Ortodòncia Invisible | Invisalign | Clíniques Dentals Novaclinics Group\nPERQUÈ TRACTAR-TE EN LA NOSTRA CLÍNICA AMB INVISALIGN?\nLa distinció de realitzar tractaments amb Invisalign demostra que les Clíniques de Novaclinics Group a Vilanova i la Geltru i Sant Joan Despi a Barcelona, es troben entre les clíniques amb major experiència de tot el món per al tractament de pacients mitjançant l'ús d'alineadors transparents.\nA més, en disposar en exclusiva de la tecnologia d'escanejat intraoral, i disseny de somriure. Disposem de professionals dedicats a la planificació del seu cas, que disposa de processament prioritari, podent oferir-li condicions immillorables en disminuir els temps de processament i enviament, amb el mateix preu d'ortodòncia que les clíniques de referència a Espanya.\nCOM FUNCIONA L'ORTODÒNCIA INVISIBLE?\nEls alineadors són fabricats seguint una prescripció i pla de tractament del dentista responsable del tractament, en aquest cas la Doctora Karen Soler de la Clínica Dental Novabucal a Vilanova i la Geltru. Una vegada establert el pla de tractament i la seqüència de moviments a seguir, aquests moviments s'incorporen als alienadores, per la qual cosa cada alienador mourà 0.25 mm cada dent en la direcció i amb la seqüència que la doctora ha dissenyat.\nAixò és molt important entendre-ho, ja que el doctor responsable és l'única persona que planifica i dissenya cada cas clínic, sent aquest, el responsable de l'èxit del tractament.\nAvantatges del sistema Invisalign enfront d'altres sistemes d'ortodòncia?\nEls alineadors són fabricats en un plàstic transparent i translúcid de qualitat mèdica i alta estètica, per la qual cosa una vegada col·locats en la boca són pràcticament invisibles.\nPrecisament pel fet de ser fabricats en plàstic i no portar cap element metàl·lic, una vegada col·locats en la boca, el pacient sent una gran comoditat. A més el fet també de no portar cap element metàl·lic, redueix al mínim la possibilitat que puguin aparèixer nafres per l'ús dels aparells. Les incòmodes aftas i rascades que apareixen amb els sistemes tradicionals de brackets, amb Invisalign pràcticament no existeixen.\nÉs una altra dels grans avantatges del sistema ja que en ser amovible, ens permet llevar-lo per a menjar, per la qual cosa podem menjar de tot durant el tractament, sense cap limitació i a més podem tenir una higiene dental perfecta, ja que ens raspallarem les dents sense els alineadors.\nAl no portar cap element metàl·lic pegat en les dents, les sobtades cites d'urgència pràcticament desapareixen. És habitual que durant un tractament de Brackets, alguns d'ells s'enlairin i el pacient hagi de venir a la clínica a recol·locar-lo. Amb Invisalign és molt improbable que això ocorri, ja que no existeix aquests elements metàl·lics col·locats en la boca.\nQuant costa el tractament Invisalign?\nEl cost del tractament en les Clíniques Dentals de Novaclinics Group depèn principalment de la durada del mateix i de la complexitat de la mala oclusió a tractar. El rang en el qual ens movem va entre els 4.950 euros i els 2.800 euros.\nIndividualitzem i tractem cada cas ad hoc perquè el pressupost final s'adapti perfectament a les necessitats i característiques de cada persona.\nCom es paga el tractament d'Ortodòncia Invisalign?\nEns adaptem absolutament a les necessitats de cada persona. Hi ha persones que prefereixen pagar una entrada a l'inici del tractament i pagar la resta mitjançant quotes durant el que dura el tractament. Hi ha persones que buscant una major comoditat en els terminis de pagament, prefereixen finançar els tractaments.\nEn aquest cas oferim la possibilitat de finançar els tractaments fins a 24 mesos sense interessos.\nOferim sempre totes les facilitats possibles perquè el tema econòmic no sigui una limitació per a ningú.\nQUIN ÉS EL PROCÉS PER A COMENÇAR EL TRACTAMENT DE INVISALING?\nEs realitza una primera visita amb la Doctora Karen Soler on es registra un estudi que inclouen fotografies, radiografies i scanners.\nDesprés d'analitzar tots els registres presos, i després de l'avaluació clínica, es realitza un pla de tractament que s'envia juntament amb el scanner.\nDes d'aquest moment comença la part de disseny del cas clínic en la qual la Doctora, necessitarà diverses setmanes per a fer els canvis i ajustos necessaris utilitzant els programes informàtics de disseny, fins que el cas clínic estigui dissenyat segons les seves preferències.\nEl procés de disseny sol durar entre 6 i 8 setmanes, depenent de la quantitat d'ajustos i modificacions que hàgim de realitzar en el cas clínic abans d'aprovar l'inici de la fabricació dels alineadors.\nComencem el Tractament\nComencem el Tractament/h3>\nUna vegada, la doctora aprova el pla de tractament, els alineadors arriben a la clínica en una setmana aproximadament i el cas està llest per a començar.


Viure a una ciutat búnquer - Hemisfèria ga('send', 'pageview');\nSEDEROT (Israel). Quinze segons. Costa imaginar les coses que es poden fer durant tan poc temps. Tot i això, els habitants de la ciutat israeliana de Sederot ho tenen molt clar. Quinze segons és el temps que tenen per trobar un refugi cada vegada que les alarmes antiaèries comencen a sonar. I aquest no és un fet puntual, sinó el pa quasi diari d’aquesta petita ciutat del sud d’Israel. I és que Sederot, de la mida de Vilassar de Mar, es troba a poc més de un kilòmetre de la Franja de Gaza. Això pels seus habitants només significa una cosa: coets Qassam.\n“Quan sortim de casa estem pendents en tot moment de quin és el refugi més proper”, explica Noam Bedein, de l’organització Sderot Media Center. Des de l’any 2001, uns 8.700 morters han caigut sobre la ciutat, amb especial intensitat des del 2005, quan el grup armat Hamàs -partidari de la destrucció de l’Estat d’Israel- va prendre de manera democràtica el control total de la Franja i, com a resposta, Israel va iniciar l’asfixiant bloqueig econòmic de Gaza. Tot i que en l’última guerra de Gaza de fa dos estius alguns míssils van arribar a ciutats del nord com Tel Aviv i Haifa, la paupèrrima situació econòmica de la Franja no permet a Hamàs tenir una infraestructura bèl·lica gaire elaborada. Per això, qui més rep són les poblacions més pròximes a la Franja de manera que, en paraules de Bedein, “Sederot ha esdevingut una de les ciutats més bombardejades des de la segona guerra mundial”. El darrer coet, la setmana passada.\nQuan els ciutadans de Sederot surten de casa, estan pendents del refugi més proper. EDUARD RIBAS\nUN REFUGI A CADA CANTONADA\nLa comissaria de policia de Sederot és atípica, com quasi tot en aquesta ciutat. Al pati interior de l’edifici, s’hi exposen com un trofeu de guerra centenars de carcasses de míssils i morters caigudes sobre la ciutat. Aquesta col·lecció ha estat possible gràcies a la Cúpula de Ferro, nom que rep el sistema de defensa aèria israelià que neutralitza els projectils abans que impactin contra la ciutat. Gràcies a l’eficiència de la Cúpula de Ferro, només 13 persones han mort a Sederot en els últims 15 anys de pluja de coets. I avui dia, la ferralla d’aquests projectils s’utilitza per decorar les rotondes de la ciutat.\nPerò això no ha impedit que Sederot extremi la prevenció i la seguretat invertint mig bilió de shekels (uns 100.000 milions d’euros) en la construcció de 5.000 refugis. Fins i tot, les parades d’autobús i les atraccions dels parcs infantils estan blindades de manera que serveixen com a refugi en cas que l’alarma antiaèria soni. Alguns d’aquests refugis han estat finançats amb donacions d’organitzacions sionistes internacionals. I és que l’alcalde de Sederot, Alo Davidi, dedica part de la seva agenda a buscar la solidaritat exterior, tant fora d’Israel com dins del país. Sobretot en indrets com Tel Aviv on la Franja de Gaza es veu com una realitat més llunyana del que realment és.\nSederot ha invertit 100.000 milions d’euros en la construcció de 5.000 refugis\nFins i tot els parcs infantils són refugis improvisats. Eduard Ribas\nDavidi assegura en una entrevista a Hemisfèria.cat que manté contactes habituals amb el primer ministre Benjamin Netanyahu i el ministre de Defensa sobre la situació de Sederot. La relació que l’alcalde té amb el govern central és positiva ja que no només els uneix el partit – Likud- sinó una ideologia ultranacionalista i conservadora amb molt suport a la zona. “Si els terroristes [de Hamàs] prenen Sederot, després prendran Israel i Europa”, opina Davidi. Per això l’alcalde és un ferm defensor de colpejar Gaza com l’Exèrcit d’Israel va fer el 2014, quan van morir 2.000 palestins – la majoria civils- i 70 israelians – la majoria soldats-.\nTot i això, segueix negant que el que va passar fa dos anys fos una guerra i defensa l’ús de l’eufemisme “operació de seguretat”. Sigui com sigui, l’alcalde Davidi, que és pare de set fills, assegura que “Israel vol matar els terroristes, no els nens i les nenes de Gaza”. Només així, opina, s’aconseguirà la pau a la zona. Tot això ho explica mentre ensenya un autoretrat dibuixat per la seva filla de 10 anys un dia que estava tancada al búnquer de casa perquè havien sonat les alarmes. La nena apareix sense pupil·les, amb les mans tapant-se les orelles i la paraula prou en hebreu escrita sobre el cap.\nL’estació de trens de Sederot és a on viatgen els joves que fan el servei militar a la frontera amb Gaza. Eduard Ribas\nNo hi ha dubte que un dels col·lectiu que més pateix el fet de viure en una tensió constant és la canalla. És per això que els refugis propers a les escoles estan decorats amb murals de colors. Però amb això no n’hi ha prou per minimitzar el pànic. Així doncs, Sederot compta amb un centre terapèutic finançat íntegrament per l’ajuntament que intenta pal·liar aquesta situació. El Resilience Center tracta unes 500 persones cada any, de les quals un 60% són menors d’edat.\n“La situació a Sederot és única, no és com altres llocs on s’acaba la guerra i cal tractar els ferits, aquí l’estrès psicològic sempre és a l’ambient ja que fins i tot cauen míssils en les setmanes més tranquil·les”, assegura la doctora Hila, encarregada del centre. Per això, la població de Sederot pateix el que anomena un “trauma constant” que cal tractar tant en èpoques de conflicte com de calma. De fet, s’han donat casos de persones considerades invàlides per treballar a causa del xoc psicològic provocat pel llançament d’un coet.\nHi ha persones invàlides per treballar a causa del xoc psicològic causat per un coet\n“Quan es diu que Hamàs està construint túnels subterranis des de Gaza per atacar-nos, no sabem si és cert del tot però la població viu amb por i amb el cos en alerta contínua”, explica la doctora. Per això, des del centre s’imparteixen teràpies, algunes amb animals domèstics, perquè nens i adults aprenguin a viure amb la situació i a reaccionar adequadament quan les alarmes sonen. És l’única opció que tenen perquè abandonar la ciutat i mudar-se a un altre lloc no és fàcil ni econòmicament ni sentimental. “Això és casa nostra, hem crescut i viscut aquí i hi estem lligats emocionalment”, afirma una de les 23 terapeutes del centre.\nUn 60% dels pacients que reben teràpia psicològica són menors d’edat . Eduard Ribas\nQui tampoc vol marxar de la zona és Natan Galkovicz, jueu d’origen brasiler instal·lat fa quaranta anys a un kibutz – comunitat agrícola socialista – dels afores de Sederot. I motius no li en falten. L’any 2005, la seva filla Dana de 22 anys va morir per l’impacte d’un projectil llançat des de Gaza. La Dana vivia a pocs metres del mur que separa Israel de la Franja, on la Cúpula de Ferro no té angle ni temps de reacció. “Es trobava al jardí quan l’alarma va sonar. Va morir a l’instant”, relata el pare. Després de perdre la seva filla, en Natan va deixar la feina d’informàtic i, com que sempre rebia elogis culinaris de la Dana, va decidir muntar un restaurant en honor seu. Al restaurant hi té una taula reservada per a la seva filla. És el seu homenatge.\nA part de la restauració, en Natan ha dedicat els últims deu anys de la seva vida a promoure iniciatives de pau des de la societat civil. “Durant els anys vuitanta, la gent de Sederot anava a comprar fruita a Gaza i els de Gaza anaven a treballar a Sederot sense problemes”, recorda. Per això en Natan Galkovicz insisteix que tant els israelians com els palestins de Gaza volen viure en pau però els governs extremistes d’ambdós bàndols són els qui ho impedeixen. “Ells tenen molt bona propaganda i per això hi ha adolescents de 15 anys apunyalant jueus; mentrestant nosaltres cremem les seves cases i ningú ho jutja”, afirma en relació al cas de la família palestina Daubasha cremada viva per part de colons jueus extremistes. Per això, deu anys després, les paraules d’en Natan no desprenen esperança. “No sóc pessimista ni optimista, sóc realista”, afirma.\nA CAMÍ DE LA PRÒXIMA GUERRA\nUn alt mur de pedra separa la Franja de Gaza del territori israelià. Però una iniciativa veïnal ha decidit desafiar-lo de manera que el color gris del formigó es veu alterat per centenars de pedres de colors enganxades amb la inscripció pau. De moment, però, sembla que aquesta demanda es mantindrà dins la carpeta de les utopies. L’exèrcit israelià seguirà bloquejant Gaza per terra, mar i aire mentre patrulla pels kibutz de la zona en la recerca de túnels de Hamàs. I és que el diàleg entre ambdós bàndols és inexistent. “Vam organitzar una trobada entre israelians i palestins de Gaza per compartir experiències i quan els palestins van tornar a Gaza vaig saber que els havien empresonat per haver estat amb israelians”, lamenta en Natan.\nEn Natan va perdre la seva filla per l’impacte d’un morter a pocs metres del mur de Gaza. Abel Cobos\nTot i que l’alcalde Davidi assegura que Sederot és un bon lloc on viure “ja que tots ens coneixem i és com una gran família”, en privat confessa que s’acosten nous temps turbulents per a la població. “Quan comencen a caure coets de manera esporàdica sobre Sederot com està passant les darreres setmanes, significa que en pocs mesos hi haurà una escalada del conflicte”, assegura. En Natan Galkovicz, per la seva banda, és molt més contundent i precís: “Aquest juliol tindrem una nova guerra i serà pitjor que la de 2014”. I és que Hamàs no està tecnològicament preparat per lluitar amb la foscor i el fred de l’hivern, per això a l’estiu augmenten les possibilitats de guerra a la zona. I més encara, quan a Cisjordània sonen cants d’intifada.\nNatan: “Aquest juliol tindrem una altra guerra i serà pitjor que la del 2014”\nMentrestant, els mesos van passant i la gent de Sederot segueix fent la seva vida. Quan no sonen les alarmes, la tranquil·litat de la zona s’oposa a la bulliciosa vida de Tel Aviv. Als carrers hi circulen pocs cotxes i als kibbutz dels afores s’organitzen tornejos de futbol entre jueus brasilers i argentins on no hi falta el sentit de l’humor. I és que corre la broma que diu que els líders de Hamàs són seguidors de la selecció del Brasil i per això el kibutz brasiler és on hi han caigut menys coets. I malgrat tot, cada dia arriben joves a l’estació de trens de Sederot per estudiar a la universitat de la ciutat o fer-hi el servei militar. És possible trobar-los tots reunits a un popular restaurant d’humus del centre. Allà una cambrera diu convençuda “m’agrada viure aquí, últimament hi ha molta tranquil·litat”. Sap, però, que és qüestió de temps.\nL’escàndol del gas evidencia l’autoritarisme de Netanyahu\nEduard Ribas febrer 7, 2016\nNatàlia Queralt desembre 1, 2015 Jaffa (Israel)\nNatàlia Queralt febrer 29, 2016


