desenvoluparà la imaginació i ens farà comprendre millor qui som. "Una persona que no coneixeu, i que potser no coneixereu mai, us dirà a l'orella, en el silenci de la lectura, coses sobre vosaltres que potser no hauríeu entès mai". Ens diu que la lectura ens farà entrar en mons nous en què no hauríem entrat mai si no fos per les paraules. Ens permetrà posar paraules a coses que sentim. I això ens farà veure que no estem sols. Per això la lectura és una activitat solitària que ens connecta amb el món. I acaba dient que ens allunyem de les pantalles i ens acostem als llibres, perquè les pantalles et devoren i els llibres t'alimenten.\nTrobo que és magnífic que un ministre d'Economia, i no de Cultura, parli de la lectura als joves. Le Maire és un polític conservador. Cap ministre de la dreta que hem de suportar aquí és capaç de fer un discurs com aquest.\nA la xarxa li retreuen que bescanti les pantalles, perquè el seu discurs s'ha popularitzat precisament a través dels mòbils. Però és evident que Le Maire fa referència a l'ús alienador de les pantalles. Ja sabem que les pantalles també són bones, com també sabem que hi ha llibres que difonen mentides, ideologies execrables i creences absurdes. I llibres dolents que ens fan perdre el temps.\nPerò no n'hi ha prou amb les paraules. Els fets: avui he parlat de literatura amb un grup d'alumnes d'11 anys, a la biblioteca pública de Collserola. Hi he vist una veritable passió per la lectura. Cada setmana un llibre, i tenen pressa per al llibre nou. Increïble. No ho he vist pas a tot arreu. Deu ser una suma de coses: els pares, els mestres, la bibliotecària que els proposa les lectures i els deixa els llibres. Em parlaven de la lectura amb el mateix entusiasme que el ministre.\nPerò, ¿superaran l'arribada de les pantalles a la seva vida, cap als 12 o 13 anys?\ninfància llegir adolescència


kilometre0.cat - Porrusalda Alternar navegació\nPorrusalda Porrusalda INGREDIENTS PER A 4 PERSONES4 porros4 patates2 pastanagues1 ceba2 grans d'all60 ml d'oli d'oliva verge extraSal1 cua de bacallà dessalada1 tall de bacallà de 250 g aprox.1 litre d'aigua mineral o filtrada aprox.1 fulla de llor\nPosem una olla al foc i cobrim el fons amb l'oli. Rentem els porros i els tallem a rodanxes de mig centímetre. Pelem les patates i les tallem esqueixades. Pelem les pastanagues i les tallem a rodanxes fines. Pelem la ceba i la tallem a la juliana. A la bacallaneria, demanem que ens treguin la pell del tall de bacallà i, amb unes tisores, el tallem a daus petits i reservem. La cua no la toquem. Posem a escalfar l'olla amb l'oli, posem els alls, la ceba i ho fem suar 5 minuts. Afegim la resta de les verdures i hi donem unes voltes 5 minuts més. Posem a sobre la cua de bacallà, el llor, ho cobrim d'aigua i ho fem bullir 25-30 minuts a foc suau. Acabat el temps de cocció, retirem la cua amb unes pinces. Afegim els daus de bacallà, esperem 1 minut, rectifiquem de sal, apaguem el foc i servim.\nPER SABER-NE MÉSLa porrusalda és una sopa típica i molt popular al País Basc. Té uns ingredients que són habituals a la nostra terra. Nosaltres hem afegit una cua de bacallà. Té gelatina, fa el brou blanc i molt gustós. Podem fer la sopa més clara o donar-li més consistència afegint més verdura. Si la cua de bacallà té carn, l'esmicolem amb els dits i l'afegim a la sopa.\nUna sopa d'hivern saludable, saborosa, molt fàcil de fer i amb ingredients ben senzills. Que vagi de gust!\nPorrusalda Segueix-nos a les xarxes\tRECEPTES


Què es necessita per ser una escola innovadora? | Creaescola\nEls bons resultats de tota escola que aposta per la innovació, i un canvi de tendència en el paradigma educatiu nacional fan veure la introducció de canvis i novetats com una necessitat d’adaptació per la gran majoria de centres.\nLa gran demanda en les escoles més innovadores és el factor principal per adaptar noves mesures, ja que la innovació es percep com un punt d’atracció tant per a pares com per a alumnes. De fet, l’any passat, els tres centres públics amb més demanda (Collserola, El Turó de Can Mates i La Ciutat d’Alba) es caracteritzaven per la innovació tant en l’àmbit d’infraestructures com de projectes educatius.\nAlgunes de les iniciatives comunes de les escoles innovadores són les següents:\nAmpliació d’aules: El nou sistema entén les aules i les pissarres com mètodes obsolets i limitadors per la creativitat. S’aposta per l’ampliació d’espais, fomentant un aprenentatge lliure i dinàmic, i els agrupaments naturals dels alumnes per conversar, experimentar i recercar sobre la matèria a estudiar.\nImplantació de projectes: El treball autònom, la recerca i la tasca flexible són conceptes que es volen implantar a partir de l’elaboració de projectes per part dels estudiants.\nBarreja d’alumnes de cursos diferents: El fet que els estudiants puguin intercanviar experiències lectives amb altres alumnes de diferents edats trenca barreres entre els diferents graus d’edat, posa en pràctica la capacitat d’ensenyat de l’estudiant del curs superior, i augmenta la socialització dels nens.\nSetmanes monotemàtiques: El fet de poder estudiar específicament una temàtica en qüestió, fora del planning educatiu genèric, fa descobrir i ampliar fronteres culturals sobre aspectes que els alumnes no acostumen a treballar.