La Seu destaca l'alta participació i la bona convivència durant la Festa Major — RàdioSeu 107.2 FM: notícies de La Seu d'Urgell, l'Alt Urgell i el Pirineu\nSou a: Inici / Notícies / La Seu destaca l'alta participació i la bona convivència durant la Festa Major\nLa Festa Major 2008 de La Seu d'Urgell -que ha finalitzat aquesta passada nit amb el castell de focs i amb el ball de fi de festa amb la Principal de La Bisbal- ha obtingut una elevada participació per part dels urgellencs i urgellenques, i alhora totes les activitats han transcorregut amb bona convivència i sense cap tipus d'incidents.\nAixí ho ha valorat avui l'alcalde de la Seu, Albert Batalla, qui ha mostrat la seva satisfacció per la bona acollida que han tingut totes les activitats programades enguany. L'alcalde urgellenc també ha volgut subratllar que la celebració de la Festa Major ha transcorregut amb tota tranquil·litat. “Això respon, per una part, a l'actitud cívica dels ciutadans i, per una altra, a la bonda coordinació per part dels cossos de seguretat (Policia Municipal i Mossos d'Esquadra), que han portant a terme una molt bona feina i han garantit el bon desenvolupament de la Festa”, ha afirmat Albert Batalla.\nEnguany, cal destacar el gran nombre de públic congregat a la plaça dels Oms dissabte a la tarda per seguir la jornada castellera protagonitzada pels Castellers de Lleida, posteriorment La Passa i, al vespre, a la mateixa plaça per escoltar la lectura del pregó de Festa Major per part del periodista Antoni Bassas, així com l'alta participació diumenge al matí al Ball cerdà, tant l'infantil com el d'adults, on es van donar cita a la plaça Patalín un total de 135 parelles (75 infantils i 65 d'adults).\nUna altra activitat lúdica que ha acollit molta participació ha estat el correfoc a càrrec del Grup de Diables de l'Alt Urgell, que va omplir de gom a gom, dilluns a la nit, els carrers del casc antic de La Seu. I pel que fa a les actuacions musicals a l'espai de les castes, cal ressaltar el nombrós públic que va acollir dissabte a la nit el concert ofert per Gerard Quintana, així com les formacions Filippo Landini, Discípulos de Otilia i Autoput. També van omplir diumenge a la nit els Ebri Knight, Buhos i el Seu Trònic.\nPel que fa als balls i altres activitats concentrades a la Plaça Catalunya i l'Avinguda Pau Claris, també s'hi han aplegat un gran nombre d'urgellencs i urgellenques. Destaquen, per la quantitat de participants, el concert de la Principal de la Bisbal, les havaneres, les diverses ballades de sardanes i les diverses activitats infantils.\nÈxit de participants a la festa major esportiva\nUn altre èxit de participació durant aquesta Festa Major han estat les activitats programades dins de l'Esport i Festa on hi destaquen els 200 participants (entre petits i grans) a la pedalada popular en BTT, celebrada dilluns al matí. També sobresurten el Trofeu Tot Esport de bàsquet de divendres a la tarda, amb 28 equips i amb més de 150 participants; i el Torneig Grifone de Futbol 7, de dissabte al matí, amb la participació de 42 equips -6 de femenins- on es van donar cita 450 persones.\nEl bateig de submarinisme, novetat esportiva d'aquesta Festa Major de la Seu d'Urgell- que va tenir lloc a la piscina municipal dissabte al matí, hi van prendre part un total de 130 persones de totes les edats.\nRespecte l'Esport i Festa cal remarcar la participació per part dels urgellencs i urgellenques en d'altres activitats com la cursa d'orientació urbana (25 participants); la marxa nòrdica (25 participants); la matinal esportiva de dimarts (23 nens i joves); i el campionat d'escacs amb 19 participants.\nBatalla ha volgut fer un agraïment a tots els professionals i voluntaris que han fet possible la celebració d'aquesta Festa Major.


La setmana grandiosa (Xavier Bosch)\nLa setmana grandiosa\nProva de foc superada. En el que s’anomenava la setmana gran, el Barça ha guanyat els dos partits amb el Camp Nou ple a vessar, sense incidents i sense cap insult als equips rivals\nXAVIER BOSCH 23/03/2015 00:00\n260x366 Rakitic felicitant Luis Suárez després del gol del davanter, que va decidir el clàssic. Els nous jugadors van estar a l’altura del partit. / DAVID RAMOS / GETTY Rakitic felicitant Luis Suárez després del gol del davanter, que va decidir el clàssic. Els nous jugadors van estar a l’altura del partit. / DAVID RAMOS / GETTY\nProva de foc superada. En el que s’anomenava la setmana gran, el Barça ha guanyat els dos partits amb el Camp Nou ple a vessar, sense incidents i sense cap insult als equips rivals, tal com diuen les noves normes d’educació exprés als camps de futbol de la lliga espanyola. L’equip de Luis Enrique s’ha classificat per als quarts de final de la Champions i s’ha situat -qui ho havia de dir- quatre punts per damunt d’un Madrid que fa quaranta dies era quatre punts per davant del Barça. Posats a demanar, va faltar un gol per empatar un goal average particular que, al capdavall, significa un punt més de marge. Casillas, que en els dos gols va ser aquest jugador fora de forma que denuncia Lineker a Twitter, els va acabar salvant en les clares ocasions de Neymar, Messi i Jordi Alba. L’eufòria culer d’abans del partit va passar a ser terror al descans i, de cop, en una jugada atípica del Barça -Alves llarga per a Suárez- va arribar una victòria que ens situa com a favorits a falta de deu jornades. Tant el Madrid com el Barça se la jugaran, ara, contra el València, el Sevilla i l’Espanyol, i a més a més la penúltima jornada del Barça es jugarà al Calderón.\nLa setmana també ha estat gran per a Zubizarreta, aquell director esportiu, veritable pim-pam-pum durant anys, l’home a qui els mitjans van fer la vida impossible fins que, un cop fora, l’han volgut convertir en un màrtir. Ni una cosa ni l’altra. Però m’alegra especialment que en els quatre dies més importants de la temporada Ter Stegen fos l’heroi contra el City aturant un penal al Kun, Rakitic marqués l’únic gol del partit i, ja contra el Madrid, Mathieu s’estrenés com a golejador a la Lliga (a banda de fer un partit de 10 com a central) i Luis Suárez sentenciés el partit amb el seu gol més important, a banda de provocar la falta que va obrir la llauna. I, per tancar l’èxit dels fitxatges d’enguany, Claudio Bravo va fer tres aturades que eren gols que ja es cantaven a la Cibeles. Ves per on, el rendiment dels fitxatges ha marcat la diferència de la setmana gran. Fins i tot, l’entrada de Rafinha -juntament amb la tranquil·litat que donen Sergio Busquets i Xavi- va servir per controlar el mig del camp, tenir la pilota i fer ballar un Madrid cansadíssim, que per haver tingut una setmana de descans no s’entén que anés amb la llengua fora. És a dir, brillen sis fitxatges d’aquest any però ens agrada més parlar de Vermaelen i aquest Douglas que ara no serviria de reforç ni per al B de Jordi Vinyals.


La L11 ha patit incidències intermitents durant sis dels darrers quinze dies\nUn dels autobusos de l'empresa municipal Reus Transport que ofereixen servei a la L11.\nLes demores a una línia que connecta punts com el CAP Fortuny i diversos barris amb el centre acaben amb la paciència dels usuaris\nActualitzada 31/05/2017 a les 21:12\nNous retards a la L11 motivats probablement pel problema mecànic que, dues setmanes enrere, ja va afectar un dels vehicles que completen el recorregut, i que han tornat a aparèixer ara després que el servei quedés restablert, han desembocat en molèsties sostingudes per als usuaris de la ruta. En total, entre el passat 15 de maig i ahir dia 31, la L11 ha registrat incidències intermitents durant almenys sis d’aquests 14 dies, i algunes han afectat també al funcionament de la L60 en desviar-se un dels busos que cobreixen la segona línia.\nAlguns dels qui empraven regularment la L11, que enllaça diversos barris amb el centre i, per exemple, amb el CAP Fortuny, s’han vist recollint veïns al seu cotxe particular per no perdre una cita al metge de capçalera o renunciant al trajecte per no haver d’esperar el doble de temps que fins ara. I és que la freqüència, amb aquestes avaries i tal i com feia públic recentment Reus Transport, ha passat de 20 fins a 40 minuts. Usuaris sostenen que les demores estan tenint lloc «des de fa prop d’un mes, no només aquests dies» i recorden que, amb l’arribada de l’estiu, la línia ja deixarà de funcionar entre finals de juliol i meitats de setembre «i ara que hi és, tampoc no la tenim com cal».\nDes del barri Fortuny, la presidenta de l’Associació d’Amics del barri Fortuny, Pepita Roig, explicava ahir que la situació «ens afecta perquè ens hem d’esperar el doble» i lamenta que «ara que venen els mesos que la L11 deixarà de funcionar, ja ens hi van acostumant». Roig explica una anècdota que exemplifica la molèstia: «aquest matí havia quedat amb una senyora que l’esperaria a la parada del barri i no hi ha arribat fins passats 20 minuts. No hi ha panells i jo no sabia què passava». En la mateixa línia s’expressen des de l’Associació de Veïns de Parcel·les Cases, on Isabel Moreno apunta que «aquí no ens queixem del servei de bus que tenim» però «sí d’aquestes avaries que estan fent a la gent anar malament i especialment a una línia que va fins a un CAP».\nMoreno posa un altre exemple: «L’altre dia vaig trobar-me esperant a la parada una persona que tenia cita al metge, i vaig decidir recollir-la amb el cotxe perquè, si no, no hi hauria arribat a temps i les visites es perden».\n«L’agafa molta gent gran»\nDes de Reus Transport han difós en totes les ocasions informació a través de les xarxes socials sobre les diferents incidències. Alguns veïns recorden, amb tot, que «no tothom fa servir Twitter o Facebook i hi ha molta gent gran que agafa l’autobús i que no sap com funciona res d’això. L’avís, per aquests canals, no els arriba». Apunten, també, que «els conductors sí que ens informen que el bus passarà més tard i fan el que poden, però no hauria de ser així». La situació té lloc tot just poques setmanes després que l’Ajuntament fes pública la voluntat de renovar tota la flota d’autobusos de Reus Transport –13 autobusos i 2 microbusos, amb una antiguitat mitjana de 9 anys–, en una decisió que va rebre llum verda del consell d’administració de l’empresa municipal el passat 22 de març i que comportarà la inversió de 3.415.490 euros fins al 2020. L’aprovació del tràmit va venir acompanyada de polèmica i de crítiques que qüestionava la necessitat de desemborsar la quantitat de manera immediata. El preu de cada nou bus és, orientativament, de 263.000 euros.


Ara Llibres | Catàleg | Elogi de la maduresa\nLa maduresa com a punt àlgid de la vida, com el moment d’entregar-se generosament.\nFrancesc Torralba explora, amb una prosa meditada i rica en metàfores, l’univers en el qual ingressa la persona adulta i reflexiona sobre les profundes paradoxes a què es veu sotmès. D’una una banda, els fills que abans el necessitaven, en la seva joventut deixen de fer-ho. De l’altra, els seus pares, ja ancians, esdevenen cada dia més dependents mentre la vida se’ls escola. I, al bell mig, la persona adulta, amb els seus anhels i desigs. Elogi de la maduresa defensa que la persona que ingressa en la maduresa pot viure la seva existència com una època de màxima esplendor i realització, tot i els somnis truncats que arrossega.\n«L’home madur és la resultant d’un llarg procés. Ha après bé el seu ofici, ha convertit en reals un conjunt de possibilitats, ha passat per etapes puerils, plenes de mancances, com l’adolescència, però tot això l’ha enfortit. Un ésser humà és madur quan està en condicions de donar-se al món, d’ensenyar el que ha après als altres, d’entregar-se generosament, perquè els altres puguin aprendre el que ell ja sap.»