Chloe Goodman, famós del gran germà, anuncia l'embaràs - Família\nChloe Goodman, un famós gran germà, anuncia un embaràs després d'una por al càncer de coll uterí\nChloe Goodman ha anunciat el seu embaràs.\ncom fer pollastre hamburguesa de filet\nL’antiga estrella del famós gran germà, que es va convertir en la fama a Ex On The Beach de MTV el 2014, ha anunciat que espera el seu primer fill amb el xicot del futbolista de la QPR, Grant Hall.\nParlant a la revista Closer, l'estrella de TV va confirmar les boniques notícies, revelant que la seva petita haurà d'arribar al maig de l'any que ve.\n'Vaig voler ser mare durant anys', va esvair la mare. 'Soc d'una família de cinc noies i sempre he tingut instints materns. Quan vaig conèixer Grant, vam acordar ben aviat que volíem convertir-nos en pares, de manera que se sent que tot ha caigut al seu lloc. '\n'Ara que he superat la nota de tres mesos, he quedat completament embarassada', va continuar. 'Vam començar el viver, després Grant va decidir que volia renovar tota la casa perquè sigui perfecte i que sigui agradable per a la mainada!'\nLa mare va ser oberta sobre el seu pànic per intentar concebre-la després de patir un por al càncer de coll uterí l'any passat.\nDesprés de descobrir que tenia cèl·lules anormals de grau 3 en el primer test de frotis, l'estrella de la realitat va haver de realitzar una operació per treure part del seu coll uterí, ja que no es va tractar que les cèl·lules podrien haver provocat càncer de coll uterí.\nDesprés de la seva intervenció, els metges van assegurar a la mare expectant que no hauria de tenir problemes per concebre, però van explicar que tenia una possibilitat més elevada de produir-se malament o d’iniciar-se en part primerenca.\n'Sabia que havia de desfer-me de les cèl·lules anormals i tenir op, però era estressant perquè em preocupava que no seria capaç de portar un fill a llarg termini', va dir Chloe. 'Em va provocar intentar més aviat donar-me la millor oportunitat.\n'Hi ha un pla en acció i em controlen. No faig res contundent i, al desembre, tindré una avaluació prèvia amb el meu consultor sobre quan tindré l’operació d’una puntada al coll uterí per evitar que entri abans del treball. '\nFelicitats a Chloe i a Grant per les seves emocionants notícies!\nNotes hilarants que demostren que els nens diuen les coses més divertides\nRecepta d'arròs i arrossos\nMorrisons ven un ram de flors d’unicorn per al dia de la mare\nAldi llança una nova gamma de difusores i espelmes de luxe\nRecepta de pa de gingebre\nRecepta sana de pastís de cabana


Monserrat Fatjó dels Xiprers – Capvespre\nMonserrat Fatjó dels Xiprers\nPosted By: Jaume 16 setembre, 2019\nAvui fa 87 anys de la mort de la meva mare. Feia tres dies que s’havia trobat molt malament, estant a la torre de Sant Feliu de Llobregat. Cridats a consulta tres eminents metges amb el meu avi –que també era metge-, van decidir que s’havia d’operar urgentment. L’operació, feta a Barcelona, va anar molt bé però, l’endemà, experimentà un canvi gran, i s’agreujà de forma alarmant. Llavors, complint el seu desig, la van traslladar a casa on moria a les 10 del matí. Abans va demanar que li portessin els cinc fills, els abraçà un a un alhora, que els besava.\nVam quedar orfes però mai no ens vam sentir sense mare. No la vèiem. No ens acompanyava al col·legi, no menjava amb nosaltres ni jugava, com quan unes setmanes abans ens havia comprat cinc pilotes de goma, de color diferent cada una… Però, gràcies a l’exemple del papà. la sentíem viva i, en certa manera, més present que si encara convisqués amb nosaltres, distreta trastejant a la cuina o anant amb el papà al Liceu, o fent-li costat al despatx. Era al cel i des d’allí ens veia tothora. I nosaltres, sense necessitat d’agafar el telèfon, li parlàvem i ella ens sentia a l’acte.\nRecordo el dia que, ja grandets i orfes de solemnitat (havien mort l’avi i el pare), remenant vells àlbums vam trobar una foto de la mamà de quan tenia 12 anys. M’agradà tant que aquella imatge és la que més he recordat. Jo tenia 7 o 8 anys. Ella se’m figurà com la germaneta gran, com l’he sentida sempre! ¡Una sort tenir una mare sempre jove! Enriquida amb el que hem anat sabent d’ella per les coses que les tietes ens explicaven i, sobretot, per la lectura d’apunts del meu pare, particularment la carta que va escriure a les monges del col·legi del Sagrat Cor, on havia estudiat. Vint anys més jove que ell se n’enamorà tant, que ell sempre va comparar aquell amor al dels cèlebres amants Abelard i Eloïsa.\nConfesso que el fet de no tenir-la a prop m’ha esperonat a esmerçar-me per ser el millor possible perquè, al contemplar-me des d’allí dalt, estigui contenta de mi.\nSigues el primer en comentar on "Monserrat Fatjó dels Xiprers"


Una vuitantena d'infants commemoren el seu dia a l'ajuntament de Manresa - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nUna vuitantena d'infants commemoren el seu dia a l'ajuntament de Manresa\nAlumnes dels col·legis Oms i de Prat i Renaixença llegeixen el Manifest de la Convenció dels Drets dels Infants\nredacció | manresa 20.11.2015 | 13:59\nL´acte celebrat al saló de sessions de l´ajuntament. A la taula, els regidors Mercè Rosich i Antoni Llobet amb l´alcalde al mig AJM\nAquest matí h tingut lloc al saló de sessions de l´Ajuntament de Manresa la lectura del manifest commemoratiu dels Drets dels Infants, coincindint amb el Dia Universal de l´Infant declarat per l´ONU. L´acte ha omplert el Saló de Sessions amb setanta-cinc alumnes de P5 dels col·legis Oms i de Prat i Renaixença, que han fet una lectura adaptada del Manifest commemoratiu de la Convenció dels Drets dels Infants, aprovat el 20 de novembre de 1989 a l´Assemblea General de les Nacions Unides.\nEls infants, que han estat treballant per a aquest dia des de l'inici de curs, han recitat extractes de la Convenció, alhora que muntaven una construcció amb cubs de cartró fets per ells que simbolitzaven cadascun dels drets i deures que han recitat. En finalitzar, han mostrat l'altra cara de la construcció, que representava la façana de la casa consistorial. Per acabar, han cantat tots plegats la cançó «Save the children», l´himne adoptat per l´ONG del mateix nom amb motiu de la celebració dels 25 anys de la Convenció dels Drets dels Infants.\nL´alcalde de Manresa, Valentí Junyent, que ha presidit l'acte institucional, l'ha tancat agraint la feina feta pels mestres i pares, i pels infants, afirmant que «Manresa necessita persones responsables i compromeses, i vosaltres, avui, ens heu demostrat que podeu ser bons ciutadans i bones persones per al demà».\nLa celebració ha acabat amb un espectacle d'animació infantil a la plaça Major per a tots els nens assistents.\nLa 5a Setmana dels Drets dels Infants de Manresa seguirà celebrant-se avui. Demà a la tarda tindrà lloc la festa final a la plaça de Sant Domènec.


