TERRA DE SOMNIS II: EL SANTUARI NEOLÍTIC DEL PLA DE PETRACOS.\nEL SANTUARI NEOLÍTIC DEL PLA DE PETRACOS.\nDels vuit-cents abrics amb pintures rupestres de l’Arc Mediterrani que han estat catalogats com a "Patrimoni de la Humanitat" per part de la UNESCO (1998), i que s'estenen des de Catalunya fins a Andalusia Oriental, uns tres-cents vint conjunts estan localitzats al País Valencià, destacant entre molts d’altres, a la província d'Alacant el "Pla de Petracos ", a la de Castelló el " barranc de la Valltorta "\ni, en la de València, la zona de Bicorp-Navarrés, on es troba la famosa " Cova de l'Aranya ".\nRecentment he tingut l’oportunitat de visitar les pintures rupestres del Pla de Petracos "(que es troben en el Barranc de Malafí, a uns 500 metres d'altitud) al terme municipal de Castell de Castells a la Marina Alta,\nentre les serralades d’Aitana, Mariola i Benicadell, i que van ser descobertes el 1980 per membres del " Centre d'Estudis Contestans ", de Cocentaina (Alacant). I veritablement haig de reconèixer que he quedat profundament impressionat. Principalment perquè, fins aquest moment no havia tingut cap referència sobre aquestes pintures tant particulars.\nEn una altre entrada d’aquest mateix blog:\nvaig intentar de fer una introducció a les principals característiques de l’art prehistòric, centrant-me principalment en les pintures rupestres del Paleolític, amb alguna referència a l’art del Neolític, malgrat que com a filohistoriador i afeccionat a l’arqueologia, crec tenir un mínim coneixement sobre l’art de la Prehistòria, res no m’havia preparat per el que allà vaig trobar.\nL’anomenat Santuari del Pla de Petracos, està compost per vuit abrics, dels quals cinc tenen pintures rupestres perfectament visibles, quatre dels quals, presenten decoracions que per les seves dimensions i temàtica no tenien paral·lels amb cap altra manifestació artística coneguda a la Península Ibèrica.\nAmb posterioritat s'han localitzat en comarques més o menys properes d’altres jaciments fins a arribar al registre actual de 9 estacions, alhora que es demostrava la seva cronologia prehistòrica, ja que a l’Abric I de la Sarga, a Alcoi, i en l’Abric IV del Barranc de Benialí, a La Vall de Gallinera, es trobaven infra posats a representacions pertanyents a l'Art llevantí.\nEn un primer moment es van relacionar aquestes troballes no sense certes reserves, amb l'Art lineal-geomètric, S'han proposat, però, d’altres denominacions. F. Jordà postula “Art contestà” i J.E. Aura Tortosa “Art lineal-figuratiu”, “Art prellevantí” i “Art cardial”. És indubtable la validesa de qualsevol d'aquests termes.\nNo obstant això, hem optat pel manteniment del proposat en el seu dia pels investigadors del Centre d’Estudis Contestants - especialment pel Dr. Mauro S. Hernández Pérez, probablement una de les majors autoritats mundials en aquest estil - com a “Art macroesquemàtic” per a individualitzar aquest nou horitzó artístic, ja que, tal com s'ha assenyalat, sembla gaudir d'una major acceptació, alhora que permet deslligar-lo d'una zona geogràfica, de una cronologia molt precisa o de relacions estretes amb altres manifestacions artístiques, que en l'estat actual dels coneixements i troballes poden semblar més o menys evidents, però susceptibles en un futur, segons els resultats del propi procés investigador, de modificacions en un o altre sentit.\nSegons ens explica el mateix Professor Hernández Pérez: “En l'elecció del terme “Art macroesquemàtic” vam tenir en compte la pròpia definició d'esquema, que en la segona de les accepcions del Diccionari de la Llengua Espanyola s'interpreta com "representació d'una cosa atenent només a les seves línies o caràcters més significatius", tal com passa en aquestes representacions rupestres que, al seu torn, són de grans dimensions i, generalment, gruixuts els diversos elements que les formen.\nLa presència d’aquestes representacions en parets rocoses, per sota de d’altres de cronologia posterior, pertanyents a l’anomenat art Llevantí, així com l’existència de motius semblants realitzats mitjançant la impressió amb petxina en la superfície externa de recipients ceràmics, han permès relacionar l’art macroesquemàtic amb els primers temps del neolític.\nSegons els esmentats experts, els seus creadors formaven part dels primers grups d’agricultors i ramaders que ocuparen aquelles terres en el VIé. Mil•lenni aC, o potser abans -alguns especialistes arriven a parlar del VIIIé. mil·leni aC.-que procedents d’Àsia Menor, introduïren la pràctica del conreu, la domesticació d’animals, la terrisseria i noves tècniques per a la realització d’eines sobre pedra i d’os, però també objectes ornamentals o d’ús domèstic: culleres, punxons d’os, falçs compostes d’elements tallats en sílex.\nLa troballa de les pintures rupestres del Pla de Petracos i la informació que van aportar ha tingut un paper de primer ordre per a la reconstrucció de la Prehistòria de la Península Ibèrica. L’anàlisi estilística de les pintures, la confrontació amb unes representacions ceràmiques del jaciment neolític de la Cova de l’Or de Beniarrés i amb altres del Mediterrani, la relació de l’àrea de distribució del macroesquemàtic amb la zona d’ocupació dels primers assentaments neolítics peninsulars (entre la mar i les serres de Benicadell, Mariola i Aitana), i el lligam amb la nova mentalitat i les noves necessitats religioses de les societats agricultores, van dur els seus investigadors a contextualitzar el jaciment rupestre en un moment clau per a comprendre la transició de l’època paleolítica a la neolítica en la península.\nEs distribueix en abrics poc profunds, generalment de petites dimensions, de tal manera que un únic motiu o l'associació de diversos, com ocorre en el Pla de Petracos, ocupa tota la superfície disponible. En els abrics de majors dimensions sol ocupar el centre de la paret o la part més significativa d'aquesta.\nLa tècnica utilitzada és sempre la pintura de color vermell fosc, que varia de tonalitat segons la coloració i textura de la roca suport, el grau d'insolació i el mateix estat de conservació. Es tracta d'una pintura densa i d'aparença pastosa, en què abunden els corriments.\nEn relació amb la seva temàtica es poden establir tres grups de representacions, que es poden registrar aïllades o associades en un mateix jaciment.\n1. Figures humanes. Tot i que existeix una àmplia diversitat de representacions antropomorfes, es poden establir quatre tipus:\n1a. Figures humanes amb els braços aixecats en posició de orant, en què s'indiquen els dits en nombre no sempre de cinc. Un altre convencionalisme comú és el cap a manera d'una figura geomètrica tancada, de tendència circular o oval, formada per una barra de traç gruixut, que en ocasions es remata amb una sèrie de petites barres perpendiculars a la seva vora extern, a manera de raigs, o amb banyes. No s'assenyala el coll i el tronc es resol mitjançant ampla barra vertical, sense detalls anatòmics, o mitjançant traços gruixuts per delimitar el contorn exterior. Excepció és la representació de dues figures geminades del Abric II del Conjunt IV del Barranc de l'Infern, a la Vall de Laguar. Les cames, en aquelles figures l'estat de conservació permet observar-les, presenten un desigual desenvolupament, ja que en un cas Abric V del Pla de Petracos es perllonguen cap amunt al llarg de la part inferior del tronc per obrir-se posteriorment en arc i englobar la part superior d'aquell i el cap, sobre la qual s'assenyalen els dits dels peus. De menor mida són les cames de les figures geminades de l'Abric II del Conjunt IV del Barranc de l'Infern, on també s'indiquen peus i dits, en nombre de tres. En l'altre antropomorf del Abric V del Pla Petracos en canvi, les cames són gruixudes, s'obren en V invertida i no s'indiquen peus ni dits. Aquestes figures humanes solen aparèixer envoltades de gruixos punts o de traços perpendiculars al cos i en un cas amb banyes.\n1b. Amb algunes reserves interpretem com antropomorfs aquelles representacions, el tronc es resol amb dos o tres barres paral•leles que doblades les exteriors en un extrem constituirien els braços. Per al cap s'utilitzen arcs semicirculars amb adorns radials Panell 13 de l'Abric II de la Sarga o un circuliformes partit Panell 1.5 de l'Abric V del Barranc de Famorca, indicant en aquest cas el coll mitjançant una barra que és prolongació de la central del cos.\n1c. Pel tipus de traç i la manera de resoldre el cap i el tronc mitjançant dues línies verticals unides, pel seu extrem superior considerem, si bé amb certs dubtes, de l'Art macroesquemàtic un antropomorf de l'Abric II de la Sarga i un altre del Abric I del Conjunt VI del Barranc de l'Infern. El primer d'ells porta en una mà un objecte oval, potser un arc, mentre l'altre braç pengen dues cintes, recordant aquestes últimes els objectes penjants d'una altra figura, clarament macroesquemàtic l'Abric VIII del Pla de Petracos. El pretès arc resulta, en canvi, estrany a aquesta manifestació artística.\n1d. Considerem figures humanes, per les seves evidents paral•lelisme amb els antropomorfs en X o doble Y de l'Art esquemàtic, segons la tipologia de P. Acosta, una sèrie de motius que repeteixen aquest esquema i, tal com passa, en el Panell 2 de l'Abric IV del Barranc de Benialí, presenten una o dues barres perpendiculars a l'angle superior. Caldria preguntar-se si els motius en I i doble I ubicats entre els grans antropomorfs macroesquemàtics l'Abric IV del Pla de Petracos, que interpretem com els seus braços, no podrien considerar-se com petites figures humanes d'aquest tipus.\n2. Motius geomètrics. Els més abundants i característics són els serpentiformes i meandriformes constituïts per gruixudes barres de vegades dobles, excepcionalment triples, i paral•leles, sinuoses i de desenvolupament vertical, que de vegades s'uneixen pel seu extrem inferior. Els extrems superiors es rematen amb petits circuliformes o petites prolongacions que recorden els dits dels antropomorfs del tipus 1a. Alguns d'aquests serpentiformes, que en ocasions s'envolten de gruixos punts es relacionen amb fins traços que, com ocorre en el Abric VII del Pla de Petracos, formen circuliformes encaixats dels que arrenquen els serpentiformes verticals.\nEn alguns d'aquests abrics hi ha ziga-zagues verticals, com passa en els abrics I i II de la Sarga, que si bé recorden pel seu traçat als serpentiformes, l'Art macroesquemàtic, tradicionalment han estat considerats dins de l'Art llevantí, en la fase inicial , o de l'Art lineal-geomètric, adduint en aquest sentit els exemples de Cants de la Visera, a Yecla, Covacho II de la Aranya, a Dos Aigües i Cova de la Vella, en Alpera, als que, sense esgotar la relació, podrien unir els de Bassa de Calicanto (Bicorp, València) i Labarta (Vero, Osca), també infraposats a motius de l'Art llevantí, i Els Gines (Bicorp, València), Abric V de Bojadillas (Nerpio, Albacete), Galeria Alta de la Masia (Morelia, Castelló) i Abric II de Marmalé (Villar del Fum, Conca).\nDins d'aquest tipus de motius geomètrics s'han d'incloure les gruixudes barres verticals de l'Abric VII del Barranc de Famorca.\nExisteixen, a més, una sèrie de representacions de gruixuts traços que s'associen en diverses posicions donant lloc a un ampli i variat conjunt de temes de difícil identificació amb una realitat concreta, tot i que alguns d'ells podrien relacionar amb alguna port molt esquematitzada del cos humà . És el cas del Abric VIII del Pla de Petracos, on podria identificar-se el tronc i les extremitats d'un antropomorf i una cara amb indicació de tatuatge facial d'un altre, o una mà al Panell 1.6 del Abric I de Cova Alta.\nEn el Panell 2 de l'Abric I de la Sarga, infraposats a diversos cérvols naturalistes de l'Art llevantí, s'havien observat en diverses ocasions restes no identificats de pintures de gruix traç, descrites per A. Beltrán com "traços arquejats", "traços geomètrics", "traços gruixuts" i "meandres de traç discontinu", que es consideraven com a pertanyents a una fase inicial de l'Art llevantí, malgrat el caràcter naturalista, i per tant molt diferent, de aquest últim.