\nUna de les premisses bàsiques per l’adopció d’aquestes mesures és millorar la satisfacció i l’experiència educativa dels alumnes, ja que estem davant un sistema liberal i creatiu. Existeix l’oportunitat que els estudiants concebin el fet d’anar a l’escola i aprendre com una activitat divertida, dinàmica i amena, a diferència del rígid sistema tradicional.\nLes aplicacions software són un terreny on la innovació escolar pot treure’n gran profit. La implementació de les aules Moodle està sent un gran èxit, però el ventall de possibilitats és molt més ampli; queden a disposició per ser utilitzats els cursos online oberts (Massive Open Online Courses, MOOC), les Flip Lessons, on els alumnes preparen els continguts a casa i realitzen les activitats a classe, els LMS (Learn Management System), que són una plataforma per organitzar els continguts d’un curs al núvol, la metodologia BYOD (Bring Your Own Device), on cada alumne aporta la seva eina tecnològica per l’estudi, o el Blended Learning, on es combina els aprenentatges presencial i a distància.\nA més, en l’àmbit territorial, les escoles de Barcelona (ciutat i província) es troben en una situació privilegiada per experimentar aquest creixement educatiu. El Consorci d’Educació de la ciutat es proposa que a 2020 totes les escoles siguin innovadores, i des d’aquest curs es troben treballant en el projecte.\nD’entrada, cal tenir en compte que dues de les cinquanta escoles més innovadores del món són catalanes (Col·legi Montserrat a Barcelona i Escola Mare de Déu de Montserrat a Terrassa).\nTota escola innovadora també ha de parar al camp del màrqueting online, per tal de garantir que el seu treball, producte i esforç es veuen reflectits a internet, que també suposa un nou escenari de promoció de l’oferta i captació de clients.\nPer aquest motiu, des de Crea Escola oferim un servei integral; posicionament online, gestió de xarxes socials, disseny gràfic i web, publicitat, màrqueting, instal·lació de software i aplicacions, i comunicació. Tot amb una passió vocacional, servei professional i amor per l’ofici i la feina ben feta. Contacta amb nosaltres per apropar-te al somni de l’escola innovadora.


Pickup - Pau Mora - Disfresses - Els blogs d'e-noticies\nBé. Ara la Nissan ha decidit que faran un nou model de frgoneta a Catalunya i això es considera tot un èxit perquè donarà feina a uns quants treballados durant uns anys. Perquè la Nissan ha decidit fer-les aquí les furgonetes pickup si aquí ningú les fa servir? Aquest tipus de furgonetes, amb la part de redera escoberta, és la que sol sortir a le películes americanes quan son a un poble i la protagonista propietària d'una granja va al poble a comprar sacs de llavors i l'heroi nouvingut l'ajuda a carregar els sacs i acaven al llit. Després ell, es carregarà als dolents a trets i canviarà de poble al final de la peli. Però aquí a Catalunya no és un vehicle que es vegi sovint crculant per les carreteres i doncs la Nissan deu haver rebut una important subvenció per decidir-se. Algú haurà fet números i haurà cregut que el balanç serà positiu en alguna dat futura, quins dellonsis. Una petita victòria econòmica intemporal esdevé una notícia de portada als diaris, així va el país; podrem pagar un mes més del lloguer, no sé quin, això si no ens fan fora abans. Els senadors catalans podran anar a Madrid a parlar català tots a redera en les pikcups de la Generalitat. Que el català es pugui escoltar al senat espanyol sembla d'una intrascendència sublim si no es converteix en una daga de doble tall i s'obliga igualment al Parlament de Catalunya que els seus parlamentaris mes castellanufus puguin expressar-se també en castellà tal com reclama Ciutadans. A vegades, una petita victòria no és un pas endavant per guanyar la batalla sinó una enrredada, un farol a on s'hi cau amb els peus a la galleda per sortir-ne trasquilat. De moment, aquest Govern d'en Mas encara no ha fet res per poder treure pit i vist com van les coses, sembla que estan perdent la partida. I si als entrenadors de futbol, normalment se'ls dona un marge de temps, a la política actual, en concret el que fa referència a Catalunya, aquest temps ja ha expirat perquè si l'equip petit no marca ràpid, el gran se'l menja ja que el temps sempre juga a favor dels poderosos, dels que manen de veritat. I no valen excuses d'àrbitres dolents o partidistes perquè la pela és la pela i això no és un joc i si ho és ja en sabem les regles i només cal trobar-ne l'escletxa. Està molt bé fer de polític una temporadeta per estar a l'aparador i després trobar una bona feina a on paguin més però en el cas de l'equip d'en Mas, "els millors", entre els quals quals l'incloc a ell mateix, poden fer quelcom o res i de moment el poc, és res. No fer res, esperar a que et vinguin per cotraatacar ja sabem que normalment no dona cap bon resultat com a métode habitual. S'ha de portar la iniciativa i no fer-se enrere, no cedir a la més mínima, no desenvainar per fer-se veure i prou. S'ha d'actuar amb seny i amb valentia, amb el convenciment de la raó i la veritat perquè en un estat democràtic a on la premsa recolza els fets reals (en conjunt, en una majoria global), les sortides de to o les bajanades o les enganyifes, sempre surten a la llum i cauen pel seu propi pes.\naureli (Moville) 04-03-2011 - 12:19\nDoncs per aqu�,zona rural, est� ple de pick ups. Els camperols tots en tenen un. Segur que a una granja van la mar de b�.\nEls blogs d'e-noticies - Pau Mora - Disfresses - Pickup