Arxius de XII Torneig Poble de Vilobí - Club Escacs Vilobí\nClub d'Escacs amb més de 30 anys d'història i organitzador del Torneig per equips Poble de Vilobí\nXIV Torneig Poble de Vilobí – 2020\nXIII Torneig Poble de Vilobí – 2019\nArxiu de la categoria: XII Torneig Poble de Vilobí\nGaleria d’imatges del XII Torneig Poble de Vilobí\nGràcies als amics i colaboradors de Tribuna Selvatana, disposem d’aquesta Galeria d’imatges del XII Torneig Poble de Vilobí.\nAquesta entrada s'ha publicat en Galeria, XII Torneig Poble de Vilobí i s'ha etiquetat amb galeria, XII Torneig Poble de Vilobí el setembre 18, 2018 per pgarriga.\nSant Josep, campió per 6é any consecutiu del Torneig Poble de Vilobí\nCom cada any, i no podia ser menys al XII Torneig Poble de Vilobí, l’Emili Colls, amic i arbitre del torneig, ens fa un petit resum de la jornada. Aprofitar, per agraïr-li la feina feta durant aquestes setmanes.\nEmili Colls (I.A.) – Vilobí 15 de setembre de 2018\nEnguany s’ha disputat el dotzè obert per equips de Vilobí, torneig per equip més important i nombrós de les contrades gironines.\nSota l’excel·lent direcció del president del club d’escacs Vilobí, senyor Felip Mato, sense deixar de banda l’enorme col·laboració de tot l’equip de persones del club, això fa que s’esdevingui com un del tornejos per equips més important de Catalunya.\nHan participat un total de 32 equips, record de participació del torneig, superant en 7 equips l’edició del 2017, repartits entre 16 clubs. En total 146 jugadors, 33 dels quals, eren titulats, 2 grans mestres,7 MI, 10 FM, 13 MC i una MIF.\nAquesta entrada s'ha publicat en XII Torneig Poble de Vilobí el setembre 16, 2018 per pgarriga.\nLlistat de jugadors inscrits al XII Torneig Poble de Vilobí\nTot seguit us deixem el llistat de jugadors inscrits al XII Torneig Poble de Vilobí. Aquest any, rècord absolut de jugadors inscrits al torneig.\nSanta Eugènia A\nFerran Cervelló Tost\nAdrià Pérez Garcia\nAndrea Jausàs López\nJaume Lladós Clos\nLaura Povill Clarós\nAnaïs Garcia Ramos\nJofre Custodio Criado\nNicolás Aleksanyan Israilyan\nCaterina Llauradó Pladellorens\nAquesta entrada s'ha publicat en XII Torneig Poble de Vilobí i s'ha etiquetat amb Inscripcions XII Torneig Poble de Vilobí, llistat jugadors inscrits, XII Torneig Poble de Vilobí el setembre 14, 2018 per pgarriga.\nLlistat d’equips inscrits al XII Torneig Poble de Vilobí\nFins a 32 equips s’han inscrit al XII Torneig Poble de Vilobí. Tot un rècord de totes les edicions del torneig. Tot seguit, el llistat d’equips inscrits al XII Torneig Poble de Vilobí.\nSanta Eugènia B\nFoment Martinenc A\nFoment Martinenc B\nFoment Martinenc C\nFoment Martinenc D\nFoment Martinenc E\nFoment Martinenc G\nSant Josep A\nSant Josep C\nPeona i Peó D\nVila Olímpica A\nVila Olímpica B\nVila Olímpica C\nAquesta entrada s'ha publicat en XII Torneig Poble de Vilobí i s'ha etiquetat amb llistat d'equips inscrits, XII Torneig Poble de Vilobí el setembre 14, 2018 per pgarriga.\nInscripcions del XII Torneig Poble de Vilobí\nTerminis de les inscripcions del XII Torneig Poble de Vilobí\nRecordeu que els terminis de les inscripcions del XII Torneig Poble de Vilobí són els següents:\nInscripcions de clubs fins dijous dia 13 de Setembre, a les 23:59.\nInscripcions de jugadors fins divendres dia 14 de Setembre, a les 18:00.\nConsulta de jugadors a partir del divendres dia 14 de Setembre a les 22:00.\nSorteig de la primera ronda, el mateix dia del torneig, dissabte dia 15 de Setembre.\nAquesta entrada s'ha publicat en XII Torneig Poble de Vilobí i s'ha etiquetat amb Inscripcions, Inscripcions XII Torneig Poble de Vilobí, XII Torneig Poble de Vilobí el agost 28, 2018 per pgarriga.


Neix un nou projecte!\n7 diciembre, 2014 6 febrero, 2015 | projecteperous\nNeix Per Ous. Un projecte social i gastronòmic covat amb temps i il·lusió, que neix amb perspectives de futur i amb vocació de servei en la recerca de la transformació social. Per Ous es fa realitat a partir de l’empenta de dos educadors, emprenedors i amants de la bona cuina.\nEn un primera fase, Per Ous vol ser altaveu de diferents projectes d’inserció sociolaboral propers i arrelats al territori, a través d’una idea gastronòmica: les truites.\nLa truita neix com l’aliment bàsic de comunitats indígenes llatinoamericanes i volem mantenir aquest esperit, tot combinant productes primaris que la natura ens ofereix, amb un pessic de creativitat i atreviment.\nA Per Ous optem per una cuina de proximitat i 100% ecològica, amb aliments que han estat mimats en tot el procés de plantació, creixement i recol·lecció. I és amb aquests ingredients que fem una aposta de valor. Donem ales a projectes socials, triant com a proveïdors cooperatives que a través de l’agricultura tradicional, obren portes a col·lectius desafavorits treballant per a la seva inserció sociolaboral.\nPer Ous naixem amb ganes, il·lusió i compromís amb la nostra societat. Caminarem amb fermesa per arribar allà on ens proposem i on els camins ens portin: plantant llavors pel canvi.\nfem xarxa: fitomims >


Per què el menjar per a gossos té colorants alimentaris? Martech Zone\nPer què el menjar per a gossos té colorants alimentaris?\nDissabte, octubre 28, 2006 Diumenge, octubre 4, 2015 Douglas Karr\nEscriu sobre Seth Godin manipuladors i el creador de Dilbert, Scott Adams, escriu sobre manipulació.\nCada dia, literalment, hi ha centenars d’agències publicitàries que treballen intensament, intentant esbrinar com introduir les idees corporatives al sistema sota l’aparença de ser casolanes i reals.\nSeth es pregunta quan els polítics començarien a manipular les xarxes socials ... Suposo que no va escoltar que Katherine Harris ja ho va provar amb el seu bloc quan un membre del personal va fer els primers comentaris (un seguiment intens de la seva adreça IP per part d’un ciutadà vigilant) .\nSi existeix el lliure albir, per què els candidats més alts i amb els millors cabells solen guanyar eleccions?\nNo estic segur de si heu sentit a parlar mai de l'optimització del motor de cerca "barret negre" versus "barret blanc", però és la dicotomia perfecta d'aquest tema. Black Hat SEO és la manipulació dels motors de cerca per obtenir ubicació mitjançant mètodes que no són genuïns. White Hat SEO és l’enginyeria de contingut per millorar la ubicació als motors de cerca per millorar els resultats empresarials. L'objectiu d'ambdós és millorar la ubicació de la cerca ... però el barret blanc ho fa perquè pensen que hauria de tenir una ubicació millor.\nLa meva resposta tant a l'observació de Seth com al comentari de Scott és que la gent és, en la seva major part, ignorant. Confiem en una cara, una olor, una marca, una encaixada de mans ... un color. Totes aquestes influències externes evoquen emocions dins nostre. Els professionals del màrqueting esperen que la combinació adequada d’emocions ens porti a comprar. Molt poques vegades intentem fer el treball dur per entendre realment alguna cosa. Si realment voleu vendre alguna cosa merda a algú, digueu-li com ho farà sentir, no el bé que funciona.\nAlguns altres exemples:\nParis Hilton venent hamburgueses.\nVerizon ven la seva "xarxa de milers" al darrere (m'agradaria que estiguessin darrere el taulell)\nNascar venent UPS UPS Shipping\nHeck, fins i tot podeu descarregar la vostra cançó preferida d'un anunci de Tide al Lloc de marea! No em creguis? Aquí en teniu un:\n[àudio: https: //martech.zone/audio/tidesong.mp3]\nÉs el mateix motiu pel qual els aliments per a gossos tenen colorants alimentaris. Gossos són daltònics no veig els colors com ho fan els humans. El color no aporta sabor ni nutrició. No és tan manipulador per a una empresa de menjar per a gossos afegir colorants alimentaris a menjar per a gossos, com ho és per a una empresa per presentar una presentació falsa a Digg? Segur que és ... però el fet és que la gent el compra perquè "té bon aspecte". Qui vulgui dedicar-se el temps per comprovar el contingut de greixos, ingredients artificials, ingredients naturals de la part posterior del paquet ... la majoria de nosaltres no.\nMentre hi hagi avantatges en manipular persones o tecnologia, sempre hi haurà barrets negres per treure’n profit.\nAPI ... Qui construeix un APUI?\nActualitzeu WordPress a 2.05 sense desordenar el vostre lloc.\n30 d'octubre de 2006 a les 8:36\n13 de febrer de 2008 a les 9:16\nYou missed the point of the post – dog food is not colored for the dog, it’s colored for the human buying it. Yes, dogs can see alguns colors.\nGràcies per passar per aquí,


Nordic Walking Girona: d’abril 2019\nAvui hem participat a la 1a Marxa Nòrdica d’Osona compartint camins amb walkers de diferents indrets de Catalunya! Des de Nordic Walking Girona volem felicitar a Nordic Walking Osona, al Centre Excursionista de Vic i a la Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya - FEEC per l’excel.lent organització!!! Lo millor, la coca amb sucre i el fuet de Vic!!!\nGaudint de l’últim sopar en terres gironines!!! Bon viatge de tornada a casa i esperem veure’us ben aviat!!!\nAvui ruta “mar i muntanya” per la Costa Brava, des de la platja de la Fosca (Sant Joan de Palamós) fins cala Estreta, passant per la platja el Castell, cala s’Alguer i el poblat Ibèric de Castell (s. VI a. de C.), per després tornar per bosc, caminant entre alzines i suredes tot descobrint la barraca d’en Dalí.\nAvui hem estat a la Facultat d’Infermeria de la Universitat de Girona, explicant i mostrant als futurs infermers i infermeres què és la marxa nòrdica i quins són els beneficis per a la nostra salut. Un pas més!\nGran jornada de marxa nòrdica per la Vall de Sant Daniel, compartint taula i camins de la Vall amb els nostres amics de Lasarte. Simplement, genial!!\nUna altra gran jornada de marxa nòrdica descobrint territori gironí. Avui ruta pel volcà de la Crosa i la capçalera del riu Onyar. Una ruta de gran bellesa paisatgística que hem acabat amb un bon dinar a la Granja Mas Bes de Salitja. Simplement, un plaer per a tots els sentits!!!\nPublicat per nordic walking girona a 17:22:00\nAvui, els nostres amics de Lasarre han caminat pels carrers de Besalú, la vila comtal medieval més important de la geografia catalana, a més de vorejar i assaborir els colors de l’estany de Banyoles. Un matí fantàstic on el temps ens ha respectat!!! I aquesta tarda, roses, llibres i somriures pels carrers de la nostra Girona!!!\nAvui donem la benvinguda als nostres amics de Lasarte, San Sebastian, que han vingut ha passar uns dies amb nosaltres i descobrir Girona i els seus voltants tot fent marxa nòrdica!!! Ongi etorri guztiei!!!\nAvui hem gaudit de l’última etapa de Camí de Cavalls, resseguint la costa nord-oest de Menorca, des de Cala Morell fins a Calespiques, passant per Punta Nati i el pont d’en Gil. Una gran jornada de marxa nòrdica descobrint un trosset més del GR223 i amb el regal de la companyia d’una gran esportista i marxadora de Menorca, l’Elena Segzdaite. Simplement, genial!!!\nPublicat per nordic walking girona a 18:04:00


El degà del Col·legi d'Enginyers es reuneix a Granollers amb col·legiats de la comarca - AraVallès\nGranollers Dimarts, 28.2.2017. 12:07 h\nEl Col·legi d’Enginyers Graduats i Enginyers Tècnics Industrials de Barcelona organitzava dijous una trobada al restaurant Sankt Pauli de Granollers amb una vintena de col·legiats del Vallès Oriental. Es tracta d’una nova iniciativa impulsada per la junta d’Enginyers Bcn que té com a objectiu apropar el Col·legi als residents en zones de fora de l’àmbit de Barcelona ciutat i fomentar els llaços entre enginyers d’un mateix territori. D’aquesta manera es poden detectar possibles sinergies i generar oportunitats de col·laboració a nivell professional i social.\nDurant la trobada, el degà, Miquel Darnés; el tresorer, Ricard Nogués, i el vocal de la junta de govern del Col·legi, Sergi Bolea, han conversat amb aquest grup de col·legiats, que formaran part d’un grup territorial de treball obert a la participació de més col·legiats de l’àrea i que puguin estar interessats en el projecte. La trobada, que ha transcorregut en un ambient distès i molt participatiu, ha servit per analitzar l’estat actual de la professió i per comentar algunes de les situacions més habituals viscudes per part dels enginyers catalans.\nAquesta trobada se suma a les que ja s'han celebrat en els darrers mesos en les comarques del Maresme, Osona, l'Anoia i el Vallès Occidental.