\nEls descobriments del Pla de Petracos i d'altres abrics alacantins permeten interpretar les pintures més antigues de l'Abric I de la Sarga com a pertanyents a l'Art macroesquemàtic, ja que es pot identificar clarament una figura humana d'ample tronc i cap circular amb els braços en posició de orant, en els quals s'indiquen els dits, i diversos serpentiformes verticals també acabats en bifurcacions a manera de dits. Incloem en aquest horitzó artístic els serpentiformes horitzontals i alguns dels antropomorfs l'Abric II de la Sarga.\nAquesta cronologia prellevantina de l'Art macroesquemàtic és corroborada en el Panell 2 de l'Abric IV del Barranc de Benialí, on un dels serpentiformes apareix tallat per un escrostonat, a l'interior es van realitzar una sèrie de traços.\nInfraposats a zoomorfes naturalistes també existeixen en jaciments no alacantins, tal com hem assenyalat més amunt, motius geomètrics que recorden a l'Art macroesquemàtic, encara que no ens atrevim a incloure'ls clarament com a tals per la seva menor mida i les seves pròpies característiques. Per tant, en l'estat actual dels nostres coneixements l'Art macroesquemàtic sembla ser exclusiu de la província d'Alacant, encara que no puguem negar la seva influència a Múrcia, Albacete i València.\nParal•lelament a aquests descobriments d'art rupestre, B. Martí realitzava l'estudi dels materials ceràmics procedents de les antigues excavacions de V. Pasqual al jaciment alacantí de Cova de l'Or, dipositats al Museu del Servei d'Investigació Prehistòrica de la Diputació de València i al Museu Arqueològic Municipal d'Alcoi. Va descobrir que un nombre considerable de fragments ceràmics i alguns gots més o menys complets presentaven una decoració estretament paral•lela, quan no idèntica, amb les manifestacions rupestres de l'Art macroesquemàtic. S'ha comprovat, així mateix, l'existència de motius similars entre les ceràmiques de la Cova de la Sarsa (Bocairent, València) i, amb reserves, en un petit fragment procedent de la Cova de les Rates Penades (Ròtova, València).\nEn aquesta decoració s'han pogut identificar dos dels tipus registrats en els antropomorfs de l'art rupestre. D'una banda, aquelles figures en les quals es representen clarament les diverses parts del cos, destacant el convencionalisme dels braços aixecats i la indicació dels dits tipus 1a. D'altra banda, els antropomorfs que utilitzen l'esquema en X.\nEn el primer grup, encara que cada antropomorf té característiques pròpies, tal com passa en les representacions rupestres, hi ha una sèrie de convencionalismes comuns: braços aixecats en posició de orant amb indicació dels dits, caps rematades amb la impressió del àpex de la petxina, tronc sense detalls anatòmics, els vores exteriors es prolonguen cap avall per a figurar les cames amb peus i dits en dos dels tres casos coneguts. Només una figura porta indicació de sexe mitjançant una impressió de l'àpex de la petxina, pel que en raó de la seva forma ha de correspondre al sexe femení.\nEl segon grup de representacions humanes en les decoracions ceràmiques es compon de figures formades per una barra vertical a manera de tronc i, en algun cas, de cap, amb altres laterals per assenyalar les extremitats. Tipològicament estan properes als antropomorfs en X i doble I de l'Art esquemàtic i, tal com assenyalem més amunt, al tipus 1d de l'Art rupestre macroesquemàtic.\nEns semblen evidents les relacions entre les representacions mobles i rupestres, no acceptades per A. Beltrán, ja que s'ha de tenir en compte que el tipus de suport i la diferent tècnica condicionen l'execució dels motius segons es tracti de les pintures rupestres o de les decoracions ceràmiques, compartint, però, uns mateixos convencionalismes: forma del cos i cap, posició dels braços, indicació dels dits ... També trobem en les ceràmiques els antropomorfs delimitats per bandes verticals o per una orla, tal com passa amb algunes de les representacions rupestres.\nLes decoracions ceràmiques s'han realitzat mitjançant la impressió de la vora i natis de la closca del cardium edule o, excepcionalment, d'una pinta. Per a aquestes ceràmiques es posseeixen en la mateixa Cova de l'Or diverses datacions absolutes situades entre el 4770 aC i el 4315 a.C.\nL'existència d'aquests paral•lels mobles per a l'Art macroesquemàtic permet datar en el Neolític antic, i relacionar-lo amb les primeres comunitats d'agricultors i ramaders del País Valencià, i per tant, tècnica i temàticament molt diferent a l'Art lineal-geomètric, que podríem considerar com l'últim art dels caçadors-recol.lectors, propi del Epipaleolític geomètric en els moments anteriors a l'inici de la seva neolitització.\nEn l'estat actual dels nostres coneixements és impossible precisar el desenvolupament cronològic d'aquest art i si la diversitat de representacions, en especial dels antropomorfs, respon a una evolució temporal. És evident que va ser introduït conjuntament amb la resta elements espirituals i materials del Neolític. Va haver de perdurar tot just uns segles, els mateixos del Neolític antic, tot i que algun tema ofereixi paral•lels formals amb objectes posteriors, tal com passa en el Abric VIII del Pla de Petracos que recorda un ídol eneolític, encara que res tinguin a veure amb ells . Els seus paral•lels exteriors són, així mateix, escassos, encara que el tema del "orant" també es repeteix en la decoració de la ceràmica impresa del Neolític italià, com passa a Rendine di Melfi o Masseria Vilana.\nEl tema central de l'Art macroesquemàtic és, sens dubte, la figura humana, que adquireix el caràcter de "ídol", present sota altres aspectes en la gairebé totalitat de les poblacions neolítiques mediterrànies i proper-orientals. En les representacions rupestres no hi ha indicació de sexe, mentre que per a les mobles una impressió del natis del cardium edule a l'extrem inferior del tronc i entre les cames recorda per la seva forma més el sexe femení que el masculí. Es tracta d'una vulva, es podria pensar en una deessa de la fertilitat, lligada a les activitats agrícoles del Neolític, i en aquest sentit es podrien interpretar els serpentiformes verticals com una abstracció de la vegetació o, fins i tot, com la sacralització d'aquesta i els cercles concèntrics dels que arrenquen un dels serpentiformes l'Abric VII del Pla de Petracos com la llavor o el germen creador.\nSi és així l'Art macroesquemàtic és la prova més evident de la nova religiositat neolítica lligada a preocupacions de tipus agrícola, adquirint aquests jaciments el caràcter de santuaris, especialment el conjunt del Pla de Petracos, on s'agrupen a manera de retaule al voltant de la figura central d'un gran ídol Abric V els restants temes. Es podria pensar si la Cova de l'Or, on es concentren els paral•lels mobles realitzats sobre ceràmiques amb nanses asimètriques que faciliten el portar penjades i moltes d'elles amb senyals d'haver contingut ocre, no té també el caràcter de santuari, tot i que al mateix temps fora lloc d'habitació.\nLa figura de “l’Orant”, diverses interpretacions.\nQuan et situes davant d'una imatge com aquesta amb la intenció de captar-ne el sentit, les raons que varen dur al desconegut artista a deixar-les impreses a les parets d'un abric, sovint no saps per on començar. Que estic veient? sol ser la primera pregunta que em faig, però en aquest cas no és tan fàcil com sembla. Diríem que hi ha dos figures diferents:\nLa de baix, més gran, hi ha qui ha vist una mena d'insecte amenaçador, però sovint s'ha identificat amb la imatge d'un "bruixot", d'un xamàn, tot i que els experts insisteixen amb l'idea de l'orant, com veurem més endavant, al seu voltant hi hauria representacions de plantes, llavors que germinen, etc.\nLa de sobre, més petita, sembla una mica més evident, una figura humana en moviment, potser dansant, no sé perquè però des del primer moment em va recordar a:\nShiva, l'eterna dansaire, l'energia creadora.\nAturem- de moment- la nostre interpretació sobre el significat d'aquest conjunt, per reflexionar sobre el que ens diuen els experts.\nA partir d’aquí seguirem les interessants reflexions que ens fa Teodor Crespo Mas, al seu treball: L’heroi de Petracos. Un assaig d’interpretació de l’escena de les “orants”.\nLes raons que van dur a denominar la representació que veiem ací dalt com “l’orant” es fonamenten en arguments ben sòlids. Els paral•lels amb la decoració cardial de les ceràmiques neolítiques de Beniarrés (destinades a contenir l’ocre per a les pintures, i la interpretació de l’aigua per a fertilitzar la terra (duta a terme pel que ha estat considerada com una sacerdotessa o una deessa de la fertilitat, lligada a les activitats agrícoles del Neolític (Hernández i Martí, 1999: 261), són arguments que constitueixen un punt d’arribada de la investigació, i és aquest, sens dubte, el motiu que obre la porta a la comprensió del jaciment, si no ja de tot l’art macroesquemàtic. Seria aquesta, també, la representació en la qual nosaltres ens fixaríem, entre altres coses perquè és, de tot el conjunt, la més fàcilment discernible, la que millor es presta a interpretació. L’element que cridaria ara la nostra atenció, tanmateix, en seria un altre, referit aquesta vegada al total dels dibuixos representats en\nEra la figura més menuda, la que apareixia damunt de l’orant gran, la que mai no havíem acabat d’ubicar en aquella teoria, la que no ens quadrava en aquell discurs; la que estava intentant, al nostre parer, dir-nos alguna cosa més. Aquest individu, que tradicionalment ha restat en certa manera eclipsat, desplaçat per la importància del primer, ha estat descrit com una figura en moviment de la qual penja un objecte en el braç, i ha estat així mateix interpretat (tot i que sembla que a falta de res millor) com una altra orant. Sobretot, però, el que més crida l’atenció és que s’ha tendit a interpretar els dos personatges com a figures “separades” (equiparades només per l’actitud dels braços alçats i per l’actitud orant), sense intentar analitzar els problemes que les característiques estilístiques del “quadre” plantejaven, i sense intentar establir quin tipus de vinculació podien mantener entre si. En aquest sentit, l’aspecte que havia despertat sempre la nostra curiositat era el problema que suposava la grandària diferent de les figures. Si es tractava de dues orants, ens preguntàvem, calia pensar que l’autor de les pintures havia introduït el concepte de perspectiva, d’escorç, per a donar a entendre que les dues figures estaven pregant des de posicions allunyades? Si, per contra, se’ns mostraven les mesures justes de cadascuna, havíem de veure que la més menuda es trobava físicament damunt de la més gran? Quina relació, espacial i humana, podia, doncs, establir-se entre aquelles dues figures? Aquestes eren les qüestions que ens empentaven a dubtar de la tesi de dues figures que “oraven” (en principi cadascuna pel seu compte) com a explicació per a la pintura; al nostre parer, la relació estilística que el quadre establia entre els dos personatges els implicava en una altra acció diferent, més de tipus “narratiu”. I això va donar lloc a la pregunta que constituiria el nostre punt de partida: eren les orants uns símbols que feien referència a un motiu abstracte de la ideologia neolítica (ja foren sacerdotesses o deesses de la fecunditat que oraven), o ens trobàvem, per contra, davant d’una escena particular d’algun tipus de relat, d’un acte o una part d’una narració? I si era així, era posible conèixer o acostar-nos a les històries dels neolítics?