Riberaonline: El premi Llibresebrencs.org fomentarà la creació conjunta directa entre escriptors consagrats i jóvens ebrencs a través de la tecnologia\nEl premi, pedrera consolidada. La Fira del Llibre Ebrenc, a més d'aparador de llibres de temàtica ebrenca i d'escriptors clàssics i contemporanis de les Terres de l'Ebre i l'àrea cultural d'influència, també busca fomentar i donar suport a la creació literària dels jóvens d'aquest territori. L'eina utilitzada per fer pedrera és el ja clàssic Llibresebrencs.org, un premi de relats curts per Internet especialment adreçat al públic més jove que enguany es consolida més encara i arriba a la catorzena edició amb més força que mai.\nSi t'agrada escriure i t'hi has llançat, és el teu premi! L'Ajuntament de Móra d'Ebre, el Centre d'Estudis de la Ribera d'Ebre i l'Institut Ramon Muntaner, però sobretot la força i la gestió del Departament de Joventut del Consell Comarcal de la Ribera d'Ebre i la Coordinació de Joventut a les Terres de l'Ebre, impulsen el premi en l'edició 2018, amb un termini de presentació dels relats que finalitza el proper 23 d'abril. Si t'agrada escriure, llança-t'hi i no en quedis fora! La temàtica dels relats és lliure i enguany torna a haver-hi doble votació: la que fa el jurat, amb les categories per edats, i la votació popular, que es fa entrant a l'aplicació Wattpad. Cada categoria que valora el jurat té un premi dotat amb 150 euros, i el guanyador o la guanyadora del premi de la votació popular tindrà dos vals de la Xarxa d'Albergs Socials de la Generalitat de Catalunya.\nCreació literària col·lectiva amb tecnologia. La Fira del Llibre Ebrenc aposta per la cultura digital i proposa per segon any un projecte de cocreació literària a través de l'aplicació de compartir relats i lectures anomenada Wattpad (https://ca.wikipedia.org/wiki/Wattpad). La creadora convidada aquest 2018 és l'escriptora Pilar Romera, guanyadora del premi Ribera d'Ebre de novel·la per L'esperit de vidre (1993) i autora de Dins la boira (Columna Tresmall, 1997) i Li deien Lola (Columna, 2016), que escriurà un relat inèdit per al qual els participants del premi Llibresebrencs.org, i tothom qui vulgui, podran proposar-hi un final, i els millors seran premiats amb un sopar amb l'escriptora en el marc de la Fira del Llibre Ebrenc, per poder compartir-hi l'experiència de la creació literària col·lectiva.\nFeedback directe escriptor-lector. El relat, ja preparat, està ambientat a Barcelona i protagonitzat per cinc estudiants universitaris que conviuen junts, segons avança Pilar Romera. "Em fa gràcia conèixer gent que vol començar a escriure i que a més ho puguem fer conjuntament." Per a l'escriptora de Riba-roja d'Ebre tant el Premi Llibresebrencs.org de relats curts per a jóvens com, i en especial, poder participar en aquesta nova proposta de cocreació literària a través de les noves tecnologies, "és una manera excel·lent de descobrir nous valors, d'encoratjar la gent a escriure i a llegir i compartir amb els altres allò que s'escriu i s'expressa." El relat incomplet de Pilar Romera estarà penjat a Wattpad, dins de la categoria 2018, a partir del 2 de maig. Per a l'escriptora representa també una oportunitat de tenir un feedback directe amb alguns dels seus lectors, ara convertits en escriptors.


Demà dijous, 22 de setembre, els treballadors i treballadores de Spark Ibérica afronten la segona jornada de vaga parcial de 4 hores convocada per exigir la readmissió del seu company i denunciar l’actitud antisindical de l’empresa. La vaga començarà a les 7.00 hores i finalitzarà a les 11.00 hores.\nIgual que es va fer dimarts, el comitè d’empresa ha convocat una concentració de suport al treballador afectat a les portes de la seu principal de Spark Ibérica (c. de Miguel Hernández, 31, polígon industrial Pedrosa, l’Hospitalet de Llobregat), a partir de les 8.30 hores.\nCCOO d’Indústria de Catalunya dóna total suport a la vaga i fa una valoració positiva del seguiment de la primera jornada, en la qual al voltant de 100 persones es van congregar a les portes de l’empresa per exigir la readmissió d’aquest treballador i denunciar la conducta antisindical de Spark Ibérica. CCOO considera que la decisió de l’empresa amaga un cas de persecució sindical, que deixa el treballador en una situació de completa indefensió tant jurídica com econòmica.


/ Santuari talaiòtic de Son Corró\nSantuari talaiòtic de Son Corró | Descripció\nEl santuari se situa a l’altura del km 2’800 de la carretera de Sencelles a Costitx. L’any 1894 el propietari d’una finca de Son Corró, l’amo en Joan Vallespir de Can Pere Pina, hi descobrí els caps de bou de bronze. La Societat Arqueològica Lul·liana intentà excavar el jaciment i sol·licità la compra dels bous per part de les institucions.\nLes peces foren adquirides, però anaren al Museo Arqueológico Nacional de Madrid. L’any 1995 es va reexcavar el monument i s’hi varen reconstruir els pilars centrals, operació que resultà molt polèmica.Segons Víctor Guerrero: “El santuari és una de les edificacions típiques de l’arquitectura sacra de la cultura Talaiòtica (Bronze Final/Ferro) de Mallorca.\nEs tracta d’una construcció de planta quadrada o lleugerament rectangular amb els eixos poc diferenciats, sense subdivisions internes, és a dir, d’una sola cambra”. El mur posterior pot presentar diverses tipologies, ja que pot ser absidal o recte. Es tracta d’edificis exempts, sense adossaments, que es troben dins els poblats o prop de les seves àrees cerimonials.\nEls santuaris poden aparèixer aïllats, “sense la companyia d’altres construccions de prestigi, encara que naturalment es relacionen territorialment amb centres habitats propers. Aquest seria el cas de Son Mas i el nucli veí de Son Ferrandell (Valldemossa), o el de Son Corró...que segurament estava relacionat amb el proper poblat des Pujol...\nEls llocs sagrats no són elegits arbitràriament. L’home es limita a ‘descobrir-los’ a partir de signes reveladors o auguris, que poden adoptar, segons les distintes cultures, formes molt diverses” (Revista de Arqueología, núm. 178. Febrer de 1996).A partir de la reexcavació, s’han trobat noves peces de bronze i s’han consolidat els murs que configuren la planta rectangular, lleugerament absidal a la part nord/nord-est.\nS’han reconstruït sis columnes en dues filades paral·leles de tres cadascuna; aquest ha estat el principal punt de polèmica, ja que els arqueòlegs no es posen d’acord sobre si el jaciment era un recinte cobert o descobert i si les columnes se situaven distribuïdes regularment o irregularment (com consta en el croquis de B. Ferrà de 1895). L’espai interior del santuari amida 10’30 m de llargada per 8’20 d’amplada, amb una superfície de 84’5 m2 (Brisas, núm. 445; 29-10-1995).


Activitats infantils per a nens, campus i escoles de padel, tennis, hockey, cie\nEl club ofereix activitats tutoritzades per a promoure l'exercici físic dels més petits, fonamentats en la relació esport-diversió.\nActivitat cardiovascular adreçada a nens. És una barreja de balls llatins com la salsa, merengue, flamenc o bachata, amb una coreografia que acompanya la música. El principal objectiu d'aquesta activitat, adreçada a nens i nenes és divertir-se, mentre s'inicien al ball i l’activitat física.\nCONSULTA LES ESCOLES DE L'ATLÈTIC


PUIGCERDÀ REFARÀ EL CARRER ESCOLES PIES – Cerdanya, 15-06-18 – Pirineus TV\nDins el paquet d'inversions que l'ajuntament de Puigcerdà destinarà enguany a millorar els carrers més malmesos del municipi, hi ha el carrer Escoles Pies, un dels vials més transitats que connecta l'avinguda Catalunya amb el nucli històric i comercial.\nDes del consistori han recordat que, a diferència d'altres carrers del centre, el carrer Escoles Pies suporta molt transit rodat perquè, excepte els dissabtes a la tarda, diumenges al matí i alguns dies festius, hi poden circular cotxes i camions de poc tonatge. Això, més el fet que els dos passats hiverns han estat molt rigorosos i han malmès molts carrers del municipi, fan que aquesta actuació sigui molt necessària.\nEl projecte contempla actuar en dos trams diferenciats, un amb paviment i l'altre amb llambordes.\nL'ajuntament es troba ara en la fase de redacció del projecte i espera que les obres es puguin iniciar a la tardor. Si no fos així, començarien un cop passat l'hivern, a dir, a la primavera del 2019.\nEl pressupost aproximat de l'actuació és d'uns 150.000 euros, majoritàriament finançats amb fons propis.\nRecordem que aquesta primavera el consistori puigcerdanenc ja ha actuat en un tram del carrer Alfons I, als accessos a la plaça Barcelona i al carrer de l'Antiga farinera.


Taller 'Teatre per a dones' *NOU* | Guia BCN: agenda d'activitats, directoris i cursos de Barcelona Taller 'Teatre per a dones' *NOU*\nT'imagines un matriarcat, o més ben dit, una civilització matrilineal? T'animes a muntar una mostra de teatre de creació col·lectiva? Ens trobarem per expressar-nos a través del teatre, la paraula, el gest i la dansa, amb clau d'humor o no, tot depèn del que portis a dins.\nA càrrec de Victoria Lepori\nDijous de 19:00h a 20:30h Entrada general de: 63.89 €. Cal inscripció prèvia