L´atestat de la Guàrdia Civil apunta que Ortega Cano corria massa - Diari de Girona\nL´atestat de la Guàrdia Civil apunta que Ortega Cano corria massa\nSegons la investigació policial, el cotxe del torero va ser el que va envair el carril contrari en tenir l'accident\nSEVILLA | EFE/DDG Segons les primeres investigacions de la Guàrdia Civil sobre l'accident de trànsit d'Ortega Cano, la velocitat inadequada del vehicle que conduïa el vidu de Rocío Jurado podria ser presumptament la causa del sinistre.\nSegons una primera avaluació dels agents que van recollir les dades d'aquest accident, el que el va causar hauria sigut una velocitat inadequada del cotxe d'Ortega Cano. Aquest és el motiu, segons aquestes primeres indagacions, pel qual el cotxe del torero, un Mercedes tot terreny, va envair el carril contrari i va topar frontalment amb un altre vehicle, un Seat Altea, el conductor del qual va morir a l'acte. Tots dos conductors portaven el cinturó de seguretat.\nEstable dins la gravetat\nL'impacte va ser tan violent que va arrancar d'arrel el motor del segon cotxe, contra el qual va xocar un tercer vehicle, una furgoneta Citroën C-15. Els investigadors intenten aprofundir en les causes del sinistre a partir de les diligències fotogràfiques i la inspecció ocular feta en el lloc del sinistre. Ortega Cano es dirigia a la seva finca Yerbabuena a Castilblanco de los Arroyos, després de deixar la seva filla a casa d'una amiga a la població propera de Villaverde del Río.\nEl torero roman estable dins la gravetat i amb ventilació mecànica, segons l'últim comunicat mèdic, emès ahir per l'hospital Virgen Macarena de Sevilla, on està ingressat des de l'accident. El torero es troba a la unitat de cures in- tensives d'aquest hospital, on va haver de ser operat dues vegades. Segons el comunicat mèdic emès ahir, Ortega Cano es troba sota els efectes dels analgèsics, "amb ventilació mecànica i hemodinàmicament estable dins la gravetat".


DANI SÁNCHEZ UGART I JÚLIA MANRESA\nL’empresa capta milions d’inversió sense facturar ni un euro. Avancem cap a una bombolla ‘tech’?\nA Miguel Vicente li plouen els diners. L’emprenedor, que va ser fundador de LetsBonus, porta aixecats més de 40 milions d’euros d’inversors amb el seu últim projecte, Wallapop, un mercat de segona mà virtual que té uns ingressos de... zero euros. Però, malgrat la falta de monetització, la companyia ja prepara una nova ronda de 100 milions de dòlars (90 milions d’euros) que podria col·locar-la com la primera 'start-up' espanyola de nova fornada que ultrapassa la valoració de 1.000 milions, segons va publicar recentment el portal especialitzat 'Techcrunch'. 1.000 milions de dòlars de valoració, 0 euros de facturació: un miracle dels pans i els peixos a l’abast de molt pocs, però que exemplifica el moment d’eufòria inversora en empreses tecnològiques. Alguns creuen que són els primers símptomes que la bombolla ja ha sortit dels Estats Units i comença a arribar a casa nostra.\n“Es compleixen tots els ingredients que els economistes fan servir per parlar de bombolla: hi ha preus inflats, una retroalimentació de projectes que crea un efecte bola de neu i estan sorgint moltíssimes 'start-ups' al voltant de les acceleradores, que alimenten la demanda molt elevada que existeix”. Aquesta és l’opinió que expressa a l’ARA Luis Martín Cabiedes, un dels inversors més actius a Espanya que ha assolit èxits en empreses com BlaBlaCar i Privalia. Però Cabiedes no creu que tots els projectes estiguin inflats i, en el cas de Wallapop, considera que la valoració elevada i les entrades de capital estan ben justificades. De fet, admet que Wallapop és el número u de la seva “anticartera”, és a dir, aquells projectes en què hagués volgut entrar i no ha entrat. Carlos Blanco, conegut emprenedor i business angel barceloní amb presència en prop de 30 'start-ups', també hauria volgut invertir en Wallapop. “Quan Wallapop vulgui començar a facturar ho farà sense problemes”, aclareix.\nNo tothom està d’acord que hi hagi una bombolla: “Demanar és gratis, i les start-ups demanen molt, però els inversors analitzen molt bé quins són els retorns”, explica Alfonso Urien, gerent d’innovació de la consultora tecnològica Everis. A parer seu, l’inversor “és molt exigent” i els temps en què “un 'powerpoint' tenia un valor d’un milió d’euros [el 2006 i el 2007]”, han quedat enrere. Cabiedes, però, pronostica que, de ben segur, “hi haurà inversors que perdran quantitats importants de diners”, però a diferència d’altres bombolles, aquesta no arrossegarà els petits inversors particulars, perquè no ha sigut una bombolla de la borsa. Els que s’enganxaran els dits seran els inversors institucionals, és a dir, les empreses.\nSigui com sigui, la inversió en empreses tecnològiques està disparada. L’any passat ja va ser molt intens, amb empreses com Scytl aixecant més de 100 milions d’euros en rondes de finançament amb inversors internacionals de primera línia. En els primers mesos d’aquest any, el ritme inversor s’ha accelerat i, a més de les rondes de Wallapop, empreses com Kantox, que ha aixecat 10 milions d’euros, o SocialCar, en un estadi menys avançat, amb 800.000 euros, han protagonitzat el sector.\nWallapop, doncs, lidera les inversions aquest any. El projecte, que va ser creat per Miguel Vicente i Gerard Olivé, està enfocat a guanyar massa crítica. El 2014 el van tancar amb cinc milions d’usuaris, tal com va avançar l’ARA al febrer, però incorporen més de 500.000 usuaris mensuals, fet que fa preveure que aquesta xifra ha quedat superada de molt. Però encara no ha tocat la clau de la monetització. I això, per a alguns inversors, hauria de generar neguit.\nAquest diari ha parlat amb un inversor que va rebre ofertes per entrar a l’accionariat de Wallapop fa més d’un any i que prefereix mantenir l’anonimat. “A nosaltres ens juraven i perjuraven que en qüestió de tres mesos començarien a ingressar diners, i això no ha passat”, assegura aquest inversor, que considera que l’únic full de ruta plausible que pot tenir l’empresa i que justifiqui aquestes grans magnituds d’inversió podria ser el d’acabar sent comprat per algun gegant, com Etsy (una plataforma similar de venda de productes fets a mà) o, fins i tot, eBay. Wallapop, que no confirma oficialment les rondes de finançament que ha protagonitzat, va declinar fer comentaris sobre això.\nEl cas de Wallapop no és únic. Moltes 'start-ups' de Silicon Valley han aixecat rondes d’inversió molt sòlides sense facturació, o sense un camí molt clar cap a la rendibilitat. En són exemple èxits rotunds com WhatsApp o Twitter. De fet, Cabiedes diu que, si ell fos inversor de Wallapop, no estaria “preocupat” perquè l’empresa no ingressés res en els pròxims 12 mesos: “Potser em preocuparia al tretzè mes”. Segons l’inversor, l’empresa ha de triar entre consolidar-se com a líder a Espanya i començar a cobrar pels seus serveis (al cap i a la fi, a la seva plataforma es mouen diners reals, amb la compravenda de productes), o optar per seguir creixent en usuaris i consolidar-se com a jugador mundial, amb el potencial de convertir-se en un projecte molt més gran. Segons Alfonso Urien, els inversors veuen en Wallapop una empresa amb opcions de ser un 'category killer' (l’ 'assassí' de la categoria, com Uber ho és en transport, o Airbnb en allotjament).\nL’aposta és ambiciosa, però justificaria les quantitats ingents de diners que s’hi aboquen. L’anterior experiència de Vicente -i amb la qual es va embutxacar una bona quantitat de diners- va ser LetsBonus. Quan Vicente ja no en formava part, l’empresa no va complir les expectatives de convertir-se en líder en el mercat dels cupons, en part per la crisi de la categoria, i en part per l’entrada de competència local i estrangera (la companyia, de fet, acaba de pactar un ERO per acomiadar quasi la meitat de la plantilla). Fonts del sector apunten a la possibilitat que algun competidor l’acabi comprant.\nUna de les primeres rondes d’inversió que va tancar Wallapop va ser a través de la xarxa d’inversors EsadeBan. “És cert que cada vegada hem de filtrar més projectes que vénen amb una valoració massa elevada”, admet Fernando Zallo, director de la xarxa. Ara bé, segons Zallo, no hi ha bombolla. La diferència entre ara i la bombolla que va esclatar el 2000 és el gran paraigua de liquiditat que constitueixen empreses com Google, Amazon, Apple o Facebook, plenament disposades a comprar futures promeses com Wallapop.


Engrescats de bell nou - Batecs Clàssics\nArticle publicat a l’Ara Balears (22/05/2016)\nL’objectiu de l’educació\nPer conèixer quina és la realitat a les aules, no us podeu perdre aquest article d’Andreu Navarra titulat “Tres mesos a secundària”.\nI no us podeu perdre aquesta entrevista a Pilar Ugidos, directora de Miquel Bleach, al barri d’Hostafrancs. Es tracta d’una escola, reconeguda amb el premi Ciutat de Barcelona, que ha lluitat contra tots els prejudicis que ataquen la immigració i la pobresa.\nTampoc no us podeu perdre aquest article sobre els secrets de l’educació a Finlàndia.\nAquí teniu el primer capítol del programa “Engrescats” titulat “La passió per aprendre”:\nA Sapere aude, la secció de filosofia moderna del programa Múltiplex d’IB3 Ràdio (04/10/2016), parl sobre la pregunta “Mata l’escola la creativitat?”\nI aquí teniu Noam Chomsky reflexionant sobre l’objectiu de l’educació:\nAquí teniu una escena sensacional del professor de “La lengua de las mariposas”:\n– La mort del mestre\nAna María Aguiló Andreu Navarra Antoni Camps antoni janer decret llei Eduqueu els infants ben aviat en les lletres engrescat engrescats Erasme de Rotterdam ib3 José Ramón Bauzá marea verda Noam Chomsky Pilar Ugidos piròman\nL’origen llatí de l’article salat


La mort en l’àmbit hospitalari. Una recerca a conèixer. | Treball social sanitari ICS\n← Exposició itinerant sobre voluntats anticipades\nTreball Social Sanitari en l’atenció a les víctimes de violència masclista. Una problemàtica social de salut →\nAportar dades que impulsin a la reflexió sobre les condicions en què es produeix la mort en l’àmbit hospitalari, a partir d’una sèrie d’entrevistes realitzades a cuidadors principals, i fer propostes de millora és l’objecte de la recerca que acaba de publicar l‘Observatori d’Ètica Aplicada a l’acció social,psicoeducativa i sociosanitària.\nIsabel Mestres, treballadora social sanitària amb més de 30 anys d’experiència exercint a l’Hospital Trueta de Girona, n’és una de les autores. Des de 2004 és membre del Comitè d’Ètica Assistencial de l’Hospital (CEA), iniciat l’any anterior, i des d’on ha nascut el Grup EVA, dedicat a l’anàlisi, la recerca i la docència sobre temes de bioètica.\nEl grup EVA està format per membres del CEA i de la Facultat de Filosofia de la Universitat de Girona. És un grup interdisciplinari: 1 geriatra, 1 infermera, 1 treballadora social, 1 psicooncòloga i 2 doctores en filosofia. Una d’elles és Anna Quintanas, membre del CEA, des dels seus inicis i la coordinadora de l’estudi i del grup.\nUs enllacem a la presentació de la publicació La mort en l’àmbit hospitalari i ens sumem des d’aquest blog a recomanar-ne lectura.\nAquesta entrada s'ha publicat en hospitals ICS i etiquetada amb Ètica, Hospital Trueta Girona, publicacions. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.