L'ABRIC DE PELL DE BRUNO MARS (GAIREBÉ) VA SUPERAR EL VICTORIA SECRET F. - ESTIL\nL'abric de pell de Bruno Mars (gairebé) va superar la desfilada de moda de Victoria Secret 2016\nPrincipal Estil L'abric de pell de Bruno Mars (gairebé) va superar la desfilada de moda de Victoria Secret 2016\nTot i que les dones són sens dubte l’estrella del programa, Bruno Mars i The Weeknd també semblaven increïbles.\nSecret de la indústria: no veiem la desfilada de moda anual de Victoria's Secret per veure amb què porten els homes presents. Dit això, l’espectacle anual de la passarel·la protagonitzat per les dones més impressionants del món amb les ales més ridícules de l’atrezzo ha demostrat estar ple de sorpreses agradables pel que fa a la roba masculina. Ja el 2006, un Justin Timberlake, adaptat de tres peces, va treballar a l'escenari. El 2011, Kanye West portava una jaqueta bomber Versace x H&M estampada de lleopard amb pantalons de cuir i Air Yeezys. El 2014, Ed Sheeran va portar a l'escenari el seu encantador desgràcia. L'any passat, el Weeknd (i els seus cabells anteriors) duien un recordable aspecte completament negre. Però aquest any, l’únic home capaç fins i tot de començar a superar la desfilada de models de classe mundial va ser Bruno Mars, que va donar a conèixer algunes vibracions inspirades en James Brown per la seva causa, principalment en forma d’un abric de pell gegant.\nmatrimoni sense sexe. pot funcionar\nL’esmòquing de Bruno Mars era relativament manso (un número de jaqueta de vellut clàssic assenyat de Tommy Hilfiger), però realment va deixar la bèstia fora de la gàbia per separar-se en forma de pell de terra. (Sense falta de respecte cap a Mart més curt, però també es va donar una mica més d’alçada amb una sabata de taló cubana, que gràcies a marques com Saint Laurent, ara és més popular que mai.) Ara, independentment de les seves sensacions sobre la moralitat plena - pell de llargada, encara hi ha alguna cosa que canalitza la màxima masculinitat, el fanfarró i la confiança.\nThe Weeknd, que va tenir una incòmoda trobada a l’escenari amb la seva exnòvia Bella Hadid, va tornar per segon any consecutiu. Ara, amb un nou pentinat, el cantant canadenc tornava a tenir un aspecte totalment negre i el seu collaret de creu exclusiu, amb un vestit que, a diferència del de Mars, el noi normal pot portar en el dia a dia. La qüestió és que no es pot confondre que les dones del Victoria's Secret Fashion Show sempre són l'estrella, però els nois de la nit van aportar un sabor que també val la pena mirar.\nA continuació: The Weeknd Wears Yeezy\nper què és tan bo el gel sonor?\nl'alcohol et fa esclatar\nva ser l'espectre l'última pel·lícula d'enllaç\nfoto en blanc i negre de Trump\nCom diables va sortir David Lynch amb la final de Twin Peaks?\nGeorge Clooney Una vegada es va atrevir amb Brad Pitt i Don Cheadle a dormir en una casa del llac embruixada


Declaració del President Montilla sobre la Diada Nacional 2021 - President José Montilla\nDesprés del parèntesi de l’estiu reprenem el curs polític amb la celebració de la Diada. Com m’agrada recordar cada any, és la festa nacional de Catalunya, de tots els catalans i les catalanes, siguin quines siguin les seves opinions, orígens o preferències polítiques.\nAquesta celebració és un bon moment per compartir reflexions sobre les circumstàncies polítiques, socials i econòmiques que es troba Catalunya i sobre els reptes col·lectius que cal encarar, relacionats amb les tres crisis que hem de superar: les conseqüències socials derivades de la pandèmia, la recuperació econòmica i la crisi política i institucional.\nHem patit – i encara estem en una situació de risc – una pandèmia sense precedents. Després de molts mesos de patiment i d’incerteses, sembla que comença a estar sota control gràcies a la vacunació massiva. La gestió sanitària i epidemiològica ha estat motiu, lògicament, de crítiques i de discrepàncies. Però fóra bo reconèixer que estem davant d’un èxit compartit. La ciència i la indústria farmacèutica han estat capaces de trobar, fabricar i distribuir les vacunes. Les administracions públiques han sabut estar a l’altura organitzant i desenvolupant les mesures de prevenció i una eficaç campanya de vacunació. Al conjunt d’Espanya les persones vacunades amb la dosi completa ja representen més del 72% de la població total, un dels percentatges més alts d’Europa.\nEl govern de la Generalitat, que ha exercit les seves responsabilitats, alerta amb encert que no podem donar per acabada aquesta vacunació. Hi ha encara milers de persones, especialment entre les generacions més joves, que no s’han vacunat, malgrat l’existència de dosis i de punts de vacunació. Els hem de demanar que ho facin per la seva pròpia seguretat però, sobretot, per generositat i solidaritat amb el conjunt de la societat.\nAra bé, les seqüeles socials que deixa la pandèmia són extraordinàries, malgrat l’esforç econòmic dels poders públics. L’increment de les desigualtats ha fet créixer el risc de pobresa i d’exclusió social de forma alarmant, com encertadament adverteixen les entitats socials i del Tercer Sector. Catalunya no s’ho pot permetre.\nÉs cert que la superació dels problemes socials està vinculada al progrés econòmic del país, però les urgències socials exigeixen una reacció immediata. L’agenda social ha de constituir la principal de les preocupacions del nostre govern, per damunt de qualsevol altra qüestió.\nLa recuperació econòmica, que cal orientar cap a un canvi de model productiu que tingui present els reptes tecnològics, la globalització i les qüestions ambientals, requereix identificar bé les estratègies i els sectors tractors de la nova activitat. Catalunya disposa d’un gran potencial empresarial, científic i professional per avançar amb èxit.\nComptem amb l’aportació de fons europeus i els efectes de rebot que està experimentant l’activitat empresarial. Però no podem oblidar l’elevadíssima càrrega de l’endeutament ni els efectes nocius d’un elevat dèficit públic de les nostres administracions públiques que la pandèmia ha provocat.\nPer tot això necessitem una atmosfera d’estabilitat política i institucional i, especialment, una feina d’entesa i col·laboració amb el govern d’Espanya i amb els agents econòmics i socials.\nEl tercer repte col·lectiu és el de la crisi política i institucional. Fa deu anys de “procés” sense que es pugui fer un balanç positiu d’aquest període. Ni l’autogovern ni la cohesió nacional de Catalunya han avançat. Ben al contrari, s’ha debilitat la cohesió interna i el prestigi de les nostres institucions.\nCal reconèixer, però, un canvi de clima que és positiu. Tot i la complexitat dels problemes de fons, els indults, la recuperació dels espais institucionals com ara la Comissió Bilateral i la convocatòria de la “Taula de Diàleg”, conformen una oportunitat que hem de saber aprofitar. Ningú no hauria de desitjar que aquesta finestra d’oportunitat fracassi.\nEl diàleg, previ a la negociació i al pacte, requereix recuperar un nivell mínim de confiança institucional entre els governs de Catalunya i Espanya. I requereix, igualment, coratge polític d’ambdues parts per assumir renúncies i per oferir propostes ambicioses i alhora realistes.\nNecessita, també, que el Govern de Catalunya, i en especial el seu president, concentri els seus esforços en les tasques de govern, evitant que les querelles i contradiccions internes la paralitzin i assumint la responsabilitat de governar per a tothom i no només per als propis. Avui més que mai necessitem que els dirigents polítics prenguin les seves decisions sense subordinar-se ni als cops d’efecte ni a les pressions del curt termini.\nL’èxit d’aquest procés de diàleg, que no pot ser vist com un objectiu a curt termini, depèn en primer lloc dels governs que l’han d’impulsar. Però també de tots els sectors polítics, socials i econòmics que l’han d’acompanyar i facilitar-ne l’èxit. Per això és igualment important que hi hagi un procés de diàleg paral·lel entre les formacions polítiques catalanes, expressió de la pluralitat del país.\nL’objectiu no pot ser altre que abordar les reformes necessàries per assegurar que Catalunya gaudeix d’un nivell d’autogovern compatible amb les seves aspiracions nacionals.\nCom he insistit any rere any, la festa nacional ha de significar un espai de retrobament, d’inclusió i de reconeixement de la pluralitat i complexitat de la nostra societat. No convé al país que els símbols – senyera, himne i Diada – es converteixin en motiu de discòrdia i divisió. Convertir la Diada en una celebració només d’una part del país faria mal a la cohesió política i social que tant necessitem.\nBarcelona, 7 de setembre de 2021\nPodeu llegir el document: Declaració Diada 2021\nprevious post: Josep Pallach, 100 anys\nnext post: Per una Catalunya social i progressista


En llibertat els set detinguts per presumptes vexacions i tortures a un jove amb discapacitat - CENT PER CENT\nEn llibertat els set detinguts per presumptes vexacions i tortures a un jove amb discapacitat\nAgents de la Policia Nacional han posat a disposició judicial als set individus detinguts per, presumptament, vexar i humiliar greument a una persona amb discapacitat intel·lectual a Manacor (Mallorca). A més, els agents han imputat una vuitena persona -mare d’un dels presumptes autors i propietària del domicili on van succeir els fets- la qual va prestar declaració en dependències policials com investigada, abandonant les mateixes en acabar els tràmits pertinents. Els joves han quedat en llibertat i amb una ordre d’allunyament després de prendre declaració dimecres al matí als jutjats de Manacor.\nPresumptament, víctima i detinguts haurien acordat dur a terme un “concurs” –consistent en diverses proves que estaven penades amb càstigs- la finalitat dels quals era canviar el look de la víctima, si bé els arrestats haurien aprofitat la seva vulnerabilitat per a humiliar-lo.\nSegons el denunciant, la víctima -un jove de 34 anys amb discapacitat intel·lectual- havia penjat un anunci en una coneguda xarxa social pel qual convidava a persones desconegudes a canviar la seva imatge a través d’una sèrie de proves puntuables, amb els seus corresponents càstigs, sempre que aquells no consistissin en agressions violentes o sexuals.\nDues de les persones investigades van citar la víctima divendres passat, en un lloc públic, i, amb els ulls embenats, la van conduir fins a un pis on esperaven cinc persones més. Allà, van retirar-li el DNI i van amenaçar-lo que, si no complia amb les condicions del concurs, el denunciarien. Entre les quals s’incloïen nombrosos exercicis físics que no era capaç de realitzar i per la qual va rebre diferents càstigs.\nEntre altres “proves”, i segons ha manifestat el denunciant a la Policia Nacional, els presumptes agressors el van despullar i van pujar al terrat de l’edifici on, després de llançar-li una ampolla d’aigua freda per damunt, el van obligar a romandre durant 30 minuts, provocant-li marejos i hipotèrmia. A més li van realitzar tatuatges a la cara i el cos i li van causar lesions als peus que li impedien caminar amb normalitat. Les proves i càstigs van continuar durant tot el cap de setmana fins que, diumenge al matí, la víctima va voler marxar, però no ho va fer per por de represàlies.\nprevious post: Primeres identificacions de les víctimes exhumades a Son Coletes\nnext post: “M’agrada que la gent es pugui sentir reflectida en les meves cançons”


No tot és pollastre, també hi ha capons, pulardes, pollastrons,… | Celler-Adocse\nNo tot és pollastre, també hi ha capons, pulardes, pollastrons,…\nPollastre, pularda, capó, pollastró, …? A l’anar a mercat, a les parades d’aviram i especialment quan estem a la vora de Nadal, ens trobem bèsties amb aquests rètols i no sabem molt bé que són ni quines diferències tenen. Avui intentarem explicar-vos quatre idees que us ajudin a saber què és cada cosa.\nCreiem que no cal explicar el tipus d’animal que és un pollastre, però no està de més dir que amb aquest nom hi ha tant mascles com femelles. El pollastre que normalment comprem a mercats, supermercats, polleries,… és el que s’anomena de granja, industrial, estàndard. Quan l’animal està viu se’n diu sovint broiler. Son animals de creixement molt ràpid, que amb 6 o 7 setmanes de vida arriben al pes desitjat, amb un important desenvolupament muscular de potes i pit.\nEn front d’aquest tipus hi ha el pollastre que es pot anomenar de pagès o amb altres denominacions. Són productes diferents a les anteriors però no estandarditzades. Poden haver pollastres de creixement més lent, de races autòctones millorades, amb més o menys sortida i espai a l’aire lliure, etc. En general són animals que s’engreixen fins edats superiors a les dels broilers amb la qual cosa les característiques de la seva carn poden variar, tant en color, que és més fosc, com de textura i gust.\nCapons i pulardes. Són respectivament mascles i femelles pollastres castrats a edats molt primerenques. Són productes que es fan principalment de cara al mercat de Nadal. La castració suposa un canvi metabòlic que transforma les qualitats de la carn, sent la més significativa que hi ha una major infiltració de greix al muscle i per tant la carn és més sucosa i té un gust també diferenciat. El temps d’engreix és variable depenent del que demani cada mercat, però no hauria de ser mai inferior als 3 mesos que es quan poden començar a notar-se els efectes de la castració a la carn. El pes final de l’animal, i per tant de la peça, dependrà del període d’engreix i de la raça escollida.\nEls pollastrons són pollastres petits, el seu engreix arriba fins el 600-700 grams i per tant com adequats per racions individuals i com a tals s’acostumen a vendre. Requereix poca cocció i al tenir carn poc gustos es recomana cuinar i servir amb salsa.\nOrigen: No tot és pollastre, també hi ha capons, pulardes, pollastrons,…\nAquesta entrada va ser publicada a Articles, Reblogged i etiquetada ALIMENTACIÓ, ARTICLE, AVIRAM, SALUT el Abril 19, 2018 per Administrador.\n← Fricassé d´albergínia Quiche d’espinacs →\nUn pensament sobre “No tot és pollastre, també hi ha capons, pulardes, pollastrons,…”\nTHE BLIND SWORDSMAN: ZATOICHI Abril 19, 2018 a les 9:09 pm\nNow that puts me of a plie of dead birds they s could be contaminated all any no s its happened before I wouldn’t eat them hmmmm odd post dead birds