Tony Heaton, escultor i director general de Shape Arts (Londres) | Hola, Design for All\n“Hi ha un imperatiu econòmic per pensar en el disseny inclusiu, no és només una qüestió ètica”\nPromoure el disseny inclusiu i l’accessibilitat és la “segona pell” de la galeria que dirigeix, creada específicament per donar suport i desenvolupar l’obra d’artistes amb alguna discapacitat. La col·laboració amb altres organitzacions és natural en alguns casos –com el projecte Adam Reynolds Memorial Bursary amb el Helen Hamlyn Center— i “el repte definitiu” en d’altres –com la Biennal de Venècia—, però en tot cas el diàleg és permanent. L’objectiu és sensibilitzar, formar i reivindicar utilitzant l’art com a eina d’expressió i denúncia.\nP.- Com poden contribuir l’art i la creativitat al model social de la diversitat?\nR.- El moviment artístic vinculat a la discapacitat comença quan les persones amb discapacitat decideixen utilitzar l’art per fer pronunciaments polítics sobre la manca d’accessibilitat, o sobre situacions socials injustes o discriminatòries. Bona part de les millors obres d’art creades per artistes amb discapacitat denuncien qüestions d’accessibilitat o actituds cap a les persones amb discapacitat; en definitiva, com la societat els ha fallat en termes d’arquitectura i disseny inclusiu.\nP.- Són conscients les institucions del que poden o haurien de fer?\nR.- Crec que no. Fa vint anys vam lluitar per la legislació i en els darrers cinc anys els drets aconseguits s’han erosionat amb l’excusa de les mesures d’austeritat. A la gent no li importa perquè les persones amb discapacitat continuem sent vistos com fenòmens esporàdics que succeeixen de tant en tant.\nP.- L’envelliment de la població pot ser un factor de canvi?\nR.- La gent gran no es considera a si mateixa discapacitada perquè al concepte s’hi associa un estereotip molt fort, però el fenomen és inevitable. En aquest país [Regne Unit] parlem de 12 milions de persones amb discapacitat i d’una economia de 40.000 milions de lliures al voltant de les discapacitats, incloent les famílies. Si jo no puc entrar en un restaurant, la meva família tampoc hi entrarà. Hi ha un imperatiu econòmic per pensar en el disseny inclusiu, no és només una qüestió ètica.\nP.- Els professionals del disseny i el màrqueting estan preparats?\nR.- No, no hem avançat gaire en els 40 anys que han passat des que es va començar a regular l’accessibilitat per als arquitectes i dissenyadors. El disseny inclusiu no forma part dels currículums i no es consulta les persones amb discapacitat. Cal un impuls a les escoles de disseny i d’arquitectura perquè sigui quelcom central de l’ètica del disseny. Per què es renuncia a l’estètica d’un edifici als lavabos per a discapacitats? Perquè els arquitectes pensen en les persones amb discapacitat en termes mèdics, no socials. Es poden fer aixetes fàcils d’utilitzar i molt maques alhora.\nP.- Quin hauria de ser el paper de l’usuari en els processos de disseny?\nR.- S’hauria de recórrer a persones amb discapacitat contínuament com a consultors, com a part d’un procés d’assessorament més ampli. No tenen totes les respostes, potser no saben res d’estètica o de qüestions pràctiques de disseny, però se’ls ha de formar perquè participin en els processos. Quan repensem les coses sempre hauríem d’incorporar la qüestió de la inclusivitat, com incloure tothom en el que fem.\nP.- El disseny pot ser una sortida professional creativa per als artistes?\nR.- Les noves tecnologies suposen un canvi de paradigma per a moltíssimes persones amb discapacitat; la tecnologia capacitadora (enabling technology) permet aplanar el terreny. La tecnologia ha fet el món molt més accessible per a la gent amb sordesa, per exemple. No ha estat deliberat, en certa manera, senzillament ha passat.\nP.- Què et sembla l’ús de la discapacitat per part de la publicitat?\nR.- Em sembla molt bé, les persones amb discapacitats existeixen, no desapareixeran! Hem de fer el món més accessible, serà bo per a tots. Quan siguem veritablement democràtics i inclusius veurem persones amb discapacitat sense necessitat de pensar-hi.\nP.- La societat segrega en funció de les nostres capacitats?\nR.- Totes les minories tenim trets en comú, és una qüestió de poder i de rang. Mentre no veiem persones amb discapacitat en llocs de poder i autoritat, serà molt difícil que el món canviï. Hem d’empoderar la gent perquè entenguin l’agenda de la igualtat i la diversitat. Hem de veure més persones amb discapacitat com a força de treball; ara es posa el focus en les ajudes i el sistema de protecció més que no pas en facilitar que tinguem feina, que seria la forma més ràpida i fàcil d’alliberar la gent.\nP.- Alguna idea per promoure el nou model social de la diversitat?\nR.- He crescut com a persona discapacitada en el model social de la discapacitat i com a concepte encara funciona. La diversitat és interessant, però té el risc de resultar massa complex, amb moltes vessants. No vull ser subsumit en l’agenda de la diversitat, penso que els artistes discapacitats tenim quelcom únic a aportar a l’escena artística i vull que la discapacitat representi una agenda interessant en el món de l’art. La diversitat és una bona idea, però no hem de perdre la nostra identitat individual. Tenim més poder si parlem amb autoritat des de la nostra diversitat particular, donant-nos suport les unes a les altres. El nostre poder col·lectiu és més gran si sumem.\nEnllaç al web de Shape Arts aquí\nEntrada anteriorTony Heaton, escultor i director general de Shape Arts ( London)Següent entradaAntonio Espinosa, director de Vilamuseu


L'acord aconseguit per l'ajuntament de València amb el port suposa guanyar 190.000 metres d'equipaments per a natzaret i valència\n“Hem arribat a una proposta d’acord que portarem d’una banda al Consell d’Administració del Port i per una altra a la Comissió d’Urbanisme i, posteriorment, al Ple de l’Ajuntament, sobre tota la zona de Natzaret. És un acord mitjançant el qual s’alliberen aproximadament 86.000 metres quadrats, una zona més gran que Vivers, per a jardí, a més d’altres 88.000 metres quadrats per a ús esportiu. Amb açò, Natzaret i tot València podran gaudir d’una zona semblant al Parc de Capçalera, que serà el Parc de Desembocadura”, ha afirmat Joan Ribó en referir-se a esta part de l’acord aconseguit, i que suposa una solució formal i funcional per al tram final del Jardí del Túria.\nRibó ha comentat que el resultat “és fruit d’un treball al qual hem dedicat 13 o 14 mesos de debat i que s’ha conclòs amb un èxit pel qual vull manifestar la profunda satisfacció per part de l’Ajuntament. Per este acord compensem a la gent de Natzaret i fem un pas definitiu per a tancar el parc del riu, que és el gran parc de la ciutat, i que tindrà un final molt digne”.\nL’acord comporta igualment l’emplaçament d’una àrea esportiva i d’espai lliure amb una extensió aproximada de 88.000 metres quadrats qualificada d’Espai Lliure d’Ús Esportiu, que conformarà una frontera verda entre l’activitat portuària i el barri.\nRibó ha dit que “este 7 de febrer és un dia molt important per a València”, i referint-se a la repercussió que tindran estes infraestructures, ha destacat que acords com els aconseguits “són avanços que consoliden una estructura de ciutat, li aporten un pulmó molt important en esta zona i contribueixen decisivament a la dignificació del front litoral de València, juntament amb les actuacions en el Cabanyal-Canyamelar i la Marina”.\nEl mur de Moyresa i Benimarel\nUn altre aspecte d’esta actuació en la qual l’Ajuntament executarà el Parc de Desembocadura en terrenys cedits gratuïtament per l’Autoritat Portuària (APV), és la substitució per part de la APV, i a càrrec seu, de l’actual mur de fàbrica que perímetre l’antiga instal·lació industrial de la fàbrica Moyresa, i també la rotonda de la qual es queixaven els veïns de Natzaret, que es desplaçarà 105 metres lineals en sentit sud-est per a possibilitar una millor continuïtat del Jardí del Túria fins al nou Parc de Desembocadura. “Eixa rotonda que ens ha donat tants maldecaps es desplaça més de cent metres cap al mar”, ha asseverat Ribó.\nPer la seua banda, el president de l’Autoritat Portuària de València, Aurelio Martínez, ha afirmat estar “satisfet no solament per haver arribat a un acord molt positiu. És veritat que el Port genera riquesa, però també és veritat que en l’espai en què se situa genera costos per als quals estan vivint allí. Es faran zones verdes, hi haurà una zona esportiva molt important, amb carrils bici i un nou vial. Intentarem accelerar al màxim la seua execució perquè puguem gaudir-ho com més prompte millor”.\nDes de la Generalitat Valenciana, com a responsable d’una visió territorial integrada de tot el litoral i d’algunes infraestructures properes a la zona de l’acord, el secretari autonòmic d’Habitatge, Obres Públiques i Vertebració del Territori, Josep Vicent Boira, ha expressat així mateix la seua “satisfacció per este acord”, i ha destacat el paper de la comissió d’integració Port-ciutat “en la qual les tres administracions han treballat i que mostra el camí a seguir per a resoldre altres problemes”.\nPreguntat pels periodistes respecte de les últimes declaracions del ministre Rafael Catalá sobre el Corredor Mediterrani, Ribó ha afirmat: “quina oportunitat més bonica de callar ha perdut el ministre Catalá, perquè és absolutament intolerable que un ministre faça eixes declaracions quan sap perfectament l’alt percentatge de Producte Interior Brut espanyol que es genera en els territoris del Mediterrani per on hauria de passar un corredor ferroviari”. Així, l’alcalde, ha comminat el ministre “a pensar en el que diu”, doncs les seues paraules “donen compte del grau de marginació als interessos valencians. Este ministre forma part d’un govern que hauria de ser de tots, no solament del centre”.


maifemcim.cat: Puig de les Agulles - Ordal (653 m.)\nPuig de les Agulles - Ordal (653 m.)\nMatinal - Darrera sortida de l’any\nHora de sortida: 9 del matí.\nUbicació: Comarca del Alt Penedès.\nPrograma: Sortirem de casa a l’hora esmentada i agafarem la carretera N-340 i anirem fins a l’antic port de l’Ordal seguint la carretera que comença a la urbanització El Lledoner. En aquest punt deixarem els cotxes.\nItinerari: A la dreta del port hi ha una àmplia pista que va en direcció a una antiga torre que està en ruïnes coneguda com el Telègraf.\nAbans d’arribar-hi, també a la dreta, comença un camí més estret que està marcat amb pintura.\nDesprés de vorejar el Telègraf pel seu vessant est, la ruta passa pel costat de les pedreres, i seguidament remunta per allunyar-se’n.\nLa vista a banda i banda del camí comença a ser interessant: des de les muntanyes de Tarragona, fins al Pre-Pirineu, incloent-hi una bona panoràmica de Montserrat.\nDesprés d’una suau ascensió, s’arriba a una zona plana que permet avançar fins a situar-se a sota del puig de les Agulles. Allà s’entronca amb una pista asfaltada que prové del coll del Portell. El cim d’aquesta muntanya es troba ocupat per un radar esfèric. Al seu costat hi ha una cabana d’observació forestal.\nAprofitarem el matí per visitar el viaducte del Lledoner i la seva part inferior amb un pas per vianants i el Lledoner declarat arbre monumental per la Generalitat de Catalunya, que es troba dins d’una masia, un kilòmetre més avall del viaducte, per la carretera, a ma dreta.\nObservacions: Excursió matinal. Tornarem a casa als voltants de les dues de la tarda.\nPublicat per maifemcim.cat a 18:02\nEtiquetes de comentaris: Alt Penedès, ND-Fàcil


Cega - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nPer a altres significats, vegeu «becada eurasiàtica».\nJoc estàndard Texas Hold'em amb els blinds. "The Button" és la posició del repartidor\nLa cega —blind (anglès)— és l'aposta forçada aportada pels jugadors a l'esquerra del repartidor (dealer) en alguns jocs de pòquer. Les cegues existeixen perquè Texas hold 'em i Omaha i es juguen normalment sense apostes prèvies forçades (ante), el que permet a un jugador retirar-se sense haver d'aportar diners. Les apostes cegues introdueixen un cost regular per a participar en el joc, incentivant el jugador a participar en més mans en un intent per compensar les seves despeses.\nNormalment, la cega grossa (big blind) és equivalent a l'aposta mínima, i és el doble de la cega petita (small blind). La cega petita la posa el jugador a l'esquerra del repartidor, i la cega grossa la posa el jugador a l'esquerra de la cega petita. Després que les cartes s'han repartit, el jugador a l'esquerra de la cega grossa (under the gun) és el primer que parla durant la primera ronda, i per tant el més exposat.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Cega&oldid=23865801»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 23 juny 2020 a les 14:55.