Empleats que s’hi estan però que no hi són – Jordi Graells – EAPC blog\n23 de setembre de 2014 xarxes6 comentaris\nHeu sentit a parlar mai del presentisme? És l’absència laboral no física, però sí mental, del lloc de treball. I és segurament una de les principals causes que fan minvar el funcionament de tota mena d’organitzacions avui en dia. I a l’Administració? És una pràctica molt estesa? Identifiqueu el que aquí es comenta amb el vostre entorn més o menys immediat? Com ho veieu?\nCoordinador de Continguts i Innovació de Direcció General d’Atenció Ciutadana i Difusió\nLa Biblioteca de l’EAPC: per què, per a qui, per a què?\n6 respostes a “Empleats que s’hi estan però que no hi són – Jordi Graells”\nJavier Sánchez Cano ha dit:\n30 d'octubre de 2014 a les 10:12 am\nPersonalment, he constatat que, especialment en l’entorn de les administracions públiques, el personal a) té la sensació que pot aportar més del que se li demana, i b) està disposat a fer-ho (en àmbits privats, la gent pot “guardar-se” més coses: capacitats, contactes, idees… i mirar de comercialitzar-les pel seu compte). Per això, aquesta noció del “presentisme” em sona a estratègia d’adaptació a un entorn de baixa qualitat organitzativa i directiva, i per tant un símptoma d’un problema que es troba en un altre lloc diferent del propi treballador. Alternatives al presentisme poden ser, no ens enganyem, les depressions, les baixes de llarga durada, o altres vies d’escapament front un lloc de treball que ni ens exigeix, ni ens desafia, ni ens motiva. En alguna ocasió m’ha tocat dir-li a algú: “t’hauràs d’esperar per veure com queda la teva funció”, i també m’ha tocat esperar-me a mi, i no pocs mesos. Proactivitat? Podria funcionar, i ho fa a la llarga, però ha de lluitar contra un personal directiu canviant, i sovint desconfiat i poc qualificat.\nMariona Geli ha dit:\n29 d'octubre de 2014 a les 10:08 am\nJo sòc partidària de que els empleats públics ens hem de guanyar sempre el sou, perquè cobrem amb diners de tots. Dissabte passat el meu marit va xerrar amb un desconegut, treballador de la Nestle, es va quedar víduu, al cap dels pocs dies de reincorporar-se per fi de l’escàs permís per la mort de la seva dona, el van cridar al despatx el cap i el metge de l’empresa, ell hi va anar cohibit, resulta que va ser per dir-li que com estava, que el veien malament, que s’agafés una baixa per tot el temps que li calgués i cobrant el 100 %; durant la baixa el metge el va trucar un parell de cops però no per controlar si no per oferir-li ajuda, per si volia anar a un centre especialitzat … A la Nestle la gent deu estar identificada amb l’empresa, per assolir un objectiu comú, i això seria bo en totes les empreses i administracions. Francament amb els caps de personal que ens posen en molts llocs no hi ha aquesta identificació, cosa que no vol dir que no ens hàgim de guanyar el sou. Al meu Ajuntament a un treballador a punt de jubilar-se i que estava de baixa per operació i fatal la mútua el va encarir a anar a les 3 de la matinada a la capital de la província per avançar-li una prova i així escurçar la baixa, li van prometre que si demanava l’alta no el faríen carregar pesos … cosa que no va ser així.\n28 d'octubre de 2014 a les 4:17 pm\nImpressionen les capacitats ocultes del personal format tot i que obliden que en el fons tots som persones i com a tal hem de viure i ens hem d’ajudar. Hi havia presentisme a la V pro consulta? Presentisme, suposa presència i des d’aquesta perspectiva no sembla un terme negatiu, el problema arriba quan el que en sap li dona un petit gir per facilitar que la guillotina no falli i el cap del treballador, públic o privat, rodoli per haver estat absent mentalment; lo bó és que cobra per aquest tipus de pensaments innovadors i atrapadors d’aquells que hi són en el “corralito social”. Es presenta, el “presentisme”, com una mena de fals alzheimer, provocat, esta però la seva ment no; potser el seu superior, que arribat tard i no marca al rellotge, l’ha fotut una bronca immotivada que l’ha deixat cao “per cinc minuts o per tot el dia”; se l’hi ha anat forçadament la ment i és culpable. Deixem la ment pel principi físico-esportiu de la MENS SANA IN CORPORE SANO pel qual la ment no se’n va perquè aconsegueixen mantenir-la al ciudar-la en benefici del conjunt (MENS SANA IN ORGANIZACIÓN SANA). Que no se’n vagi la ment dels cridats a mimar-nos.\nDesmotivació a la feina: hi estan però no hi són | Graellsbloc ha dit:\n25 de setembre de 2014 a les 3:01 pm\n[…] publicat en el blog de l'EAPC, el 23 de setembre de 2014] Rate this:Comparteix-ho / Share this:Google+ Jordi GraellsLike […]\nMarc Moreno Tarragó ha dit:\n25 de setembre de 2014 a les 12:39 pm\n25 de setembre de 2014 a les 10:19 am


Des de Turquia han entrat milers de mercenaris estrangers a Síria (Leandro Albani, Marcha, 07.08.15) - L'HORA\nDes de Turquia han entrat milers de mercenaris estrangers a Síria (Leandro Albani, Marcha, 07.08.15)\nDes de fa sis mesos, Miguel Fernández Martínez es troba a Síria, país assolat per una guerra d’agressió que porta quatre anys i sembla no tenir fi. Fernández Martínez és periodista de l’agència cubana de notícies Prensa Latina i l’únic corresponsal permanent d’Occident a la nació governada per Bashar al-Assad.\nEn aquesta entrevista amb Marcha fa un detallat relat de l’actual situació del poble sirià i del poder real que té el grup terrorista Estat Islàmic (EI) al país. A més explica el paper que juguen Turquia, Estats Units i les monarquies del Golf Pèrsic en el pla per desestabilitzar Síria finançant i donant suport a les organitzacions irregulars armades que operen a la nació.\nDesprés de quatre anys de guerra d’agressió contra Síria, quina és la situació actual del país?\nDe lluita i resistència. Difícilment un altre país de la regió hagués resistit més de quatre anys de guerra imposada per poderoses potències internacionals com és el cas de Síria. Es mantenen les mesures de càstig imposades pels Estats Units i la Unió Europea, persisteix la violació de les fronteres comunes, el que permet l’accés de milers de mercenaris armats i pagats per Occident. Però sobretot s’imposa una impressionant capacitat de resistència de l’Exèrcit sirià, que en quatre anys ha perdut més de 40.000 homes als fronts de combat i segueix enfrontant-se a les bandes armades. A més, les xifres que exhibeix aquest conflicte són alarmants: més de 230.000 morts, quatre milions de refugiats i prop de set milions de desplaçats dins del país; la infraestructura econòmica fortament malmesa, les seves principals fonts d’energia i ingressos (pous de petroli) en terrenys ocupats pel grup terrorista Estat Islàmic (EI). Però el poble sirià no es rendeix i segueix lluitant.\nQuina és la quantitat real de territori que avui controla Estat Islàmic?\nEncara que molts estimen que l’EI ocupa gairebé el 50 per cent del territori del país, cal donar una mirada objectiva en termes de territoris reals ocupats, població i la seva importància estratègica. La zona d’acció de les bandes gihadistes és del centre a l’est del país, zona amb grans extensions de desert i poca població. Tampoc són forts en ciutats importants, amb excepció de Raqqa, a 542 quilòmetres al nord-est de Damasc, i que va ser autoproclamada com la capital del Califat Islàmic, establert per la força en aquests territoris. També mantenen ocupada la ciutat de Palmira, a uns 220 quilòmetres a l’est de la capital i declarada Patrimoni de la Humanitat des de 1980, per la quantitat de riqueses arquitectòniques que atresora, algunes del segle I. Al nord ocupen les ciutats d’Idleb i Yirs al-Shugur, i una mica més al nord-est la meitat de la ciutat d’Alep (nord i nord-est), que en el seu moment va ser el centre econòmic de Síria. La resta del país, i on es concentra la major quantitat de poblacions, està sota control governamental. En realitat, el que ocupen les bandes de l’EI són vies d’accés, carreteres que enllacen diferents punts geogràfics del país i que, per descomptat, dificulta les comunicacions, els proveïments i el normal desenvolupament de l’economia nacional.\nPodria descriure la vida quotidiana dels sirians tenint en compte la situació del país?\nSeria difícil explicar-ho perquè no és homogeni a tots els llocs. Per exemple, si visites Damasc, la capital del país, amb poc més de dos milions d’habitants, pots arribar a pensar que no estàs enmig d’un escenari de guerra. Malgrat els atemptats dinamiters, els atacs amb morters i altres accions terroristes la ciutat està molt ben protegida per l’Exèrcit i la vida transcorre en una discreta normalitat, que només s’interromp pels sons de l’aviació de combat, o pel canoneig de l’artilleria contra posicions rebels en ciutats contigües. La gent es manté en les seves feines, circulen taxis i òmnibus, i en diversos punts de la ciutat hi ha vida nocturna (bars, restaurants, cinemes, teatres, museus) sense restriccions. Però aquest no és el cas en altres ciutats que, encara que no estan sota control dels terroristes, es mantenen assetjades constantment per atacs amb morters, cotxes-bombes accionats per suïcides, segrestos i altres accions criminals. També hi ha el cas de les ciutats de Kafarya i Al-Foa, a la província d’Idleb, on prop de 40.000 civils porten mesos resistint les envestides dels terroristes, completament assetjades, amb tots els serveis tallats (energia elèctrica, aigua, combustibles, aliments) en una situació d’absoluta desesperació, però disposats a no deixar-se ocupar. I no podem oblidar les localitats que estan sota control dels jihadistes, on les condicions de vida van canviar radicalment després que es van imposar les lleis de la Sharia (llei islàmica), obligant les dones a cobrir-se el rostre, els homes no poden portar pantalons estrets ni pentinats moderns, i són castigats brutalment si violen aquestes imposicions. En aquests llocs és freqüent veure degollaments públics, llancen als homosexuals d’edificis alts, lapiden les dones fins a la mort per determinades “faltes” que poden ser jutjades pels extremistes islàmics. En aquests llocs la vida pot esdevenir un infern per a les minories ètniques (alauites, xiïtes, ismaelís, drusos, kurds, cristians) que en molts casos són segrestats i venuts com a esclaus en ple segle XXI. En aquests llocs les nenes es venen al mateix preu que els barrils de petroli. Els nens entre un i nou anys d’edat poden costar fins a 165 dòlars, mentre que les adolescents entre 11 i 16 estan valorades en 124 dòlars. És veritablement dantesc.\nQuin paper hi juguen en l’actualitat Turquia i les monarquies del Golf Pèrsic pel que fa a Síria?\nDes del començament de la crisi el 2011, Turquia junt amb Jordània, Aràbia Saudita i Qatar es van convertir en les puntes de llances de la gran campanya antisiriana organitzada per Estats Units, el Regne Unit i França. Turquia i Jordània, que comparteixen fronteres amb Síria pel nord i el sud, respectivament, han brindat els seus territoris com a base d’entrenament dels grups terroristes que després s’infiltren en territori sirià per cometre excessos. No es pot oblidar que el president turc Recep Tayyip Erdogan és la figura política de la Germandat Musulmana en aquesta zona de l’Orient Mitjà, i ha estat un instigador a Síria del que es va conèixer com les Primaveres Àrabs en països com Tunísia, el Iemen, Egipte i Líbia, que va ser un procés desestabilitzador concebut, finançat i liderat des dels Estats Units. Turquia brinda avui el seu territori perquè especialistes militars nord-americans entrenin bandes armades que després creuaran la frontera siriana. Des de Turquia han entrat milers de mercenaris estrangers per incorporar-se a l’EI i al Front Al-Nusra, braç armat d’Al-Qaida a Síria. Tot això ha estat amb el beneplàcit del govern d’Ankara. Les monarquies del Golf fan les grans aportacions de diners per sufragar les despeses de guerra d’aquests grups criminals, i la campanya bruta en el terreny polític, tractant de deslegitimar el govern de Bashar Al Assad. Si ho analitzes a consciència, t’adones immediatament que és tot un pla internacional molt ben concebut per intentar doblegar la voluntat i sobirania dels sirians.\nEs coneix una postura del govern sirià sobre el que passa al nord del país, on una guerrilla vinculada al PKK controla la zona i combat contra ISIS?\nLes milícies kurdes que operen al nord de Síria no estan vinculades al Partit dels Treballadors del Kurdistan (PKK), les milícies armades s’identifiquen amb les sigles HPG i tenen una forta presència al sud de Turquia i algunes zones de l’Iraq. A Síria funcionen les milícies kurdes conegudes com Unitats de Protecció del Poble (YPG), integrades per pobladors siro-kurds que s’enfronten als grups gihadistes que operen als seus territoris, principalment al nord de la província d’Alep i a la província oriental de Hasaka. Malgrat les diferències polítiques entre els kurds i el govern de Damasc, avui el país està en estat de guerra i aquestes milícies contribueixen a alliberar-lo de terroristes.