Maó destina 150.000 euros a l'escolarització i ajuts - EsDiari.com\nMaó destina 150.000 euros a l’escolarització i ajuts\nCoincidint amb l’inici del procés de preinscripció i de portes obertes a les escoles municipals, la regidora de Serveis Socials i Àmbit Socioeducatiu, Laia Obrador, acompanyada d’Esther Capó, presidenta de la Cooperativa d’Escoles Infantils de Maó, i de Cristina Batanás, directora de l’Escola Infantil Magdalena Humbert, ha exposat les línies mestres pel que fa a les polítiques d’ajuts escolars de l’actual equip de govern.\nLa regidora ha explicat que el consistori destinarà una partida de 150.000 euros, que no existia anteriorment, a ajudes a l’escolarització de 0 a 3 anys, ajuts de menjador i activitats extraescolars.\nObrador ha assenyalat que l’actual equip de govern “vol potenciar l’escolarització a partir dels 2 anys, ja que considera que els beneficis de l’escolarització a la primera infància són molts, i afecten aspectes tan diversos com la conciliació de la vida laboral i familiar, el desenvolupament psicoafectiu dels infants o l’equitat en les seves oportunitats educatives futures”.\nL’objectiu del consistori és arribar, tan prest com sigui possible, al 85% d’escolarització dels infants de 2 anys i al 65% dels d’un any.\nPer primera vegada, en el moment de fer la preinscripció les famílies rebran informació sobre les condicions de les ajudes econòmiques disponibles, de tal manera que puguin demanar l’ajuda econòmica en el mateix moment. L’Ajuntament es compromet a informar les famílies de la quota definitiva que haurien d’assumir abans de la matriculació.\nProcés de preinscripció i jornades de portes obertes\nDel 4 al 18 d’abril, es podran presentar les sol·licituds per reservar plaça per al curs 2016-2017 al Servei d’Educació de l’Ajuntament, i es podrà demanar cita prèvia per a realitzar tot el procés els dies 28 i 29 d’abril i 2 i 3 de maig.\nDimecres 27 abril: EI Fort de l’Eau\nDijous 28 abril: EI Es Busquerets\nDilluns 2 de maig: EI Sant Climent\nDimarts 3 de maig: EI Magdalena Humbert\nDimecres 4 de maig: EI Es Passerells\nDijous 5 de maig: EI Cap de Creus\nEn tots els centres, l’horari de visites serà de 17 a 19 hores del capvespre.


Lateral esquerre per dos anys més | Esport Andreuenc\nFutbolGabriel Pérez 05/07/2018 Cap comentari\nQueda clar que el Sant Andreu ha prioritzat mantenir el bloc de jugadors que tan bon rendiment li va donar la passada temporada. A poc a poc, es configura la plantilla i aquest dijous una nova peça s’ha confirmat amb la renovació, per dues temporades, del lateral esquerre David López.\nEl polivalent defensa, que també pot actuar en posicions més avançades, ha estat, amb l’excepció de quan estava lesionat o sancionat, indiscutible per a Mikel Azparren. En total, ha disputat 36 partits, anotant cinc gols. L’any anterior n’havia jugat 35 i havia fet 3 dianes.\nEl jugador ha signat contracte per dues temporades. És a dir, fins al juny del 2020. Això evidencia la confiança que, des del cos tècnic, es té en un lateral que, a banda de tasques defensives, també ofereix una bona aportació ofensiva. A més, cal tenir en compte que és un home clau a l’hora de dissenyar les accions d’estratègia.\nMitjançant una piulada a Twitter, David López no ha amagat la satisfacció per la seva continuïtat. “Anem a acabar el que vam començar aquest any. Tots junts serem més forts. (…) Anem per més”, ha dit a la xarxa social.\nAmb aquesta renovació, la plantilla 2018-19 queda configurada ja amb 16 jugadors:\nDefenses: David López, Llamas, Jaume Villar (Leganés B), Juanma i Noguera.\nBaixes: Joel (Córdoba B), Alberto (torna Màlaga), Alfred, Priego (Europa) i Méndez (Córdoba B).\nFotografia: David López, durant el partit d’anada al camp de l’Antequera | J.Andreu\nEtiquetes: David LópezUE Sant Andreu


Ferienwohnung MAYA Flensburg Alemanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Atenció al Client\nFerienwohnung MAYAApartamentJürgensgaarder Strasse 4, Jurgensby, Flensburg, Alemanya, 24943 - Veure al mapaExcepcional9,7Basada en 82 comentarisFerienwohnung MAYAVeure més fotosVeure més fotosVeure totes les 44 fotos\nAl visitar Flensburg, vosté es sentirà com a casa a Ferienwohnung MAYA, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. El Ferienwohnung MAYA, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients. Totes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Ferienwohnung MAYA és una elecció inteligents per a viatgers a Flensburg, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.


Les periodistes també han de pagar la factura de la llum · Laia Creus Les periodistes també han de pagar la factura de la llum · Laia Creus\n'Crític' va celebrar al setembre el seu cinquè aniversari amb diversos actes, com aquesta conversa amb Yayo Herrero i David Fernández. Foto: Crític.\nFa un temps em posava els podcasts de 5W mentre feia el sopar. Els rohingyes, la República Democràtica del Congo, l’Iran o l’extrema dreta que campa per Europa, allò era una mena de viatge ple de contingut entre peles de patata i enciam en remull. La veritat és que el tàndem cuinar i escoltar aquells viatges internacionals d’estar per casa no funcionava gens. No se’m va cremar mai el menjar, però sí que vaig sopar més d’un dia a altes hores de la nit. Les veus d’en Raül Flores i la Núria Jar em demanaven a crits que apagués el foc (la vitro) i els posés tota l’atenció possible.\nMés recentment, en un dels moments més lúcids que he tingut en els últims mesos, vaig decidir apartar el mòbil de la tauleta de nit. El resultat és que ja no me’n vaig a dormir fent l’exercici de pseudoinformar-me a través de Twitter, sinó que aprofito per reprendre novel·les a mitges o llegir articles i reportatges que tenia pendents, de mitjans com ara El Salto, Climática o bé La Mira. De fet, el magazín groc i negre més que reportatges el que ofereix són petits regals en forma de personatges, històries de vida d’aquella mena de gent que escalfa l’ànima. Per exemple, en Pere Domènech, un pastor de la Conca de Barberà amb qui vaig tenir la sort de compartir una passejada i una conversa, i que la ploma de la Magda Gregori i l’objectiu d’en Jordi Borràs van convertir en un reportatge que em va permetre conèixer en Pere una mica més a fons. Això sí que és una bona història per abans d’anar a dormir, i no el timeline de Twitter (obviaré aquí la broma de comptar ovelles perquè queda massa fàcil i perquè en Pere té una ramat de cabres).\nAl matí, si em toca agafar l’autobús, un dels meus problemes quotidians acostuma a ser que arribo a destí abans d’haver acabat l’entrevista que tinc entre mans. Per exemple, la versió escrita de la conversa que van tenir la Laia Soldevila i en Sergi Picazo, de Crític, amb Yayo Herrero i David Fernàndez. I llegir mentre camines pels carrers de Barcelona –us ho asseguro per experiència– no sempre és una bona idea. El temps no és un problema els caps de setmana, amb la perspectiva d’un esmorzar que s’allarga a cor que vols acompanyat de la Directa, que normalment recullo uns dies abans de la bústia amb aquelles ganes de mirar de què parlen i de fer un cop d’ull al disseny de la portada.\nSegur que a molts no us surten els números com per estar subscrits a tot arreu on us agradaria. En el meu cas us ben juro que no, perquè la llista és llarga. Sigui com sigui, el que tenen en comú tots aquests mitjans que ofereixen contingut lliure i de qualitat és que el bon periodisme necessita persones disposades a posar-hi diners. Bàsicament, perquè la independència dels grans poders passa necessàriament per la dependència dels subscriptors, pel simple fet que els diners han de sortir d’algun lloc, i és que es veu que les periodistes també paguen factures i fan la compra cada setmana. L’altra cosa que tenen en comú és que, igual que la literatura permet viure altres vides, el periodisme de xup-xup, el que es fa des de la rigorositat i des del cor, és una finestra oberta a noves realitats. I, a més a més, enganxa com una mala cosa.\nLa DirectaCríticRevista 5wLa Mira


La nova llei antidesnonaments omple la PAH d’esperança - Canal Terrassa\nLa nova llei antidesnonaments omple la PAH d’esperança\nEnric VenturaData: 23/03/22\nAra fa un mes el Parlament va aprovar la llei d’ampliació de les mesures urgents per fer front a l’emergència habitacional, coneguda popularment com la llei antidesnonaments. El text ha significat una injecció d’ànims als moviments en defensa de l’habitatge, com és el cas de la Plataforma d’Afectats per la Hipoteca de Terrassa. El principal motiu és que torna a obligar els grans tenidors a renovar els contractes de lloguer social amb les famílies vulnerables, podent evitar així milers de desnonaments.\nCada dimarts, aquest col·lectiu celebra assemblea al Centre Cívic President Macià. Arran de l’aprovació de la nova llei, cada vegada són més els terrassencs que s’hi acosten abans de la reunió perquè els assessorin a l’hora de fer la petició del lloguer social. Són casos com el de la Rosi, qui des de l’any 2009 viu un autèntic calvari, amb freqüents avisos de desnonament que la van portar fins i tot a un intent de suïcidi. Encara que el 2014 va aconseguir un lloguer social, l’últim capítol d’aquest particular serial ha estat que els fons propietaris de casa seva li han revocat el contracte al·legant un impagament inexistent. Que la nova llei els obligui ara a fer-li de nou un lloguer social és la seva salvació.\nLa de Terrassa és només una de les 58 plataformes d’afectats per la hipoteca que hi ha a Catalunya. Des del col·lectiu alerten que són les administracions públiques les qui haurien de facilitar l’acompanyament als qui necessiten ajuda amb els tràmits per demanar els lloguers socials.\nTags: butlletiCentre Cívic President MaciàdesnonamentsGuillem DomingoLlei AntidesnonamentsPAHRosi Aribó\nProp de 4.000 alumnes participen al programa de prevenció de l’assetjament escolar\nComencen les obres d’urbanització dels carrers de l’entorn de l’Estadi Olímpic


Campanya Desnaturalitzem les Violències Sexuals | creacionpositiva.org\n"Desnaturalitzem les Violències Sexuals"\nCampanya contra les violències sexuals\na l'àmbit privat.\nUna nova campanya de Creación Positiva sobre com fer front a les diverses violències sexuals a les que estem exposades al llarg de cadascuna de les nostres vides. Quatre capítols amb reflexions de dues dones, des d'una perspectiva feminista i intergeneracional, sobre els elements que sostenen les violències sexuales, sobre com podem reconèixer aquest tipus de violència masclista, així com eines per a desnaturalitzar-les de manera col·lectiva. Amb el finançament del Pacte d’Estat contra la Violència de Gènere del Departament de Treball, Afers Socials i Famílies per a l’exercici 2019 i l'Ajuntament de Barcelona 2020.\nCóm ho hem fet?\nAquesta campanya està formada per 4 càpsules audiovisuals amb la finalitat de sensibilitzar i reflexionar sobre les violències masclistes i especialment sobre les violències sexuals, per tal de generar una consciència crítica col·lectiva que possibiliti la seva desnaturalització. I una cinquena a manera de “trailer” que recull i convida al visionat de les altres 4 peçes de campanya audiovisual.\nHem elaborat 4 càpsules audiovisuals que formen part de la visibilització i identificació de les violències sexuals a l'àmbit privat, part del projecte "Desnaturalitzem les violències sexuals" i una cinquena a manera "trailer" que recull i convida al visionat de les altres 4 càpsules de sensibilització. Amb aquest material hem intentat visibilitzar aquelles situacions de violències sexuals que es donin quotidianament, al mateix temps que reconèixer el dret de les dones a viure sense violències masclistes i donar a conèixer algunes estratègies claus per a la seva detecció, prevenció i eradicació a tota la societat.\nEn finalitzar el contingut audiovisual, us trobareu amb una enquesta de qualitat que ens ajudarà a avaluar la pertinència del material i anar millorant el que considereu que es pugui millorar.\nEn el PDF trobaràs aquest material audiovisual en línia i descarregable per a difondre entre tota la població, especialment entre els sectors més vulnerables.