Certificats d'Eficiència Energètica, ITEs i Cèdules d'Habitabilitat\nEls arquitectes d’a1 arquitectura, gràcies a la seva formació, tenen un coneixement profund dels edificis que els permet realitzar amb les màximes garanties els treballs d’inspecció, diagnosi i certificat del nostre parc edificat. Tot seguit trobareu una descripció de cada una d’aquestes tasques:\nInspecció obligatòria que han de passar tots els edificis d’habitatges plurifamiliars en els terminis establerts per la reglamentació. El tècnic realitza una inspecció visual dels elements comuns de l’edifici (estructura, construcció i instal·lacions comunitàries) i emet un informe identificant les possibles lesions i valorant el seu estat de conservació. En base a aquest informe, la Generalitat atorgarà un Certificat d’Aptitud de l’edifici. Per a la seva obtenció pot ser necessari la reparació de les lesions identificades en funció de la seva gravetat. Un cop obtingut el Certificat d’Aptitud, aquest té una validesa de 10 anys. La data límit per sol·licitar el Certificat d’aptitud està en funció de l’any de construcció de l’immoble.\nTenen l’obligació de disposar del certificat d’eficiència energètica els edificis o parts dels mateixos (habitatges, locals, etc.) que es posin a la venda o lloguer.\nAquest Certificat és un document informatiu que conté la qualificació energètica que valora les emissions de CO2 derivades del consum energètic del edifici o part d’aquest. En funció del valor obtingut se li assigna una lletra que va des de la lletra A (més eficient energèticament) fins a la G (menys eficient). A més dóna informació sobre les característiques energètiques dels tancaments (aïllament i estanquitat de l’edifici) i de les instal·lacions (sistemes de calefacció, de refrigeració i de producció d’aigua calenta).


CF REUS 2ªB GRUP III: Calendari fictici\nAmb la plantilla tancada, i a falta d'uns 20 dies per començar la lliga, no existeix el calendari, ni la confecció de grups de la Segona B. La federació no vol cometre les mateixes errades de l'any passat, que s'entén, però i tampoc ha dit una data aproximada de quan sortirà. Però clar, els clubs i seguidors ja tenen ganes de saber contra qui jugaran i quan seran els partits de màxima rivalitat.\nL'Alcorcón que té problemes amb la conversió amb la SAD, la setmana que ve es podrien tindre noticies noves. Mentre el Guadalajara, té denuncies per impagaments, aquest tema el porta un jutjat. El club manxec ha decidit començar a Segona B i com a màxim fins el 25 de setembre no hi haurà resultats, d'on acaba competint el Guadalajara. La divisió de bronze sembla de broma i el que està passant és de ciència ficció.\nPer altre banda, demà el Reus jugarà el segon partit de pretemporada, contra la Pobla de Mafumet, al camp de la Pobla, el partit serà d'entrada gratuïta i a les 19h. Al dia següent, el diumenge, es jugarà el tercer partit, serà a Torredembarra, contra l'equip local, també a les 19h.\nMentrestant, de veure futbol no ens avorrirem, gràcies als partits de pretemporada.


Les primeres comunitats cristianes es van preocupar de diferenciar bé el baptisme de Joan, que submergia les persones en les aigües del Jordà, i el baptisme de Jesús, que comunicava el seu Esperit per netejar, renovar i transformar el cor dels seus seguidors. Sense aquest Esperit de Jesús, l’Església s’apaga i s’extingeix.\nEl papa Francesc sap molt bé que el major obstacle per posar en marxa una nova etapa evangelitzadora és la mediocritat espiritual. Ho diu de manera rotunda. Vol encoratjar amb totes les seves forces una etapa «més ardent, alegre, generosa, audaç, plena d’amor fins a la fi, i de vida encomanadissa». Però tot serà insuficient «si no crema en els cors el foc de l’Esperit».\nPer això cerca per a l’Església d’avui «evangelitzadors amb Esperit» que s’obrin sense por a la seva acció i trobin en aquest Esperit Sant de Jesús «la força per anunciar la veritat de l’Evangeli amb audàcia, en veu alta i en tot temps i lloc, fins i tot a contra corrent».\nSegons el papa, la renovació que vol impulsar en el cristianisme actual no és possible «quan la manca d’una espiritualitat profunda es tradueix en pessimisme, fatalisme i desconfiança», o quan ens porta a pensar que «res no pot canviar» i, per tant, que «és inútil esforçar-se», o quan abaixem els braços definitivament, «dominats per un descontentament crònic o per una peresa que resseca l’ànima».\nFrancesc ens adverteix que «a vegades perdem l’entusiasme oblidant que l’Evangeli respon a les necessitats més profundes de les persones». No obstant això no és així. El papa expressa amb força la seva convicció: «No és el mateix haver conegut Jesús que no conèixer-lo, no és el mateix caminar amb ell que caminar a les palpentes, no és el mateix poder escoltar-lo que ignorar la seva Paraula […] no és el mateix procurar construir el món amb el seu Evangeli que fer-ho només amb la pròpia raó».\nTot això ho hem de descobrir per experiència personal de Jesús. Altrament, diu el papa, a qui no ho descobreix, «aviat li falta força i passió; i una persona que no està convençuda, entusiasmada, segura, enamorada, no convenç a ningú». ¿No hi haurà aquí un dels principals obstacles per impulsar la renovació volguda pel papa Francesc?


Zapatero no donarà suport a la reforma penal per combatre el pla Ibarretxe\nAnasagasti diu que la posició del socialista és un reflex polític democràtic «incomplet»\nLópez Aguilar, Caldera, Zapatero, Blanco i Fernández de la Vega, a una conferència.\nJosé Luis Rodríguez Zapatero, secretari general del PSOE, rebutjà ahir l'anunci per part del Govern sobre la reforma del Codi penal per penalitzar la convocatòria de referèndums il·legals i anuncià que no donarà suport a l'esmentada reforma, que l'Executiu utilitzaria per combatre el pla Ibarretxe. Per al portaveu del PNB, Iñaki Anasagasti, la posició de Zapatero és «incompleta» ja que, al seu parer, hauria de completar la seva decisió trencant el pacte PP-PSOE. Des d'IU, Gaspar Llamazares titllà de «barbaritat política» la proposta del Govern i denuncià que es faci a través del Senat.\nDurant la seva intervenció a la Conferència Sectorial «Estat i Democràcia», que reuní dirigents i militants socialistes en un hotel madrileny, Zapatero anuncià que el PSOE no donarà suport a la reforma del Codi penal, que castigaria fins amb cinc anys de presó l'autoritat que convoqui un referèndum considerat il·legal. El líder socialista qualificà d'«horror legal» i d'«irresponsabilitat» la modificació plantejada per l'Executiu i subratllà que el projecte del lehendakari Ibarretxe «és un pla il·legal».\n«Amb precipitació, amb oblit de les formes democràtiques i amb absència de diàleg no es construeix una política d'Estat», afirmà Zapatero, que recordà que el tipus penal plantejat ja constituïa delicte, perquè ningú no pot convocar un referèndum sense estar facultat per fer-ho. Encara que reconegué que li dolia haver de dir-ho, insistí en el fet que el PP i el Govern actuaren amb «irresponsabilitat, precipitació i deslleialtat», argumentant que la mesura del darrer Consell de Ministres s'ha pres sense diàleg previ amb ningú ni consultes al principal partit de l'oposició.\nDes del PSOE també s'expressà l'eurodiputada Rosa Díaz, que considerà una «irresponsabilitat» la reforma del Codi penal al marge del Pacte de les Llibertats i contra el Terrorisme. El batle de Donòstia, Odón Elorza, afegí que la modificació de la llei fa «una clara pudor electoral i cerca judicialitzar la política». Per Pasqual Maragall, líder del PSC, la reforma penal és «desestabilitzadora» per a Espanya i obeeix a l'interès del PP de «crispar».\nAnasagasti demanà a Zapatero que sigui «valent» per denunciar que el PP, en aquest moment, «no és un partit democràtic, sinó d'extrema dreta». «Ells creuen que ens intimidaran, al lehendakari, a Atutxa, però ens reforçaran perquè estam demostrant amb fets que això no és una democràcia sinó un Estat d'excepció», i va afegir que la reforma és «una autèntica bogeria i consagra el delicte polític».\nDes del Govern basc, Joseba Azkarraga qualificà de «cop de gràcia al sistema democràtic», «ja de per si malparat» l'esmentada reforma, i advertí el PP que no aconseguirà «emmordassar» els ciutadans bascs. Al seu parer, es tracta «del més greu que en termes polítics ha succeït des del final de la dictadura».