\nUn dels motius que converteix en fonamentals les pintures del Pla de Petracos rau en el fet que han permès enquadrar cronològicament, històricament, l’art macroesquemàtic en el Neolític, relacionar-lo amb els primers neolítics que arribaren a la península. Les comparacions amb les decoracions ceràmiques de la Cova de l’Or són fonamentals en aquest sentit, i una postura hipercrítica i escèptica al respecte no passaria ací de ser més que l’aplicació gratuïta i irresponsable d’una moda historiogràfica actual. Si per un costat podia postular-se com una possible escena mítica dels neolítics, per l’altre no era capaç d’integrar l’evidència arqueològica de què disposàvem. Concretament, el seu cas no podia funcionar perquè:\na) no explicava la importància i la particularitat de l’orant, derivada del fet de trobar-se representada també en les ceràmiques de Beniarrés, i de ser un ésser femení.\nNo hi havia dubte que seria molt més important representar, tant en la ceràmica com en les parets, i en una societat dependent de l’agricultura, una figura orant que demanara la pluja.\nb) Si negàvem, en conseqüència, el paral•lel entre la pintura i la representació ceràmica, tancàvem la porta a datar el jaciment de Petracos en el Neolític. Si les representacions de Petracos feien referència a un mite qualsevol i no ateníem als paral•lels amb les ceràmiques de la Cova de l’Or, és evident que no podríem establir una relació clara amb cap període històric.\nSempre, des de la convicció que aquelles pintures devien fer referència a un episodi mític (que tinguera en el fons aquella estructura rondallística proppiana), vam considerar diversos casos que pogueren adequar-se a la pintura, Entre les possibilitats hi havia també un altre tema ben conegut en la mitologia, que fou el que al capdavall acabaríem valorant més seriosament: el monstre que devora l’heroi.\nLa figura de l’orant de baix se’ns apareixia, en efecte, com aquell monstre amb una boca “com la d’una barracuda”, que mostrava unes dents “dures i punxegudes com el vidre volcànic” (“vagina dentata” és el nom que aquesta mandíbula sol rebre en l’argot mitològic), que tenia els cabells com algues enredades, i amb un cos que tenia formes humanes, i cap a l’interior del qual s’encaminava l’heroi.\nL’episodi del devorament deriva també de pràctiques iniciàtiques ben documentades en les societats “prehistòriques” contemporànies, que escenifiquen l’engolida de l’iniciat per un monstre mític (la cabanya ritual) amb la intenció de simbolitzar-ne la mort en la panxa (a través de tortures), i el seu retorn a la vida després de ser vomitat. Gran nombre de mites i contes permetrien documentar aquesta pràctica arreu del món.\nL’abric de l’orant, en definitiva, podria estar representant una escena semblant: l’heroi, identificat amb la figura de dalt, que podria estar a punt de ser engolit (o acabaría de ser vomitat) pel monstre devorador, a qui podríem veure en la figura (més gran) de baix. Ara bé, per a mantener aquesta interpretació caldria veure si seria capaç d’integrar les particularitats presentades per l’orant, i si justificaria la importància que tingué entre els neolítics. I per a això ens hauríem de preguntar: qui seria aquest monstre, que faria anar l’iniciat al més enllà? I amb això retornaríem, per altres vies, a aquella teoria que havia considerat l’orant com una deessa de la fertilitat.\nEl monstre devorador-iniciador, com ha posat en relleu H. Egli (1993: 246-250), ha assumit distintes formes segons societats i èpoques (obeint segurament a l’animal amb què cada societat identificaria la seua divinitat principal): la serp, la balena, el tigre, el drac, l’ós, el llop (ben present en la mitologia nòrdica i en la iconografia ibera), el bou, etc.\nPer la seua part, H. Egli ha posat en relleu també que aquest monstre, que identificava principalment amb el motiu “troncal” i primigeni de la serp, funcionaria en moltes ocasions com a divinitat ctònica i “magna mater” (Egli, 1993: 165-186). Ara bé, si interpretàrem l’orant (gran) com aquest monstre devorador, i si sabem per les representacions de Beniarrés que podria ser un ésser femení, podríem estar davant d’una “àvia mítica”, d’una mena de Hine-nui-te-po?\nSi fóra així, potser podríem trobar-nos, com ja va intuir M. Hernández, davant de la deessa-mare dels neolítics (si bé en la seua advocació de monstre devorador). Això explicaria, si fa no fa, que fóra un motiu central en l’art neolític, tant en el de Petracos com en el ceràmic; en el món neolític, com és ben sabut, la deessa del món subterrani no és més que la deessa de l’agricultura i la fertilitat.\nAquesta proposta d’identificació, com veiem, compliria a la perfecció els dos primers requisits que havíem plantejat: es tractaria d’una història mítica possible, perquè podríem remuntar-ne l’estructura al neolític, i podria ajustar-se als paral•lels arqueològics que coneixem, integrant l’orant com un ésser femení i a més a més de la màxima importància.\nSuperades aquestes dues condicions, quedaria només donar resposta a la tercera: justificar per què els neolítics haurien tingut interès a representar una escena com aquesta, ser capaços d’explicar la importància que aquest episodi hauria pogut tenir per a la comunitat.\nPenetrar al ventre de la divinitat ctònica, com hem vist amb M. Eliade, significava també anar a l’altre món, i Propp ja va observar que, en contes i mites, la permanència en la panxa de la serp li conferia a l’iniciat capacitats màgiques.\nAllí podia obtenir poder sobre les feres, convertir-se en un gran caçador, però també s’extreien del ventre de la serp, el foc, el fruits de la terra (l’agricultura), l’art de la terrisseria o coneixements. Qui anava al ventre de la divinitat ctònica, per tant, podía tornar amb qualitats excepcionals, o amb penyores de civilització.\nSi en l’abric V vegérem representada l’escena d’un devorament, tal volta podria reflectir la història de l’heroi cultural dels primers neolítics de la península, l’episodi crucial en el qual hauria anat al ventre de la deessa mare i hauria tornat portant (en l’objecte que li penja del braç!) alguna tècnica que aquella comunitat haguera considerat com a “fundadora”: el secret de l’agricultura, el domini del foc i el descobriment dels aliments cuits, o l’intent d’assolir la immortalitat. Alguna tècnica, en definitiva, que els haguera fet passar de la “natura” a la “cultura”, que els haguera fet recordar, míticament, la transició del Paleolític al Neolític.\n(En aquest sentit, podríem hipotetitzar per a l’abric VII una representació de l’element civilitzador, bé de la vegetació que creix, com ha estat dit, o bé del foc?).\nLa hipòtesi que hem desenvolupat fins ací, comsevulla, compliria els tres requisits que havíem considerat imprescindibles per a acceptar qualsevol proposta d’identificació. En primer lloc, podríem vincular una escena mítica a les pintures neolítiques a través de l’estructura rondallística de Propp; en segon lloc, tindríem en l’orant (gran) una figura de primer ordre per a aquells neolítics, la deessa de l’agricultura, el que justificaria la seua recurrència en l’art neolític; en fi, podríem estar davant d’una representació fonamental per a la comunitat, que ens parlaria, ni més ni menys, que d’un mite fundacional de la societat, que retratara les gestes de l’heroi civilitzador (l’orant de dalt) que havia conduït la humanitat del món “salvatge” al “civilitzat”, portant l’agricultura, el foc, o qualsevol altra tècnica del món de la dea-mare devoradora.\nI tot sumat explicaria, si més no, l’“anomalia” estilística que havia estat en el nostre punt de partida.\nArribats a aquest punt, potser seria el cas d’assajar una resposta relativa a la funcionalitat del “santuari” de Petracos. Si hem vist que l’abric de les orants podria estar contant-nos la història d’un heroi cultural, la pregunta que hauríem de fer-nos ara és la següent: quina funció social podria albergar un lloc amb unes pintures que plasmaren una història sagrada per a una societat que havia passat de l’estat “salvatge” (el paleolític) al “civilitzat” (el neolític)?\nProvem a considerar dues hipòtesis: a) que potser ens trobarem en el mateix lloc de la iniciació dels joves, un lloc apartat de la col•lectivitat, en els marges del territori comunitari, on hagueren de pasar de nens a adults (de “crus” a “cuits”), el lloc en definitiva en el qual es contarien les proeses de l’avantpassat mític; o b) que fóra una mena d’espai “públic” per a reunions intra o intertribals, on tingueren lloc celebracions lligades als cicles agrícoles o estacionals, i on es trobara representat el mite fundacional de la comunitat.\nComencem pel punt a). Interessant, per a interpretar Petracos com un lloc d’iniciació, és el fet que davant la penya de les pintures discórrega el llit d’un riu (en l’actualitat sec), perquè els rius o llacs solen ser fonamentals tant en mites com en rituals de pas. Il•lustren en molts casos l’accés al més enllà, la barrera que s’ha de travessar per anar al món dels morts. I potser també en aquest sentit podríem interpretar que les coves que hi ha a prop de les pintures foren l’escenari dels rituals iniciàtics, que representaren el ventre del monstre on s’escenificaria l’engolida de l’iniciat. D’altra banda, si imaginem que les zones on apareix l’art macroesquemàtic foren una mena de “limes” simbòlic del territori dels neolítics, marcadors espacials definidors de territoris (com Fairén i Guerra (2005: 90-92) han teoritzat), no seria estrany que l’iniciat haguera de passar unes proves sent portat al territori “salvatge”, no controlat per la comunitat, com succeïa per exemple (i salvant les distàncies) amb els\ncriptes espartans o el efebs atenencs, que duien a terme els rituals d’iniciació en les fronteres del territori comunitari?\nSi fóra així, les pintures podrien estar marcant una delimitació sagrada del territori, alhora que el lloc on s’havia de realizar la iniciació. Petracos, doncs, hauria pogut ser el “més enllà”, una zona apartada de la comunitat on els Mestres d’iniciació devien conduir els joves, i en la qual haurien de passar, com si d’una llacuna Estígia es tractara, un riu, per a després ser engolits pel monstre-“tòtem” de la tribu (en una de les coves, posem per cas). En aquesta zona, si més no, els iniciats haurien pogut repetir les gestes del seu model a seguir, l’heroi de Petracos, l’avantpassat mític civilitzador representat en la roca.\nLa interpretació d’aquest quadre, amb tot, presenta un altre tipus de dificultat, que genera altres reflexions. La recurrencia dels “braços orants”, tant en aquest abric com en altres exemples de l’art macroesquemàtic (com per exemple els del Barranc de l’Infern, els de La Sarga, els de Santa Maira, el Barranc dels Sorellets, els de Covalta o els de Coves Roges), planteja una sèrie de qüestions que no poden defugir-se a l’hora de buscar-los una interpretació. Atès que apareixen tant de forma “autònoma” com vinculades a figures serpentiformes i a figures antropomorfes, caldria preguntar-se si enclouen sempre un mateix significat (encara que manifestat de formes diverses) o si cada cas significa una cosa. És així que, si està clar que en algunes ocasions formen part de figures humanes (la cerámica de Beniarrés no deixa lloc a dubtes), no podem negar tampoc que en altres casos on apareixen autònomament poden representar, com ha estat dit, la vegetació que “implora la pluja”. En qualsevol cas, el que sembla voler dir-nos aquest sistema de relacions és que tots els “maniformes” del macroesquemàtic hi mantindrien una estreta unitat de significació; una significació, tanmateix, que de moment encara se’ns en fuig.\nEls directors de l'equip d'investigació de la Diputació d'Alacant que s'ocupen de la divulgació del "Santuari del Pla de Petracos", Jorge Soler Díaz i Rafael Pérez Jiménez, ens van ressaltar altres característiques del conjunt de pintures. Es representen la fecunditat i de la fertilitat com a valors principals dels primers agricultors i pastors.\nAl mateix temps que es sacralitza el cicle agrícola, les representacions femenines vinculen a la dona amb la fertilitat. Alguns animals representen altres valors concrets, constituint el toro la imatge més concreta de la fecunditat. En el cap del toro, vista de front, destaquen els seus ulls i les seves banyes. Al costat del bou s'observa a una dona vestida amb una llarga faldilla, encara que no es conserva el cap.