Que no et facin perdre el son - No ficció per a adults - Llibreria Quart Creixent\nEt costa dormir? Aquest llibre pràctic ensenya els adults a desactivar l'estrès i l'ansietat per aconseguir un son reparador que permeti rendir millor a la feina i ser més actius i optimistes en la nostra vida diària.\nDesprés de l'èxit mundial del Mètode Estivill per fer dormir els nens, aquest llibre pràctic ensenya als adults a desactivar l'estrès i l'ansietat per aconseguir un son reparador que ens permeti rendir millor a la feina i ser més actius i optimistes en la nostra vida diària.\nEn la nostra vida quotidiana hi ha moltes situacions que ens fan perdre el son, encara que sovint no en siguem conscients. Des de diferències amb el nostre cap o els companys de feina, inestabilitat laboral, dificultats financeres, problemes no resolts amb familiars o amics, fins als mals hàbits diürns que dinamiten el descans nocturn.\nSeguint les pautes d'aquest manual aconseguirem un descans complet per estar més desperts durant el dia. Amb aquest objectiu, Que no et facin perdre el son aporta solucions senzilles i eficients per afrontar la jornada, perquè "dormir bé és treballar bé, i treballar bé és garantia d'èxit".


L’associació Promoció del Transport Públic demana portar el baix cost del Prat a Girona - Diari de Girona\nLa PTP aposta per traslladar part del trànsit aeri als trens d’alta velocitat\nUn avió de Ryanair enlairant-se a l’aeroport de Girona. | DAVID BORRAT/EFE\nL’associació Promoció del Transport Públic (PTP) creu que l’aeroport del Prat podria desenvolupar-se com un «hub» internacional sense necessitat d’allargar la tercera pista amb una gestió coordinada amb els altres aeròdroms catalans i si estiguessin connectats amb AVE.\nLa PTP -entitat cívica dedicada des de fa 25 anys a la defensa del transport públic- va presentar dimecresun informe que els va encarregar l’Ajuntament del Prat segons el qual, amb aquestes premisses, l’aeroport barceloní podria desviar vols de baix cost i tenir capacitat per a assumir uns altres de llarg abast.\nEl citat informe defensa que la gestió coordinada dels tres aeroports comercials catalans, la seva connexió ferroviària mitjançant l’alta velocitat i la substitució d’algunes rutes de curt i mitjà radio per viatges amb tren permetria incrementar els vols d’alt valor afegit en l’aeroport de Barcelona.\n«Aquest informe demostra que hi ha alternatives, que aquest xantatge del tot o res no ho podem acceptar», ha emfatitzat aquest dimecres l’alcalde del Prat, Lluís Mijoler, durant la presentació del document, juntament amb el president de la PTP, Adrià Ramírez.\nLa presentació es va fer davant de l’estació de Renfe del Prat, on hi ha una «estació fantasma» de trens d’alta velocitat i on hauria de situar-se l’estació intermodal del Prat, projecte que data de 2008 i que no s’ha finalitzat.\n«Com a alternativa a l’allargament de les pistes, molt problemàtica per motius ambientals, s’ha proposat la gestió coordinada dels tres aeroports catalans en la qual Girona i Reus assumirien la majoria dels vols de baix cost que actualment operen al Prat i la substitució d’alguns vols de radi curt i mitjà per alternatives ferroviàries», planteja el resum de l’estudi de la PTP. «Es tracta d’una estratègia que no condiciona el desenvolupament de la funció de ‘hub’ de l’Aeroport de Barcelona», afegeix el text, assegurant que l’impuls del tren permetria alliberar El Prat de vols de baix cost i curt abast, que podrien ser substituïts per rutes internacionals.\nSobre la substitució dels vols de curta distància per viatges amb tren, Ramírez defensa que en aquelles destinacions a menys de quatre hores l’alternativa en ferrocarril s’ha demostrat «imbatible» enfront de l’avió, posant com a exemple la rapidesa i facilitats del trajecte Barcelona-Madrid.\nQuant a vols de mitjana distància per a arribar a grans ciutats europees com París, Londres, Roma o Amsterdam, des de la PTP han posat sobre la taula l’impuls dels trens nocturns, una opció que, ha assegurat, «a Europa s’està recuperant». Ramírez recorda que al Prat «hi ha un predomini dels vols de baix cost», que representen un 70% de les operacions i transporten a 35 milions de passatgers a l’any i defensa la viabilitat de traslladar una part d’ells als aeroports «infrautilitzats» de Girona i Reus si aquests estiguessin ben connectats amb la capital catalana mitjançant l’alta velocitat.\nL’informe sosté que aquest servei facilitaria que es pogués viatjar amb tren des dels aeroports de Girona i Reus fins a Sants o la Sagrera en 40 o 45 minuts. Segons el president de la PTP, la transferència dels desplaçaments de l’avió al tren, podria suposar «la reducció de prop de 40.000 operacions i de 5 milions de passatgers amb avió anuals», que es traduiria en una disminució de més de 460.000 tones de CO₂ a l’atmosfera.\nPer part seva, Mijoler ha reiterat que l’informe «demostra que hi ha alternatives per a promoure un model d’infraestructures al servei del país i no de les grans empreses, coherent amb el context d’emergència climàtica».


Ada Parellada: “A la ciutat, els vermuts fan barri”\nAda Parellada cuina amb vermut\nLa xef del restaurant Semproniana parla de vermut amb el Tot Barcelona, i de la cuina, la seva gran passió\nAda Parellada cuina amb vermut | Jordi Play\nL’ànima del restaurant Semproniana tant remena un guisat com presenta un programa de televisió, escriu un llibre sobre tàpers o fa activisme contra el malbaratament. Ada Parellada és un cul inquiet. Filla d’una nissaga restauradora –originària de la Fonda Europa de Granollers però també propietària del 7 Portes o del Senyor Parellada de Barcelona– i petita de 8 germans, ha acabat als fogons a desgrat dels pares, que volien que fos clienta i no esclava dels horaris d’un restaurant.\nViu a Barcelona des dels 18 anys i hi va obrir el Semproniana quan en tenia 26, poc després dels Jocs Olímpics. Parlar de cuina amb ella és parlar, en realitat, de la cultura gastronòmica catalana, de la “vergonya” que ens fa divulgar estratègies low-cost i de la dieta dels turistes que ens visiten. Una radiografia que també ho té tot a veure amb els pagesos del Baix Llobregat, la superioritat moral de la capital i el futur polític de Catalunya.\nTé temps per permetre’s un vermut fora del Semproniana?\nPoc, perquè dino a les 12h! Ara bé, em sembla una cosa meravellosa, preciosa. Dines amb la família i abans fas el vermut amb els amics: això és conciliació! I al Vallès fins i tot pots anar al bar diumenge sense haver quedat prèviament i t’afegeixes a un grupet o a un altre. Nosaltres anem de tant en tant a fer l’aperitiu a l’Ametlla i la Garriga, que hi tenim casa.\nA la ciutat els vermuts fan barri, per exemple a Horta. Tot i que als barcelonins ens fa més vergonya anar-hi sols, som una mica estrets. Val la pena mantenir aquest costum tan curiós.\nOutdoor o indoor?\nExterior! I amb l’hivern tropical que hem tingut, encara més!\nAmb què marida, el vermut?\nEm quedo amb el clàssic: llaunes de conserves, patates de xurreria, encurtits i alguna banderilla.\nMengen bé, els guiris de Barcelona? L’oferta de les artèries turístiques no està a l’alçada de la ciutat que volem ensenyar al món.\nÉs normal! Els entenc tant… Saps el que costa un lloguer allà? Necessites que t’entri gent i si volen paella i sangria, doncs n’ofereixes i s’ha acabat la discussió. La qualitat? Si pagues una fortuna pel local, al final l’arròs es veu perjudicat. És una equació. El guiri amb cultura i nivell adquisitiu ja s’informa i es desplaça amb facilitat. D’opcions en té moltes.\nL’àrea de Barcelona té avui 31 estrelles Michelin escampades per 23 restaurants. Vostè diu que no li ha interessat tenir-ne.\nEl preu de l’estrella Michelin és la genuflexió i no sé si hi estic disposada. Em fa mandra i no hi tinc tradició, perquè sóc filla d’una fonda. Si a ells els surten els números i tenen els clients que volen tenir…\nHi ha mercat per a tanta alta cuina? Els darrers anys s’ha anat replegant cap als hotels, potser per quadrar els números.\nBarcelona és molt cara i un restaurant gastronòmic necessita destinar el 50% de la superfície a cuina. Per tant, poques taules. I esponjades, no pot semblar un vagó de metro! Així que pagues un local de 300 metres quadrats, però només pots tenir-hi 20 clients. On hi ha metres quadrats i sobretot sinèrgies? Doncs als hotels. La cuina gran serveix per descomptat al restaurant d’estrella, però alhora també és útil per fer coffee breaks, banquets… Igual que el personal! L’altre dia el Raúl Balam penjava una foto a Instagram: té 20 cuiners! I a part el personal de sala! Qui pot sostenir això? En un hotel, si no rendibilitzes les sinèrgies, almenys fas marca.\nQue Catalunya sigui tan estrellada, té efecte multiplicador per la resta de restauradors de Barcelona?\nA mi em va molt bé! És un ham turístic. Per algú de Michigan, Barcelona és Girona. Quan vaig obrir el Semproniana, el comentari típic entre els barcelonins era que a Barcelona no es menjava bé, que calia sortir de la ciutat. Quan una població no està orgullosa del seu producte, el ven malament. Aquestes estrelles ens pugen l’autoestima i fan que tothom sigui ambaixador de la seva terra. I també serveix d’argument de venda pels operadors turístics i crea una competència estimulant.\nSembla que a Barcelona els mercats de pagès poc a poc creixen. Vostè que és una gran defensora dels aliments de proximitat i de temporada, creu que poden tenir una quota de mercat raonable?\nTan de bo arrelin, perquè si una cosa hi ha en perill d’extinció no són els restaurants sinó els pagesos. S’ha d’equilibrar el territori i mimar al sector primari perquè sigui una mica més potent, sinó les ciutats creixeran a costa de la desertització rural. Miro d’abastir-me amb productors locals, però no és gens fàcil. És molt més car i a vegades penso que és perquè els exigim unes qualitats i un rigor ecològic que no són competitius. Els estem empobrint i així acabaran sent més un reducte de poetes que pagesos. M’emprenya quan un cuiner van dient que unes carxofes del Prat no li van sortir prou bones: són de puta mare només perquè són del Prat, home! El nostre fill ha de ser el més guapo! Què és això d’anar malparlant?\nEls ‘de capital’ potser menystenim una mica més del compte allò rural?\nMenystenim més l’Hospitalet que el Pallars. Perquè el Pirineu és bucòlic i l’àrea metropolitana té menys recursos i no en som usuaris. Ara que he obert un establiment a Collblanc, ho he vist clar. Un dia se’m va ocórrer dir, amb aquella superioritat barcelonina, que estava molt bé que l’Hospitalet fes coses perquè així els pujava l’autoestima. I l’alcaldessa, la Núria Marín, em va dir: “Escolta, que aquí l’autoestima ja la tenim molt alta!”. I em vaig adonar que l’Hospitalet ens està passant la mà per la cara d’una manera al·lucinant. Collblanc és molt barri i a Barcelona s’ha perdut aquest rotllet.\nVa obrir el Semproniana amb tant atreviment com precarietat: cadires dels Encants Vells i vaixella tota diferent. També va triar un nom –el de la besàvia i la via romana que passa per Granollers– desobeint tots els consells. I va triomfar de seguida. En canvi durant la crisi han hagut de suar molt la samarreta.\nVam tenir un èxit brutal, en obrir! Jo era molt inconscient i ni em vaig plantejar que podia no anar bé. Vam trencar el motlle i vam crear una tendència. Ha estat després, amb la crisi, quan me n’he adonat que no és espontani que et vingui gent al restaurant. I ens hem inventat mil coses per atraure gent, perquè al Semproniana li falta localització. Si estigués a Enric Granados avui, seria molt diferent. Però fa 20 anys no, que no hi passava tanta gent com ara!\nVan incorporar més plats de picar a la carta, 3 talles de ració… Encara està mal vist en la restauració, buscar estratègies low-cost?\nSí. I ja ens podem posar les piles, perquè està a l’ordre del dia. Una vegada ens van convidar a la tele per parlar de la bombolla gastronòmica i em va fer vergonya explica la nostra targeta S10. En plena crisi, les nits de dimarts a dijous teníem el restaurant ben buit, era un túnel del terror fins al cap de setmana. I em vaig inventar una targeta amb la mateixa imatge de la T10 del metro, que per 100 euros et donava dret a 10 sopars. A més era transferible! Era un xollo, però a la televisió em va semblar que no era digne d’explicar, perquè hi havia la Carme Ruscalleda i tot de gent molt posada i em va semblar que feia pobre. I no era cap vergonya! A la fonda dels meus pares ho veia cada dia: al menú potser no hi havia llobarro, però el bistec era de la mateixa vaca i qualitat que l’entrecot de la carta, perquè no tens dos proveïdors ni dues maneres de cuinar.\nSorprèn la diferència de tarannà i sobretot la manca de sinergies amb els altres dos restaurants de la família Parellada de Barcelona.\nSí, i mira que són del meu germà i el meu cosí. Som una família molt rara! Abans ens associem amb el del barri que amb el germà. Però ho hauríem de fer. El meu home no sent Parellada ho és més que jo i sempre em diu que fem un plat junts.\nAvui fa més de directora d’orquestra que de cuinera.\nSí. L’avi m’ho deia sempre: “No tinguis plaça fixa!”. No ha de dependre de tu cap faceta, perquè així pots obrir més dies i controlar-ho més tot. Però llavors no saps on ficar-te! [Riu] I vol dir un sou més a pagar. He tingut plaça durant la crisi, però ara ens van millor les coses i torno a estar coberta. I així algun vespre no vinc, perquè ara m’ha agafat una altra crisi: la dels 50. A vegades ho vull llançar tot per la borda!\nLa faceta divulgativa cada cop li ocupa més hores: llibres, televisió, política fins i tot… Vol canviar el davantal per la comunicació?\nHo vull deixar tot però sé que m’enyoraria l’endemà. Només vull mirar de fer-ho una mica més mesurat. Pensa que el meu home i jo no fem festa ni un dia des del 20 d’agost fins a l’1 d’agost! Cap ni un! Per això estic desgastada. Abans tancàvem diumenges, però des de la crisi també els obrim. I als sopars la gent se m’apalanca molt, no surten ni amb aigua calenta! [Riu] Fer festa no em serveix, perquè estic a casa intranquil·la. Tinc un lligam massa bèstia amb aquest local. Les xerrades i tallers no em descansen però m’equilibren.\nA través de la televisió i els llibres ha fet entrar a moltes llars estratègies quotidianes per reduir els aliments que es llencen. Fa forat, la conscienciació?\nMoltíssim! Les xifres del malbaratament són tan impactants i tan poc ètiques, que moltes persones s’han alarmat. I és un moviment ampli, han sorgit moltes organitzacions i s’està estenent com una taca d’oli. És una lluita amb dos objectius: reduir i canviar el sistema. No redistribuir, eh? Donar als pobres el que els rics no volen no resol el problema. Cal reduir la sobreproducció. El consumidor final té un poder enorme i si està conscienciat, canviarem el sistema. És obscè que una fleca a les vuit del vespre estigui curulla de producte i només si el client sent aversió enlloc d’atracció per aquesta abundància la fleca es plantejarà reduir el volum.\nTambé fa activisme independentista i li ha portat disgustos. Just fa un any va organitzar un ‘sopar groc’ i va rebre una allau d’atacs virtuals i reserves falses.\nL’any passat va ser una xarbotada bestial, tot plegat. Vam patir molt, però alhora vam rebre una allau de suport i al final 2018 va ser un any extraordinari. Els atacs encara duren, tot i que més subtils. Fa poc vam rebre un comentari crític a Google Business, en un to molt amable però que hi notava una segona lectura. Vaig buscar quines altres crítiques havia escrit l’usuari i en tenia dues més iguals en altres restaurants de la nostra corda política. Les crítiques sempre les acceptem, per descomptat, però aquestes busquen una altra cosa i són molt perillosos. Cada vegada que faig una cosa acabo escaldada, però no escarmento! Només faltaria, perquè llavors voldria dir que hem perdut la dignitat, els ideals i el país que tant estimo.\nHa fet un canvi de llista electoral, aquestes eleccions al Congrés: és suplent a la llista de Junts per Catalunya.\nSí, em van trucar i vaig dir que sí. I això que era més afí a ERC! Quan els ho vaig dir, es van quedar així-així. Em vaig sentir molt còmode amb la llista única de Junts pel Sí. Però ara van per separat i em van trucar primer de Junts. Si sóc útil en alguna candidatura, endavant. M’és igual la sigla política.