A Kids&Us estem preparats pel 2021\n2021, estem a punt!\nPublicat 05/01/2021 per Kids&Us\nA Kids&Us afrontem el canvi d’any agraïts per l’aprenentatge acumulat, amb la il·lusió d’un nou començament i abraçant la nostra família: centres, docents, alumnes, pares i mares.\nUn canvi d’any és, inevitablement, un moment per fer balanç, i això és el que han fet en les últimes setmanes la fundadora de Kids&Us, Natàlia Perarnau, i el president executiu de l’entitat, Quim Serracanta.\nLa creadora del mètode Kids&Us ha aprofitat l’altaveu que té en el seu blog per repassar quins han sigut els tres records que més l’han marcat durant l’any que hem deixat enrere. Natàlia Perarnau fa un viatge a través dels records i els aprenentatges del 2020 i conclou que hi ha tres punts que han marcat particularment un dels anys més difícils de la nostra vida: l’esforç col·lectiu per conèixer i combatre la COVID-19, la feina diària de Kids&Us per mantenir els alumnes connectats a l’aprenentatge de l’anglès; i les abraçades que no ens hem pogut fer.\nPer la seva banda, Quim Serracanta es va dirigir a la xarxa de centres Kids&Us i a l’equip de la Central de Manresa per fer balanç de l’any 2020. En va destacar l’esforç i els sacrificis que han fet els centres des de l’inici de la pandèmia, i va confirmar que la xarxa de 506 centres de Kids&Us segueix forta i continua plantant cara a la situació actual. El president executiu de Kids&Us també va remarcar la importància de seguir treballant en equip i va destacar l’esforç dels equips de la Central en la digitalització de la metodologia, sense perjudici del seguiment d’altres projectes i tasques del dia a dia.\nPer tot el que hem viscut fins al dia d’avui, podem assegurar que estem preparats per l’any nou que acabem d’encetar.\nPodeu llegir l’article “3 records del 2020”, seguint aquest enllaç al blog de la Natàlia Perarnau.


Amazon tindrà consola de jocs\nArribarà abans de la campanya de Nadal, coincidint amb la PS4 i la Xbox One\nÀLEX GUTIÉRREZ M. Barcelona 23/08/2013 00:00\nUn nou agent se suma al disputat mercat de les videoconsoles. Amazon treballa en el desenvolupament de la seva pròpia plataforma, a partir d'un giny que utilitzaria la tecnologia Android de Google. Segons el portal GameInformer, l'aparell tindrà un comandament propi, dissenyat específicament per al nou giny.\nLa companyia no ha detallat quan llançarà la nova consola de videojocs, però diversos mitjans especialitzats donen per fet que serà just abans del 29 de novembre, el dia en què als Estats Units se celebra el Black Friday -un dia de compres compulsives impulsades pels descomptes que marca l'inici de la temporada de Nadal-. D'aquesta manera, competirà directament amb Sony i Microsoft, que presenten també noves consoles, en aquest cas les últimes generacions de la PlayStation i la Xbox.\nTampoc no se n'ha anunciat el preu, però és més que probable que sigui un dels atractius comercials del nou aparell i que estigui, per tant, força per sota dels 399 euros de la PlayStation 4 o els 499 de la Xbox One. Tenint en compte que el negoci d'Amazon és la venda i distribució de continguts, l'estratègia més probable és oferir una videoconsola de poc més de 100 euros, però que els usuaris depenguin dels jocs que es distribuirien en exclusiva a la botiga virtual. El model seria similar al que Kindle ha fet en el camp dels llibres electrònics. De fet, alguns experts consideren que, en realitat, Amazon farà més la competència a les tauletes que no a les videoconsoles de primera divisió.\nAmazon es caracteritza per mantenir una opacitat molt ferrenya pel que fa a les seves vendes. Però, segons un estudi de la consultora Morgan Stanley presentat a principis d'agost, Amazon preveu tancar el 2013 havent venut 4.500 milions de dòlars en contingut del lector Kindle i de tauletes. Això suposarà un increment del 26% respecte a les vendes del 2012. El més interessant és la previsió que fa de cara al 2014: el gegant de la distribució ja farà més diners amb la venda de contingut digital -pujarà dels 3.800 milions als 5.700- que no pas facturant aparells. La companyia aconseguirà enguany, a més, 192 milions de dòlars en publicitat inserida a través de Kindle. Totes les vies de negoci associades a aquest lector electrònic suposaran ja l'11% dels ingressos i el 23% del benefici de la companyia.\nTambé subscripcions a premsa\nEl desenvolupament d'aquesta videoconsola no és l'únic moviment recent d'Amazon en el camp dels mèdia. A banda que Jeff Bezos, l'amo de la companyia, hagi comprat recentment el Washington Post , hi ha també la signatura aquest dimarts d'un acord amb el grup Condé Nast amb l'objectiu de desenvolupar un servei de subscripcions -en paper i digitals- de les seves publicacions (entre les quals hi ha revistes com Vanity Fair , The New Yorker , Vogue i GQ ). Es calcula que Amazon retindrà un 30% de comissió per les subscripcions que gestioni.


Els Castellers de Vilafranca s’adhereixen a la cadena humana de l’Onze de Setembre - Castellers de Vilafranca\nEls Castellers de Vilafranca s’adhereixen a la cadena humana de l’Onze de Setembre\nimobils2013-07-16T19:16:46+01:0016 Juliol 2013|Notícies castelleres|0 Comments\nS’ha d’acabar de perfilar en quin tram de la cadena s’ubicaran els Verds, però tots els castellers i castelleres que hi vulguin assistir amb la colla ja es podran apuntar a les llistes aquest mateix dimecres 17 de juliol.\nDesprés de la participació dels de Cal Figarot a la manifestació del passat Onze de Setembre i al Concert per la Llibertat el 29 de juny, els Castellers de Vilafranca tornaran a participar en un dels grans actes per reclamar el dret del poble català de decidir el seu futur. Per la propera Diada Nacional, Onze de Setembre, l’Assemblea Nacional Catalana està organitzant, juntament amb altres entitats, la Via Catalana cap a la Independència, una cadena humana que travessarà Catalunya de nord a sud. Els vilafranquins ja han confirmat la seva participació, tot i que encara s’ha de perfilar en quin tram concret del recorregut s’ubicaran. Probablement serà a la mateixa comarca de l’Alt Penedès.\nTots els castellers i castelleres que vulguin participar a la Via Catalana cap a la Independència amb la colla, es podran apuntar a les llistes que hi haurà a la seva seu social, Cal Figarot, a partir d’aquest dimecres 17 de juliol al vespre.


9 FETS QUE VAN DEIXAR CAURE A LA MANDÍBULA SOBRE RATES DE TALPA NU PER CELEBRAR L'ASCENS CRUENT DE LA SEVA NOVA REINA - ANIMALS - 2021\n9 fets que van deixar caure a la mandíbula sobre rates de talpa nu per celebrar l'ascens cruent de la seva nova reina\nLa reina de rates de talpa nua és morta, fa temps que viu la reina de rates de mola nua. DCist va informar aquest dimarts que finalment s'havia acabat un llarg drama polític al parc zoològic de Smithsonian: la seva colònia de rates alus nu s'ha instal·lat en una nova reina. I fins que pugui regnar.\nA continuació, es mostren alguns fets impactants sobre l’espècie per celebrar la seva ascensió favorable i viciosa al tron:\nLes rates moles nues ( Heterocephalus glaber ) són el que els científics anomenen animals eusocials: els adults viuen en grups i cuiden els seus fills de forma cooperativa, i només alguns individus tenen el privilegi de produir-los. Les formigues i les abelles són exemples més famosos; el comportament es veu principalment entre els insectes. Només hi ha dues espècies de mamífers considerades veritablement eusocials, i totes dues són espècies de rates moles.\nPer tant, sí: a l'estil reina, les dones de rates de mole més dominants lluiten contra els competidors pel dret a suportar les cries de la seva colònia (mentre que tots els altres fan la criança infantil real), reproduint-se tan ràpidament com sigui possible. Al zoològic nacional, aquesta lluita va reduir de 17 a 13 anys la cria d’adults al llarg d’uns quants mesos.\n"Sí, han estat barallant-se i matant-se als zookeeper, Kenton Kearns va dir a DCist." Tenen guerres per rata de mole per determinar qui serà la reina o qui va a criar amb la reina. Esperem que les coses es calmaran una mica ara ".\nNo és estrany que aquesta senyora sortís a la part superior: pesa 81 grams i la segona competidora més propera, de només 55 grams. La seva primera camada incloïa tres cadells, però tornarà a quedar-se embarassada ràpidament, i a mesura que els embarassos progressius s’estenguin la columna (grossos), creixerà per portar-hi cries molt més grans.\nEl mecanisme que hi ha al darrere no s’entén força, però els científics han trobat que les dones no reproductores d’una colònia són realment infèrtils, amb òrgans sexuals que semblen pre-pubescents. Tan aviat com una d’aquestes dames s’envia per si sola, té un impuls de creixement i mostra els signes de maduresa sexual, ja que potser es prepara per plantejar-se la seva pròpia reivindicació com a reina que fa de nadons.\nDe manera figurativa (vegeu més amunt) i literalment: són els únics mamífers els cossos dels quals no poden regular una temperatura interna constant. La regulació de la temperatura té molt més en comú amb els animals de sang freda com els rèptils que no pas amb altres rosegadors. És per això que els veureu arruïnar-se en pilotes grosses i acarnissades: quan no es maten cap al tron, fan molta pressa per mantenir-se calents.\nEn un estudi publicat l'any passat, els científics van demostrar que les rates moles nues poden sobreviure a nivells d'oxigen que "serien fatals per als humans i fatals per a ratolins de laboratori i, probablement, per a tothom". Un 5 per cent d'oxigen, menys que l'atmosfera a la part superior. del Mont Everest: els investigadors esperaven que els seus temes agressius presentessin signes d’angoixa en 15 minuts. Però una hora després, estaven bé.\n"Després de cinc hores, estàvem convençuts que el cinc per cent d'oxigen no és un problema per a aquests nois, així que vam decidir trucar-lo a la nit, tornar a casa i sopar Thomas Park de la Universitat d'Illinois, va dir Chicago a PopSci el 2017. Després. cinc minuts en un contenidor amb zero oxigen, els animals passats van sortir a la normalitat pocs segons després de l'alliberament.\nUna cosa a tenir en compte abans de fer-se un cop a la corona per vosaltres mateixos: les rates moles despullades no semblen experimentar dolor de la manera que ho sabem. Els animals no reaccionen a les cremades àcides a la pell i no tracten una zona lesionada com si fos sensible a la calor o al tacte. Els seus receptors de dolor són bàsicament els menys sensibles dels mamífers estudiats, cosa que significa que poden fer uns cops de puny abans que els cossos comencin a notar que estan ferits.\nPer començar, les rates moles nues són notablement impermeables al càncer: només algunes persones de centenars estudiats han desenvolupat la malaltia. I un estudi recent va trobar que el risc de mort dels rosegadors calbs no és necessàriament proporcional a l'edat; és a dir, no necessàriament tenen un punt en el qual el seu cos es desgasta i mor. Les rates moles nues semblen tenir alguns trucs cel·lulars que ajuden a prevenir l’envelliment i els científics finançats per la talla de Google tenen un gran esforç a l’hora de trencar aquest codi.\nEn realitat es piquen a grans tuberculs que es troben mentre excaven túnels als seus soterrats subterranis.\nLes rates moles nues són conegudes per buidar els excrements per obtenir tots els nutrients que es deixen recollir. Recents investigacions suggereixen que la caca de la reina pot servir per a un propòsit més gran: és possible que l’alimenti als seus treballadors per tal de passar les hormones de l’embaràs que predisposen a una nova mare per tenir cura de la seva cria. Atès que les mames de ratolines moles nues no es molesten en fer de cangur a la seva pròpia descendència, confien en altres de la colònia per protegir els cadells com si fossin mares mateixes. I també ho fan. És possible que la caca proporcioni un detonant hormonal. Així que si us trobeu enmig d’un cop de rata de talpa nua, ho sabeu: si perdeu, més endavant obtindreu molta merda.\nEs van explicar les lents addicionals de la càmera del telèfon intel·ligent\nLa tecnologia més interessant del 2017 per casa vostra\nEl nou sistema de votació de Maine és matemàticament superior i constitucionalment qüestionable\n10 GIFs de criatures de mar profund que es troben amb un sub\nCom fer que el vostre equip d’extensió duri més temps\nEl govern no protegirà la vostra privadesa a Internet, així que aquí tens com fer-ho tu mateix\nEls millors complements i trucs de Spotify\nBodyByDarwincom : 9 fets que van deixar caure a la mandíbula sobre rates de talpa nu per celebrar l'ascens cruent de la seva nova reina © 2019. All Rights Reserved.