Endavant amb els feliços anys 20! | NacióDigital\n«Quan arribi algú que torni a valdre la pena, poder somriure i demanar-li, si ara que venen els feliços anys vint, vol beure absenta i ballar xarleston amb tu»\nper Gina Driéguez , 29 de desembre de 2019 a les 16:55 |\nUnes ballarines ensenyen jugadors de bàsquet a ballar el xarleston als Estats Units als anys 20. | Wikipèdia\nQuan tanquem l'any sempre arriba aquell moment de fer balanç i de pensar en totes les coses que ens han passat, d'aquelles coses que hem après i sobretot d'aquelles que no volem tornar a repetir. Aquest final d'any, a més a més, ens sumem a pensar i reflexionar sobre el canvi de dècada i l'arribada i estrena dels anys 20 i a fer una lectura més àmplia de tots els canvis viscuts i els fets que ens han marcat des del 2010 fins ara.\nL'any 2010, jo tenia 16 anys, any d'acabar l'ESO i començar a l'institut. En l'àmbit personal la dècada que tancaré seran els anys en els quals m'hauré fet adulta, he estudiat una carrera i un màster. He cursat idiomes, he fet un Erasmus i prou viatges, malgrat que sempre n'hauria volgut fer més.\nTambé he tingut les primeres experiències professionals i, amb elles, la sensació d'una explotació laboral constant. Perquè ha estat en aquesta dècada que tanquem on s'ha consolidat la gran decepció col·lectiva de "la generació més preparada de la història". Nosaltres, els i les preparadíssimes, hem gestionat aquesta sensació d'engany i frustració social per la manca de perspectives laborals i d'emancipació.\nTambé ha estat en aquests anys on alguns afortunats hem pogut independitzar-nos malgrat que aquesta experiència ha estat ben diferent a les generacions que ens han procedit. Hem marxat a compartir pisos amb amics, amigues o totals desconeguts i no pas per "buscar noves experiències" ni per socialitzar, simplement perquè no podem pagar-nos sols un lloguer.\nLa compra d'un habitatge ha esdevingut per nosaltres un fet exòtic que observem des de lluny, a vegades justificat en frases com "no vull lligar-me d'aquesta manera a res o a ningú". Una afirmació que, en el fons, emmascara una inestabilitat econòmica i laboral així com també el haver vist i/o viscut els desnonaments. Han fet fora i fan fora de manera diària a famílies de casa seva i, tot i així, pretenen que ho oblidis i consideris fins a quin punt és bona, boníssima idea, hipotecar la teva vida amb un banc.\nA nivell polític, individual i col·lectiu, aquests deu anys els recordaré com els anys del Me too, el despertar feminista. Ha estat en aquests anys que ens hem adonat que les experiències de violències masclistes no eren quelcom individual sinó que ens succeïen a totes i que, per tant, les solucions no passaven per una mateixa o pel noi en qüestió, que és tot el sistema el que està malament. El despertar feminista i les manifestacions històriques del 8 de març i del 25 de novembre han acabat marcant l'agenda política d'un país que en pocs anys ha canviat fins a esdevenir irreconeixible.\nEls moviments ecologista i animalista han entrat amb força a un país que al 2011 va viure unes acampades històriques del autoanomenat moviment dels indignats del 15-M que reclamaven més democràcia, més transparència i més llibertat. Aquestes acampades van polititzar a tota una generació que tenia fe en poder canviar les coses i que, al final, ha observat decebuda com va servir de poc més que de fer sorgir un partit polític com Podem, que s'ha acabat adaptant al sistema malgrat que encara segueixi molestant a aquell petit tant per cent que ho controla absolutament tot.\nPerò en arrencar la dècada que tanquem, l'any 2010, ens van retallar l'Estatut i com a catalana vaig sortir a una macromanifestació on demanàvem "poder votar, poder decidir" i, entre crits diversos, va començar a escoltar-se amb nitidesa la demanda d'independència. Servidora, que fins el moment havia demanat més democràcia, més transparència i més llibertat, va creure en la possibilitat d'un referèndum i d'un nou país.\nDels 16 als 26 anys també ha estat el meu despertar i descobriment sexual i sentimental, els primers amors, les primeres desastroses experiències i les primeres relacions adultes amb les seves corresponents ruptures. I com de difícil és aprendre a dir adéu, gràcies i fins sempre, aprendre a curar-te les ferides i a superar el dolor.\nAprendre a estar sola, a estimar-te o com a mínim a no odiar-te i que quan arribi algú que torni a valdre la pena, poder somriure i demanar-li, si ara que venen els feliços anys vint, vol beure absenta i ballar xarleston amb tu.\nSocietat, sexe postureig i reggaeton, gina driéguez, dècada, anys 20, canvi de dècada