Abrassame - Menjat Barcelona | Descobrim la gastronomia barcelonina\nInicio > Restaurant > Abrassame\nA vegades trobar un restaurant que t’enamori més enllà del menjar és complicat. Fa poc vam visitar Abrassame, un restaurant ubicat a la Cúpula de Les Arenes on podreu menjar súper bé mentre gaudiu d’unes vistes de Barcelona envejables.\nAbrassame és un restaurant familiar que va obrir les seves portes el març de 2012, fa quasi 4 anys. Ubicat al centre comercial de Les Arenes, és un restaurant de cuina mediterrània especialitzat en peixos i mariscos, portats diàriament de la llotja, i cuinats a la brasa, planxa o forn; també trobareu una gran selecció de carn de gran qualitat.\nCompten amb més de 30 plats per picotejar, com musclos, calamars, pernil de Bellota, braves, i un llarg etc. Ara us ensenyarem tots els plats que vam provar i ens van fer gaudir d’una nit post nadalenca.\nEl local compta amb diferents espais, cadascun perfecte per diferents ocasions i tots decorats amb motius que recorden a les brases.\nA nosaltres ens va enamorar la zona de bodegues, amb una gran col·lecció de vins (alguns antiquíssims) i taules tipo “tasca”.\nTambé compten amb dos menjadors privats, ideals per menjar d’empresa, de família o retrobaments de grans grups d’amics.\nAl cor d’Abrassame es troba el gran menjador central, amb el Showcooking rodejat d’una gran barra central, on es pot menjar mentre es contempla l’exposició i cocció diària dels millors peixos.\nI finalment, tenen amb una magnífica terrassa, on vam sopar nosaltres, amb unes vistes úniques de la ciutat comtal. Està perfectament climatitzada per gaudir-la durant tot l’any. Si us som sincers, ja pensem a tornar quan faci més bo i estigui oberta, per prendre un bon vinet amb alguna tapeta prenent l’aire.\nVam començar amb una copeta de vi rosat xilè de Bodegas Torres, Santa Digna, amb tocs de fruites vermelles.\nAquest vi va acompanyar a una excel·lent Amanida de pollastre arrebossat (súper cruixent) amb xerris, anacards, alvocat, endívies i una salseta vermella picant (amb regust de tabasco), una bona combinació de sabors. Tot acompanyat amb un bon pa amb tomàquet.\nLlavors vam canviar de vi. Aquest cop un blanc DO Terra Alta, Germans Balart, el qual ens va acompanyar durant diferents plats.\nEl primer va ser un Tàrtar de corbina amb una base d’alvocat, per menjar-se’n un darrere un altre!\nVam seguir amb un Caneló vegetal, fet amb tomàquets secs, espinacs, formatge de tetilla i salsa pesto. Una absoluta passada, 100% recomanable.\nVam seguir amb el Viatge a Tailàndia, uns fideus tailandesos servits amb un caldo de curry i verduretes vàries. Un toc asiàtic al menú, de gust potent i amb un toc picant, boníssim.\nPer seguir aquesta magnífica nit, van arribar els Cors de carxofes amb foie fresc i reducció de Pedro Jiménez. Aprofiteu per anar-hi mentre sigui temporada i proveu aquest platàs, us n’enamorareu (nosaltres ja ho vam fer).\nL’últim plat el va acompanyar ValTravieso, un Ribera del Duero negre.\nCom a últim plat, vam provar un bon Entrecot a la brasa acompanyat de verduretes també a la brasa. Increïbles.\nVam acabar la nit amb unes postres perfectes, una Crema de coco amb plàtan flamejat i gelat de te verd. Després d’un sopar amb tants plats no ve de gust algo dens, i aquesta combinació era perfecte.\nEl punt i final el va donar un bon cafetó.\nNosaltres vam fer un menú per degustar al màxim l’essència d’Abrassame, però si hi voleu sopar una nit el seu preu mitjà és de 30€ per persona, perfecte per la qualitat del producte que ofereixen.\nSé que és complicat plantejar-se anar a un restaurant ubicat a Les Arenes, ja que podem pensar que és un lloc per guiris, però us assegurem que aquí menjareu de luxe.\nAixò és tot per avui, esperem que hagueu gaudit d’aquesta entrada i…\nPublicación AnteriorNUT Gastrobar\nPublicación SiguienteToto Restaurante


El Tribunal Superior de Justícia de Catalunya ho va autoritzar aquest dimecres\nEls gimnasos i equipaments esportius han obert aquest dijous després que el Tribunal Superior de Justícia de Catalunya (TSJC) autoritzés, aquest dimecres, la seva reobertura cautelar als municipis amb restriccions sanitàries sempre que compleixin les mesures higièniques indicades pel Procicat.\nAquesta és la imatge d’un gimnàs de la capital de la Noguera hores després de la seva reobertura. Continuen les mesures de seguretat com el distanciament, l’aforament i la higiene. El sector viu un moment d’incertesa davant dels canvis constants.\nEls gimnasos i centres esportius celebren reobrir les seves portes i asseguren que l’esport és salut, i que per tant, és molt necessari mantenir els centres oberts enmig d’una pandèmia.\nEls canvis constants i les baixes dels usuaris han obligat a tancar alguns negocis a Balaguer. El tancament total de les instal·lacions durant un llarg període ha suposat importants pèrdues econòmiques.


Excel.lent Bauman |\nJordi Musons ♦ Març 31, 2013 ♦ 1 comentari\nAls seus 88 anys el sociòleg i filòsof Zygmunt Bauman demostra una clarividéncia envejable a l’hora d’analitzar l’estat de la societat actual. Visions com la seva han de servir de nord a tots els docents per treballar per una una societat més justa, més participativa i per descomptat més solidària i sostenible.\nNo us perdeu aquesta entrevista publicada al diari Ara d’avui 31 de març.\nQuedem a les 9 del matí al CCCB. Arriba en punt, diu que és molt bona hora: ahir va fer la conferència, i aquest matí vol temps lliure per anar a veure la Sagrada Família. Veu un got d’aigua, s’adona que li costa sentir la primera pregunta, treu l’audiòfon d’una capseta, somriu, se’l col·loca pacientment i em diu que podem començar. Li dic que està en forma, ja que als 88 anys continua publicant llibres i fent conferències, i respon, seriós: “Quina alternativa tinc, quedar-me estirat al llit i anar-me morint?” Callo per si vol allargar-ho, i amb el cap em suplica un canvi de tema.\n___ Ahir va dir que estem condemnats a viure uns anys interessants. La condemna indica que fer història no és gens divertit.\n___ No és gens divertit, és dur. Només és interessant. No hi ha receptes, no hi ha senyals, cal experimentar, i això és adequat per a esperits amants del risc, de l’aventura, de l’experimentació. En el fons divideix la societat perquè deixa en inferioritat de condicions la gent que no sap moure’s sense referències.\n___ ¿Aquest és el seu consell per als professors, que experimentin?\n___ Per a un professor està bé experimentar. Els professors han perdut una de les seves funcions més importants, que era la base de la seva autoritat en la història de l’educació. Fins ara el professor era el guardià del coneixement. Si volies coneixement havies de passar necessàriament per ell. Ara, en canvi, han de competir per aquest rol, perquè el coneixement ve de moltes altres fonts. Internet ofereix l’oportunitat, temptadora i a la vegada enganyosa, d’estar en contacte amb el més nou, amb l’últim.\n___ Vivim instal·lats en la novetat.\n___ Som addictes a les novetats. Quan en una botiga et presenten un nou producte ho fan amb el missatge: “El mateix, però millorat”. És una contradicció. Quan surt l’iPhone 5 llencem l’iPhone 4, perquè el 5 deu ser millor que l’anterior. Així és com funciona, i per això la situació dels professors està difícil. Un professor es gradua a la seva universitat, potser amb cum laude i tot, però s’ha graduat vint o trenta anys enrere. I en tot aquest temps el coneixement ha crescut exponencialment. Tu sospites que t’has quedat enrere i els teus estudiants també ho sospiten. Entren a internet i en un moment troben una teoria nova de la qual no has parlat, perquè simplement has repetit les lliçons de l’any passat. Però l’any passat era un any diferent, i ara torna a ser diferent. I en definitiva, això erosiona els fonaments de l’autoritat dels professors. És molt greu.\n___ I què ha de fer el mestre?\n_ Com a professor has d’atreure els teus estudiants. Has de fer que confiïn en tu. Fa cent anys això se’t donava automàticament i no havies de fer cap esforç, però ara és feina teva. Així que les virtuts del caràcter, de la moral, de la integritat, de la simpatia o de la comprensió, que no estan directament connectades amb la transmissió de coneixements, són vitals.\n___ Ahir vostè recordava la frase d’Aristòtil “No és possible ser una bona persona si no ets en una bona societat”. ¿És possible ser un bon professor si no estem en una bona societat?\n___ És un gran problema. Siguin quines siguin les teves qualitats personals, ets dins d’un sistema. Quan ets part de la universitat, ho ets també dels horaris, de les rutines de promoció, de les avaluacions… Quan escrius un article per a una publicació científica de la universitat, te’l sotmeten a una avaluació d’experts. Sovint se’l miren unes tres persones i es contradiuen entre elles. Aquest és un sistema que actua en contra de la creativitat, la invenció, l’enginy, el coratge i la imaginació, que queden per sota d’altres criteris com ara la seguretat. Si els tres experts llegeixen en l’article alguna cosa nova i desconeguda per a ells de seguida pensen que és una bogeria i la descarten. I el que es publica al final és molt menys creatiu que l’original que vas enviar.\n___ Tocaria arriscar més.\n___ Ser creatiu vol dir assumir riscos. El benefici d’assumir riscos és que, de vegades, entre vint invents diferents, dos o tres seran formidables i canviaràs el món. Però si elimines aquest element de risc i creativitat… Si al principi de la humanitat s’hagués frenat el risc, no estaríem asseguts en aquest edifici, seríem en una cova del paleolític. Sempre hi ha d’haver algú que s’atreveixi a desafiar la saviesa generalment acceptada. La gent que s’hi atreveix sovint és atacada per moltíssimes bandes. Els professors ho pateixen sovint, i es veuen obligats a abandonar. M’oblido de les emocions, m’oblido de canviar el món i em quedo amb un únic problema: el fet que he de sobreviure. I això són molt males notícies per a l’educació.\n___ ¿Els joves de països emergents estan més preparats per als temps difícils que no pas els joves europeus?\n___ Els joves europeus estan a la defensiva. Volen defensar el seu lideratge i el seu lloc en la societat; no són optimistes, són a la banda pessimista. Mentrestant, els joves de les economies emergents veuen com cada dia tenen més oportunitats al seu abast. No se senten amenaçats per l’atur, és el benestar de les oportunitats infinites. Igual que els va passar als joves europeus després de la Segona Guerra Mundial. Cada generació superava l’anterior. Els seus pares eren el punt de partida, i ells no farien res més que pujar i pujar. Els joves europeus ara tenen la impressió que tindran enormes dificultats per mantenir el que tenien les generacions anteriors. Són estats d’ànims molt diferents. L’optimisme et dóna forces i coratge per actuar, per destacar. Estar a la defensiva, per contra, vol dir que desconfies a l’hora de mostrar-te i no explotes tot el potencial del teu enginy, de la teva intel·ligència. Més del 50% dels joves europeus que es van graduar l’any passat estan o bé sense feina o amb feines per sota de les seves expectatives, les seves ambicions i les seves capacitats. I això és molt descoratjador.\n___ Sovint critica que rebem molta informació fragmentada. ¿No creu que moltes de les idees vénen de connectar la informació fragmentada?\n___ Els nostres cervells no s’han desenvolupat en la mateixa mesura que la informació que rebem, no l’hi podem guardar tota. No tenim servidors a la nostra disposició com els ordinadors. Al segle XIX encara hi havia una mena de cànon de cultural general. Tota persona educada havia de conèixer aquest cànon: John Stuart Mill en economia, o Charles Darwin en evolució. Tota persona intel·ligent creia que estava obligada a participar en aquests cànons de cultura general… Crec que me n’he anat de la pregunta.\n___ Li deia que potser connectar informació també és ser creatiu.\n___ Quan estava a la universitat vaig veure que els del primer pis no llegien els llibres del segon pis, i viceversa. No compartien els coneixements. El coneixement estava dividit en petites parts, i cadascú en coneixia una. Ens estem especialitzant i fent-nos cada vegada més i més estrets de mires. És una situació complicada. Els nostres pares fundadors creien en un cos comú de coneixements. Tots disponibles i obligatoris per a la gent educada. Ara pots ser un gran expert en un tema i un complet ignorant en un altre.\n___ Sempre diu que no fa prediccions, però el seu llibre Liquid fear és de fa 7 anys i realment ha funcionat com una predicció, la por s’imposa.\n___ Quan estàs analitzant tendències i extrapolant fas unes deduccions. Si des del moment que tu fas les deduccions no canvia res, si no fem res, no és estrany que sigui tal com tu ho has dit. Sempre hi ha un 50% de probabilitats, a vegades l’encertes i a vegades no. Robert Morton, un dels grans sociòlegs americans, diu que totes les prediccions o bé són confirmades per elles mateixes o bé són negades per elles mateixes. No m’agrada que el que dic acabi passant, perquè sóc un escriptor més aviat pessimista. Això és com la Bíblia. No volien que la història confirmés el que van predir, volien evitar que passés, volien fer reaccionar la gent perquè actués i prevenir que passés. Així que no estic satisfet que s’hagi acomplert el que he previst.\n___ Potser la por d’ara, a l’atur, a la crisi, és prèvia a una revolució.\n___ La realitat econòmica de la majoria de la gent va començar a ser benestant cap als anys 70. Començaven a canviar la seva economia, a millorar-la. Després la situació va empitjorar, però fins al 2005 no es va fer clarament visible per dues raons. La primera és que les dones van començar a treballar: a les oficines, a les fàbriques, així que ja no era només un membre qui sostenia la família. La segona és l’abús del crèdit. No tenies diners però anaves tirant de targeta. Era l’època d'”El demà serà millor que l’avui”. Estàvem caminant a cegues i, de sobte, quan el crèdit es va col·lapsar i la gent no podia pagar els deutes, van començar a perdre la casa, la feina… De sobte es van adonar que l’economia anava en la direcció equivocada. Abans que això passés la gent era més aviat optimista, em compro una casa per un preu i la vendré pel doble. Però de sobte es van despertar.\n___ I la por va començar a ser de veritat.\n___ Ara veiem el que existia únicament com una por líquida, difusa. Durant el dia érem optimistes, a la nit eren malsons, fantasmes i por. I aquestes pors, que només teníem a la nit, el 2007 es van fer realitat. No crec que sigui mèrit meu preveure-ho. Simplement ha passat. Jo espanto la gent perquè deixin d’estar espantats i facin alguna cosa. Però no ho fan. És igual que amb el moviment Occupy Wall Street. Tothom s’ha adonat de la seva presència, excepte Wall Street, que ni tan sols s’ha adonat que estaven ocupats.\n___ Estem a prop d’una revolució?\n___ No ho crec. La societat d’avui dia està més avesada a la divisió, a la individualització i a la privatització. El més característic de l’era de les revolucions és que funcionava com una gran fàbrica de solidaritat. Hi havia grans grups que s’unien, la gent creia que el seu destí estava en mans col·lectives. Era l’època d’aixecar-se junts, de l’interès comú i de la idea d’una bona societat, d’un model de bona societat. Era l’hora de fàbriques de solidaritat i també d’utopies. No estem vivint en aquella societat. La nostra societat no és una fàbrica de solidaritat, és una fàbrica de desconfiança i competència. A més, no tenim cap model de bona societat. El tens? No ho crec. I si el tens estaràs espantant de mostrar-lo, no fos cas que la gent se’n rigués. La gent no pensa en termes de bona societat, la gent pensa a trobar un espai de conveniència i confort en aquesta societat bàsicament incòmoda, inconvenient i hostil. No tenim l’entorn social que necessita una revolució. Ens cal trobar noves maneres de gestionar aquesta situació caòtica.\n___ Sempre busquem responsables de la crisi. Qui controla el món?\n___ Ningú, ningú. Hi ha un divorci entre poder i política. El poder és la capacitat de fer coses, es limita al que un pot fer i un altre no. La política és la capacitat de decidir quines coses s’haurien de fer i quines s’haurien d’evitar. Els poders es guien per les oportunitats, per més beneficis, per accionistes, per resultats econòmics millors, saltant-se les qüestions que tenen en consideració les institucions polítiques: la salut, l’educació, la qualitat de vida, etc. El poder s’ha emancipat del control polític i s’està oblidant de totes aquestes qüestions, amb resultats devastadors. No hem desenvolupat institucions polítiques de manera global, totes estan a nivell d’estat nació. El poder es mou lliurement a través de totes les fronteres, però les polítiques no. I és hora de canviar això. Ningú sap on anem, estem simplement vagant de manera cega. No confiem en els polítics perquè ells no tenen cap pla, només reaccionen a la crisi.\n___ Encara que sigui un escriptor pessimista sembla que té un bon sentit de l’humor.\n___ L’humor dels homes penjats. No crec que sigui humor, és ironia. La ironia consisteix a agafar distància davant del que estàs mirant. No és humor. A més, dius que sóc pessimista…\n___ Bé, vostè ho ha dit.\n___ Però no he perdut l’esperança. Si hi ha un aspecte humà immortal és precisament l’esperança. No em puc imaginar la raça humana sense esperança. És el nostre element definitori. Fins i tot en les pitjors circumstàncies tenim esperança. Així que jo encara espero que la gent entri en raó. Crec que la majoria ja ho estem fent després del col·lapse del crèdit, i que sabem que mantenir aquest nivell de consum no és sostenible. La societat occidental sap que la nostra manera de viure no és sostenible. És simplement impossible de gestionar: el planeta no ho pot suportar. Estem consumint, aquí a Occident, la majoria de les fonts del planeta. Hi ha càlculs que diuen que estem consumint els recursos d’un planeta i mig. I si ara els països emergents -el Brasil, Sud-àfrica, l’Índia- s’hi uneixen, necessitarem cinc planetes. Qui trobarà els quatre planetes que ens falten?\n___ Com explica el seu èxit?\n___ Hi ha un tipus de matrimoni on la dona mai envelleix. Però és perquè el marit sempre està canviant de dona, i per això sempre és jove, sempre té la mateixa edat. Jo he ensenyat tota la meva vida. I els estudiants sempre tenen la mateixa edat, així que mai he deixat de tenir contacte amb les generacions joves de cada moment. I això encara ho mantinc, segueixo estant en contacte amb els joves. Quan el meu nét era jove (ara és un gran advocat), li deia a la gent: “Normalment els avis s’adrecen als nens per preguntar-los com vivim, però jo vaig al meu avi per preguntar-li com vivim nosaltres”. Crec que puc imaginar-me què li està passant a la gent jove ara mateix. És una qüestió d’empatia. Per a un professor en l’àrea de les ciències humanes és possible. Esclar que si ets físic ho saps tot sobre electrons, hidrògens… però poc de la percepció humana del món. En la nostra professió tenim l’oportunitat, que podem aprofitar o no, de mantenir-nos en contacte amb la part més humana.\nTagged: Diari Ara; Bauman;\n← Visites que curen!\nParticipació de les famílies: Clau d’èxit educatiu. →\nMarç 31, 2013 – 7:39 pm\nDoncs sí, hi estic molt d’acord. Hem de parlar amb els alumnes de futur, oferir-los alternatives al desencís, recuperant l’esforç i la creació, la crítica i la cura dels altres, sobretot dels més febles. No crec que haguem de centrar-nos en l’esperança, que sovint és excusa de la passivitat, sinó en el somni, font d’energia per a la lluita. Hem d’ensenyar-los el valor de la intimitat i la solitud que han donat pas, desafortunadament, a l’exhibició i la recerca de la fama. I hem de fer molta pedagogia de la pèrdua i de l’error com a fonts de construcció d’alternativa.