Hostal a Ciutadella de Menorca | Lloguer xalets i vil•les de luxe per vacances a Menorca.\nBenvinguts al portal de Menurka, lloguers vacacionals.\nLi oferim 3 maneres de gaudir de la seva estància a Menorca.\nVilla de luxe Menurka-Cala Blanca\nExclusivitat, tranquilitat, vistes privilegiades, independència\nPrefereix instalar-se amb tota la seva família en un espectacular villa amb vistes a algunes de les més belles platges de la illa?\nVilla de luxe Menurka-Port d'Addaia\nExclusivitat, tranquilitat, vistes privilegiades, independència a Port d'Addaia\nPrefereix instalar-se amb tota la seva família en un espectacular villa amb vistes a Port d'Addaia?


El quadern robat: Sobre la poesia de David Ymbernon\nMarta Teixidó 24 de novembre de 2015, a les 21:05\nEn aquest cas, no puc expressar una opinió ni tan poc puc fer un comentari concret, primera, no he llegit ni sentit la poesia d’Ymbernon, i en segon lloc, i això pot sorprendre, però és així, sincerament, no soc de llegar poesia, ni la poesía m’entusiasma en cap de les seves formes. No disposo de la sensibilitat necessària pel tema, i quan he hagut d’assistir a un recital de poemes, reconec que el rapsoda si em fa la feina, i m’estalvia de llegar.\nSoc una negada en l’art de la muses Caliope i Erato, i no he pogut mai entrar-hi. Em vaig quedar amb allò de: Por diez cañones por banda/ viento a popa en toda vela/ no corta la mar sino vuela/ un velero bergantín... i tan contenta.\nPer tant, ho sento, no puc ni comentar ni profunditzar. És clar que em respondràs que és qüestió d’assistir a les lectures poètiques... m’ho haig de rumiar.\nAnna Belsa 25 de novembre de 2015, a les 10:52\nLa poesia és una concentració de moltes coses. És literatura, però també porta, de manera inherent, filosofia, art, i fins i tot música o religió. La poesia, s'ha de llegir d'una manera diferent a com es llegeix una novel.la, per exemple. Potser vaig tenir la sort que això, a mi, a l'escola, em van ensenyar a llegir poesia. Recordo classes de literatura diverses en les que ens feien llegir i comentar poesia.\nEn el cas de la poesia de David Ymbernon, la seva poesia és exactament una traslació del seu univers en paraules, i per això trobo especialment interessants aquestes sessions. A més de llegir els poemes, els comentem al davant dels quadres i això enriqueix la visita i la comprensió de la seva obra. Crec sincerament, que en David Ymbernon encara no ha estat "descobert", i la meva voluntad és intentar que es produeixi aquesta descoberta per part del públic. Hi ha un poema seu que clava aquesta situació:\n"Sóc una sorpresa!\ni aquí estic\nencara per desembolicar"


El fil d'Ariadna (II): d’abril 2014\nBandoler, de Margarida Aritzeta\nEl passat dia 8 vaig tenir l’honor de presentar a la Llibreria Alibri de Barcelona la novel·la Bandoler, de Margarida Aritzeta. Per a mi, Aritzeta és una autora admirada i de referència, companya endemés de fatigues acadèmiques, ja que exerceix de professora de Teoria de la Literatura a la Universitat Rovira i Virgili. D’altra banda, i com tots ja sabeu, ha estat una de les participants en l’antologia d’històries negres Elles també maten, que he tingut la sort de coordinar i on també hi ha un relat meu.\nLa presentació va anar molt bé. Càlida, distesa i carregada de complicitat. Ens compenetrem, amb la Margarida. Ambdues riem molt, gesticulem sense parar, parlem pels descosits i, de tant en tant, ens trepitgem en les nostres intervencions. Trobo que això és fantàstic, perquè indica confiança i comoditat. També indica que tenim moltes coses en comú, malgrat que no fa gaire que ens coneixem. En resum, un enorme plaer. En nom de totes aquestes circumstàncies, he decidit aprofitar l’espai d’aquesta ressenya per adjuntar un petit reportatge gràfic de la presentació. Així podreu mirar (i admirar!) les carotes que fem.\nPerò parlem ara de Bandoler, que d’això es tracta. Quan fa poc vaig ressenyar La maleta sarda, vaig comentar la sensació que aquesta novel·la m’havia generat: com si l’autora hagués compost el text expressament per a mi, de tant que quadrava amb els meus interessos i les meves preferències. Doncs bé, un fenomen similar s’ha produït amb Bandoler. I aquest fet no ha deixat de sorprendre’m. Són percepcions insòlites i poc freqüents, però, tanmateix, molt reals. I amb Aritzeta ja m’ha passat dos cops!\nPerò... com podria ser d’una altra manera si jo, que m’he dedicat de manera especialitzada a la literatura catalana del segle xviii i principis del xix, em trobo a la novel·la la recreació precisament d’aquesta època, amb tots els seus detalls i totes les seves característiques? Si recupero en la ficció els esdeveniments històrics i culturals que tant conec? Si apareix com a personatge el famós i sui generis Rafael d’Amat i Cortada, ínclit Baró de Maldà, que tant he estudiat, explicat i citat? Era de calaix (Calaix de sastre, òbviament) que, deambulant entre les pàgines de Bandoler, m’hi havia de sentir com a casa. I, per acabar-ho d’adobar, l’autora també ens remet a un dels invents que més van proliferar durant aquest període: els autòmats. En una societat europea que començava a experimentar un considerable augment demogràfic, en la qual la cultura de l’oci iniciava un camí sense retorn i el progrés i els avenços tècnics adquirien cada dia més importància, els autòmats i altres fineses similars (n’hi ha moltes, però no podem detallar-les ara i aquí) representaven una enorme novetat, que subjugava la massa i que jo, com és natural, he hagut de tenir molt en compte en els meus estudis sobre teatre, escenografia i representacions.\nCom podeu veure, l’empatia amb la novel·la s’esdevenia, ja d’antuvi, absolutament inevitable.\nPerò tornem al text. Què és Bandoler? Jo diria que podem parlar de novel·la de caràcter històric, atès que no s’escau exactament dins del concepte de novel·la històrica, molt difícil de definir. Les seves fronteres, al meu entendre, sempre han estat especialment difuses. Ja des d’Aristòtil, arrosseguem uns certs problemes a l’hora de distingir entre historiografia i èpica. En principi, la historiografia només recull els fets reals, documentats, a la manera d’una crònica, d’un assaig. L’èpica, en canvi, pot (o no) recrear esdeveniments autèntics, però sempre amanits amb elements de ficció: mitologia, rondalles, llegendes, qüestions sobrenaturals. Tot allò que a l’autor li servís per ornamentar el relat. I és que (en teoria) la historiografia no és literatura, però l’èpica, que sol transmetre els orígens i esdeveniments mítics d’un poble, sí.\nEvidentment, Bandoler és una obra moderna, escrita en l’actualitat, i no s’ajusta del tot ni a una cosa ni a l’altra. Recull passatges de la nostra història i els acosta al lector, però també (i principalment) conté una preciosa trama en la qual Joan Serra (el personatge real que dóna títol al llibre) no és el protagonista, però hi té un paper decisiu.\nAritzeta construeix un text que, des del punt de vista històric, intenta dues coses:\n1. Recuperar una figura real, que arrossega una mitificació negativa carregada d’errors i anacronismes, per plasmar-la des d’òptiques més realistes i autèntiques.\n2. Confegir un relat de ficció amb personatges de ficció, però amb la pretensió, alhora, de mostrar-nos ˗amb rigor documentat˗ el tipus de vida de la població catalana del moment, l’efervescència il·lustrada, el canvi de la societat, esdeveniments com la Guerra del Francès, etc. etc.\nDit això, Margarida Aritzeta és una novel·lista, una escriptora. I allò que més destaca de la novel·la, evidentment, és el vessant literari, el seu caràcter de narradora, de recreadora. Aritzeta dóna vida a uns personatges entranyables, versemblants, que creixen i evolucionen, que ens sorprenen i ens commouen, que ens fan compartir el seu dolor i les seves sensacions, que ens atrapen brutalment. La novel·la és breu i això va al seu favor. La fa més intensa. No és un secret que, personalment, m’agrada molt la narrativa breu, on no hi ha coses supèrflues, on res no hi manca ni hi sobra.\nEvidentment, no explicaré res de la trama. Només diré que la vida del bandoler Joan Serra, que tots coneixem gràcies a la cançó de Lluís Llach, és el fil conductor d’un text impecable, d’una història esplèndidament teixida que ens atrapa des de la primera a l’última pàgina. Sí que remarcaré, en canvi, dos aspectes vinculats a la forma, a l’estil. D’una banda, l’ús magistral i absolutament adequat del registre lingüístic, amb un català que, sense resultar feixuc ni anacrònic, s‘ajusta com un guant al context històric que descriu. D’una altra, la tria dels recursos narratius i estructurals, que ens mantenen en tensió constant, esperant saber. Aritzeta construeix un joc complex d’analepsis i prolepsis que, curiosament, es troben perfectament integrades dins del decurs de la narració. No hi ha talls ni ruptures. A través de la veu i la mirada interna dels personatges, carregats d’intensitat psicològica, viatgem endavant i endarrere en el temps, submergits en un munt de girs i de sorpreses que no s’acaben d’aclarir fins a la darrera línia. Tanmateix, ni ho notem. Res no ens confon, res no trontolla.\nAquests recursos, tal i com els utilitza l’autora, són extremadament complexos. És molt difícil posar-los en joc sense malmetre la comprensió del text ni comprometre’n la credibilitat, la versemblança, el decòrum. Han d’estar perfectament dosificats, estratègicament situats, fent avançar l’acció en tot moment, però sense desvetllar res d’allò que encara convé mantenir en l’ombra. Sens dubte, el treball d’una escriptora d’alt nivell que ha arribat al cim de la seva maduresa creativa.\nPublicat per Anna Maria Villalonga a dijous, d’abril 10, 2014 10 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: Anna Maria Villalonga, crònica, Margarida Aritzeta, novel·la en català, novel·la històrica, reportatge gràfic, ressenya