Del cel a la Terra - Revista Mètode\nActualment és perfectament natural pensar que les disciplines que s’estudien en una Facultat de Físiques precisen de la matemàtica com a eina indispensable. No obstant això, la matematització dels fenòmens físics (moviments celestes, caiguda de greus, llum, calor, electricitat, magnetisme, etc.) ha constituït un procés lent i gradual, que va començar a Grècia, amb la geometrització dels moviments dels astres. Concretament en l’Acadèmia de Plató es va elaborar el primer model planetari de caràcter geomètric, degut a un deixeble d’aquest filòsof, Èudox de Cnidos (s. iv aC). A aquest model va seguir una altra manera de geometritzar el cel que, al segle ii dC, va ser sistematitzada i perfeccionada per l’alexandrí Claudi Ptolemeu. En tots dos casos, d’acord amb principis platònics molt consolidats, es partia del supòsit segons el qual tots els moviments celestes són uniformes, circulars i regulars, i tenen lloc al voltant de la Terra, és a dir, són geocèntrics.\nAquest plantejament va ser heretat per l’Edat Mitjana (a partir de la recuperació del saber grec a final del segle xii) i continuava vigent en la primera meitat del segle xvi, època en la qual Nicolau Copèrnic (1473-1543) va introduir una reforma que, en principi, podia semblar menor: les òrbites planetàries circulars tenien com a centre no la Terra, sinó el Sol, de manera que el model era heliocèntric. Però la resta del plantejament heretat (circularitat i uniformitat de les òrbites) es mantenia.\nMig segle després, ja en el segle xvii, Johannes Kepler (1571-1630) es comptava entre els escassos autors que, junt amb contemporanis seus com ara Galileu Galilei (1564-1642) o René Descartes (1596-1650), acceptava la reforma heliocèntrica de Copèrnic, si bé al principi encara compartia idèntics pressupòsits sobre la mencionada circularitat i uniformitat de les òrbites celestes. Es comprèn així el caràcter radicalment innovador de la formulació de les famoses tres lleis dels moviments planetaris de Kepler, molt en especial la primera (en què se substituïen les òrbites circulars per òrbites elíptiques) i la segona (en què es reemplaçaven les velocitats angulars uniformes per les velocitats areolars uniformes, la qual cosa de fet significava negar la uniformitat dels moviments planetaris). Amb aquestes lleis es tancava un capítol de la història de l’astronomia que s’havia iniciat en l’Acadèmia platònica, alhora que en començava un altre que culminaria en Newton dècades després. Però sempre mantenint-se la idea que el cel podia i havia de ser geometritzat.\n■ Dels moviments planetaris a les causes: la gravitació universal\nL’astronomia geomètrica, des de Plató i Èudox fins a Kepler, va ser de caràcter estrictament cinemàtic, de manera que consistia en una pura descripció del desplaçament espaciotemporal dels cossos celestes sense cap tipus de referència a la causa que el produeix. Això no vol dir pas que el tema no haguera estat plantejat, sinó que l’explicació dominant durant segles no va ser donada pels astrònoms i geòmetres sinó pels físics, és a dir, pels estudiosos de la physis, hereus de la influent física qualitativa aristotèlica. I d’acord amb la tradició aristotèlica, vigent encara en la primera meitat del segle xvii, el Sol no representava cap paper mecànic, de manera que aquest astre era font de llum i de calor, però no de moviment. La causa del moviment dels planetes no hi tenia res a veure.\nKepler, però, per primera vegada es pregunta el 1619 si no pot ser que els planetes romanguen en repòs a menys que s’hi exercesca una acció motriu, si potser aquesta acció no procedeix del Sol i si no es debilitarà amb la distància, ja que els planetes es desplacen tant més lentament com més allunyats es troben de l’esmentat astre. Amb això Kepler obre un camí a la dinàmica celeste (estudi del moviment a partir de les forces responsables d’aquest), que culminarà en Newton.\nTothom coneix la gran llei de la dinàmica de Newton (1642-1727), la llei de gravitació universal formulada el 1687 segons la qual la força de la gravetat és directament proporcional al producte de les masses i inversament proporcional al quadrat de la seua distància.\nPerò més enllà de la formulació de la llei, qüestió fonamental és la de la naturalesa de la força: per primera vegada s’afirma que la causa del desplaçament dels planetes en la seua òrbita és la mateixa que la que fa caure als cossos sobre la Terra. Durant segles s’havien pres com a fets totalment independents. No obstant això, amb Newton la sorpresa serà que la gravetat, tradicionalment considerada com a fenomen exclusivament terrestre, s’aplica també als fenòmens celestes. En efecte, ara resulta que si en el cel es compleixen les tres lleis de Kepler i si en la Terra regeix la llei de caiguda dels greus (llei del moviment uniformement accelerat) publicada per Galileu el 1638, és degut al fet que sobre tots els cossos, tant celestes com terrestres, actua la força de la gravetat. La gravitació és universal.\nAra bé, la mecànica newtoniana havia d’afrontar un problema conceptual no menyspreable. Newton havia definit la gravetat en termes de «força d’atracció que opera a distància». Així, per exemple, el Sol atrau la Terra (i recíprocament) sense que entre el Sol i la Terra hi haja res més que l’espai buit. I la qüestió és com pot un cos actuar allí on no hi és, com és possible predicar l’atracció entre cossos inerts, i com pot propagar-se aquesta suposada atracció sense un mitjà material transmissor.