\nPassem ara a considerar la segona possibilitat, el punt b). La hipòtesi que veuria en Petracos un lloc de reunions intra o intertribals ha estat ja plantejada per S. Fairén i E. Guerra (2005: 89-97). Estudiant els tipus d’apropiació social i simbòlica del paisatge, les autores han conclòs que la complexitat dels missatges estaria directament relacionada amb les dimensions de l’espai i la seua audiència potencial, és a dir, amb la quantitat de gent que el lloc permetera reunir.\nEntre els distints jaciments destacaven el Pla de Petracos, en el qual veien un lloc d’aplecs, un espai on es devien desenvolupar cerimònies rituals importants de la comunitat neolítica.\nEn una hipòtesi que s’oposaria en principi a la que pretenem desenvolupar ací, S. Fairén i E. Guerra afirmaven, pel que fa a l’art macroesquemàtic, que “no se trataría de un arte narrativo, ya que no refleja escenas de la vida cotidiana de sus autores […] ni siquiera naturalista, sino que se limita a la plasmación de una reducida gama de motivos, mayoritariamente geométricos y, en menor medida, antropomorfos” (Fairén i Guerra, 2005: 92). Aquesta afirmació anava subordinada a la tesi que les autores plantejaven més endavant, segons la qual les característiques de les representacions macroesquemàtiques (com l’allargament exagerat de les extremitats, la irradiació de petites línies perpendiculars dels caps, l’existència de meandres paral•lels o de núvols de punts) respondrien a una tradició artística inspirada en estats d’èxtasi, a una plasmació gràfica de possibles practiques xamàniques. Les autores, amb aquesta teoria, intentaven valorar el paper que haurien pogut tenir els estats alterats de consciència i les experiències extàtiques per a arribar a realitats alternatives en el transcurs de les cerimònies celebrades en els abrics amb art macroesquemàtic (Ibíd., 93-94). Interpretaven, per exemple, que les figures antropomorfes allargades i irreals podrien representar esperits o celebrants en èxtasi, o fins i tot que simbolitzaren el viatge extracorporal —una hipòtesi interessant que podria ser aplicada (si no ho han fet ja les autores, la qual cosa desconeixem) al quadre de les orants: una ànima que ix d’un cos en èxtasi. En qualsevol cas, el que volem subratllar és un altre punt, ja que, si com afirmaven Fairén i Guerra, els motius del macroesquemàtic podrien no derivar més que d’al•lucinacions induïdes per drogues, i si així mateix tampoc no constituïen un art narratiu, hauríem de renunciar irremissiblement a la possibilitat de trobar-los cap sentit. Ara bé, com tenien cura de remarcar les autores, els motius representats no serien caòtics ni destrellatats, sinó que respondrien a una elecció cultural només explicable a partir del context cultural i històric en el qual s’inseriren (seguien ací Bahn i Chippindale).\nEn aquesta mateixa línea (que compartim absolutament), volem remarcar que també Lévi-Strauss, referint-se a l’“amanita muscaria”, afirmava que els al•lucinògens no amagarien un missatge natural, sinó que actuarien com a desencadenadors i amplificadors d’un discurs latent que cada cultura té en reserva, i del qual les drogues permetrien o facilitarien l’elaboració (Lévi-Strauss, 1979: 220).\nEn aquest article, per tant, si per un costat no barrem la porta a la possibilitat que les característiques del macroesquemàtic siguen la causa d’estats alterats de consciència, tampoc no la tanquem, per l’altre, al fet que aquest art puga estar narrant-nos escenes, o alguna història, derivades del context cultural i històric del qual haurien eixit. I per això la pregunta que ens fem ací: podríem intentar llegir en el panel de les orants algun tipus d’història?\nL’altra hipòtesi que plantegem ací és que aquestes reunions pogueren celebrar el canvi d’estacions i els cicles agrícoles (la qual cosa ja ha estat esbossada també per M. Hernández). Per a això, una dada interessant potser podríem trobar-la en l’abric IV, on podríem veure tant la representació d’un ritual agrícola com la d’un canvi d’estació.\nAixí, els tres individus que aparentment semblen anar en fila (cap a l’esquerra) i porten alguna cosa en les mans, podrien ser interpretats com una cerimònia d’ofrena. En segon lloc, també podríem veure en aquesta representació un indici del canvi estacional, o del cicle agrícola: els punts que hi ha damunt dels personatges (que han estat interpretats ara com a pluja, ara com una corona triangular, ara com el resultat d’al•lucinacions psicotròpiques) podrien estar referint- nos quelcom de més important, d’un abast molt major per a les societats neolítiques: una constel•lació (Orió o Plèiades, per exemple) que haguera pogut servir a la comunitat com a indicador del pas d’una estació a una altra (i per tant dels cicles agrícoles). Tant les Plèiades com Orió, com és ben sabut, han estat utilitzades des d’antic i arreu del món (especialment en les societats agricultores), com a indicadors de l’arribada de l’estació seca o de l’estació plujosa, i Petracos podria considerar-se, des d’aquest punt de vista, un “observatori astronòmic” excepcional (a més a més, si poguera ser confirmada la interpretació d’aquesta representació com les Plèiades, ens trobaríem segurament davant de la primera que es coneix a tot el Mediterrani i Europa; recordem que el primer exemple clar està contingut en el Disc de Nebra (Saxònia-Anhalt, Alemanya), datat en el 1600 aC).\nAquesta idea, d’altra banda, no seria del tot contradictòria amb la teoria d’un possible mite fundacional com el que hem defensat per a l’abric de les orants. En aquest sentit, cal recordar que els protagonistes de molts mites (com Osiris, Orió o les Plèiades, per al Vell Món, i altres exemples que Lévi-Strauss reporta per al Nou Món) solen concloure les seues gestes transformats en constel•lacions, per la qual cosa podríem pensar que aquesta escena constituïa, d’una manera o una altra, una continuació d’un mite de fundació, en la qual se celebrava, cerimonialment, l’aparició o desaparició de l’heroi civilitzador al cel, anunciant el canvi d’estació.\nLa relació estreta que les societats precapitalistes estableixen, en un plànol ideal, entre l’evolució dels cicles econòmic, estacional, celest i mitològic, és un concepte fonamental per a comprendre com han articulat, de manera “absoluta”, l’univers que les envolta.\nPodem aquí reprendre la nostre particular interpretació, després de tot el que hem llegit, bé podria identificar-se el conjunt de l'escena com un mite sobre la creació de la humanitat, de la deessa mare, la figura inferior i més gran, en surt la figura humana, aquesta va ser la primera impressió que vaig tenir i la lectura i reflexió de tot el que hem anat veient no ha fet que confirmar-ho.\nSi a Petracos s’estiguera representant qualsevol mite o història sagrada, pensem que s’hauria d’integrar en un context globalitzant d’aquest tipus. En aquest sentit, la interpretació de les pintures rupestres com un mite d’un heroi civilitzador adquiriria ací una importància de primer ordre, ja que podríem estar davant d’una història fonamental per a aquells primers neolítics de la península. Allí la societat podria veure representat, en primer lloc, el seu origen mític (el pas de l’estat “salvatge” al “civilitzat”), a través de les gestes del seu heroi cultural; i allí celebraria també, atenent a les constel•lacions, la repetició cíclica de les estacions, associada al cicle de mort i renaixement propi de l’economia agrícola.\nBé com sempre, espero que us hagi estat útil i interessant.\nPublicat per TERRAXAMAN ARA I AQUI a 19:59\nEtiquetes de comentaris: Art, art llevantí, Macroesquemàtic, mitologia, Neolític, pintures rupestres, Prehistoria


El nou trenet turístic d'Altafulla funciona amb tecnologia híbrida | Diari de Tarragona\nCalafell rinde reconocimiento a Josefa Mitjans, que impulsó la Cruz Roja en la localidad\nEl nou trenet turístic d'Altafulla funciona amb tecnologia híbrida\nEl recorregut del trenet té una durada d’una hora i el bitllet de 4,50 € permet gaudir-ne durant tot el dia independentment dels viatges que faci l’usuari\n13 de Julio de 2020 - 13:12 hs\nFOTO: Aj. Altafulla\nLa nova temporada del trenet turístic d’Altafulla està marcada per la recuperació de parades; l’ampliació d’horaris, i l’ús de la tecnologia híbrida.\nLa regidoria de Turisme, que encapçala l’edil Natalia Sanz, ha presentat aquest matí els avantatges que presenta el nou trenet d’Altafulla per aquesta temporada, que funcionarà “com a mitjà de transport municipal”. L’edil ha estat acompanyada per José Morcillo, representant de l’empresa Yellow Tours, adjudicatària del servei.\nD’aquesta manera, el trenet funciona amb tecnologia híbrida, circula a una velocitat màxima de 25 km/h i, gràcies a aquest sistema, el vehicle redueix els gasos d'emissió en més d'un 40 % respecte als convencionals i gaudeix de més autonomia que un vehicle elèctric.\nEl recorregut del trenet, d’una hora, i que funciona des de la setmana passada, abraça gran part dels nuclis urbans d’Altafulla enllaçant d’aquesta manera la zona del barri marítim, amb major afluència de visitants a l’estiu, i la part cèntrica del municipi com la Vila Closa i els seus voltants.\nA tall d’exemple, recupera la parada de la Ronda amb la intenció, juntament amb l’ampliació d’horaris de matins i tardes durant tota la setmana, de funcionar com a “mitjà de transport municipal” i actuar com a “element dissuasiu en la mobilitat urbana”, tal i com ha avançat la regidora de Turisme i Comerç, Natalia Sanz.\nEls horaris de sortida s’inicien a la plaça dels Vents a les 11, 12 i 13 hores, al matí; i a la tarda i nit, a les 18, 19, 20, 21, 22 i 23 hores, de dilluns a diumenge.\nEl trenet compleix amb totes les mesures que marquen les autoritàries per la pandèmia de la Covid-19 com la neteja de mans amb gel desinfectant, l’ús de la mascareta i la distància social.\nLes tarifes, més econòmiques\nEl preu del bitllet senzill per un únic viatge és de 3,30 €, mentre que per 4,50 € se’n pot gaudir durant tot el dia -2,50 € els menors de 4 a 12 anys, i els majors de 65.\nEl bo de cap de setmana (2 dies) està fixat en 6 €, i 4 € per als menors de 4 a 12 anys, i els majors de 65; el bo setmanal (7 dies) està fixat en 25 €, i 10 € per als menors de 4 a 12 anys, i els majors de 65, i el bo mensual, 40 €, i 18 € per als menors de 4 a 12 anys, i els majors de 65.\nEloi Mestre: una vida dedicada a l’Ampolla\nMor el ciclista atropellat a Pratdip