M'agraden les sensacions que es respiren a l'entorn grana. M'agrada l'optimisme, la pinya i el col·lectiu. EL Nàstic agrada a casa i fora. A les nostres contrades agradem, i això és sense dubte, un gran què.\nDiumenge vam demostrar perquè estem on estem, i és que el Nàstic va ser capaç de superposar-se als gols rivals, tot i que no excessivament compromesos, els nostres gladiadors van seguir apretant i aconseguint gols que al final van servir en safata als seguidors, una victòria més i tres punts importantíssims. La segona meitat va ser clarament del Nàstic, dominant i portant el ritme del partit, i començant pel darrere, un gran David Garcia, un imponent Miguel Ángel Llera, un majestuós Antoni Pinilla i un fenomenal David Cuéllar van destacar sobre la resta amb diferència. L'efectivitat de Razak Ekpoki i la classe de Carlos Merino van resultar decisives pel Nàstic. Amb siceritat diré també, que em va agradar un noiet del Málaga B, que jugant d'extrem dret, va fer marevelles amb les seves internades de la banda dreta cap a l'interior de la defensa nastikera, i ja em perdonarà, però no sabria dir-ne el nom.\nEn canvi, a la primera meitat el Nàstic va ser superat en la major part dels moments, per un cuer que es sabia descendit i nomès podia demostrar que compta amb jugadors vàlids per jugar al primer equip. El Nàstic va saltar al camp nerviós, coneixedor de la seva obligació imperiosa de guanyar per seguir l'estela de l'altre líder. I un Nàstic nerviós, no és un Nàstic segur, és un Nàstic que no agrada, i vam pagar amb escreix la possessió dels malaguenys, que tot i anotar dos gols als primers 45 minuts, va sucumbir al toc de pilota d'un filial primat. Si, si, primat. La xifra, 120.000 €uros.\nPerò tot i això, els homes de Luis César van actuar com el que son, un grup, una pinya i 11 homes acompanyats d'11.000 ànimes entregades.\nUn 10 pel públic, un 10 per l'afició... en definitiva, un 10 per nosaltres!\nJugadors +: David Garcia i Carlos Merino\nLa clau: La solidesa


La regidora de Turisme i Comerç de l'Ajuntament d'Eivissa, Gloria Corral, participa aquests dies en les feines de promoció del municipi a la World Travel Market a Londres.\nPublicat el Dimecres, 04 Novembre 2015 12:39\nL'objectiu en aquesta fira es donar a conèixer l'ampla varietat d'activitats culturals, patrimonials, esportives i gastronòmiques que es poden realitzar al municipi després de la temporada turística, a partir del mes de Novembre.\nDins l'agenda d'actes previstos, la regidora destaca la participació, juntament amb 170 experts i representants internacionals del mon del turisme, en la Taula rodona de turisme creatiu, un tipus de turisme molt especialitzat i que proposa viure experiències a l'illa a través de les aficions de cada un dels visitants.\nLa regidora també ha destacat la trobada amb el Director de la oficina de Turisme a Londres, Enrique Ruíz de Lera, al que se li ha fet arribat el calendari d'activitats que es desenvolupen al llarg de l'any al municipi d'Eivissa i diverses reunions amb responsables de turisme xinés i italià entre d'altres així com amb representants de Mi Nube, la comunitat de viatgers que permet, a través de les recomanacions personals, visitar i inspirar-se per elegir destinacions.\nAixí i tot, la regidora ha destacat que l'èxit de totes aquestes iniciatives i de la desestacionalització del municipi passa per un increment en les connexions aèries durant els mesos de temporada baixa i major promoció turística.