\nEl mateix Newton no va deixar de considerar que s’enfrontava a un problema greu. El concepte de força d’atracció a distància estava molt lluny de ser satisfactori, però en canvi la llei ho era per complet, ja que permetia predir amb una exactitud fins llavors desconeguda tot de fenòmens mecànics en el cel, en la Terra i en el mar (marees). Després de molt diverses vicissituds, Newton va acabar resignant-se a no resoldre el problema conceptual, però no sense esgrimir amb passió el mèrit si haguera trobat el més important: la relació matemàtica que regeix la relació entre els moviments, ja siguen celestes o terrestres, i les causes que els produeixen (la força de gravitació). En la troballa d’aquesta relació residia tot el projecte teòric que va batejar com a mecànica racional, en la qual allò formal, la precisió, els aspectes quantitatius, la predictivitat i l’eficàcia s’anaven decantant com a valors superiors d’explicació.\n■ Astronomia mecànica i astronomia observacional\nEl segle xviii va conèixer un gran desenvolupament, tant de l’astronomia mecànica com de l’astronomia de posició. La primera era considerada com una gran part de la denominada matemàtica mixta, i la seua funció consistia a realitzar els càlculs astronòmics del Sistema Solar. En definitiva es tractava d’abordar qüestions matematicomecàniques, però amb la important novetat de traduir la mecànica newtoniana, del llenguatge geomètric en què havia estat escrita a la seua versió analítica (de les figures geomètriques a les equacions). Els seus actors principals van ser matemàtics francesos, o almenys francòfons, com ara d’Alembert, Euler, Lagrange o Laplace. Com a resultat es va obtenir un coneixement extraordinàriament rigorós i precís del Sistema Solar, gràcies al qual era possible predir el comportament de planetes, satèl·lits i cometes.\nSimultàniament, als grans observatoris astronòmics fundats en el segle xvii, com el de París i sobretot el de Greenwich, es realitzava una activitat pacient i fonamental d’observació del cel mitjançant telescopi, fruit de la qual va ser l’elaboració d’excel·lents mapes estel·lars fonamentals, per exemple, per a la navegació. Però a més l’observació telescòpica dels cossos celestes, inaugurada per Galileu el 1609, va introduir importants novetats pel que fa als pobladors del Sistema Solar.\nDes de l’antiguitat grega i fins a la mencionada data, el nombre de planetes havia romàs fix (Mercuri, Venus, Mart, Júpiter i Saturn, als quals, amb la reforma copernicana, es va unir la Terra). Abans d’aquesta reforma la Lluna no era un satèl·lit de la Terra sinó un cos celeste que, com tots els altres (inclòs el Sol, que no era concebut en absolut com un estel), girava al voltant d’una Terra immòbil situada al centre del món. Amb Copèrnic, tot va passar a desplaçar-se entorn del Sol, excepte la Lluna, que ho feia al voltant de la Terra. Per tant, quan a començament del segle xvii Galileu va orientar el seu rudimentari telescopi cap al cel, es tenia coneixement de sis planetes i un sol satèl·lit (de fet, a ull nu no s’aconsegueix veure’n més). No obstant això, gràcies a l’ampliació de la grandària dels objectes, Galileu va poder albirar per primera vegada satèl·lits d’altres planetes, en concret quatre de Júpiter.\nA partir de llavors la llista no va fer sinó augmentar. El 1675 Christiaan Huygens (1629-1695) va observar el primer satèl·lit de Saturn, al qual van seguir-ne quatre més gràcies a Giovanni D. Cassini (1625-1712) entre 1671 i 1684. Un segle més tard William Herschel (1738-1822), proveït amb grans i potents telescopis molt diferents del galileà, donava a conèixer dos satèl·lits més d’aquest planeta. Però el més extraordinari és que va afegir un nou planeta a una llista inamovible durant segles. Es tracta d’Urà, localitzat per Herschel el 13 de març de 1781 (i al principi confós amb un cometa). El 1787 va descobrir així mateix dos satèl·lits d’aquest planeta.\nEn conjunt pot afirmar-se que la combinació de càlcul i observació va fer de l’astronomia la disciplina més prestigiosa de finals del segle xviii. No és gens estrany que es tractara d’aconseguir en la Terra un èxit semblant a l’obtingut en l’estudi del cel.\n■ El programa laplacià o la visió astronòmica de la Naturalesa\nEl gran matemàtic i astrònom Pierre Simon Laplace (1749-1827) és qui de manera més explícita va apostar pel que podríem denominar una «visió astronòmica de la naturalesa», és a dir, per l’aplicació del mètode de l’astronomia en la cerca de qualsevol llei de la naturalesa. En la transició del segle xviii al xix, com que la mecànica celeste era la ciència matematitzada de la naturalesa per excel·lència, del que es tractava era de bastir un pont metodològic entre els fenòmens celestes i els terrestres, intentant una decidida matematització dels fenòmens relatius a la llum, la calor, l’electricitat, el magnetisme o el comportament dels fluids.