Silla ha inaugurat un nou espai de la Red Conecta al Molí de Magalló, un nou local amb equipament informàtic i tecnològic que facilitarà la formació i l’accés a les noves tecnologies i Internet a la ciutadania, amb el suport de la Fundación Espai i Caixa Popular.\nL’objectiu de l‘Ajuntament de Silla, amb aquest nou centre, és facilitar a la població l’accés i la formació en les tecnologies de la informació i comunicació (TIC) i promoure la inclusió social i la millora de les possibilitats d’inserció laboral.\nAquest centre comptarà amb una guia que dinamitzarà el procés dels usuaris de l’espai i acompanyarà a les persones durant el seu aprenentatge, planificarà les activitats i assessorarà la ciutadania.\nAquest espai està dirigit a tota la ciutadania en general, encara que tindrà especial dedicació amb els col·lectius de joves de 13 a 30 anys, a dones amb dificultats d’accés al món laboral, persones amb discapacitat, entitats locals, gent major, persones amb dificultats d’inserció laboral i desocupades de llarga duració.\nA la inauguració han assistit l’alcalde, Vicente Zaragozá; la regidora d’Educació, Raquel Sánchez, i la regidora de Benestar Social, Trinidad Jiménez, així com Guillem Porres de Fundación Espai i Maria Jesús Bonifacio, directora de l’oficina de Caixa Popular. Junt amb ells, desenes de veïns i veïnes s’han passat per l’espai per a conèixer les oportunitats que Connecta Molí oferirà.\nVicente Zaragozá ha volgut agrair a tots els departaments de l’Ajuntament el seu treball per a posar en marxa aquest projecte que busca dinamitzar el barri i donar un servei públic a la població de Silla. Per la seua banda, Raquel Sánchez ha posat en valor la importància d’aquests espais per a trencar la bretxa digital entre persones i generacions i lluitar contra les desigualtats que generen el desconeixement de les noves tecnologies.\nConnecta Molí servirà com una aula d’estudi digital, amb accés lliure a Internet per a poder realitzar tràmits electrònics de l’Administració, amb ajuda per a la recerca d’opcions laborals, així com activitats d’autoformació, aula mentor i cursos relacionats amb l’ús responsable i aplicació de les TIC i de les xarxes socials.\nL’espai estarà obert de dilluns a divendres en horari de 10 a 12 h i de 17 a 20 h, mentre que els cursos tindran lloc els dimarts i dijous de 10 a 11 h.\nEl dia de la inauguració de l’espai ja va començar un dels cursos que es realitzaran. Concretament es tracta de ‘Mayores Apptivados’, un curs que promou l’ús del mòbil entre les persones majors.\nLa Regidoria de Festes de l’Ajuntament de Silla té programada l’arribada dels Reis Mags el pròxim 5 de gener a les 16.00 h al Port de Silla. Es farà amb les barques tradicionals de les associacions locals i en col·laboració…\nEtiquetas: formació Silla tecnologies\nJuan Fuster: “El Gobierno de Silla no quiere debatir sobre el Club Sirenas”\nTreballadors de l’Ajuntament de Paiporta assisteixen a un curs de reciclatge en reanimació cardio-pulmonar


La terra calla – Anise Koltz | ePubGratis\nLa terra calla – Anise Koltz\n14 mayo, 2016 Anise Koltz Catalán, Drama, Filosofía, Idioma, Poesía\nEva torna al paradís, però ara ho fa carregada de paraules, fruits de l’arbre del coneixement. L’arcàngel tremola i podem suposar que Déu també. La poesia d’Anise Koltz és cruel. Com ella mateixa diu, els seus versos no són productes estètics per cantar la bellesa del món, sinó que denuncien la insensatesa de la mort, l’absència de Déu, la despossessió del passat, la hipocresia dels sentiments i dels valors més admesos.\nEls seus poemes, breus, abruptes, «armats amb becs i urpes», s’envolen sota la llum apassionada del coneixement.


El sector vitivinícola de Lleida ven per valor de 72,2 milions el 2017\nActualitzada 26/01/2018 a les 11:14\nTreuen al mercat 7,9 milions de botelles amb un preu mitjà d’entre 7 i 30 euros per unitat || El 28% del raïm es destina a producció de marca pròpia\nLes empreses lleidatanes del sector vitivinícola van facturar el 2017 un total de 72,2 milions d’euros, segons un estudi impulsat per GLOBALleida i cofinançat pel Servei d’Ocupació de Catalunya. A més, aquesta investigació va indicar que el volum de negoci d’aquestes companyies ha augmentat “moderadament” en els últims cinc anys.\nD’altra banda, la cinquantena de firmes de la demarcació van treure al mercat 7,9 milions de botelles, el preu mitjà de les quals va oscil·lar entre els 7 i els 30 euros.\nAixí mateix, el 71,9% del raïm collit es va destinar a l’elaboració de cava, mentre que la resta es va dedicar a elaborar vi. En aquest sentit, el total de la producció lleidatana de raïm va ascendir el 2017 a 30,2 milions de quilos.\nNo obstant, únicament el 28% es va destinar a l’elaboració de productes de marca pròpia. El 70%, és a dir, uns 21 milions de quilos, es van transformar en vi primari, que després va ser venut a altres productors. La resta, un 2%, es va comercialitzar sense transformar.\nEls 38 cellers que integren la denominació d’origen Costers del Segre van aglutinar la producció de 5,5 milions de botelles, la qual cosa representa un 69,6% del total de la demarcació. A més, aquesta indicació protegida va sumar, la campanya passada, 4.081 hectàrees de vinya i 525 viticultors. Així doncs, es van incrementar les terres productives respecte de la temporada anterior, la 2015-2016, en un 1,08%.\nPer la seua part, la secretària tècnica d’Enoturisme de la Ruta del Vi, Annel Vázquez, va insistir que “treballar les emocions” és clau per fomentar el turisme del vi a la demarcació i aconseguir la fidelització dels visitants. Igualment, va proposar dissenyar packs de rutes enoturístiques per comarques.\nFixar un relat conjunt per fomentar l’enoturisme\nEl sector vitivinícola de les comarques de Lleida s’ha fixat com a meta millorar la competitivitat i aprofundir en el reconeixement del seu producte. Per això, les línies d’actuació prioritàries que s’han fixat són millorar l’ecosistema turístic, incrementar el consum de vins de Lleida a la demarcació, crear i comunicar un relat conjunt del sector, així com augmentar la presència a Barcelona i revaloritzar el posicionament dels caldos lleidatans al mercat. En aquest sentit, Oriol Oró, conseller delegat de GLOBALleida, va subratllar que el vi és “un producte que es ven per sensacions i per emocions, vinculades a una terra”. Per això, va indicar la necessitat de “reforçar” el relat comú dels productors lleidatans i més encara en un sector vitivinícola “molt heterogeni”, com va reconèixer el responsable de projectes sectorials i territorials de GLOBALleida, Josep Maria Barrufet. Així, Barrufet va apuntar a la importància de definir “què són els vins de Lleida” per treballar tots en la mateixa direcció.


29M Material Formatiu - CGTCatalunya.cat\n29M Material Formatiu\ndimecres 22 de febrer de 2012 , per Coordinació del Catalunya\nMaterials informatius sobre la nova reforma laboral\nTeniu en documents adjunts diversos materials sobre la reforma laboral recentment aprovada pel govern espanyol del PP. El Reial Decret-Llei 3/2012, de 10 de febrer, de mesures urgents per a la reforma del mercat laboral, que inclou tota la normativa de la nova reforma laboral. El BOE amb el recull de correccions d’errors que hi havia en el Reial Decret-Llei 3/2012. Un document comparatiu (...)\ndimarts 7 de setembre de 2010 , per Coordinació del Catalunya\nUs facilitem en document adjunt, la Guia de Nocions Bàsiques i Criteris Tècnics pel desenvolupament de la Vaga, elaborada per la Secretaria de Jurídica de CGT Catalunya, de cara a la convocatòria de vaga general del 29 de setembre, però d’utilitat també per a qualsevol convocatòria de vaga. En aquesta guia s’ha ampliat el contingut de la guia editada des del Comitè Confederal Criterios Técnicos de (...)