Taula de debat sobre gènere, cooperació i mitjans de comunicació | Amoncomunicacio's Blog\nTaula de debat sobre gènere, cooperació i mitjans de comunicació\nDijous 14 de juny 2010 Col·legi de Periodistes de Catalunya Rambla de Catalunya, 10, pral. De 10 a 12 hores\nL’objectiu de la taula de debat convocada per Ajuda en acció es c es debatre els punts principals de l’informe que és presenta, que tracta sobre: Anàlisi sobre la perspèctiva de gènere de la cooperació al desenvolupament en els mitjans de comunicació. Es vol arribar a conclusions i acordar la posada en marxa de recomanacions concretes.\nI comptarà amb la presencia de:\nMarta Macias, delegada a Catalunya i Balears de la Fundació Ajuda en Acció, parlarà de la Campanya Mou-te per la Igualtat, i Maria Montesinos, sòcia directora de Indera, coordinadora de l’Informe\nParticiparan també un grup de periodistes, experts/es en gènere, cooperació i responsables de mitjans de l’estat espanyol, entre els que destaquem:\nGemma Lienas, Escriptora, columnista i experta en gènere\nElvira Altés, periodista, professora de la Facultat de Ciències de Comunicació de l’UAB, investigadora de Gènere, coordinadora en l’Estat Espanyol del Monitoratge internacional Mitjans.\nNany Carvajal presidenta de l’Asociación de la Prensa de sevilla\nMarisa Goñi, directora de TVE en Baleares\nEva Peruga, defensesora del lector de El Periódico\nRita Marzoa, directora del Programa Solidaris de Catalunya Radio\nAdriana Monclús, directora del L’Informatiu Vespre de TVE\nDavid Minoves, director General de l’ACCD:\nJoan Palomes, coordinador de La Pau -el Triangle\nEl paper de les dones a la cooperació s’invisibilitza i no es té molt en compte\nL’informe: Anàlisi amb perspectiva de gènere de la cooperació al desenvolupament en els mitjans de comunicació, és el segon, d’un total de tres, que tenen l’objectiu comú de fomentar un debat sobre la representació de les relacions de gènere en els mitjans de comunicació a Catalunya, tant en els mitjans audiovisuals com en la premsa escrita.\nLa perspectiva de gènere representa un eix central en el progrés cap a una comunicació que compleixi amb els objectius d’informar, generar opinió i remoure consciències: permet identificar els elements claus en l’estructura de les relacions\ndesiguals de poder i, en conseqüència, saber on anar a cercar informació, a qui preguntar i sobre quins assumptes. En definitiva, es tracta d’informar i comunicar sobre cooperació al desenvolupament des d’una visió positiva que tingui en compte\nla diversitat, la interculturalitat i la igualtat de gènere; és a dir, més completa i menys estereotipada, cosa que permet crear un pont entre diferents realitats en el món en comptes de reforçar idees preconcebudes.\nAquest informe es divideix en dues parts, la primera es centra en el marc teòric i polític que defineix el que s’ entén per cooperació al desenvolupament i quins tipus d’enfocament incorporen les relacions de gènere en els seus plantejaments. La segona part analitza alguns exemples de diferents mitjans de comunicació catalans, un privat i dos públics: la secció Cooperació del diari Avui, un reportatge del programa 30 minuts de TV3 i dos talls del programa Solidaris de Catalunya Ràdio.\nA l’informe es valora:\n1. Presència/ absència de les dones en els programes/noticies sobre desenvolupament. I es pregunta: en les noticies sobre cooperació, ¿què lloc ocupen les dones? Una qüestió molt rellevant per què en la comunicació prevaleix una visió androcèntrica que dona als homes la representació de subjecte universal i protagonista principal, en contrast amb les dones, que habitualment només es legitimen quan són representades en “assumptes considerats de dones”.\nY con element de debat l’infome també tracta d’esbrinar si les dones i els homes estan representats per igual en els programes/noticies en que es parla de desenvolupament.\nLa presentació d’aquests informes tenen l’objectiu comú de fomentar un debat sobre la forma de representació de les relacions de gènere en els mitjans de comunicació a Catalunya, tant en els mitjans audiovisuals com en la premsa escrita, i formen part de la Campanya Mou-te per la igualtat. És de justícia que es desenvolupa per iniciativa de tres organitzacions de la societat civil: Ajuda en Acció, Entreculturas i Intered.\n[+per a més informació truqueu a Julia López, Responsable de Comunicació: Telfs: 933 070 524 i 656920567]\nmoncomunicacio.com (consultar informe en PDF)\n« Documentals sobre abús infantil, Immigració, mares i filles…\nDebat sobre la presència als mitjans de les dones en la Cooperació »


El Banc dels Aliments està preparant el “Gran Recapte” – Vilassar Ràdio\nDestacat/Gran Recapte d’aliments , del 16 de novembre al 16 de desembre\nEl Banc d’Aliments de Catalunya ja està dissenyant com serà el format del Gran Recapte d’aquest 2020 que se celebrarà entre els propers divendres 20 i dissabte 21 de novembre. Una edició que serà virtual, per les restriccions de la pandèmia, i en la qual només s’acceptaran diners.\nPer tant, no veurem les tradicionals caixes d’aliments solidaris, plenes d’oli, llet, llegums o conserves, ni a les botigues ni a les grans superfícies que s’adhereixen a aquesta proposta solidària. Des del Banc d’Aliments alerten que el Gran Recapte 2020 serà més necessari que mai per les necessitats que passen moltes famílies com a conseqüència de la pandèmia del coronavirus.\nL’absència de les grans caixes d’aliments, per evitar el risc de contagi, diuen els seus responsables, serà la imatge que marcarà, sens dubte, el Gran Recapte 2020. En aquesta dotzena edició, ja, només s’acceptaran donacions de diners virtuals. Es poden començar a lliurar a partir del 16 de novembre.\nAixí doncs, per aquest Gran Recapte, es necessiten 9.000 voluntaris i voluntàries, una tercera part dels que hi havia l’any passat que es repartiran en botigues, mercats i supermercats adherits a la causa per informar els clients i les clientes com poden fer les donacions econòmiques. També els oferiran la possibilitat de comprar bons d’entre 3 i 50 euros.\nEl Gran Recapte dels Aliments, els dies centrals del qual seran els propers 20 i 21 de novembre, serà, segurament, més necessari que mai en un any de crisi econòmica derivada per la pandèmia. Els responsables de l’entitat remarquen que la demanda d’aliments s’ha incrementat, atenció, un 40% en relació a 2019. Ho resumeixen amb una sentència esfereïdora. La nova realitat és una nevera buida, alerten. L’any passat el Gran Recapte va superar les 4.000 tones de menjar recollides en, només, 48 hores.\nEn aquests moments, s’atenen, calculen, a unes 140.000 persones només a Barcelona i a unes 265.000 a tot Catalunya. Les donacions també es poden fer a través del web granrecapteonline.com. Com a novetats, estrenen un compte de Bizum. I és que dels lots de 12 kg per persones que feien abans, ara els donen de 7 per la gran demanada que té el Banc dels Aliments de Catalunya.\nEn properes edicions d’aquest informatiu, ampliarem la informació referent a Vilassar de Mar i a la comarca del maresme, tal i com venint fent cada any.\nNotícia anteriorEl projecte Tabayasse vol incrementar la seva presència a Vilassar de Mar\nNotícia següentDaniel Amo ha fet més de 120 quilòmetres descalç per la salut dels animals abandonats\n‘La Pròrroga’ 23.11.2020\nLa imatge ets tu. Treure’ns partit\nDes del 30 de novembre, la Piscina Municipal reobre les seves instal·lacions amb restricció d’aforament i control d’accés\nDades sobre coronavirus corresponents a Vilassar de Mar d’aquest divendres 27 de novembre\n‘La Pròrroga’ 23.11.2020 28/11/2020\nLa imatge ets tu. Treure’ns partit 28/11/2020\nDes del 30 de novembre, la Piscina Municipal reobre les seves instal·lacions amb restricció d’aforament i control d’accés 27/11/2020\nA la venda el calendari de 2021 de la Xarxa d’Habitatge del Baix Maresme 27/11/2020\n‘Crònica’ 27.11.2020 27/11/2020\nTaula rodona sobre el 25-N 27/11/2020\nDades sobre coronavirus corresponents a Vilassar de Mar d’aquest divendres 27 de novembre 27/11/2020\n‘Crònica’ 26.11.2020 26/11/2020\nRT @laprorrogavr: El 1er equip del @CFSSantJoanVdM va caure derrotar ahir per 3-4 davant el Canet, en un partit vibrant al Pavelló Paco Mar… 13 hours ago\nDilluns 30 de novembre, la Piscina Municipal reobrirà les seves instal·lacions amb restricció d’aforament i control… https://t.co/dDNfvq6sW4 2 days ago\nA la venda el calendari de 2021 de la Xarxa d’Habitatge del Baix Maresme https://t.co/7howvuD2a5 https://t.co/C3k1lo0VuR 2 days ago\nEn aquest enllaç podeu escoltar l'informatiu "Crònica" d'aquest divendres 27 de novembre https://t.co/TzEN15vq82 https://t.co/DyIob3mukB 2 days ago\nFins el 18 de desembre, obert el termini per participar al II Concurs de Relats Eròtics organitzat per "Parlant de… https://t.co/dD0tLznmHZ 2 days ago


#EAPM - Més finançament per a l'assistència sanitària, l'escassetat de medicaments francesos i el Congrés del Càncer a l'horitzó - EU Reporter\n#EAPM - Més finançament per a l'assistència sanitària, l'escassetat de medicaments francesos i el Congrés del Càncer a l'horitzó\nBon dia a tots i benvinguts a l’actualització de l’Aliança Europea per a la Medicina Personalitzada (EAPM) per a mitjans de setembre. Hi ha notícies per endavant sobre les esmenes de salut al pressupost de la UE i les conseqüències del càncer durant el COVID-19, escriu el Director Executiu EAPM Denis Horgan.\nCom sempre, un breu crit pels propers esdeveniments d’EAPM: tenim la nostra reunió d’ESMO el divendres (18 de setembre), registreu-vos aquí, agenda aquí, i EAPM està desitjant participar a la conferència de la Presidència alemanya de la UE el 12 d'octubre, a l'agenda aquí, registre aquí, així que hi ha moltes coses a esperar.\nLa UE contempla "substancialment més finançament" per a la salut en el proper pressupost de la UE\nBrussel·les vol crear-se un paper més gran en la recuperació del coronavirus obtenint un pressupost sanitari més gran i més competències per intervenir en els sistemes de salut membres. "Estem treballant en un programa sanitari que tindria un finançament substancialment més gran", va dir als eurodiputats la directora general de Salut i Seguretat Alimentària de la Comissió Europea, Anne Bucher.\nEls seus comentaris van confirmar el contingut d'una proposta filtrada per crear un programa sanitari autònom de la UE, que barregi noves competències en matèria de salut, en el redactat pressupost a llarg termini de la comissió. Aquesta mesura desvincularia la decisió de l'antiga administració de la UE de Jean-Claude Juncker de consolidar la despesa sanitària amb diversos altres programes en un programa ampliat anomenat Fons Social Europeu.\nDesprés de la crisi del COVID-19, Brussel·les ha de tenir un paper més important en els sistemes de salut dels estats membres de "proves d'estrès", va dir Bucher als membres del comitè de Medi Ambient, Salut Pública i Seguretat Alimentària. "La vigilància reforçada serà sens dubte una prioritat en els propers anys". Actualment, la UE té algun paper en la supervisió dels plans de preparació per a la salut, tot i que això es limita a una "anàlisi documental" de Brussel·les, va dir Bucher. Propostes en discussió són els poders per provar l'estrès dels hospitals i altres centres sanitaris, que impliquen inspeccions físiques in situ dels funcionaris de la UE.\nConseqüències del càncer\nL'efecte de COVID-19 sobre el sistema sanitari de la UE ha estat sísmic, una crisi que s'ha compartit a nivell mundial. La professió mèdica va haver de pensar de peu responent a les exigències de la pandèmia. Però, en fer-ho, totes les disciplines mèdiques, des de la pràctica general fins a les cures pal·liatives, han tingut un èxit. És particularment preocupant com els retards en el cribratge, el diagnòstic i el tractament del càncer ja han afectat les taxes de morbiditat i mortalitat, i sembla que les taxes de mortalitat per càncer augmentaran significativament durant els propers anys.\nTot i ser devastadors, aquests retards en el diagnòstic i el tractament també agreugen un problema preexistent: una preocupant manca de coneixement entre el públic sobre alguns dels càncers menys supervivents i els seus símptomes.\nS'han fet diverses prediccions sobre l'impacte de la pandèmia en les morts per càncer, i alguns experts van advertir que, com a resultat, es poden produir fins a 35,000 morts en excés. Moltes d'aquestes defuncions poden produir-se a causa de retards en el tractament: l'efecte de l'efecte de les cirurgies cancel·lades, les sessions de quimioteràpia i radioteràpia. L’impacte que ha tingut COVID-19 en el nivell d’atenció a pacients amb càncer és generalitzat i altres països, com els Estats Units, experimenten retards en l’atenció al càncer. La investigació va trobar que el 44% dels supervivents del càncer de mama havien experimentat un retard en l'atenció, i el 79% afirmava que el principal contratemps era en les cites de seguiment.\nDit això, la majoria dels enquestats van declarar que el seu tractament s'havia modificat en lloc de cancel·lar-lo. A més, molts pacients, temorosos del virus, no s’hauran presentat als metges de capçalera en primer lloc. La Lliga contra el càncer també ha demanat als pacients que proporcionin proves de l'escassetat de fàrmacs contra el càncer. Segons una enquesta encarregada per l'organització, el 75% dels treballadors sanitaris en oncologia han patit escassetat d'aquests medicaments.