\nEn aquest programa sistemàtic d’investigació encapçalat per Laplace van col·laborar homes de ciència de la talla de Poisson, Gay-Lussac, Ampère, Fourier, Coulomb o Lagrange. Ens trobem en les dècades anteriors a la constitució de la física entesa com a conjunt de disciplines (termodinàmica, electromagnetisme, teoria de gasos en el marc de la mecànica estadística, etc.). De fet, durant el segle xviii, mentre que la mecànica es desenvolupava a l’empara de la matemàtica aplicada, els temes avui estudiats sota el rètol de física eren desconeguts o s’abordaven de manera purament descriptiva (per descomptat aquest era el cas de la calor, l’electricitat o el magnetisme).\nEn canvi, segons l’opinió de Laplace, respecte als cossos del Sistema Solar havia estat possible un plantejament sistemàtic, en el qual, partint d’observacions precises acumulades durant segles, en primer lloc es van formular lleis generals dels moviments planetaris i en segon lloc es va accedir al suprem i universal principi de gravitació, fins finalment descendir des d’aquest principi a l’explicació de tots els fenòmens celestes (sempre dins dels límits del Sistema Solar). En definitiva, el que havia permès la consideració del món celeste com a sistema era la llei de gravitació universal, i en general la mecànica racional newtoniana que havia establert matemàticament les relacions entre moviments i forces. En això consistia el seu enorme potencial, a pesar dels problemes conceptuals anteriorment mencionats.\nAixí, després del procés de matematització dels fenòmens celestes, ara li tocava el torn als terrestres, en un ambiciós projecte les conseqüències del qual s’estenen a tota la física posterior. La precisió, el rigor, la capacitat de predicció, l’eficàcia que proporcionava l’ús d’un llenguatge formal matemàtic es van convertir en valors superiors d’explicació. Una axiologia que es farà present en el debat entre filòsofs i científics durant el romanticisme i en l’actualitat. En qualsevol cas, bé pot afirmar-se que des del cel es va iniciar una millor comprensió de la Terra. I serà precisament des de la Terra quan en el segle xix s’inicie una renovada conquista del cel, ja no sols planetari, sinó estel·lar.\nAna Rioja Nieto. Professora titular del Departament de Filosofia I. Universidad Complutense de Madrid.\nAnònim. Nicolàs Copèrnic, segona meitat del segle xvi. Oli sobre tela, 40 x 67 cm.\nEsquema inclós en el De Revolutionibus de Nicolàs Copèrnic, on l’astrònom desenvolupa el seu sistema heliocèntic.\n«La matematització dels fenòmens físics ha constituït un procés lent i gradual, que va començar a Grècia, amb la geometrització dels moviments dels astres»\nAnònim. Johannes Kepler, 1610. Oli sobre llenç, 35,5 x 44,5 cm. El 1619 Kepler es planteja per primera vegada si els planetes es desplacen a causa d’una força comú i si aquesta procedeix del Sol, ja que observa que els planetes es desplacen més lentament quant més allunyats estan de l’astre.\n«El 1619 Kepler es pregunta per primera vegada si és que els planetes no romanen en repòs a menys que s’hi exercesca una acció motriu»\nGiusto Suttermans. Galileu Galilei, c. 1640-1650. Oli sobre llenç, 59,4 x 80,5 cm. La introducció del telescopi per a l’observació astronòmica per part de Galileu el 1610 va significar una ampliació de l’univers conegut fins aleshores. En ampliar la grandària dels objectes, Galileu va veure per primera vegada satèl·lits d’altres planetes.\nSir Godfrey Kneller. Sir Isaac Newton, 1702 (detall). Oli sobre llenç, 62,2 x 75,6 cm.\nA la dreta, portada de la primera edició dels Philosophiae Naturalis Principia Mathematica de Newton, on el físic desenvolupa la llei de gravitació.\nWilliam Herschel va utilitzar grans i potents telescopis, com el de la imatge, ja molt diferents al de Galileu, que li van permetre aprofundir en l’estudi del sistema solar.\nEl matemàtic i astrònom Pierre Laplace va apostar per utilitzar el mètode de l’astronomia en la recerca de qualsevol llei de la natura. Es podria dir que Laplace va inaugurar una «visió astronòmica de la natura».\n«Durant el segle XVIII els temes avui estudiats sota el rètol de física eren desconeguts o s’abordaven de manera purament descriptiva»\nProfessora titular del Departament de Filosofia I. Universidad Complutense de Madrid.\nRioja Nieto, A. (2012). Del cel a la Terra. . Mètode Science Studies Journal, 2.


Grup Fruiter Benissanet | Xarxa Ebre Biosfera\nCooperativa creada l’any 1975 amb 6 socis i formada actualment per 106 socis, que compta amb una plantilla de 6 treballadors fixes i 130 temporals.\nGrup Fruiter realitza la recol·lecció, envasat i comercialització amb marca pròpia de diferents varietats de fruita dolça (cirera, préssec, nectarina, pruna, albercoc, paraguaio, platerina) de recol·lecció durant els mesos d’abril, maig, juny, juliol, agost i setembre, amb una facturació en la darrera campanya de 5,2 milions d’euros.\nEl destí del 80% de la producció té el destí a diferents països de la Unió Europea. La resta, està principalment posicionada al mercat català com venda de proximitat, en les principals cadenes de distribució presents al territori: Bon Preu, El Corte Inglés, Fragadis SL, Carrefour, Lidl...\nEs sol·licita l’ús de la marca i el logotip per la totalitat de la producció de fruita dolça de la Cooperativa, que representa un volum mig comercial de 8.000 Tn recol·lectades en una superfície de 498 Ha. Es premia la qualitat en front de la quantitat tenint un rendiment mig de 16.000 Kg.