De Nuremberg a Corleone - Joan B. Culla\nEn una nota editorial del seu darrer butlletí, la FAES, la fàbrica d'idees del Partit Popular presidida per José María Aznar, acusa el govern de la Generalitat i el nacionalisme català de " vivir contra la verdad ", d'" inmadurez moral ", de tenir " un comportamiento pueril sublimado en impostado hecho nacional ", i defineix la demanda d'independència com "un rastro del Antiguo Régimen ". Es veu que, segons algun evangeli apòcrif, defensar la unitat d'Espanya és arrenglerar-se amb la veritat i el bé, mentre que defensar la independència de Catalunya és fer-ho amb la mentida i el mal. I, a sobre, aquells que 76 anys després encara no han trobat el moment de condemnar la sublevació franquista del 1936 i la dictadura subsegüent, ens acusen de voler tornar a l'Edat Mitjana…!\nEl tercer i últim exemple correspon a un altre catedràtic, el senyor Francesc de Carreras i Serra. Fill del prohom i col·laborador del règim franquista Narcís de Carreras i Guiteras, comunista de casa bona en la seva joventut, Francesc de Carreras va mantenir-se al cor del sistema institucional català durant gairebé dues dècades (va ser membre del Consell Consultiu de la Generalitat entre el 1981 i el 1998, primer a proposta del PSUC i després del PSC). Aleshores, però, va posar rumb cap a l'espanyolisme, impulsà de manera destacada el Foro Babel i esdevingué un dels arquitectes, probablement fins avui el principal maitre à penser , del nou partit Ciutadans. Per cert, que qui vulgui saber més sobre el paper de De Carreras en el naixement i en les crisis internes de Ciutadans hauria de llegir el llibre recent de Maria Teresa Giménez Barbat, Citileaks. Los españolistas de la Plaza Real (Màlaga, Sepha, 2012).


La "marea rosa" toma las calles de Valencia en la IV Carrera de la Mujer\nLa “marea rosa” pren els carrers de València\nLa 14ª Carrera de la Mujer “Central Lechera Asturiana” logró recaudar en la pasada edición cerca de 200.000€, cantidad que hoy se desea alcanzar.\nUn any més, València estrena el circuit nacional de la Carrera de la Dona “Central Lechera Asturiana”. I un any més, la “marea rosa” acudirà a esta cita solidària amb l’Associació Espanyola contra el Càncer per a mostrar el seu suport a ritme de gambada, en la 14ª edició d’esta carrera.\nLa prova es disputa este diumenge 15 d’abril, amb eixida a les 9:00h sobre un recorregut de 7,4 quilòmetres aprox, totalment plans i urbans. L’eixida esta situada en la Av. del Port i l’arribada en el Passeig de Neptú (esplanada del Passeig Marítim adjacent a el Hotel Les Arenes i l’escultura de l’actor Ferrandis).\nCórrer esta prova és molt més que completar el recorregut fins a aconseguir la meta, és córrer per a donar forces a totes aquelles que lluiten o van lluitar contra el càncer.\nRecorrido de la Carrera de la Mujer 2015 Valencia.\nProp de 200.000€ recaptats en 2017\nLa Carrera de la Dona Central Lechera Asturiana va repartir un total de 172.128€ en 2017 entre els 10 projectes solidaris amb els quals va col·laborar activament. Les 124.000 xiques van fer possible aquesta donació i van convertir la Carrera de la Dona 2017 en la més solidària de la història ja que es van ampliar a cinc les causes a les quals les corredores van poder aportar la seua ajuda.\nA l’Associació Espanyola Contra el Càncer es van afegir: Mundo Cooperante i la seua lluita contra la mutilació genital femenina, la Fundación Geicam amb el seu estudi EFIK contra el càncer de mama, Pulseras Rosas amb les donacions i compres de perruques per a pacients de càncer amb pocs recursos econòmics, l’Asociación Clara Campoamor per a facilitar la seua activitat com a acusació particular i acció popular en casos de violència de gènere i abusos sexuals a dones i xiquets, i la Fundació ANAR que ajuda a xiquets i adolescents en risc i desemparament.\nUn de cada tres joves valencians ha fumat en l’últim any


La primera urbanització del barri, ara fa uns 100 anys, en mans de la iniciativa privada i sense cap planificació oficial, va configurar un barri de carrers estrets on la prioritat era dedicar el terreny a la venda de solars i de “regalar” com menys pams millor a l’espai públic, com ara als carrers.\nL’amplada del carrer és una limitació, sovint insalvable, per plantar-hi arbres. És el cas de molts carrers del barri: Arítjols, Conveni, Flor de Neu, Enric Casanovas, Canyelles…\nAra, març 2018, les obres de millora del carrer Formentera han possibilitat “encabir-hi” 9 arbres, repartits entre Tissó i Vesuvi. L’espècie escollida, Prunus cerasif era atropurpurea-Pisardii (Prunera de fulles vermelles), és un arbre de creixement limitat, cosa que el fa apte per a espais reduïts.\nLa seva floració primerenca, abans de l’aparició de les fulles vermelles que contravenen allò que es repeteix que les fulles són verdes,\nrepresentaran una millora visual per un carrer on el totxo i l’asfalt en són els clars dominadors.\nLa prunera vermella la tenim ben representada al barri: Tissó, Joaquim Valls, Conflent… potser per allò que omple boques, fins a cansar, de la biodiversitat, es podia haver pensat en una altra espècie.\nNo ens podem estar de dir que el que es predica i teòricament es té molt clar, no té res a veure amb el que es fa. L’escocell no pot ser l’espai que es guarda per plantar-hi un arbre. Ha de ser considerat com un element que forma part d’una estructura i així s’ha de concebre el paviment i tot el que l’envolta.\nS’ha plantat l’arbre en un espai mínim on, domesticat i captiu, intentarà sobreviure. Quan sabem que per créixer en bones condicions, cal envoltar-ho d’un volum important de graves i terres millorades que li retinguin la humitat, les arrels puguin profunditzar i disposar d’aire per respirar.\nTindríem uns arbres molt més sans, amb menys costos de manteniment i que, obligats desesperadament a buscar qualsevol escletxa per trobar aire i humitat, acabin aixecant paviments.\nText: Joan Catafal / Foto: Alberto Sanagustín\nAutor Elia HerranzPublicat el 9 d'abril de 2018 26 de febrer de 2019 Categories _no a la portada, Verd del barri\nAnterior Entrada anterior: Dimarts 3 d’abril, 9h: Desnonament al carrer Japó 12\nSegüent Entrada següent: Divendres 27 d’abril: La mesquita es presenta al barri


Obligacions de l'administrador | Consumer\nObligacions de l’administrador\nLa llei exigeix que l'administrador de finques estigui col·legiat\nData de publicació: Dijous, 24deAbrilde2003\nEl cobrament de la renda, les obres de reparació i millora i, en general, tot el que suposa la gestió d’una finca requereix massa dedicació per als propietaris d’un habitatge. A més, dos dels grups més nombrosos en les comunitats de veïns, les parelles joves i les persones majors, manquen d’experiència en aquestes qüestions o es troben sovint limitats per a aquestes labors, pel cada vegada més es recorre a un professional, un administrador de finques, perquè es faci càrrec d’aquestes tasques, encara que la llei vigent no obliga a això. En comunitats grans els veïns opten per contractar a empreses especialitzades del sector, mentre que les més petites trien a professionals que treballen per compte propi. Aquestes són les obligacions de l’administrador d’una finca o comunitat de propietaris.\nObligacions de l'administrador\nVetllar pel bon règim de la casa, de les seves instal·lacions i serveis. En altres paraules, això significa que l’administrador, segons explica un professional del sector, ha de procurar el funcionament de tots els serveis de què disposi la finca. Per exemple: ha de cerciorar-se que l’ascensor, en cas que n’hi hagi, compleixi totes les normes bàsiques de seguretat i compleixi les inspeccions que siguin necessàries. També ha d’ocupar-se, per citar un altre exemple, que existeixi “un bon clima entre els veïns”, segons compte un administrador consultat per Consumer.\nPreparar i sotmetre a la junta el pla de despeses previsible, proposant els mitjans per a aconseguir-lo: Una comunitat de veïns, com qualsevol altra entitat, té una sèrie de compromisos contractuals com el pagament de l’aigua, la llum de les escales, la neteja de les àrees comunes, etc. L’administrador ha de dissenyar el pla per a les despeses que es derivaran de la gestió de la finca. És a dir, qüestions com el manteniment del telefonillo, de l’antena de televisió, la lectura dels comptadors d’aigua, el pagament de la nòmina del conserge, si existeix; el manteniment de la calefacció i de la caldera, entre altres. “En algunes urbanitzacions grans hi ha jardins, piscina i club social. També pot haver-hi pistes de tennis i de paddel o d’esquaix, que necessitaran manteniment. Si es tracta d’una piscina per a més de 30 veïns, haurà de contractar-se un socorrista”, comenta el portaveu d’una empresa especialitzada en aquest àmbit.\nAtendre la conservació i manteniment de la casa disposant les reparacions necessàries donant compte d’elles al president i als propietaris: L’administrador cuidarà de fer el seguiment de les obres que requereixi l’edifici i de contractar a les empreses que es dediquin a això. També estarà al corrent de les subvencions que atorguen els ajuntaments per a la rehabilitació d’edificis i estarà en condició d’elaborar estats de compte per a explicar als propietaris la inversió prevista en cas que siguin necessàries reparacions en la finca.\nExecutar els acords adoptats en matèria d’obres, efectuar els pagaments i realitzar els cobraments.\nActuar com a secretari de la junta i custodiar a la disposició dels titulars la documentació de la comunitat.\nTotes les atribucions que li confereixi la Junta.\nEn termes més pràctics, segons explica Jesús Flores, portaveu en matèria jurídica del Col·legi d’Administradors de Finques de Madrid, un professional d’aquesta branca ha d’assumir les avaluacions de risc de l’edifici: la Inspecció Tècnica d’Habitatges o ITV; efectuar el cobrament de la renda quan alguns propietaris tinguin llogat un o més pisos de la seva propietat en el mateix edifici; guardar i gestionar documentació de la comunitat; contractar als conserges i porters i subscriure assegurances per a cobrir sinistres de danys per aigua, així com encarregar-se del manteniment d’extintors i de la instal·lació de protecció contra incendis, entre altres.\nVes a la pàgina anterior: « Vetllar pel manteniment d'una finca\nVes a la pàgina següent: Les comunitats grans contracten empreses »\nadministrador deures especial fincas-ca obligaciones-ca propiedades-ca


Nova jornada de portes obertes a l’església romànica de Cabó — RàdioSeu 107.2 FM: notícies de La Seu d'Urgell, l'Alt Urgell i el Pirineu\nSou a: Inici / Notícies / Nova jornada de portes obertes a l’església romànica de Cabó\nEsglésia romànica de Sant Serni (XI) (Foto: Montse Riu)\nL’Associació d’Amics de la Vall de Caboet organitza dissabte vinent, 23 de juliol, una jornada de portes obertes amb l'objectiu que els visitants de Cabó puguin contemplar dos dels elements patrimonials més importants del llinatge dels Caboet: el facsímil dels Greuges de Guitard Isarn, un dels documents més antics escrits en llengua catalana (datat entre el 1080 i el 1095), i l’església romànica de Sant Serni (s.XI).\nL’accés al temple, obert per a tothom, serà gratuït. A més a més, tots els assistents podran gaudir d’una visita sobre el patrimoni històric i cultural del llinatge Caboet, que oferirà una guia local. L’explicació girarà enguany entorn del vincle dels Caboet amb el Principat d’Andorra.\nLa família nobiliària era associada i feudatària de la Mitra urgellenca a partir de mitjan del segle XI. És per aquest motiu que es mostrarà als assistents una imatge del primer testimoni escrit d’aquest lligam entre el llinatge Caboet i Andorra. Es tracta de la convinença, en què Guitard Isarn, senyor de Caboet (el mateix dels Greuges), confirma al seu vassall Arnau Ramon la tinença de l’honor d’Andorra en les mateixes condicions que l’havia posseït el seu pare. Aquest contracte és del 1084 i està escrit en llatí, com la major part de documentació de l’època.\nLes visites es duran a terme d’11 a 14 hores i de 15.30 a 19.30 hores.