\nGallina actuarà com a cap de SANTE a partir d'octubre\nSandra Gallina es convertirà en la directora general en funcions de DG SANTE a partir de l'1 d'octubre, segons ha confirmat un funcionari de la Comissió. Gallina, actualment subdirector general de la DG, actuarà com a cap fins que es designi un successor i entri al càrrec, va afegir el funcionari. La DG SANTE s'està reorganitzant en un procés que va començar a principis d'aquest any. estiu. L’actual responsable de la DG SANTE, Anne Bucher, ha confirmat que es retirarà a finals de setembre.\nEscassetat francesa de drogues\nAmb els més afectats pel virus que s’enfronten a una mort agonitzant per asfíxia, els especialistes en cures pal·liatives de França estan lluitant enmig de l’escassetat de drogues per oferir a les víctimes el final més humà possible. Els equips assistencials de l’est del país, molt afectats, han estat compartint les seves experiències sobre com van prendre decisions difícils sobre a qui no se li ha de donar i no se li han de prestar preciosos llits de cures intensives.\nPer a alguns pacients, aquest tractament pot ser alhora inútil i cruel, va argumentar el professor Olivier Guerin, que dirigeix la Societat Francesa de Gerontologia i Geriatria (SFGG). "Fer la tria de qui s'ha de reanimar és el que fan els equips de cures intensives tot el temps", va dir. Fins i tot abans del coronavirus, per a certs pacients amb problemes crònics que experimenten "problemes respiratoris extrems ... sabem que la reanimació no és beneficiosa a la llarga", va dir el doctor Thibaud Soumagne, especialista en pulmons, que treballa en una unitat de cures intensives a Besançon prop de la frontera suïssa.\nLa professora Regis Aubry, antiga cap de la Societat Francesa de Cures Pal·liatives (SFAP), que treballa en una unitat especial COVID-19 en un altre hospital de l'est de França, va dir que les víctimes moren sense la comoditat d'amics i familiars, per por a la infecció. - Havien de fer el final de la vida el més còmode possible. "Només perquè estem en una situació d'emergència, no hem d'oblidar-nos de ser humans", va dir a l'AFP. SFAP ha creat una línia directa per assessorar el personal de les residències per a gent gran, on més de 2,000 han mort a França des que va començar l’epidèmia.\nTrump presenta plans de costos de drogues\nEl president nord-americà Trump ha signat una sèrie d’ordres executives sobre polítiques de preus de les drogues i afirma que les seves accions unilaterals són un èxit. Les quatre ordres executives són barreja de propostes passades i promeses anteriors. Aquestes ordres inclouen: La reactivació de la proposta de la Casa Blanca que permet importar certs medicaments del Canadà, inclosa la insulina. Permetre que centres de salut comunitaris qualificats federalment, clíniques que tracten pacients amb ingressos baixos per adquirir insulina amb descompte i EpiPens comprin altres medicaments amb descompte.\nUna ordre dirigida al Departament de Salut i Serveis Humans per finalitzar les regles que eliminen les proteccions legals de les bonificacions que paguen els fabricants de medicaments als administradors de beneficis de farmàcia ("PBM") i que exigeixen que es rebin aquests descomptes als consumidors de la Part D de Medicare al taulell de farmàcies. La renovació d'un component prometut durant molt de temps de la seva política de preus de medicaments receptats que vincula el preu que Medicare paga pels medicaments administrats pels metges als preus negociats per governs estrangers.\nLa Comissió comença a provar el servei de passarel·la d’interoperabilitat per a aplicacions de seguiment i advertència\nPer aprofitar al màxim el potencial de les aplicacions de localització i advertència de contactes de proximitat per a mòbils per trencar la cadena d’infeccions per coronavirus i salvar vides, la Comissió estableix un servei d’interoperabilitat que enllaça les aplicacions nacionals de tota la UE. S'ha assolit una fita important quan un grup d'estats membres comença a provar la infraestructura.\nLa Comissió ha llançat proves de proves entre els servidors d’aplicacions oficials de la República Txeca, Dinamarca, Alemanya, Irlanda, Itàlia i Letònia, i un servidor de passarel·la de recent creació. El comissari del mercat únic, Thierry Breton, va dir: "Molts estats membres han implementat aplicacions nacionals de localització i advertència de contactes. Ara és el moment de fer-los interactuar entre ells. Els viatges i l’intercanvi personal són el nucli del projecte europeu i del mercat únic.\nLa porta d’entrada facilitarà això en aquests moments de pandèmia i salvarà vides ”. La comissària de Salut i Seguretat Alimentària, Stella Kyriakides, va afegir: “Les aplicacions de seguiment i advertència de coronavirus que funcionen a través de les fronteres poden ser eines poderoses en els nostres esforços per contenir la propagació de COVID-19. Si els casos tornen a augmentar, les aplicacions poden complementar altres mesures, com ara augmentar les proves i el seguiment manual de contactes. Si s’utilitzen prou àmpliament, ens poden ajudar a trencar les cadenes de transmissió. No deixarem de lluitar contra tots els fronts contra la pandèmia ".\nBrexit ... una vegada més\nEl primer ministre britànic, Boris Johnson, va atacar a la Unió Europea dilluns (14 de setembre) quan va obtenir l’aprovació inicial d’un pla per incomplir el tractat del Brexit, dient que el moviment era necessari perquè el bloc s’havia negat a treure un "revòlver de la taula". en les converses comercials. Johnson va guanyar l'anomenada votació parlamentària en segona lectura sobre el projecte de llei del mercat interior 340 a 263. Una esmena destruïdora va ser derrotada poc abans, tot i que se'n seguiran més mentre s'enfronta a una creixent rebel·lió al seu partit.\nAcabar a la vista? (igual que amb aquesta actualització)\nHi ha un final a la vista de la pandèmia del coronavirus, però la gent ha de quedar-se una mica més, va dir el ministre de Salut italià, Roberto Speranza, en una entrevista amb la Repubblica publicat el cap de setmana. "Hem de mantenir el distanciament, portar màscares i rentar-nos les mans", va afegir Speranza, dient que això no duraria per sempre, però probablement fins a la tardor i l'hivern. “La paraula clau és proximitat: el primer lloc on es cura la gent ha de ser a casa. Tenim una de les poblacions més antigues del món i el nombre de malalts crònics augmenta i no es tracta als hospitals ”, va afegir Speranza.\nI això és tot, des de l’EAPM, ara mateix: tingueu una setmana excel·lent, estigueu segurs, ens veiem a finals d’aquesta setmana per obtenir una nova actualització.\nTemes relacionats:EAPMeudestacat-Imatge completa\nEl ministre europeu alemany Michael Roth (A la foto) va instar el Regne Unit dimarts (22 de setembre) a retirar els plans d'un projecte de llei que trenqués les obligacions del país envers la Unió Europea en virtut del seu tractat de retirada a mesura que s'acabava el temps per concloure un acord comercial UE-Gran Bretanya, escriu Jan Strupczewski.\nEn declaracions als periodistes abans d’una reunió de ministres de la UE a Brussel·les que prepararà una cimera de líders de la UE a finals d’aquesta setmana, Roth va dir que estava “extremadament preocupat” pels plans de Londres d’aprovar un projecte de llei del mercat interior que infringeixi la legislació internacional.\n"Si us plau, estimats amics de Londres, atureu els jocs, el temps s'acaba, el que realment necessitem és una base justa per a futures negociacions i estem preparats per a això", va dir Roth. Es preveu que el projecte de llei passi per la cambra baixa del parlament la setmana que ve i hagi posat en caos les negociacions sobre un acord comercial entre Gran Bretanya i la UE, ja que soscava la voluntat de Gran Bretanya d’honrar els acords internacionals.\n"L'anomenat projecte de llei del mercat interior ens preocupa molt perquè infringeix els principis rectors de l'acord de retirada. I això és totalment inacceptable per a nosaltres ", va dir Roth.\nVa dir que la UE estava "realment decebuda" pels resultats de les negociacions comercials, que s'han quedat atrapades en la qüestió de l'accés dels pescadors de la UE a les aigües britàniques, la competència justa entre empreses de la UE i britàniques i un mecanisme per resoldre disputes en el futur. . Roth va dir que dimarts els ministres de la UE manifestarien el seu ferm suport al negociador principal del Brexit de la UE, Michel Barnier, i al seu equip i reafirmarien un ferm compromís amb un acord de comerç just basat en la confiança.\nLa Comissió Europea ha adoptat avui (21 de setembre) una decisió limitada en el termini de donar als participants del mercat financer 18 mesos per reduir la seva exposició a les contraparts centrals del Regne Unit (PCC). El termini és el senyal més clar que la UE té la intenció de traslladar el negoci de "compensació" fora de Londres i cap a la zona euro.\nLa mesura serà un cop dur a Londres, que és l’actual líder mundial en la neteja d’un negoci per valor de diversos milions. El London Clearing House (LCH) neteja gairebé un bilió d'euros de contractes denominats en euros al dia i representa les tres quartes parts del mercat mundial. La compensació ofereix una manera de mediar entre compradors i venedors, es creu que tenint un negoci de compensació més gran es redueixen els costos de les transaccions. Quan el Banc Central Europeu de Frankfurt va intentar insistir que tots els comerços amb euros es feien a l'interior de la zona euro, George Osborne, llavors canceller del Ministeri de Finances del Regne Unit, va desafiar amb èxit al Tribunal de Justícia Europeu.\nEn el passat, la Borsa de Londres va advertir que es podrien perdre fins a 83,000 llocs de treball si aquest negoci es traslladés a un altre lloc. També hi hauria influències en altres àrees, com ara la gestió de riscos i el compliment.\nUna economia que funciona per a les persones El vicepresident executiu de Valdis Dombrovskis (a la foto) va dir: “Les cases de compensació o PCC tenen un paper sistèmic en el nostre sistema financer. Estem adoptant aquesta decisió per protegir la nostra estabilitat financera, que és una de les nostres prioritats clau. Aquesta decisió limitada en el temps té un fonament molt pràctic, ja que proporciona als participants del mercat de la UE el temps necessari per reduir les seves exposicions excessives a les contrapartides centrals del Regne Unit i a les contrapartides centralitzadores de la UE el temps per desenvolupar la seva capacitat de compensació. Com a resultat, les exposicions seran més equilibrades. És una qüestió d’estabilitat financera ”.\nUna contrapartida central és una entitat que redueix el risc sistèmic i millora l'estabilitat financera en situar-se entre les dues contraparts en un contracte de derivats (és a dir, actuant com a comprador pel venedor i venedor pel comprador del risc). El propòsit principal d'una PCC és gestionar el risc que podria sorgir si una de les contraparts incompleix l'acord. La compensació central és clau per a l’estabilitat financera, mitigant el risc de crèdit per a les empreses financeres, reduint els riscos de contagi al sector financer i augmentant la transparència del mercat.\nLa forta dependència del sistema financer de la UE en els serveis prestats per les PCC amb seu al Regne Unit planteja qüestions importants relacionades amb l’estabilitat financera i requereix una reducció de les exposicions de la UE a aquestes infraestructures. En conseqüència, es recomana encaridament a la indústria que treballi junts en el desenvolupament d’estratègies que redueixin la seva dependència de les PCC del Regne Unit que són sistemàticament importants per a la Unió. L’1 de gener de 2021, el Regne Unit abandonarà el mercat únic.