Pardinyes: millores urbanes, heterogeneïtat social i efectes de la crisi | Barris i Crisi\nEn el seu cas específic, la bombolla immobiliària de primers dels 2000 hi va portar molta població jove de classe mitja de la resta de la ciutat, atreta per uns bons serveis, fruit d’una política d’inversió pública sostinguda en el temps, i una connexió creixent amb la resta de la ciutat ateses les millores urbanístiques en les vies de comunicació.\nPel que fa als efectes de la crisi, tot i presentar millors indicadors que d’altres zones de la ciutat i no tenir factors específics de vulnerabilitat, no es poden negar els impactes, materialitzats en tancament de comerços, augment de l’atur (especialment punyent el de llarga durada que comporta pèrdua de prestacions), pisos buits, ocupacions i un augment de demandes d’aliments i d’ajudes socials d’urgència. A més, la finalització del Pla Educatiu d’Entorn ha comportat una pèrdua de recursos destinats als infants.\nPer fer front a la crisi, el barri disposa d’una associació de veïns i veïnes molt potent i amb llarg recorregut que aglutina nombroses entitats i associacions, un banc d’aliments del barri, i iniciatives ciutadanes que supleixen les mancances institucionals. Aquestes iniciatives són majoritàriament de caire caritatiu i, per tant, amb poc poder transformador, tot i haver-n’hi d’altres amb un caràcter més proactiu. Tot això s’explica amb més detall en aquest informe.\nDescarregar Informe Final Pardinyes [ pdf ]\nL'entrada va ser publicada el Casos d'estudi, Pardinyes (Lleida) i etiquetada barris, crisi, igop, pardinyes per igopbarris. Guarda l'enllaç permanent.


Punts clau contra un rival ben conegut\nEl Barça Lassa necessita com a mínim un empat aquest diumenge per confirmar l’accés als quarts de final de la Lliga de Campions, mentre que el Montpeller necessita el triomf per seguir en la lluita per l’accés als vuitens\nEl Barça Lassa afronta aquest diumenge (19:00 hores, Esport3) un partit amb punts clau en joc a la Lliga de Campions. El Sud de France Arena de Montpeller repartirà dos punts que tant els culers com els francesos desitgen per aconseguir els respectius objectius. El conjunt de Xavi Pascual, de fet, en té prou amb un empat per assegurar el seu, que no és cap altre que certificar la primera posició del grup A per accedir directament als quarts de final, evitant la ronda de vuitens. Ho faria, a més, amb una jornada de marge.\nEl Montpeller, a diferència dels blaugranes, necessita la victòria per seguir viu en la lluita per la sisena posició, l’última que dóna accés als vuitens de final. Els francesos es disputen la plaça amb el Meshkov Brest, que juga a la pista del Veszprém. Tots dos equips estan empatats a set punts, i en l’última jornada el conjunt bielorús rep el Kristianstad, últim classificat, mentre que el Montpeller visita la pista del Vardar.\nEn cas de victòria o empat al Sud de France Arena, el Barça Lassa certificaria l’accés als quarts de final, evitant la ronda de vuitens i assegurant-se tenir el partit de tornada dels quarts al Palau Blaugrana.\nA diferència dels últims precedents, el partit es disputarà al Sud de France Arena, el pavelló on el Montpeller acostuma a jugar les grans cites. De fet, el Montpeller és un dels rivals contra qui el Barça Lassa s’ha enfrontat més en els últims mesos. La temporada passada els francesos van ser el botxí del conjunt blaugrana als vuitens de final de la Champions. La victòria al Palau (30-28) no va ser suficient per remuntar el resultat del Palais des Sports René Bougnol (28-25).\nUns mesos més tard d’aquella eliminació, el Barça Lassa va tornar a Montpeller per disputar un partit amistós de pretemporada. També al René Bougnol, els culers es van imposar amb claredat (27-34) contra un MHB amb moltes baixes. A l’octubre arribaria un altre encreuament, a Doha, en les semifinals de la Super Globe. I, de nou, amb victòria catalana per 30-37.\nL’últim precedent és el duel de la primera volta de la fase de grups que és a punt d’acabar. En la quarta jornada, el Barça Lassa va tornar a guanyar el Montpeller al Palau Blaugrana amb molta solvència (35-27). Cinc partits en menys d’un any, amb quatre victòries culers i només una derrota. L’escenari d’aquest diumenge, però, serà ben diferent.