Formalització de la reserva | Granja Escola La Perdiu\nPer realitzar la reserva i consultar la disponibilitat pot contactar a través del nostre correu electrònic o per telèfon.\nPer formalitzar la reserva hauran de remetre amb un mínim de 15 dies la fitxa d'inscripció degudament emplenada i el justificant bancari del 20% del cost total de la visita en concepte de reserva, en el compte de\nCatalunya Caixa 2013 0445 84 0200641021 a:\no per correu electronic : laperdiu@granjaescola-laperdiu.com.\nLa resta de l'import podrà ingressar-ho en la mateixa compta amb un mínim de 10 dies d'antelació a la data de la visita o bé fer el pagament en la granja a l'arribada.\nANUL·LACIONS: Per a la devolució de la reserva caldrà fer-nos arribar per escrit una sol·licitud de renúncia amb una antelació mínima de 30 dies, en cas contrari no tindrà dret a devolución. s'admet un màxim de 3 faltes d'assistència justificades, en cas d'excedir aquest nombre haurà d'abonar-se la visita inicialment reservada.


PD:Història Moderna d'Espanya\nNom de l'assignatura: Història Moderna d'Espanya\nCodi de l'assignatura: 361424\nCoordinació: Jaume Danti Riu\n(20/27 octubre i 3 de novembre - CRAI Biblioteca Reserva UB)\n(novembre/desembre. Aula Mediterrània IEMed-UB (en Streaming))\n― Reconèixer les característiques principals dels diversos aspectes econòmics, socials, polítics i culturals que configuren la història moderna d’Espanya.\n― Conèixer els principals fets històrics entre els segles xv i xviii en els territoris de la monarquia hispànica.\n― Identificar els diversos processos i fets que permeten entendre i interpretar en la seva globalitat el període estudiat.\n― Elaborar síntesis sobre qualsevol tema a partir de la bibliografia general i específica.\n― Analitzar i interpretar fonts primàries.\n― Analitzar i interpretar fonts historiogràfiques.\n― Interessar-se pels coneixements sobre la història moderna d’Espanya.\n― Plantejar-se el valor de la perspectiva històrica per a una interpretació més acurada.\n― Implicar-se en el procés d’aprenentatge, participant en les diverses activitats i metodologies docents.\n― Esforçar-se en l’hàbit de la lectura crítica de bibliografia específica.\n1. De l’època medieval a l’època moderna. El regnat dels Reis Catòlics\n1.1. El procés d’integració territorial\n1.2. Les bases econòmiques, socials i polítiques de la nova monarquia\n1.3. La unitat religiosa: cristians, jueus, musulmans\n1.4. La política exterior i l’expansió internacional: Itàlia, Àfrica, Amèrica\n2. El segle xvi. L’hegemonia hispànica\n2.1. Món rural i món urbà\n2.2. De l’Espanya imperial de Carles V a la monarquia de Felip II\n2.3. Els moviments socials. Comunidades i Germanies\n2.4. La cultura del segle d’or\n3. La declinació hispànica del segle xvii. Crisi econòmica i crisi política\n3.1. Crisi i decadència\n3.2. De la declinació al fracàs de la reforma. De Felip III a Felip IV\n3.3. Revolucions i revoltes. Portugal, Catalunya, Nàpols i Sicília\n3.4. Entre la fallida i el redreç. El regnat de Carles II\n4. L’Espanya del segle xviii. Reformisme i iŀlustració\n4.1. Les transformacions econòmiques i socials\n4.2. El reformisme polític de la nova monarquia borbònica\n4.3. Carles III: la culminació de l’absolutisme iŀlustrat\n4.4. Iŀlustració i revolució\nLa metodologia bàsica consisteix en la complementarietat entre la teoria, les pràctiques amb documents i l’elaboració d’un treball dirigit a partir de les propostes que s’ofereixen.\n.S’exposa cadascun dels temes, seguit del comentari de textos o d’imatges que propiciï la participació de l’alumnat. Es tracta de facilitar els continguts fonamentals perquè després es puguin aprofundir amb altres recursos bibliogràfics, etc.\nAssistència i participació en seminaris sobre línies de recerca per tal de conèixer-les i aprofundir en altres temàtiques menys tractades a les classes teòriques.\nLes pràctiques seran el comentari de textos primaris i gràfics o mapes que es realitzarà de forma presencial i no presencial. També es realitzarà una sessió pràctica a partir del Fons de Reserva de la Biblioteca de la Universitat de Barcelona.\nEl treball dirigit consistirá en l’aprofundiment sobre un tema, que s’escull entre tres, amb la utilització d’una sèrie de documents que s’ofereixen i el suport de la bibliografia específica que correspongui.\nL’avaluació continuada es fonamenta en l’assoliment dels objectius referits a continguts i habilitats. Està composta per:\n- Un examen sobre els continguts del programa (50 % de la nota final).\n- 1 treball sobre un tema, a triar entre tres que es proposen, a partir dels documents que s’ofereixen i amb la bibliografia específica que correspongui ( 40 % de la nota final).\n- Participació en la pràctica de documents i en el seminari amb lliurament d’un resum de l’activitat (10 % de la nota final).\nEs fa amb les mateixes condicions de la continuada, però tot a la data de l’examen assenyalada oficialment.\nLa prova de reavaluació és únicament un examen (100 % de la nota final).\nDOMÍNGUEZ ORTIZ, A., El Antiguo Régimen. Los Reyes Católicos y los Austrias, Madrid, 2006.\nANES ÁLVAREZ, G., El siglo de las luces, Madrid, 2007.\nLYNCH, J., Los Austrias, 2 vols., Barcelona, 1983. El siglo XVIII, Barcelona, 1991.\nMOLAS RIBALTA, P., Edad Moderna (1474-1808), Madrid, 1988\nFLORISTÁN, A. (coord.), Historia de España en la Edad Moderna, Barcelona, 2011.\nMARTÍNEZ RUIZ, E., GIMÉNEZ, E., ARMILLAS, J.A., MAQUEDA, C., La España moderna, Madrid, 1992.\nFONTANA,J., VILLARES, R. (dir.), Historia de España, Madrid, 2007-2009, vols. 3,4,5.\nPÉREZ SAMPER, M.A., La España del siglo de las luces, Barcelona, 2000.\nALVAR, A., DOMÍNGUEZ ORTIZ, A., La sociedad española en la Edad Moderna, Madrid, 2005.\nMARCOS MARTÍN, A., España en los siglos XVI, XVII, XVIII. Economía y sociedad, Barcelona, 2000.\nELLIOTT, J.H., Imperios del mundo atlántico: España y Gran Bretaña en América 1492-1830, Madrid, 2006 .


Reclamar comença a ser útil | Karma Peiró\nReclamar comença a ser útil\nAgència Catalana del Consum, telecomunicacions, Telefonica\n(Opinió publicada el 20/3/16 a NacióDigital)\nQuantes vegades li ha passat que parlava per telèfon i la comunicació s’ha tallat obligant-lo a fer una nova trucada? O que li han proposat una tarifa molt barata a canvi d’un temps de permanència, però les factures han sigut més altes del que s’havia acordat? Aquests són només alguns dels estratagemes que sovint empren les companyies de telefonia mòbil i d’Internet, sense tenir en consideració al client.\nDes de fa uns cinc anys, potser una mica més, els mòbils s’han convertit en una necessitat: ja no només serveixen per fer una trucada esporàdica, sinó que treballem amb ells i els fem servir per informar-nos o per relacionar-nos. Anys enrere, només els teníem els adults; ara, el jovent s’ha sumat a aquesta onada comunicativa i, a partir dels 11 o 12 anys, disposen d’un aparell amb la bona excusa d’estar en contacte amb els pares. Per tant, clients no els falten a aquestes companyies. Potser per això ni s’esforcen a millorar el servei.\nAquesta setmana, s’ha donat a conèixer el balanç de reclamacions del 2015que elabora l’Agència Catalana del Consum. Els resultats són els mateixos que l’any anterior, i que fa dos i tres anys enrere. Del total de queixes rebudes (16.903), les relacionades amb el sector de les telecomunicacions i internet han estat les més nombroses (un 39%). Telefònica, Orange, Endesa, Vodafone, Jazztel i Yoigo, en aquest ordre, són les empreses més denunciades.\nÉs comprensible pensar que la companyia que tingui més usuaris pot comptar amb més reclamacions, però ja no ho és tant que al llarg dels anys, les queixes siguin les mateixes. La llista és llarga: des de renovar automàticament la permanència sense informar a l’usuari fins a reclamar al consumidor un deute inexistent o incloure’l en un registre de morosos. Els maldecaps van en augment quan s’intenta donar de baixa el servei perquè es pot trobar que li carreguen despeses de gestió, o factures posteriors no existents. Per sort, gràcies a la tenacitat de milers de consumidors cabrejats, que perseveren en el seu dret a reclamar un bon servei es pot avançar cap a una solució, definitiva o no.\nL’abril de l’any passat, l’ACC va decidir aplicar una taxa per penalitzar a les empreses que reben més reclamacions. La intenció és que es facin càrrec dels seus clients i posin en marxa un bon servei d’atenció a l’usuari. De pas, l’entitat pública podria reduir les consultes que l’obliguen a fer d’intermediària. Després de les 100 primeres queixes, el comptador es posa en marxa i recapta 50 euros per cada nova reclamació. En només 8 mesos, n’ha obtingut 70.000 euros, només del sector de telecomunicacions i internet. És molt? Comparat amb els guanys que tenen és només una pessigada que pràcticament ni noten. Com i quant s’ha de cobrar a les companyies de telecomunicacions per acabar amb els abusos d’un mal servei?\nTotal Visits: 863.217