Primera estació del 2017 per als joves del CG Puigcerdà: Pamplona - Club Gel Puigcerda\nPublicado en 18/01/2017 18/01/2017 by Alfons Mills\nEls joves del CG Puigcerdà incien l’activitat del 2017 amb compromisos davant el CH Huarte. Foto: www.hockeyphoto.net\nPrèvia jornades 21 i 22 de gener de 2017 – Liga Nacional de Hockey Hielo, en categories Sub16 i Sub14\nEls equips joves del CG Puigcerdà viatgen a Pamplona amb un triple compromís en front del CH Huarte.\nL’activitat del CG Puigcerdà del proper cap de setmana canvia de protagonistes i davant de la jornada de descans dels equips sènior i junior, els equips Sub16 i Sub14 prenen el relleu amb tres partits a disputar a la Pista de Gel del CH Huarte de Pamplona\nL’equip Sub16 jugarà dos partits a la pista pamplonesa. El primer dissabte 21 de gener a les 21:00 i l’altre el diumenge 22, a les 14:00. En tots dos partits tindran com a objectiu aconseguir la primera victòria de la temporada o, si més no, el primer punt en el seu compte particular.\nNo serà un repte fàcil doncs l’equip pamplonica està situat en la segona posició provisional de la classificació i va superar clarament als groc i negres en la seva visita a terres ceretanes. Però han passat 2 mesos des de llavors i l’equip ha treballat dur a les ordres de Bastien Tona, l’experimentat jugador sènior del CG Puigcerdà, que aquesta temporada ha agafat la responsabilitat en aquesta categoria Sub16 i també de la categoria Sub14.\nPer la seva parta l’equip Sub14 del Puigcerdà tindrà el mateix rival però únicament un partit el dissabte 21, a les 14:30.\nAquest serà el cinquè partit de la temporada per a aquest joves jugadors menors de 14 anys i en cap d’ells s’han enfrontat a l’Huarte, així que aquí las expectatives estan més obertes. Ara be, obertes no vol dir que la victòria no sigui un repte doncs l’Huarte ocupa la tercera plaça provisional a la taula mentre que trobem al Puigcerdà en la vuitena posició.\nSi voleu escoltar la prèvia de l’entrenador Bastien Tona sobre aquests compromisos, feu “click” al “play” del reproductor següent:\nClub Gel Puigcerda Competicion LNHH U14 U16\nPrograma de Ràdio Puigcerdà del 23/01/2017 amb l’analisi de l’activitat de l’hoquei gel del darrer cap de setmana.


Les activistes anti-MAT condemnades a entre 6 i 9 mesos de presó i a 28.000 euros de responsabilitat civil\nL’Audiència Provincial ha condemnat a penes de presó baixes les sis activistes anti-MAT però ha estimat la responsabilitat civil que reclamaven les acusacions, inclosos els 20.000 euros que demanava Red Eléctrica de España. El sotsinspector acusat de trencar el braç a una manifestant ha estat absolt de tots els càrrecs.\nConcentració de suport a les encausades per la MAT /Ariet\nEl tribunal dona per bona la tesi dels mossos d’esquadra i estima les declaracions de la vintna d'agents que van intervenir en el judici oral\nLa secció tercera de l’Audiència Provincial de Girona ha condemnat quatre de les activistes anti-MAT a sis mesos de presó i a nou mesos més a les altres dues. A part de les penes de presó, també ha imposat a les activistes penes multes que oscil·len entre un i nou mesos de durada. Les condemnes contrasten amb les peticions de la fiscalia, Red Eléctrica de España (REE) i la Generalitat de Catalunya, que demanaven fins a set anys de presó. Ara bé, pel que fa les quantitats exigides per les acusacions en concepte de responsabilitat civil, el tribunal les ha acceptades totes, cosa que suposa un revés econòmic important per les activistes. La sentència els obliga a pagar 28.000 euros, als quals cal afegir els interessos. Pel que fa Manuel Cordón, el sotsinspector que comandava l’operatiu el dia de l’acció, ha estat absolt de tots els càrrecs i no haurà de rescabalar econòmicament la manifestant que l'acusava d'haver-li trencat el braç durant l'acció.\nEn l’apartat dels fets provats, el tribunal dona per bona la tesi dels mossos d’esquadra i estima les declaracions de la vintena d'agents que van intervenir en el judici oral. En canvi, no dona cap crèdit a les activistes encausades ni als testimonis aportats per la defensa. La sentència invalida aquestes declaracions referint de manera repetitiva “que el fet que tots ells sostinguin que no van veure cap llançament d’objectes a la policia, o no van sentir avisos que no passessin la línia policial, fa que els seus testimonis no siguin fiables”. Sembla que pel tribunal, aquest darrer extrem – tot i que testimonis de la defensa al llarg del judici van repetir en nombroses ocasions que sí que havien vist llançament d’objectes però no qui ho havia fet– ha impedit entrar en la versió de la defensa i contrarestar la dels agents.\nPel que fa la responsabilitat civil exigida per REE, el tribunal estima com a provats els danys i l’avaluació econòmica –20.000 euros- que va aportar l’empresa constructora. La sentència no respon els arguments de la defensa, que acusaven el delegat de REE, Lluís Pinós, d’haver cobrat ja en forma de subvenció les quantitats exigides, cosa que significaria que a REE se li estarien rescabalant els danys dues vegades.\nTot i que considera com a provada la fractura del braç d’una manifestant, el tribunal absol el sotsinspector dels Mossos d’Esquadra Manuel Cordón\nPenes de presó mínimes i atenuants\nEl tribunal, tot i donar per vàlids els arguments de les acusacions, no ha estimat les condemnes que demanaven, que eren de fins a set anys de presó. Els delictes d’atemptat a l’autoritat –el que implicava més anys de condemna– ha estat rebaixat en tots els casos al mínim, és a dir, un any. A més, ha estimat l’atenuant de dilacions indegudes introduït per la defensa, i això ha provocat una rebaixa de la meitat de la condemna. El resultat ha estat de tres activistes condemnades per atemptat a l’autoritat lleu i delicte de lesions lleus, un activista condemnat per un delicte d’amenaces i un de danys, un altre activista per un delicte de desobediència i el darrer, el que es va enterrar dins el cotxe, per coaccions.\nUn braç trencat provat però sense responsable\nTot i que el tribunal no té cap dubte que a una manifestant li van trencar el braç a cops de porra durant la protesta, considera que no hi ha prou elements probatoris que assenyalin Manuel Cordón, sotsinspector que comandava l’operatiu, com a responsable de l’agressió. L'activista va relatar durant el judici que es va posar davant del tancat on hi havia dos cavalls, per impedir que les càrregues el trenquessin i els cavalls es posessin nerviosos, i que va ser en aquell moment que Cordón li va clavar el cop de porra. Durant la declaració, la ferida va dir que va reconèixer l’agressor per la barba pèl-roja, un tret identificatiu del sotsinspector, però a diferència del que ha passat amb la resta d'acusades, el tribunal en aquesta ocasió creu que la declaració no és una prova suficient.\nTot i entendre que està provat que efectivament els mossos d’esquadra van trencar el braç a la manifestant, el fet que no portin de manera visible el número TIP que permet identificar-los i que no es doni per bona la declaració de l’agredida, ha comportat una vegada més que la lesió en el transcurs d’una protesta no s’indemnitzi i que cap dels agents se’n responsabilitzi.\nConcentració de protesta per la condemna\nLa campanya de suport a les encausades ha convocat per avui a les 7 del vespre una concentració a la plaça del Vi de Girona, durant la qual faran pública la seva valoració de la sentència.\nTornen a demanar l’absolució de les dotze encausades per les protestes durant el vintè aniversari de la UdG\n“Les lluites que mostrem a ‘Poble Rebel’ formen part de la nostra història”\nPxC Salt es querella per delictes d’odi contra tres membres de l’Espai Antiracista


El Festival Escena Poblenou dedica un espai a les dones | Sant Martí\nEl Festival Escena Poblenou dedica un espai a les dones\n20/10/2014 - 22:09 h\nL’edició d’enguany del Festival Escena Poblenou tindrà lloc del 23 al 26 d’octubre, omplint el barri i la ciutat de Barcelona de propostes escèniques contemporàies i innovadores. Dins d’aquesta edició es pretén consolidar L'ESPAI +D (dones) inaugurat el 2012, com un espai de presentació i reflexió sobre l’escena contemporània que posa el punt d’atenció en la creació femenina.\nL’edició d’enguany del Festival Escena Poblenou tindrà lloc del 23 al 26 d’octubre, omplint el barri i la ciutat de Barcelona de propostes escèniques contemporàies i innovadores.\nDins d’aquesta edició es pretén consolidar l’espai +D (dones) inaugurat el 2012, com un espai de presentació i reflexió sobre l’escena contemporània que posa el punt d’atenció en la creació femenina.\nDesprés de la gran acollida de les dues edicions passades, en la que es va aconsegui gairebé el 100% d’ocupació en es propostes presentades, aquest 2014 s’aposta per reforçar aquesta programació en clau femenina i treballar i ampliar l’espai de reflexió.\nAquest any una de les temàtiques a les que volen donar més força és la de coresponsabilitat i igualtat de gènere, amb l’objectiu que les dones prenguin consciència que la igualtat és una condició necessària i no es tracta d’un capritx ni una moda.\nLes situacions de desigualtat també es viuen en l’àmbit de les arts escèniques. Per aquest motiu, les propostes de les artistes que es podran veure en aquesta edició tracten sobre aquesta temàtica i ens porten a reflexionar sobre ella.


El Síndic reitera en un nou informe la "falta de transparència" del Govern local d'Alcoi - Alcoi23\nEl Síndic de Greuges ha tornat a constatar la falta de transparència del Govern local d’Alcoi, del PSOE, al qual reclama per segona vegada que facilite a l’oposició l’accés al registre municipal. El defensor del poble valencià ha atés la queixa formulada pel Partit Popular i ha instat l’Ajuntament a complir la recomanació que va formular l’agost passat i reiterada a l’octubre, amb motiu de la primera denúncia del PP: que concedisca el lliure accés dels regidors al registre. “Per segona vegada el Síndic deixa clar en una resolució que el Govern d’Antonio Francés no és transparent i posa traves a la labor democràtica de l’oposició”, valora el portaveu del PP, Enrique Ruiz.\n“El PP va demanar empar per segona vegada al Síndic després que el Govern es negara a millorar l’accés dels grups de l’oposició al registre d’entrada i eixida de documents, tal com li va reclamar el defensor del poble valencià. No ho va fer després del primer dictamen del Síndic ni ho va fer quan el PP el va sol·licitar en el ple. En el saló de plens l’alcalde va afirmar que sí que estava complint la recomanació del Síndic, una afirmació falsa, com ha quedat demostrat ara”, asseguren.\nEn el seu últim informe, el Síndic és categòric: “Recomanem que, en compliment de la nostra anterior recomanació i sense perjudici del deure de confidencialitat, es permeta a tots els regidors l’accés directe a la informació continguda en el registre d’entrada i eixida de documents”. El Síndic insisteix que “el dret d’accés a la informació és un dret fonamental que tenen tots els membres de les corporacions locals”.\nEl Síndic desmunta la tesi del Govern, que s’escuda en el compliment de la Llei de Protecció de Dades per a impedir l’accés dels regidors de l’oposició al registre: “La interpretació de l’Agència Espanyola de Protecció (AEPD) és molt favorable a l’accés des de fa molts anys”, assenyala el defensor del poble, qui aporta dos informes de l’agència per a sustentar els seus arguments.\nEl portaveu del PP confia que aquesta resolució del Síndic siga definitiva i l’alcalde canvie la seua actitud contra l’oposició. “Creiem que dues resolucions del Síndic en les quals certifiquen la falta de transparència del Govern del PSOE haurien de ser suficients per a millorar l’accés a la informació i permetre el lliure accés al registre”, assenyala Ruiz.\n“Alcoi no pot consentir un Govern opac, que impedeix que l’oposició puga fer el seu treball de control i fiscalització de la gestió”, conclou el regidor, qui insisteix que l’accés al registre és “bàsic per a fer un seguiment correcte de l’activitat municipal”.\nAnteriorIvace Innovación destina 12 millones de euros en ayudas para la transformación digital y reforzar el teletrabajo en las pymes\nSiguienteEl Consorcio de Bomberos resalta la importancia del servicio del 1·1·2 durante la pandemia