El CRAC inicia el cicle expositiu 'Amb mans de dona' - Diari de Rubí\nEl Centre Rubinenc d’Alternatives Culturals (CRAC) comença a finals d’octubre un cicle expositiu sota el títol ‘Amb mans de dona’, que pretén donar veu i visibilitat a les artistes rubinenques. El cicle s’allargarà fins a l’agost i oferirà un ampli ventall d’artistes i de modalitats, com ara il·lustració, fotografia o escultura.\nLa primera de les exposicions que es mostraran serà la d’escultura de Mireia Ferrús a partir del 31 d’octubre. Després, exposaran les il·lustradores Ruth Aurin (21 de novembre) i Big Venus (10 de desembre).\nMés endavant, es podrà gaudir dels treballs fotogràfics de Raquel Centelles, Mercè Aumatell, Isdermis i Laia Oller, així com de les il·lustracions d’Ana Ciscar, Araceli Plata, Laura Pey i Maria Grimalt. A més, també s’exposaran articles il·lustrats de temàtica LGTBIQ+, a càrrec de La Ràbia i CIRC.\nTotes les obres es mostraran durant tres setmanes, aproximadament. L’aforament de la sala és de 10 persones i l’ús de la mascareta és obligatori.


Prop de 3.000 joves reivindiquen el català com la llengua d'ús majoritari\n15 maig 2021 03:27\nL'eficient organització i el temps foren les notes més destacades de l'obertura de la tercera edició de l'Acampallengua\nTomeu Garcies | 09 abril 2000\nMolts de joves arribaren ahir fins a Alcúdia per reclamar més presència del català a tots els àmbits socials.\nL'esperit de la llengua i la cultura catalana es troba més viu que mai entre el jovent. Així ho demostraren ahir a Alcúdia els prop de 3.000 joves que prenen part en el tercer Acampallengua, organitzat per la plataforma dels Joves per la Llengua i que dura tot aquest cap de setmana. A més, per primera vegada s'aconseguí arreplegar representants de la resta d'indrets de parla catalana.\nEl presagi de la pluja que s'estenia amb un cel ben gris no apagà les ganes de festa i de bulla als participants, que ja de bon matí anaren arribant a la finca de sa Pilota, on l'organització havia habilitat una gran zona per a acampada que es va omplir fins a d'alt de tendes. L'organització va funcionar de forma eficient a l'hora de repartir els llocs entre tots els que arribaven a la vegada que se'ls feia entrega d'una camiseta i d'un exemplar de Diari de Balears.\nA migdia els caparrots aparegueren a la zona d'acampada guiats per la música de les xeremies per arreplegar el jovent i conduir-lo en una renouera marxa fins a la casa consistorial, on les autoritats esperaven per donar el sus oficial a l'Acampallengua. De totes les intervencions, la més curta però també la més aplaudida fou la de Miquel Socies, en representació dels Joves per la Llengua. Socies cridà que l'Acampallengua d'enguany suposava una nova demostració que a Mallorca hi ha molta gent que estima la llengua i afegí que els joves ho han de demostrar amb vitalitat, civisme i compromís.\nEl batle d'Alcúdia, Miquel Ferrer, reiterà la necessitat d'impulsar els valors propis de Mallorca. Però va fer una crida al civisme i a la urbanitat per aconseguir-ho.\nPer la seva banda, el conseller de Cultura, Damià Pons, recordà que el futur d'una llengua són els joves que la xerren i apostà per aconseguir que el català sigui en un futur proper la llengua d'ús majoritari per tota la població. En aquest sentit reclamà un esforç per integrar en la cultura pròpia els estrangers immigrants.\nLa presidenta del Consell de Mallorca, Maria Antònia Munar, s'expressà en termes similars i indicà que l'objectiu del Govern nacionalista era que el català sigui una llengua coneguda per tothom. Munar desitjà que en un futur no sigui necessari fer Acampallengües per defensar l'idioma. Acabats els discursos es repartiren mocadors grocs fets per l'Ajuntament per commemorar aquest esdeveniment.


Benavent de Segrià donarà un cop de mà als joves per introduir-se en el món laboral\nPla d'Ocupació Juvenil adreçat al jovent del municipi de 16 i 17 anys\njoventut segria Benavent del Segrià pla ocupació\nPresentació del Pla d'Ocupació Juvenil de Benavent del Segrià. Fotografia: Ajuntament de Benavent del Segrià.\nBenavent de Segrià ha engegat un Pla d’Ocupació Juvenil amb el qual apropar aquest estiu la seva primera experiència laboral a joves de 16 i 17 anys.\nEls detalls s'han presentat el 22 de juny en una reunió informativa\nL’objectiu de tot plegat és que els joves d’aquestes edats s’iniciïn en el món del treball, adquireixin responsabilitats quant a horaris i obligacions laborals i, a més, rebin una retribució que vingui a recompensar el seu esforç.\nLa seva ocupació serà de mitjan jornada amb torns quinzenals, del 4 de juliol al 31 d'agost\nLes persones interessades poden omplir un full d'inscripció i entregar-lo al consistori de Benavent abans del 28 de juny. Aquest està disponible al lloc web de l’Ajuntament amb tota la informació referent a aquest Pla d’Ocupació Juvenil 2022.\nD’entre totes les propostes que es presentin, es contractaran 16 candidats.\nLa trobada empresarial 'Nit Cambra' acull uns 150 empresaris de la demarcació de Lleida\nEl Campus Jove Itinera recupera la presencialitat amb un gran índex de participació