\nLa decisió d’equivalència temporal d’avui té com a objectiu protegir l’estabilitat financera a la UE i donar als participants del mercat el temps necessari per reduir la seva exposició a les contrapartides centrals del Regne Unit. Basant-se en una anàlisi realitzada amb el Banc Central Europeu, el Consell de Resolució Únic i les Autoritats de Supervisió Europea, la Comissió va identificar que podrien sorgir riscos d’estabilitat financera en l’àmbit de la compensació central de derivats a través de les PCC establertes al Regne Unit (PCC del Regne Unit) ) si hi hagués una interrupció sobtada dels serveis que ofereixen als participants del mercat de la UE.\nAixò es va abordar a la Comunicació de la Comissió de 9 de juliol de 2020, on es va recomanar als participants del mercat que es preparessin per a tots els escenaris, inclòs el que no hi haurà cap altra decisió d'equivalència en aquest àmbit.\nBarnier, de la UE, encara espera que sigui possible un acord comercial amb Gran Bretanya, segons afirmen les fonts\nEl negociador del Brexit de la Unió Europea va dir als 27 enviats nacionals del bloc a Brussel·les que encara esperava que fos possible un acord comercial amb Gran Bretanya, i va subratllar que els propers dies serien decisius, segons van informar a Reuters fonts diplomàtiques del bloc. escriure Gabriela Baczynska i Jan Strupczewski.\nMichel Barnier es va dirigir a la reunió dimecres (16 de setembre) i les tres fonts van participar en la discussió a porta tancada o se'ls va informar sobre el seu contingut.\n"Barnier encara creu que és possible un acord, tot i que els propers dies són clau", va dir una de les fonts diplomàtiques de la UE.\nUn segon diplomàtic, que va preguntar què va dir Barnier dimecres i si encara hi ha possibilitat d'un nou acord amb el Regne Unit, va dir: "L'esperança encara hi és".\nLa primera font va dir que les concessions provisionals ofertes pel Regne Unit sobre la pesca (un punt clau de discòrdia que fins ara ha impedit l'acord sobre un nou acord comercial entre la UE i el Regne Unit a partir del 2021) eren "una mica d'esperança".\nReuters va informar exclusivament aquest dimarts (15 de setembre) que Gran Bretanya s'ha decidit a trencar el punt mort malgrat el fet que públicament Londres ha amenaçat amb incomplir els termes del seu anterior acord de divorci amb el bloc.\nUna tercera font, un alt diplomàtic de la UE, va confirmar l'oferta del Regne Unit, però va subratllar que no anava prou lluny perquè el bloc l'acceptés.\nLes converses sobre el Brexit van caure en una nova turbulència aquest mes pels plans del primer ministre Boris Johnson d’aprovar noves lleis nacionals que rebaixarien l’anterior acord de divorci de la UE de Londres, que també té com a objectiu protegir la pau a l’illa d’Irlanda.\nEl candidat a la presidència demòcrata dels Estats Units, Joe Biden, va advertir a la Gran Bretanya que hauria d’honrar l’acord de pau nord-irlandès, ja que s’extreu de la UE o no hi hauria cap acord comercial dels Estats Units per al Regne Unit.\nLa tercera font de la UE, que va parlar sota la condició d’anonimat, va dir que el bloc prendria una línia més rígida a l’hora d’exigir un mecanisme de resolució de conflictes sòlid en qualsevol nou acord comercial del Regne Unit en cas que Johnson continués amb el projecte de llei del mercat interior.\n"Hi ha un malestar pel que fa Gran Bretanya, però Barnier ha subratllat que seguirà negociant fins a la seva última respiració", va dir un quart diplomàtic de la UE, que va destacar la prudència del bloc sobre l'assignació de culpa en cas que el conflicte procés acabés fracassant.\nPreguntat per una estimació del banc de la Société Générale, que posava en un 80% la probabilitat de la divisió econòmica més perjudicial a finals d'any sense un nou acord per tirar endavant els vincles comercials i comercials entre la UE i el Regne Unit, la persona va dir:\n"Ho posaria al voltant de la mateixa marca".\nBarnier haurà de conèixer dijous el seu homòleg del Regne Unit, David Frost, cap a les 1400 GMT.\nVídeoFa hores 3\nXinaFa hores 9


I amb el baptisme ens ha fet néixer, a tots, a una vida nova, l´única vida que és veritat vida: la de Déu.\nAvui, la Litúrgia fa un salt en el temps: de la infància de Jesús a la l’edat adulta. És que els evangelis, de la seva vida de Natzaret, només es poden reduir a una frase molt simple però ben significativa; diu: “L’infant creixia, s’enfortia i era ple d’enteniment. Baixà amb els seus pares a Jerusalem i els era obedient”. Això són 30 anys.\nLa seva vida d’infant acaba amb la festa de l’Epifania. I la seva vida pública també comença, avui, amb una Epifania: el Baptisme. La paraula epifania vol dir manifestació: se’ns ha manifestat la Glòria de Déu. “Aquest és el meu Fill estimat”. Ja no és aquell infant entre el bou i la mula d’un estable... No! És el Fill estimat de Déu!\nEl Baptisme de Jesús, com a festa, és relativament recent: va ser instituïda l’any1960. I així se’ns dóna a tots, els batejats, no pas amb aigua sinó també en Esperit Sant, l’oportunitat de fer-nos conscients de la realitat del baptisme. Un moment apropiat per reflexionar sobre la nostra condició; i que va ser amb el baptisme que vam començar una vida nova, un camí nou, el camí de la fe.\nSempre s’ha dit que hi ha batejats d’estadística, de números, i batejats conscients de tenir amb ells l’esperit de Jesús que viu i actua a través d’ells pel baptisme. El nostre baptisme va ser el començament també d’una nova vida; el nostre baptisme també va ser una epifania. El batejat té la vida de Déu i fa cas d’aquella paraula referida a Jesús: “Escolteu-lo”. I aquí hi som cada diumenge!\nEl baptisme de Joan és només amb aigua... el de Jesús en Esperit. Joan no és posseïdor de l’Esperit Sant, Jesús sí. El baptisme del Jordà és, però, una epifania, una manifestació clara de Déu: “S’ha manifestat la Glòria de Déu!”. Com?, perquè la curiositat sempre ens incita: en un infant ajagut en una menjadora i en un estable a les afores del poble de mala mort que es diu Betlem; o bé al Jordà amb un raig d’aigua. El nostre Déu és així; i si no l’entenem així mai entendrem el nostre Déu!. No hi ha més gran manifestació d’omnipotència que quan l’omnipotent es val de la impotència!: en un estable o en una creu, o en un raig d’aigua. Aquí descobrim com és el nostre Déu.\nA vegades intentem unir dos conceptes de Déu contradictoris: el Déu de l’amor i el Déu de la ira, el Déu de la bondat i el Déu de la justícia, el Déu de la confiança i el Déu de la por. Jo sé que aquell esperit, que l’omplia al Jordà, és present avui en tots nosaltres, els batejats. Fins i tot m’atreviria a dir que això que avui anomenen una crisi de fe pot ser un temps de gràcia. No tinc cap por d’una Església més fràgil, més feble, menys influent, més humil... Potser és per aquest camí que l’Esperit es manifestarà i veurem, de veritat, quin és l’Esperit de Jesucrist.\nL’Evangeli, al narrar el Baptisme de Jesús, suggereix una cosa nova: “El cel s’obrí”. Però no pas per descarregar la ira de Déu... com, fins i tot, pensava el Baptiste, sinó per a que el seu esperit ho ompli tot, que és l’Esperit que tot ho renova. Del cel obert n’arriba una veu: “Aquest és el meu Fill, el meu estimat”. En el nostre baptisme va passar el mateix; clar, érem tan petits aleshores que no ho recordem!, però no vol dir que no hagués passat: Déu Pare ens va acollir com a fills seus estimats! I és per això que podem dir amb tota veritat, i amb tot el cor!: Pare Nostre.\nNo tornem, doncs, a les experiències del Déu pròpies de l’Antic Testament... que està caducat! Que a vegades les hem fet servir, potser, per castigar o per dir que Déu castigui a aquells que nosaltres no podem ni veure.\nAbandonem-nos a l’experiència nova, inesperada, sempre immerescuda, de ser fills de Déu; l’experiència més genuïna de Jesús: Déu és un pare. I amb el baptisme ens ha fet néixer, a tots, a una vida nova, l´única vida que és veritat vida: la de Déu.\nEtiquetes de comentaris: Baptisme, Homilia, Mn. A.Roquer, St. Lluc


fusta de castanyer i castanya\nCastanea vesca Gaertn. (1788)\nEl castanyer, castanyer comú, castanyer europeu o castanyer mediterrani (Castanea sativa) és un arbre forestal de la família de les fagàcies, amb fulles que cauen a l'hivern. Originari dels voltants del Mediterrani. Es troba a l'Àfrica del nord, a l'Europa meridional i l'Àsia Menor.\nSativa prové del llati i significa cultiu.\nÉs l' onzena espècie pel nombre de peus (20,6 milions), concentrats sobretot a l'oest de la Selva i a Osona.També hi ha a les comarques gironines, al Vallès, al Maresme i a les muntanyes de Prades.\nBase de dades GRIN 9445\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Castanyer&oldid=22234300»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 4 nov 2019 a les 23:39.


Volen seguir creixent davant un Lietuvos perillós - FC Barcelona\nHomeSeccionsBàsquetPrimer EquipNotíciesVolen seguir creixent davant un Lietuvos perillós\nEl Barça Regal afronta la segona jornada de l’Eurolliga al Siemens Arena, la pista del Lietuvos Rytas lituà, amb l’objectiu de mantenir la línia ascendent dels últims tres partits Els de Xavi Pascual busquen la segona victòria consecutiva en competició europea i la quarta des que es van imposar als Dallas Mavericks Sarunas Jasikevicius es retrobarà amb l’equip dels seus inicis i amb el qual va derrotar els blaugranes la temporada 2010/11 A Lituània, es trobaran amb un rival que va estar a punt de doblegar el poderós CSKA de Moscou en la primera jornada de la fase regular\nEl Barça Regal busca la segona victòria consecutiva a l'Eurolliga. FOTO: ARXIU - FCB\nA Vilnius, capital de Lituània, s’hi respira bàsquet a totes hores. Al país d’on han sortit figures de la cistella com Arvydas Sabonis, Ramünas Siskauskas, Linas Kleiza o el mateix Sarunas Jasikevicius, el Barça Regal hi jugarà la segona jornada de l’Eurolliga d’enguany (18.30 hores, Esport 3), i ho farà davant un dels degans d’aquest esport, el Lietuvos Rytas.\nObjectiu, mantenir la línia\nDesprés de tres victòries consecutives –davant els Dallas Mavericks, el Brosse Baskets Bamberg i l’UCAM Múrcia-, els de Xavi Pascual volen mantenir la bona línia de joc mostrada en els últims dies. La inspiració d’homes com Ante Tomic ‒molt encertat en l’últim matx al Palau‒, Erazem Lorbek i la presència física de Nathan Jawai serà clau davant un equip que concentra la majoria del seu potencial ofensiu en jugadors exteriors. Si els interiors del Barça Regal troben el seu lloc, poden fer molt mal a un Lietuvos que pateix per aturar els pivots més poderosos.\nTambé haurà de mostrar la seva millor versió la línia exterior blaugrana, que es veurà les cares amb canoners de la talla de Renaldas Seibutis o el serbi Nemanja Nedovic, acostumats a anotar des de qualsevol posició.\nRival en forma i un precedent a tenir en compte\nObservant les travesses de la jornada inaugural, hi figura una derrota del quadre que ara dirigeix Darjus Maskoliunas, però és que la desfeta es va produir, ni més ni menys, que a la pista del CSKA de Moscou i per la mínima, 75-73, en un matx en què els lituans van tenir contra les cordes el temible equip rus.\nD’altra banda, l’última vegada que el Barça Regal va jugar al Siemens Arena en va sortir derrotat per 88-87, en el novè partit de la fase regular de la temporada 2010/11, una mostra més, doncs, que la pista del Lietuvos és d’allò més complicada i sempre presenta un ambient hostil. Aquell partit, a banda d’enfrontar blaugranes i lituans, va fer que Sarunas Jasikevicius jugués contra els de Xavi Pascual. De fet, el ‘13’ culer torna a casa seva, al parquet que el va veure néixer com a jugador de bàsquet després de sortir de la Universitat de Maryland.\nAquest dijous, doncs, a partir de les 18.30 hores, dos històrics de l’esport de la cistella es veuran les cares a la màxima competició europea. Els catalans volen el dos de dos a l’Eurolliga, i els lituans estrenar-se. Sens dubte, els al·licients previs al xoc presagien un duel d’alta volada.