LA VETLLA DEL DRAC: MITES I LLEGENDES AL VOLTANT DE LA CONSTEL·LACIÓ DEL DRAC\nMITES I LLEGENDES AL VOLTANT DE LA CONSTEL·LACIÓ DEL DRAC\nHere's a fun ornamental illustration by Gustav Mossa, dated 1959.\nLa Constel·lació de DRACO és una constel·lació de l'Hemisferi Nord; no té estrelles molt brillants. El seu cap és un quadrilàter d'estels situats entre Hèracles i l'Óssa Menor. Hèracles, aparentment aixafa el cap del Drac. Etamin és la seva estrella més brillant i Thuban és la que va ser estrella Polar fa 4800 anys.\nAquesta Constel·lació abasta 1083º quadrats de cel, abastant en el seu si i protegint gairebé íntegrament a l'Óssa Menor. La Constel·lacions confrontades són Bootes, Hèracles, Lyra, Cignus, Cepheus, Ursa Minor, Camelo- Pardalis i la Ursa Major.\nLes Dracònides són els corrents de meteors que tenen lloc el 9 d'octubre.\nEn els llibres sagrats xinesos també hi ha un jardí en el qual creixien arbres que produïen la fruita de la immortalitat i que també els custodiava una serp alada anomenada Drac. Veiem en moltes llegendes que un Drac temut per tots protegeix llocs sagrats.\nEn total contrast amb la mitologia occidental, en l'oriental els dracs poques vegades són descrits com a éssers malvats, temibles i poderosos. Ells també fan justícia, són benèvols i porten bona fortuna. Hi ha llegendes sobre diversos éssers immortals que van lluitar contra dracs malignes, però tals monstres pertanyen a històries estrangeres. Els dracs han de ser respectats i temuts de la mateixa manera que un governant honest.\nPer aquesta raó, el símbol del drac és signe d'autoritat, i per això s'usa en les togues dels membres de a família imperial i de la noblesa. Generalment es considera que els dracs són aquàtics, viuen en llacs, rius i mars, i mentre més gran sigui l'extensió de l'aigua, major és el poder del drac. No obstant això, hi ha dracs que habiten al cel, on un quart de l'espai és anomenat el 'Palau del Drac Verd' en referència a les estrelles que formen la constel·lació del Drac a l'astronomia xinesa. L'aparició de la constel·lació anuncia la temporada de pluges.\nEl drac volador que habita al cel és reconegut universalment com a símbol de la cultura xinesa i del seu poble. Els xinesos es refereixen a si mateixos com els 'Descendents del drac'.\nEs creu que els dracs tenen el poder de transformar-se en atractius humans per barrejar-se amb la gent. Per exemple, l'emperador Hirohito afirmava descendir de la princesa Fruitful Jewel, filla d'un rei Drac. És aquesta creença la que jeu en l'origen del drac.\nAl voltant del 1.800 A. de C., l'indicador celestial (l'estrella polar) no era l'estrella del Nord (Polaris), sinó Thuban, un estel de la constel·lació coneguda com 'Draco' o 'Drac'.\nA Egipte, a la Cambra Funerària de Seti I, una de les més belles de la Vall dels Reis, hi ha una representació de les constel·lacions circumpolars. El bou és l'Óssa Major, en aquell temps era circumpolar i el Hipopòtam o Drac eren juntament amb l'Óssa Menor.\nDraco és la vuitena constel·lació més gran ja que va des de les puntes de la Dipper (Óssa Menor) fins a la brillant Vega. Per a l'observador actual, no hi ha un estel brillant en la configuració. No obstant això, els passadissos de la gran piràmide de Gizah (Egipte) van actuar temps enrere com a canals per a la llum de l'estrella anomenada Thuban. Actualment és sabut que aquestes piràmides estaven orientades cap a Orió, i, en el moment de la construcció de l'Esfinx, cap a Lleó.\nAngkor Wat, el gran Temple Budista Khmer, va ser construït en alineació amb la seva formació celestial. Encara que al 1.150 dC, la constel·lació del Drac es veia a l'inrevés sobre les restes medievals del lloc, però es van trobar restes del 10.500 aC que reflectien la constel·lació amb total exactitud.\nLa transició d'un sistema celestial a un altre va quedar registrada en les mitologies mundials pels relats de l'enderrocament dels Titans (Grècia) o d' Ashuras (Índia). Naturalment, aquest canvi va haver de ser justificat, i per això la Mare celestial serpentina, Tiamat, és considerada pels nous seguidors de la deïtat Marduk com un monstre maligne.\nA la Mitologia grega representa Ladó, el Drac de 100 caps d'Hera que custodiava les Pomes del Jardí de les Esperides.\nLadó vetllava el jardí de les Hespèrides o filles de la nit, situat a Mauritània, al peu de l'Atles. Gea li va donar a Hera un arbre de pomes d'or quan es va casar amb Zeus. Entre els arbres del jardí, les tres Hespèrides, anomenades Maia, Electra i Taigeles, destacaven per la seva bellesa i meravelloses veus.\nLa llegenda ens diu que en un atac d'ira provocat per Hera, Hèracles, el fill de Zeus, va matar la seva dona, els seus fills i dos dels seus nebots. En despertar i veure el que havia fet, es va aïllar del món, trencat de dolor, fins que el seu germà, Ificles, li va aconsellar anar a l'Oracle a la recerca d'una manera d'alleujar la seva pena. Allà, la sibil·la dèlfica li va encomanar realitzar una sèrie de deu proves, com a càstig pel que havia fet. Totes van resultar ser bufar i fer ampolles per Hèracles, que les va portar a terme amb facilitat, pel que Hera va aconseguir que invalidessin dues d'elles, concretament la segona i la cinquena. Per això, el jove va haver de fer dues tasques més, essent la penúltima robar les pomes d'or del jardí de les nimfes Hespèrides.\nHèracles li demanà a Atles que recullis les pomes mentre que Atena i ell sostenien al cel. Atles, pensant que podia enganyar a Hèracles perquè es quedés sostenint al cel per sempre, va acceptar la missió content. Quan va tornar amb les pomes, Hèracles li va deixar anar el cel de nou en les seves espatlles.\nPer complicar la feina, Hera; sempre plena de dolçor, havia deixat allí al seu drac de cent caps, anomenat Ladó. Tot i ser un animal gairebé invencible, no va resultar especialment complicat per Hèracles acabar amb ell i robar el fruit daurat, com se li havia encomanat. Davant la pèrdua del seu guardià, l'esposa de Zeus el va enviar al firmament, sobre el cel del pol nord, on avui, a més, podem veure una de les cames de la constel·lació d'Hèracles cobrir el cap de l'animal, amb el qual sembla lluitar eternament.\nUna altra història succeeix durant la guerra dels Titans contra Zeus. Atena va ser atacada per un drac. Ella el va llançar en l'aire, embolicant-lo al voltant del pol. Fins al dia d'avui, el drac roman en el cel de la nit. També hi ha llegendes que afirmen que la cua del drac es troba entre l'Óssa Major i l'Óssa menor perquè així Hera es va assegurar que Calisto i Arkas, l'amant i el fill de Zeus, mai poguessin estar junts.\nA l'edat mitjana, van aparèixer nombroses llegendes relacionades amb el Drac i una d'elles és la que el relaciona amb Sant Jordi. Jaume I el Conqueridor explicà que a la ciutat de València, se li va aparèixer el Sant. Més tard, el Rei, explica que en la conquesta de Mallorca, en Illes Balears, els sarraïns li van descriure que van veure entrar, primer, a un cavaller muntat en un cavall blanc amb armes blanques i que ell va identificar amb Sant Jordi. La Creu de Sant Jordi apareix en l'escut d'Aragó, juntament amb quatre caps de moros, representant la victòria de Pere I a la batalla d'Alcoraz. Sant Jordi va passar a ser el patró de la Corona d'Aragó i Portugal. També és el patró de diverses de les Ordres de Cavalleria, entre altres, l'Ordre dels Templers.\nA Etiòpia, Àfrica Oriental, al Sud d'Egipte, segons la llegenda, Jordi (Bet Giyorgis) es va aparèixer amb la seva armadura al Rei d'Etiòpia, que estava construint esglésies excavades a la roca i va demandar una església en el seu nom, que és una de les més belles d'Etiòpia i que s'afirma que va ser construïda pels Templers al segle XIII, i que pot ser que albergués l'Arca de l'Aliança.\nLa Llegenda de Sant Jordi ens explica que Jordi era un soldat romà que va néixer a la Capadòcia, actual Turquia. Jordi, en l'actual Líbia, anava muntat en el seu cavall quan es va trobar amb una donzella plorant d'amargor. Li va explicar el que li passava a petició del Cavaller; ella es negava a dir-li res i li demanava que fugís, ja que un terrible Drac anava a aparèixer. Havia estat triada a l'atzar, com tants altres fills dels habitants de la ciutat, per servir d'aliment, a canvi que aquest Drac que custodiava una font i que va fer el seu niu en ella, deixés als seus ciutadans utilitzar les seves aigües per a la seva supervivència.\nEll es va negar a fugir i li va prometre que salvaria a ella i a la ciutat de tan temible Drac. Amb la seva llança el va ferir i el va emmordassar, entrant amb ell a la ciutat perquè veiessin tots que el drac havia estat capturat. Un cop a la ciutat i prenent-ho com un miracle seva gent, es van convertir al cristianisme. Jorge va decapitar al Drac i aquesta llegenda va engrandir la gesta d'en Jordi.\nA Anglaterra, George és un dels principals personatges del poema "Faerie Queen", contemporani de William Shakespeare i de la Reina Isabel I. El nom de George era usat com a crit de guerra, Cavaller Sant de la Creu Roja i el protector de la Mare de Déu. A La Reina de les Fades Spenser va agafar certes virtuts i els seus vicis oposats i els va donar una entitat humana en forma de cavallers i dames, convertint-los en monstres i bruixes. Spenser va morir de fam i no va poder acabar la grandiosa obra. Només hi ha sis llibres corresponents a la Santedat, Temprança, Castedat, Amistat, Justícia i Cortesia. El setè llibre havia d'estar dedicat a la Constància, però va quedar inacabat.\nEl Drac és una figura poderosa i gairebé invencible. En funció de les diverses cultures, és un guardià, un savi o pot pecar de gran avarícia o cobdícia.\nEls Dracs han tornat al nostre imaginari amb la Sèrie del Joc de Trons. Estan relacionats amb el Foc, el Sol, l'Energia Primordial, són els sustentadors, els que nodreixen. Animals temibles, difícils de domesticar.\nEl Drac de Gel és una constel·lació d'estrelles al nord al cel de Ponent. El seu nom presumiblement fa referència a la llegenda del drac de gel.\nL'ull blau del drac de gel apunta cap al Nord, la cua apunta cap al sud. El Drac de Gel també apareix en els contes de la Vella Tata que explicava que l'alè del Drac de Gel era molt gelat.\nQuan Bran Stark pregunta a Osha sobre com arribar al Mur i Més-Allà-del-Mur li diu que cal "buscar el Drac de Gel", i perseguir l'estrella que correspon al seu ull blau. Durant el seu viatge al Mur, quan Bran i els seus companys es perden en el camí un parell de vegades, esperen que passi una nit clara i freda quan els núvols no es fiquin, i mirar cap al cel per localitzar l'ull del Drac de Gel. Bran recorda que l'estrella blava a l'ull del drac assenyalava el camí cap al nord.\nPublicat per Mayte Duarte a 11:31\nEtiquetes de comentaris: #Drac, #DracAigua, #DracFoc, #fantasydragon, #gameofthrones, #jocdetrons, #Llegendes #Catalunya, #MayteDuarte, #MillorDracDracregalat, #Orient, #Xina\nMITES I LLEGENDES AL VOLTANT DE LA CONSTEL·LACIÓ D...