Manola Brunet, la valquíria contra el canvi climàtic | FET a TARRAGONA\nUpdated: 29 de desembre, 2020\nManola Brunet al davant del rellotge solar del Passeig de les Palmeres. Foto: Carlos Domènech.\nLa presidenta de la Comissió de Climatologia de l’Organització Meteorològica Mundial ha estat nomenada Filla Adoptiva de Tarragona\n“El clima no ha notat l’aturada per la pandèmia durant el 2020”, afirma contundent\nBrunet és directora del Centre en Canvi Climàtic de la URV. Foto: Carlos Domènech.\nBrunet reclama normatives clares als organismes internacionals: “Estem jugant amb la vida”\nLa geògrafa aposta per una Tarragona “sostenible, amb més verd i menys ciment”


Crítica: Lo Speziale és una divertida òpera bufa amb un quartet amorós i … un cotxe ~ EspectáculosBCN\nInicio Teatro críticas Crítica: Lo Speziale és una divertida òpera bufa amb un quartet amorós i … un cotxe\nCrítica: Lo Speziale és una divertida òpera bufa amb un quartet amorós i … un cotxe\nLluïsa Guàrdia 25 enero, 2018 25 enero, 2018 críticas, Teatro\nEl TNC ens ha fet un regal perquè Lo Speziale (l’Apotecari) és una obra tan lleugera i divertida que surts de la sala amb la sensació que la vida és bonica i això -amb el vent de tramuntana que bufa – és molt d’agrair. Llàstima que només s’hagi representat tres dies.\nAquesta òpera bufa composada per Joseph Haydn i Carlo Goldoni ens narra les peripècies d’un divertit quadrat amorós en què un apotecari d’edat avançada es disputa els favors de la jove Grilletta amb dos rivals molt més atractius: un jove ric i el seu auxiliar farmacèutic.\n1 Una òpera bufa arriba al TNC: Lo Speziale\n1.1 El Cinquecento es converteix en el cinquè personatge de l’obra\n1.1.1 Cantants i músics comparteixen el mateix espai escènic\nUna òpera bufa arriba al TNC: Lo Speziale\nLa coqueta Grilletta (Marina Zyatkova) juga a l’estira i arronsa amb els seus pretendents. Defuig les propostes amoroses del seu madur protector, l’apotecari Sempronio (Piotr Micinski); s’escapoleix hàbilment del persistent enamorat Volpino (Virpi Räisänen) i aconsegueix finalment els favors del seu preferit Mengone (Alvaro Zambrano) amb qui, com és d’esperar, acaba emparellada. El final és del tot previsible.\nEn aquesta versió, l’acció no se situa a Venècia com en l’original sinó en un punt sense concretar de la carretera on la figura central és un dels cotxes italians més populars dels 50, un Fiat Cinquecento (semblant al nostre estimat sis-cents) que es converteix en una farmàcia ambulant i també en un personatge més de l’obra.\nEl Cinquecento es converteix en el cinquè personatge de l’obra\nL’utilitari és una divertidíssima barreja de calaix de sastre, l’Hotel de los Lios dels germans Marx i la família Ulises del TBO (aquesta referència va adreçada només a aquells que ja han superat la cinquantena). Un encert total que provoca les rialles del públic i que ens ofereix esbojarrades escenes com la de la dutxa del madur apotecari. No vaig parar de riure en tota l’estona.\nEl vestuari, a càrrec de Jorine van Beek, reprodueix el de l’època. Colors llampants i formes exagerades. És digne de veure Sempronio amb vestit de bany a ratlles, xancletes, ulleres de sol i tovallola així com les disfresses d’àrab dels pretendents que es disputen l’atenció de Grilleta i es confabulen en contra de l’apotecari.\nA diferència del que sol passar en altres òperes, l’orquestra no està en el fossat sinó compartint escenari amb els cantants. Segons paraules de la directora d’escena Eva Buchman “Volíem que els músics treballessin en el mateix espai que els actors”. Aquesta disposició en un únic pla escènic ens permet veure més d’a prop com toquen els músics que, fins i tot, en algun moment interactuen amb els actors.\nCantants i músics comparteixen el mateix espai escènic\nL’òpera composada per Haydn i llibret de Carlo Goldoni – que es va estrenar el 1768 al teatre del Palau Esterházy – està esplèndidament interpretada per l’OBC – Orquestra Simfònica de Barcelona i Nacional de Catalunya, sota la destra batuta de Jan Willen de Vriend, director convidat de l’OBC.\nD’aquesta peça destaquen els abundants diàlegs que la fan entenedora, àgil i fàcil de seguir (amb l’ajut de les pantalles on es pot veure sobreimpresa la traducció de l’italià). Això, sumat a les divertides escenes, la converteixen en una peça molt recomanable per aquells que no estan acostumats a l’òpera o pensen que són solemnes i avorrides (no ens enganyem, en alguns casos és cert). Peces com Lo Speziale o L’elisir d’amore de Donizetti – que encara podeu veure al Liceu – demostren que també poden ser divertides.\nPotser els més puristes la trobaran fluixa o qüestionaran la qualitat vocal d’alguns dels cantants però jo m’estimo més fer una valoració conjunta, com a espectacle que uneix teatre i música en una única peça. Des d’aquest punt de vista, he de dir que el resultat és excel·lent.\nLa coincidència en el temps i l’espai (sala petita i sala gran respectivament) de dues obres tan dispars com la dura i violenta obra de Sarah Kane Blasted (Rebentats) i la divertida òpera bufa que ara comento Lo Speziale permet adonar-nos de la sort que tenim.\nPels aficionats al teatre és un luxe tenir a l’abast una programació tan diversa, eclèctica i agosarada com la que ens ofereix el TNC. Gràcies !\nDades tècniques de LO SPEZIALE – Sala Gran TNC\nAutoria: Joseph Haydn i Carlo Goldoni\nDirecció musical: Jan Williem de Vriend\nDirecció escènica: Eva Buchman\nOrquestra: Orquestra Simfònica de Barcelona i Nacional de Catalunya – OBC\nPiotr Micinski, Sempronio (baix)\nVirpi Räisänen, Volpino (mezzasoprano)\nAlvaro Zambrano, Mengone (tenor)\nMarina Zyatkova, Grilletta (soprano)\nCrítica: Macbeth – La tragedia de Shakespeare en una puesta de escena moderna y post-apocalíptica


CONCEPTES BÀSICS DE SERRALLERIA: MOLT MÉS QUE UNA PORTA - Gremi de Serrallers de Catalunya\nA l’hora de renovar o reforçar una porta blindada o cuirassada, hem de tenir clar els conceptes de seguretat passiva. De res valdria una magnífica porta si les mesures que l’acompanyen no estan a l’altura de la mateixa. Una porta de seguretat ha de ser un pas infranquejable per salvaguardar la seva tranquil·litat. No cal ser un professional de seguretat com un manyà per comprovar in situ si la seva porta compleix una sèrie de requisits.\n6 Conceptes de serralleria a tenir en compte\nSi la porta és de seguretat, ¿Ho és també el seu pany? No es fie per la forma de la clau, mida o disseny. Si és fàcil de copiar en un centre de còpia de claus, és fàcil d’obrir per qui no volem. Que el preu de la còpia de la clau no li confongui, consulteu un professional per saber no només que és el millor del mercat, si no el que més li convé.\nEl clàssic forrellat model FAC. No convé oblidar a aquest clàssic de tota una vida. De fet es sorprendria no només de la seva data d’invenció, sinó de la seva eficàcia. El company ideal per a tota pany que no ens reporti certa confiança. O com contra mesura dissuasòria com diem per a la seva tranquil·litat.\nL’espiell. En cas d’estar mal instal·lada, aquesta es pot extreure fàcilment i permetre tafanejar al seu interior. Novament no es confiï, no permeti que ningú fisgonee en la seva vida, és més senzill del que vostè s’imagina.\nMesures per obstruir el pas. Quan s’instal·li una mitjana de bloqueig, tipus cadena, enganxalls, o altres dispositius de bloqueig, asseguris que compleixen les mesures més altes de seguretat i no escatimi. Aquests elements no solen ser cars i de vegades una diferència de 5 euros en el dispositiu és la barrera que impedeix que algú entri atropelladament a casa o negoci.\nMesures Electròniques. Aquestes mesures són un extra a tot el que s’ha comentat. Depenent de les seves necessitats pot reforçar encara més la seva seguretat. Dispositius com panys elèctriques, reconeixement dactilar, càmeres de vídeo, etc., li brinden un nou món per millorar la qualitat de la seva seguretat. No són estrictament necessàries, però si realment està segur que necessita una mitjana d’aquest tipus, no dubti en consultar.\nInstal·lar una porta de seguretat no és una cosa senzilla que es pugui encarregar en qualsevol lloc. Variables com el pes de la porta, el gruix del mur, l’orientació de la mateixa, el marc, el tractament de la seva superfície, el model de pany, el tipus de frontissa, els ribets, el tipus de vidre si el porta i altres són determinants a l’hora de garantir una instal·lació òptima. Però en el cas que no necessiti instal·lar una nova porta, aquests mateixos termes dels que hem parlat, són punts a reforçar en la seva instal·lació, que tot manyà barat coneix. De vegades un simple model de cargol pot suposar un augment d’un 30% en la seguretat de la seva porta. No ho dubti, si vol tranquil·litat comprovi els punts que hem esmentat, mai és tard i sempre hi ha solucions.


novembre, 2020 | Sublimis\n30nov. 2020 by admin No Comments\nDesintoxicació i els beneficis del ginebre\nEl juniper, potent diürètic, és una planta amb outox per excel·lència. Per mantenir els “miasmes” lluny de les seves cases i purificar Aquests -i, els romans solien cremar salts de Juniper. Aquesta paraula va imaginar evoca la necessitat d’una desintoxicació per alliberar-se dels seus miasms. El ginebre (Juniperus Communis) pren el seu nom de la…\nPer què el meu gat com el meu llit?\nHeu comprat un magnífic arbre de xat perquè el vostre felí descansi, però tan aviat com la porta de la vostra habitació sigui Ajar, que va a dormir al llit. Sí, el vostre gat estima la vostra habitació i, sobretot, el vostre llit. Podeu sortir tan aviat com s’instal·la, però res ho fa, sempre torna…\nDisposa d’un rentat de cotxes durant el seu aparcament Aeroport de Nantes\nSaps, amb NG Park, ja no es tracta de passar hores als taps, perdre el temps buscant un lloc als aparcaments A l’aeroport de Nantes Atlantique i no trobeu cap lloc, ja que totes les places d’aparcament són completes, ni caminant 10 minuts sota l’aigua entre la seva plaça d’aparcament i la sala de l’aeroport….\nCatherine Zeta-Jones amb trastorns de maniaco-depressiu\nper llegir també Notícies essencials Greta thunberg amb trastorns alimentaris: el … Notícies essencials Aquest membre nord-americà amb Alopècia revela el seu … notícies essencials “Som pobres”: assoliment de l’endometriosi, que viu a … Segons Cece Yorke, el seu agent, “després de l’estrès de L’any passat, Catherine va decidir fer una breu estada en una…\nORNE. Funcionament de seguiment i intimidació: un conductor sol·licitat\n19 d’agost 2020 a 14h43 La gendarmeria d’Orne realitza la investigació després de la queixa d’una jove víctima d’una persecució de la cursa d’un escalfador entre Condé-en-Normandia i Tinchebray-Bocage a la nit del dissabte, 15 d’agost al diumenge 16. – Un jove motorista de tinchebray va tenir una por blava de la nit durant el…\nNotícies: sense cancel·lació De les intervencions esperades sense remuneració d’autors\nComunicat del 23 de març de 2020, L’impacte econòmic visible de la crisi sanitària sobre els diferents llocs de difusió i La programació cultural no hauria de obscur, les conseqüències immediates del propi sector de la creació, és a dir, a tots els creadors i als creadors gràcies a qui existeixen aquests llocs de difusió…\nAliments per a gossos algues: quins són els beneficis\nQuin és l’interès de l’ús de marines Algues en els suplements dietètics del gos? En matèria de salut animal, hi ha descobriments cada any. La marca Biofood sempre s’ha compromès a utilitzar aliments naturals, que poden ajudar el gos o el gat a mantenir la seva salut. Un dels nostres aliments insígnia és la de…\nQuè fer per mitigar els símptomes de l’al·lèrgia àcara?\nun en quatre al·lèrgia pateix. Cal saber que el nombre de persones amb al·lèrgia ha augmentat un deu per cent en l’espai d’una generació. La causa més comuna és àcars. Tot i que és impossible eradicar-los, hi ha mètodes que mitiguin els símptomes de l’al·lèrgia a la casa. Al·lèrgia a la pols, però potser alguna…\nCom castigar el seu gat?\ncastiga al vostre gat immediatament i consistent Un dels principals principis de càstig és que ha d’intervenir en el moment en què es produeix el mal comportament. Si es castiga molt després, no hi ha cap possibilitat que el vostre gat entengui la vostra actitud. Al contrari, es corre el risc de prendre-ho com a…\nFira Bio Banana Farina 300g – Ecooped\nLa farina de plàtan verd s’obté mitjançant l’assecat i la mòlta plàtans no madurs (encara verds) i de vegades sencers (amb la pell). Per tant, obtenim una pols similar a la farina. La farina de plàtan verd és una pols fina amb textura rústica, el color del qual varia de beix a gris clar. El…