El Govern atén les demandes dels advocats i rebaixa les taxes judicials\nEl ministeri treballa en una modificació de la llei per tocar a la baixa els preus en algunes causes amb consens amb els lletrats\nEl ministre de Justícia i Interior, Josep Maria Rossell, i el president del CSJ, Enric Casadevall.\nActualitzada 20/10/2021 a les 11:24\nL’entrada en vigor del nou Codi de Procediment Civil, l’1 de maig passat, segueix generant malestar entre els advocats. La principal causa de divergència és l’increment del cost de les taxes judicials, que consideren que pot generar traves per accedir a la justícia a les persones amb menys recursos econòmics. Amb la voluntat d’arribar a un consens amb els lletrats i el Consell Superior de la Justícia, el Govern està treballant en una modificació de la llei per tocar a la baixa els preus estipulats en causes concretes. A tall d’exemple, s’està estudiant que quan es tracti de casos d’una presumpta vulneració de drets fonamentals no hi hagi càrrega econòmica o que sigui simbòlica.\nL’aplicació del nou Codi també ha incorporat un increment del cost de les peticions de còpies simples fins a 0,35 cèntims per pàgina. El preu pot semblar irrisori però en el cas de les causes que tenen dossiers de milers de pàgines el cost pot arribar a ser de desenes de milers d’euros. En aquest punt, el Govern ja ha pres la decisió de rebaixar el preu fins als 15 cèntims de manera transitòria.\nLa xifra, que suposa una reducció de més de la meitat del preu inicialment fixat, encara genera recels en alguns advocats, que argumenten que en el cas dels dossiers més extensos el preu seguirà sent molt elevat. En aquest sentit, recorden que en altres països els preus són simbòlics. De fet, tant el ministre de Justícia i Interior, Josep Maria Rossell, com el president del Consell Superior de la Justícia han admès en més d’una ocasió que els preus fixats inicialment a la llei s’haurien d’ajustar i que el moment econòmic actual, amb els estralls de la pandèmia, no és el millor per modificar els preus a l’alça.\nLa tensió entre les parts implicades, especialment entre el Col·legi d’Advocats i el Consell Superior de la Justícia, està dificultant tirar endavant el treball del ministeri, que vol que els canvis siguin consensuats per evitar novament el rebuig dels professionals del dret a la norma.\nQueixes pels terminis\nEl Col·legi d’Advocats també està molest per la lentitud en els terminis de la justícia. Els lletrats exposen que en moltes ocasions els arriben els dossiers quan ja han començat els tràmits de les causes, fet que els dificulta dur a terme correctament i amb tota la informació necessària la seva tasca. En aquest sentit, reclamen una millor organització dins del sistema judicial.\nEL CONSELL SURPERIOR DE LA JUSTÍCIA NO ES VOL REUNIR AMB EL COL·LEGI D'ADVOCATS\nLa feina que s’està fent des del ministeri per consensuar les modificacions legislatives al Codi de Procediment Civil està sent més costosa del que és habitual perquè les dues parts implicades no tenen contacte. L’empara atorgada a una lletrada per part del Col·legi d’Advocats és el motiu que el Consell Superior de la Justícia (CSJ) no es vulgui reunir per parlar de la polèmica del preu de les taxes judicials.\nEn concret, el col·legi va decidir atorgar l’empara a una advocada que va ser acusada de deslleialtat professional en considerar que s’està vulnerant el seu dret a tenir un procés degut perquè no s’havia admès incorporar el testimoni dels membres del Consell Superior de la Justícia, el fiscal general i una batlle que van tenir coneixement de la causa on s’hauria produït el delicte del qual se l’acusava. La decisió del col·legi va molestar el CSJ, que ara hauria posat com a condició per assistir a les reunions que el Col·legi d’Advocats retiri l’empara.\nL’actitud del CSJ, al mateix temps, ha incrementat la tensió entre els lletrats que posen en dubte la independència de la justícia per barrejar l’empara del col·legi amb les converses per modificar alguns dels aspectes polèmics del Codi de Procediment Civil. Els advocats fins i tot titllen l’acció del CSJ de coacció. De moment, el resultat és que el Consell Superior de la Justícia no vol reunir-se amb el Col·legi d’Advocats i, per tant, arribar a un consens entre les tres parts, amb el ministeri de Justícia i Interior al mig, és molt difícil.\n#15 Truites everywhere\nObro polèmica. La truita millor sense ceba.\n#14 Organ col.legiat\nEl CSJ és un òrgan col.legiat de 5 membres. Per tant es prenen les decisions a la majoria dels seus membres que assisteixen a les sessions. El que han aconseguit els membres actuals del CSJ és posar en peu de guerra a tothom: batlles, magistrats, personal administratiu, els col.laboradors, advocats, procuradors i els usuaris per la gestió autoritària que exerceixen. Potser és que això és el que volien les autoritats que els han nomenat??\nturtle/snail va dir..Inflation even takes its toll on justice. People with moderate or low means might avoid seeking redress because it costs too much.\nEsplèndida calma va dir..Diari d'Andorra:\n- La gasolina puja 55 cèntims el litre.\n- Gili inaugura una botiga d'ultramarins i es menja totes les anxoves de l'inauguració.\n- El botiguer es mostra indignat: “és una golafre, els demés també en voliem”.\n- Desprendiment sense ferits a una carretera a Canillo.\n- Al consell: Montaner portava una jaqueta amb l'etiqueta penjant.\n- La cambra preveu vols “La Seu-Bangkok” per a 2025.\n- Del grup de sis padrines d'Encamp que van anar al Himalaya només n'han tornat dos.\n- Detigut un contrabandista a Pas de la Casa.\n- La viabilitat de la CASS: parlem-ne.\n- ¿Creu que la truita és millor amb ceba o sense ceba?\n- Jordi Pujol “…ara no toca parlar dels meus cèntims”.\n- L'Andorra FC perd 0-7 contra uns arbustos. L'entrenador ho califica de “victoria moral” i assegura que la flema dels vegetals desconcertava als jugadors i ha desballestat l'estrategia.\nJajajaja m,has fet riure molt!!\nNo paris!! Bonissim jajaja!!!\nInflation even takes its toll on justice. People with moderate or low means might avoid seeking redress because it costs too much.\n#9 Llegiu la Constitució\nNs de quin consens es parla, ja que es competència del Consell General, les taxes es regulen x llei, res te a veure CSJ, advocats i Ministeri, sempre buscant excuses estranyes tirant la culpa als altres. Ns tampoc d'on es treu q CSJ no es vol reunir amb Col·legi d'advocats, es mentida, es reuneixen cada dos setmanes jajajjajaja i si realment és aixi que no es volen reunir amb ells doncs q emprenguin accions en comptes d'estar tot el dia filtrant mentides que no tenen ni cap ni peus, les taxes res tenen a veure amb lo que diuen...\n#8 O sigui\nQue baixaran les taxes i pujaran les minutes dels advocats. Lo mateix de sempre!!!\nchapeau :))) ironia total.. gracies pel teu humor :)\nDe lo milloret del diari en molt de temps, podrieu fer tàndem amb Planellas


Acord per connectar la terminal T1 del Prat amb el centre de Barcelona\nSerà amb un tren llançadora que seria rendible a partir de 6 euros per trajecte\nRedacció 26/07/2014 - 12.50 Actualitzat 26/07/2014 - 22.29\nL'aeroport del Prat i el centre de Barcelona, més a prop. La Generalitat i el Ministeri de Foment han arribat a un acord per connectar la terminal T1 del Prat amb el centre de la ciutat. No hi ha calendari, però el govern català confia que aviat es començaran a licitar les obres.\nEl conseller de Territori i Sostenibilitat, Santi Vila, afirma que el Ministeri de Foment està a punt de treure les obres a concurs. En una entrevista a l'agència EFE, Vila ha explicat que la connexió es farà amb un tren llançadora que passarà per l'estació de Sants.\nFoment ha confirmat a TV3 que els contactes entre les dues administracions van en aquesta direcció i que s'hauran de concretar en la pròxima reunió que tindran al setembre.\nSegons Vila, ja hi ha diverses empreses que s'han interessat per la connexió, que creu que seria rendible a 6 euros el trajecte.\nEls trens passaran cada quart d'hora i enllaçaran la T1 amb l'estació de Sants en 19 minuts i amb el passeig de Gràcia, en 25.\nEn un futur, la llançadora s'allargaria fins a l'estació de l'AVE de la Sagrera.\nEsperant els trens\nEl forat on ha d'anar l'estació de tren de la terminal T-1 de l'aeroport del Prat fa temps que està fet, però la falta de diners manté parat aquest projecte i també el de la nova estació de la T-2.\nPer desencallar-ho, la Generalitat va proposar fa un any al Ministeri de Foment prioritzar l'accés ferroviari de la T-1 a través d'un tren llançadora que unís la terminal nova amb l'estació de Passeig de Gràcia passant per Sants i que pogués entrar en funcionament l'any 2017. Oferta que el conseller Santi Vila ha anunciat que ha estat acceptada. Havia de costar uns 217 milions, però encara no hi ha calendari.\nEl metro, el 2016\nLa Generalitat ja va anunciar que connectaria l'aeroport amb Barcelona per metro. Serà mitjançant la línia 9 en un trajecte entre el Prat i la Zona Universitària.\nTot i elogiar l'L9, Vila considera que la llançadora oferirà una millor solució per connectar el centre i l'aeroport ja que serà un sistema més ràpid.\nAcord Generalitat i Foment per tren llançadora aeroport T1\nAcord Generalitat i Foment per tren llançadora a la T1


Marcel | Gimnàstica Emocional\nSóc un apassionat de les relacions humanes. Crec que som per naturalesa animals intrínsecament socials i emocionals, i que per tant l’educació emocional hauria de ser un pilar bàsic en la construcció de l’individu, tant per un mateix com per la seva interacció amb l’entorn.\nAquesta passió es va traduir en una llicenciatura en Sociologia, que em va permetre tindre una visió macro de les relacions humanes i dels comportaments grupals. Al acabar la llicenciatura creia que tocava una visió més propera d’aquestes relacions, i vaig cursar el Máster de Counseling.\nLa música ha estat sempre una de les meves altres passions. Amb els estalvis d’anys i anys de setmanades i regals d’aniversari em vaig comprar un equip de dj. M’encantava unir cançons i crear-ne de noves. M’hi passava totes les hores que podia. Un temps desprès la passió va esdevenir font de grans satisfaccions, i pas a pas es va anar complint un somni que ni m’havia atrevit a somiar.\nTenia el neguit de que només utilitzava música d’altres autors, i vaig estudiar Producció Musical. Anys desprès ja podia fer la meva pròpia música, i que la escoltessin milers de persones. Crec que aquest procés també m’ha ajudat molt professional i personalment en el món de la docència, la mediació i la correcta gestió emocional. He gestionat equips per a la consecució d’un bé comú, he mediat per resoldre conflictes i he gaudit en negociacions aconseguint que les parts minimitzin danys i maximitzin guanys.\nSóc llicenciat en Sociologia. Máster en Formació d’Assessors Personals. Counsellor. Formador en Educació Emocional. Consultor.\nSóc soci de la Red Internacional de Educación Emocional y Bienestar (RIEEB) i junt amb la Maria i la Liliana sóc creador de continguts dintre de l'equip de secundària de la Red Internacional de Centros Educativos (RICE).


El polonès ha patit un greu accident aquest matí\nDaniele Morelli assegura que el pilot té un quadre complicat i explica que els metges que operen Kubica estan preocupats per la funcionalitat de la mà dreta\n1 min. Roma 06/02/2011 18:53\n260x366 Equips d'emergències, evacuant Kubica ferit / EFE Equips d'emergències, evacuant Kubica ferit / EFE\nEl pilot polonès Robert Kubica, que ha patit un greu accident en un ral·li que es disputava al nord d'Itàlia, no haurà de sotmetre's a una amputació de la seva mà dreta segons ha assegurat el seu agent, Daniele Morelli, que sí que ha afirmat que els metges estan preocupats per la funcionalitat de la mà dreta del pilot.\n"Els cirurgians estan intentant recuperar la funcionalitat de la mà dreta. Han revascularitzat el membre i han reparat l'os. Ara han de pensar en la funció muscular, però Robert té un caràcter molt fort i es recuperarà", ha dit Morelli.\nEl pilot està sent operat des de primeres hores de la tarda a l'hospital Corona de Pietra Ligure, proper a Gènova, després de patir un greu accident al matí durant el ral·li Ronde di Andora en què participava.\nSegons ha reconegut el seu agent, "el seu quadre clínic no és fàcil" i els pares del pilot es traslladaran a la ciutat italiana en les properes hores.\nKubica circulava a gran velocitat quan el seu cotxe, un Skoda Fabia, va sortir de la carretera i va xocar contra el mur d'una església.


Paisatges de Catalunya – Centre Excursionista de Terrassa\nPosted 23/11/2016 16/01/2017 Francesc Muntada\nDimarts, 20 de desembre de 2016 a les 19:30\nFrancesc Muntada ens presentarà el seu darrer llibre de fotografies: Paisatges de Catalunya. És el resultat de 20 anys fotografiant la natura. Són vint anys de passió per a la fotografia, per millorar dia a dia la qualitat de les imatge obtingudes, per aprendre noves tècniques i per dominar l’ús de nous materials. En aquests vint anys, la tecnologia ha fet canvis radicals i aquest llibre és també el fruit de l’adaptació a aquests canvis. Hi ha fotografies fetes amb diapositives, amb càmeres de pas universal, de mig format i de plaques. I moltes més fotografies fetes amb càmeres digitals. Réflex i sense mirall.\nPerò aquest llibre també és el fruit de l’amor al país i de la passió per conèixer-lo cada dia més i millor. És el resultat d’hores de repassar revistes i llibres i del desig de descobrir racons desconeguts. D’hores i més hores de conduir per les autopistes, les carreteres secundàries i per pistes de muntanya. De litres i més litres de gasoil cremat. I de llargues caminades carretejant l’equip fotogràfic. És la constatació que només trescant-lo es coneix un país. Sentint la terra sota els peus, l’olor del bosc a la cara i la llum de la posta als ulls.\nPresentarà l’acte Jaume Aulet, doctor en Filologia Catalana i professor de literatura catalana a la Universitat Autònoma de Barcelona. S’ha especialitzat en l’estudi del noucentisme i en la poesia contemporània. Gran divulgador de la poesia i lluitador infatigable per la llibertat del nostre país. Molt actiu a les xarxes socials amb els garrotuits que repassen l’actualitat política i una de les ànimes de la taula rodona humorística que cada any es fa aquí, al Centre Excursionista.\n⟵ELS VALORS QUE TRANSMETEN LES JOGUINES 🗓\nHoritzons · CIM DEL TAGA: DE BRUGUERA A PARDINES 🗓⟶