Consell de la Joventut de Barcelona Escoltes Catalans: #40anysambtu\nEscoltes Catalans, una de les associacions d’escoltisme a Catalunya celebra els seus 40 anys. Escoltes Catalans us convida a celebrar els seus 40 anys amb Música, art, reflexió, i amb la participació de Sílvia Bel, Miquel Essomba, Francesc Mateu i Eduard Vallory, entre d’altres!\nL’acte tindrà lloc el 28 de maig a les 19h al teatre del Centre Cívic Can Felipa(C/Pallars, 277, Barcelona). Cal confirmar assistència a: ec@escoltes.org\nEscoltes Catalans educa en i per la llibertat, entenent la laïcitat com una actitud encaminada a respectar la diversitat de creences i pensaments, i a triar lliurement els propis.\nEtiquetes: escoltes catalans escoltisme


de març 2011 | Ermassets - BTT\nEquip Ermassets DH.\nBones nins !!!\nEl nostre equip d´Ermassets DH, te la pròxima carrera el diumenge dia 3 a la Costa d´en Blanes.\nEs un circuit nou i molt divertit, inscripcions a les 9h i la primera manega a les 10h, organitzat\nper MTB TOURS.\nAlgú s´apunta a animar-los ? La cosa promet...\nPublicat per Mara a 22:12 5 comentaris:\nAquesta setmana passada en Mara va proposar per quedar Dissabte per fer una volteta tots plegats.\nNos verem Dissabte a les 8:00 al passeig . Erem 8 raiders decidits a pasar-ho bé , deprés de exposar un parell de llocs TRIAREM PLANICIA, ja saveu una volta potenta i al mateix temps classica.\nPartirem per la costa per davallar pel mirant de mar cap a la carretera del port d'es canonge , ja la develledeta començava a donar exemple de lo que siria baixar de Planicia fins el Correu.\nAgafarem la atrassera que surt a la carretera de Banyalbufar i a qui tenguerem la primera pana, havien fet net en desbrossedores i estava ple de pinxos. Un servidor va foredar les dues rodes de la bicicleta , encara que la roda de davant pareixia que volia aguantar,arreglat el parxe continuam per la pista de s'Arbossar.En arribar a von arranca la pujada cap a la mola ferem una petita pausa perquè ni havia que tenien gana.\nTornam partir, ja saveu la pujedeta és bastant fotudeta però en un tres i no res nos haviem plantat a la curva del platano o mirador.Pausa perquè ni havia que tornaven a tenir gana i domés havien passat 10 o 15 minuts.\nContinuam cap amunt i quant arrencarem en Joan Ribas va veure les mates de ben aprop "res un traspies sense importancia".Continuam mes o menys agrupadets fins arribar els aujups, xerredeta , quatre rialletes i per amunt .Quant arribarem al cruce que va cap el Correu reposarem forçes i aqui ja se podia veure a la cara de qualcuns que la transformació començava a ser ben petent, començava la davellada increible i impressionant cap el Correu.\nMortal,brutal com davallaven en Vicenç, Mara i companyia per allà per avall , a jo me feien por no vaig tenir temps ni de fer unes fotos en condicions.Encara que ni va haber que váren veure la fuaca de ben aprop ¿Saps com davallaven?.Arribat abaix la gent tenia cara de feliçitat , després de haber descarregat tota la adrealina.Va ser una volta molt xula i molt divertida.Quant se reuneixen varios raiders les rialles estan garantizades.\nSe qué és dificil però el menys un pic en so mes are que be el bon temps auriem de intentar fer voltetes tots els ermassets plegats.\nQuant arribarem a Esporles pensant que tot ja esteia fet el senyor Pinxo va fotre un parxe que te cagues,crec que va fer un osca a un escalo del Correu quatre rialles més i cap al poble a fer una cerveseta ben merescuda.\nVicenç i Bernat com a dues cabres\nEl parche brutal de'n Pincho\nAqui teniu 4 fotos, no són molt bones però voreu lo que va ser un poc la volta a Planicia Correu.\nPublicat per jaume busquets a 20:31 5 comentaris:\nSteve Peat and Josh Bryceland\nPublicat per Unknown a 0:39 1 comentari:\nMirau que ha montat Mr. Steve Peat per es seu barri... ;-)\nPublicat per Unknown a 1:04 2 comentaris:\nBon dia nins !!!\nJa es ben hora que ens ajuntem tots un altre cop.\nQue trobau si aquest proper dissabte dia 26 feim una sortideta tots plegats.\nNo cal que només ens ajuntem quan hi ha un dinar o una revetla.\nPodriem mirar de triar una ruta entre tots. Podem fer comuna de Bunyola, anar per Soller, quedar per Esporles, a jo m´es igual.\nAnimau-vos i feis les vostres propostes.\nPublicat per Mara a 10:49 11 comentaris:\nMirant de Mar - Branson\nBé Al·lots, ja mos teniu a Mr. Patu i un servidor disposats a rodar un poc es divendres horabaixa. Tampoc dona temps per fer gran cosa o sigui que vàrem decidir fer costa, mirant de mar, branson, port des canonge, volta des general, camp de futbol de banyalbufar, arbossar i esporles...\nTot això ho fèrem a ritme normal, amb bones, pensant amb sa nocturna que mos espera es dissabte vespre. Per fer un parell de proves vaig gravar un video baixant, que va quedar amb s'objectiu mal orientat però el que no té desperdici són es conjunt de comentaris que feim mentre baixam. Es que feia en Pep no se senten molt fort, però està segur que no se queda curt, jajaja\nUna vegada més queda demostrat que som uns caparruts i personalment, amés un malparlat (mare meva, quan te sent a tú mateix no mola gens!)\nCrec que ens servirà de pràctica per fer un futur video "com toca" ;-)\nPublicat per Unknown a 17:27 6 comentaris:\nDespedint-me de l'Ofre\nBé al.lots ja sé que potser que aquesta entrada hagués d'estar en la secció de curses de muntanya, pero com que la intenció no era fer cap cursa... me fa ganes contar-vos que es divendres a mig dia vaig agafar cotxe i me vaig plantar al Gorg Blau, preparat per embestir un assalt al cim de l'Ofre que sempre m'ha captivat. Ja l'haviem visitat aquest estiu passat amb en Jaume G. i en Biel, però ara ens haviem de veure els dos tot sols i per variar va ser correns, si com ho sentiu... l'Uzzi es va quedar a casa i vaig decidir enfangar les sabates de córrer.\nMai m'ha agradat córrer, de fet me costa un munt, crec que no vaig néixer per això, però tira tira en devers 50 minuts vaig fer cim, a uns casi 6km, a 1078 m d'alçada i amb uns 500 de desnivell positiu en relació al cotxe (vaig fer bé de no arrancar de Sóller, jejejeje).\nTota la planejada va anar prou bé, però en entrar al bosquet que et porta al coll de l'Ofre ja baixava aigüa de per tot i el terreny patinava més de lo normal, i no vos dic per embestir el darrer tram abans del cim, hi havia uns 4 dits de fang. La pujada al cim lógicament no la vaig fet correns, però si el més aviat que podia (no vaig respectar el pulsómetre per res, com a per provar i de fet no vaig arribar a la meva Fmax en cap moment, lo qual és una bona noticia).\nUn cop a dalt, quatre fotos una estona de reflexió i per avall, una baixada de cim que fou tècnicament complicada i no vaig aconseguir fer-la correns, era per matar-se, de fet no sé si algú ho haurà fet correns mai però m'agradaria veure-ho, i de tornada vaig anar alternant moments de córrer amb intervals de caminar ràpid per tal de no forçar sa màquina i disfrutar un poc més d'un entorn màgic que sembla d'un altre planeta.\nVos penjo un grapat de fotos per distreure un mica, i disculpau que faci una entrada així aquí però me feia moltes ganes compartir-ho amb tots voltros. I ara a veure mem quan trec sa Uzzi que està la pobra un poc abandanoda.\nPer cert pel qui vulgui veure la ruta...\nWas out running 11.50 km with Endomondo. You can see it here:http://www.endomondo.com/workouts/gWUMW1_jFaw\nFins aviat!!! Salut!!!\nPublicat per MIQUEL ANGEL LLOMPART AMELLER a 7:41 7 comentaris:\nAl·lots m'he decidit a fer aquesta crònica perquè vàrem fer una volta divertida i la vull compartir amb voltros.\nOK, dissabte vespre decidirem amb en Joan Ribas anar fins a Tossals Verds i ja ho veurem, quedarem per partir diumenge dematí a les set a la fusteria, deixarem el cotxe a Lloseta i ja li vàrem extrenyer per amunt. De tot d'una jaja jojo i per amunt, sempre aturant-mos a fer dues fotos a n'es torrent que era tot un espectacle, quant arribarem al refugi seguirem cap a les cases velles al terreny esteia molt banyat i se feia molt difícil aguantar-se damunt sa bici, tot i això, sa 29 d'en Ribas es feia camí i per amunt. Quant arribarem a la font d'es Noguer pensarem pegar un bot cap l'Ofre per veure si mos podíem amollar per qualque lloc cap a Orient. Quant anàvem per la pista de Cuber, ens vam trobar en Joan Carles Palos, l'home dels informatius d'IB3 dels migdies, molt simpàtic, i ens va explicar un poc com hauríem de fer per baixar cap a Coma Sema, diguent-mos que si ens deien alguna cosa, diguèssim que anàvem de la seva part i així no passaria res. Después d'agafar una pista defora l'Ofre i rodar durant més de mitja hora, ens trobarem que la pista s'acabava, i vàrem haver de tornar cap enrrera, vaja desil·lusió, en aquest punt ja anàvem ben tous.\nL'únic bo d'aquesta pista va ser trobar un catalejo d'aquells que hi havia a n'el Castell de Bellver, que anaven amb cent pesetes. Tornam enrrera i ja començava a ser ben tard, i decidirem davallar pels túnels que davallen l'aigua de Cuber a Lloseta, esteien inundats i passar per dedins i a les fosques va ser tot una aventura, però com que ja anàvem fets un porcs, a l'agua patos! Arribarem a Lloseta sobre l'una i mitja i ja no hi havia tant de jaja jojo. És una excursió per fer-la tots plegats i disfrutar d'aquells paissatges.\nAra possaré un parell de fotos del que va ser la volta.\nDescans i foto.\nA prop del Torrent de Tossals.\nLa font d'el Prat.\nColl de l'Ofre.\nEn Joan intentant veure una estarengera damunt el Castell d'Alaró.\n-La veis a s'estarengera ?\nMira sa bici i com arribarem noltros.\nPublicat per jaume busquets a 21:52 7 comentaris:\nRoba petits Freeriders\nAquí teniu les noves camisetes dels petits Ermassets. Tal com vam quedar.\nTambé hem vam fer de talles grans exactament iguales perquè pares i fills puguin anar a conjunt. (Son camisetes de cotó)\nEns han sortit a molt bon preu:\n- Petites 4 Euros.\n- Grans 6 Euros.\nTambé recordar-vos que tenim equipacions del equip d´Ermassets DH. Queden poques talles. Els calçons també poden esser de color negre. Es roba de gran qualitat i molt resistent.\nFeis molta bonda.\nPublicat per Mara a 15:09 3 comentaris:\ncampaneta - planicia - correu\nAl·lots, crec que millora bastant desde Youtube... Opinau vosaltre mateixos\nPublicat per Unknown a 23:11 3 comentaris:\nUna volta per Ses Cases de Planícia\nUna vegada més ens trobam de manera mig-improvitzada al Passeig. En Mara, en Lluís Bonnin i jo mateix ens plantejam un parell d'opcions fins que al final ens decidim per canviar un poc de rutes habituals i provar d'anar cap a Sa Campaneta, llavor cap a Ses Cases de Planícia i tornar per Es Correu.\nPareix que ha de ser poca cosa, però es tracta d'una ruta dureta, amb canvis de ritme, molt de desnivell i zones tècniques que es veren accentuades pel terreny banyat.\nPartírem rodant i ben aviat coincidírem amb un company den Lluís que anava amb sa bici de carretera i que ens va acompanyar fins Sa Granja. Aquest senyor (per posar-li un nom guapo), ens va fer sortir amb es "ganxo", mentre ell anava cotorrejant amb en Lluís. Només mirava es seus neumàtics i els comparava amb ses High Roller 2.35 SuperTacky que duim en Mara i Jo... Jejejeje... res, sort que només ens va acompanyar fins sa granja, perquè llavor, jiji-jaja, de bon rollo, però vàrem seguir ben enxufats, "como quien no quiere la cosa" fins a arribar a Sa Campaneta.\nA partir del moment que tocàrem terra, ens vàrem agrupar pujant i vàrem anar tantejant ses zones tècniques, que s'havien complicat molt degut a sa ploguda del dia anterior.\nTrobàrem un parell de Trail-Runners (en Xisco Moranta i en Pere Ventayol), els que amb sa seva conversa ens vàren ajudar a descansar un poquet.\nVàrem seguir per amunt fins a s'hora de començar a baixar, on hem vaig adelantar un poquet per poder gravar una mica de video i així provar quin podria ser es resultat (ja el veureu: cutre, però efectiu)\nI res, es grup va seguir compacte pujant i baixant, gaudint d'un dia d'escàndol i -per cert- molt poca gent circulant pel bosc.\nBé, he tengut problemes editant es cutre video, és la mala hora i no enredaré més... Anirem perfeccionant això, mem si li treim es profit ;-)\nPublicat per Unknown a 1:23 4 comentaris:\nAlgú més versàtil?\nMontenbaik Entrevista a Cedric Gracia parte 2.mov\nEscoltau bé aquest crack! Vaja entrenos que se pega...\nPublicat per Unknown a 23:07 2 comentaris:\nBring the races!\nDarrera remesa de bicis per Niu Wave\nAl·lots, aquí teniu un conjunt de fotos de ses darrers màquines que han tocat Niuwave. Algunes per vendre, altres ja venudes però que val la pena pegar-lis una ullada...\nSa Liteville està montada amb lo màxim, treu 200mm darrera i 180mm davant i pesa 14.5kg, incloent tija RockShox Reverb (de funcionament púrament hidràulic) i fox 36 Talas de 180, una passada. Està comanada a la carta i valorada en uns 6000€\nAquesta trek talla S està impecable i molt ben montada\nPer acabar tenim una Enduro, que ja sabeu que funciona molt bé. També és una S, tenia un preu de 2000€ i només té 1 mes d'ús. El seu preu original és 2800€!\nPublicat per Unknown a 15:41 2 comentaris:


Andorra - Cartes creuades - VilaWeb\nDe tots els territoris catalans Andorra és el cas més especial. És un estat independent, membre de la comunitat internacional de ple dret, que es reconeix en la cultura catalana, on el català és l'única llengua oficial però que alhora tenen un recel comprensible cap a la resta del país. D'una banda sempre marca la diferència entre el fet que ells són un estat i la situació subestatal que tenim la resta. I per un altre costat, com és lògic, la seua situació demogràfica els fa estar en un avís permanent. Una confederació, per exemple, entre Catalunya i Andorra seria vista amb preocupació des d'Andorra per la dissimilitud de mida.\nL'estructura constitucional d'Andorra és també extremadament peculiar. Es tracta d'una monarquia doble amb dos sobirans que comparteixen l'atribut real, sota el títol de coprínceps. I per complicar-ho més un copríncep és president de la república francesa i l'altre bisbe d'Urgell i per tant, de forma remota, poder temporal de l'església. Aquest peculiar equilibri ha salvat durant segles la independència andorrana -si no fos així avui Andorra seria França. Però ara està en crisi. Sobretot per la part eclesial.\nSempre que un nou Papa arriba al poder a Roma es posa sobre la taula el problema andorrà. Com és que un bisbe és cap d'estat i té poder temporal? Aquest cop, però, sembla que el Papa Francesc està especialment disposat a acabar amb la situació i a eliminar, sense presses però sense pausa, el coprincipat episcopal. Intenció que ha provocat una autèntica revolució a Andorra.\nSi un copríncep desapareix el debat constitucional s'obre i tot pot passar. Hi ha moltes opcions sobre la taula encara que de fet el més normal seria que Andorra proclamés una república, eliminant també el coprincipat francès i per tant les restes d’una estructura que tenia sentit fa segles però no avui. Ves per on tot sembla que es mou en aquests mesos tan apassionants, Martxelo.\nEl més normal seria que Andorra proclamés una república, si es desfà el règim de coprínceps


El premi Helena Jubany obre les bases de la sisena convocatòria | Mataró Ràdio\nDv, 01/03/2013 - 18:11\nS’obre la convocatòria del VI Premi Helena Jubany. Recordem que l’objectiu d’aquest concurs literari és presentar narracions curtes o reculls de contes amb la intenció de ser explicades. El premi el convoquen per segona vegada el diari Ara i l’associació Helena Jubany i Lorente amb el suport de l’ajuntament de Mataró i diferents entitats de la ciutat. Joan Jubany, portaveu de l’associació Helena Jubany i Lorente, explica que el que més es valora a l’hora d’escollir l’obra guanyadora és la seva oralitat.\nL’objectiu d’aquesta iniciativa és mantenir viu el record de l’Helena, una enamorada de la literatura. Jubany explica que la seva filla era una apassionada del món de les lletres, era una gran lectora, llibretera, bibliotecària, escriptora de novel•les i narradora de contes. El portaveu de l’entitat destaca que amb el premi intenten transmetre la màgia d’explicar contes de forma oral, una de les obsessions de l’Helena.\nEl guanyador de la darrera edició va ser Alfred Quintana amb l’obra “L’alemany es fàcil”, una narració humorística amb dosis satíriques. Jubany afirma que en els sis anys que fa que va sorgir aquesta iniciativa l’evolució ha estat molt positiva. A la darrera edició van aconseguir augmentar considerablement el número de participants, una xifra que esperen mantenir de cara a aquesta nova convocatòria.\nEls participants ja poden entregar les seves obres a Les Esmandies Casal de barri. Recordem que el premi està dotat amb 3000€ i el conte es publicarà al Diari Ara.


Holaluz: l’empresa que va sorgir un dia de canyes entre amics i que surt a borsa valorada en més de 100 milions | Economia | EL PAÍS Catalunya\nMadrid 3 NOV 2019 - 19:42\tCET\nTot va començar amb una conversa entre tres companys de màster davant d’unes cerveses en un bar de Barcelona. Anys després, aquesta xerrada es va plasmar en una companyia que el 2018 va facturar 180 milions d’euros i que avui té més de 200.000 clients. “Teníem el propòsit transcendent d’aconseguir un món 100% renovable a través de connectar persones a l’energia verda”, explica entusiasta Carlota Pi (Barcelona, 1976), cofundadora i presidenta executiva de la comercialitzadora d’electricitat verda Holaluz. Mentrestant, hi ha diversos reptes per complir, i el pròxim està a la cantonada: debutar al Mercat Alternatiu Borsari (MAB) a finals de novembre per captar entre 30 i 40 milions d’euros i complir un ambiciós pla de negocis que pretén portar la companyia a facturar 1.000 milions el 2023.\nHolaluz va néixer fa vuit anys com una clara aposta per les energies renovables i amb una forta empremta tecnològica. L’electricitat que proporciona als seus clients —només famílies i “la p de les pimes”— és certificada 100% verda. “No fem el preu més barat, però sí que tenim el millor estalvi gràcies a la tecnologia”, defensa Pi durant una entrevista a Madrid. Enginyera de formació, igual que els altres dos cofundadors de la companyia, Oriol Vila i Ferran Nogué, explica que el big data és un dels seus forts: a través de la plataforma tecnològica desenvolupada al llarg d’aquests anys brinden estalvis mitjans de 100 euros a l’any a les llars aprofitant al màxim les dades dels comptadors intel·ligents. “És rellevant, perquè una factura mitjana són 70 euros al mes. No fem ofertes, descomptes o promocions, només oferim un preu just”.\nEntre els seus productes estrella hi ha la tarifa plana il·limitada, personalitzada per a cada client, i les instal·lacions d’autoconsum solar, que es van disparar després de la recent abolició de l'impost al sol. “No sabem quan serà la data exacta, però estem convençuts que en poc temps tenir plaques solars fotovoltaiques a la teulada serà un estàndard igual que avui ho és tenir una cambra de bany a casa”, exemplifica.\nDe moment, l’estratègia funciona. La companyia va créixer un 50% l’any passat, té un Ebitda (benefici brut d’explotació) positiu des del 2017, és present en tots els codis postals d’Espanya, avança a un ritme de 400 nous clients al dia —el 39%, per recomanació— i 50 instal·lacions solars fotovoltaiques a la setmana. “Però només tenim un coneixement de marca del 5%”, matisa Pi, en un mercat potencial de 30 milions de subministraments i amb una elevada taxa de canvi: el 2018, més de 9.000 clients van passar a una altra de comercialitzadora cada dia, segons la Comissió Nacional dels Mercats i la Competència (CNMC).\nEn aquest context, les grans companyies -Iberdrola, Endesa, Naturgy, EDP i Viesgo- continuen tenint una quota superior al 85% al mercat lliure. Encara que les comercialitzadores independents, com Holaluz, hagin esgarrapat terreny any rere any des de la liberalització del sector, el seu pes és exigu. En el primer trimestre del 2019, Holaluz tenia, segons la CNMC, tan sols el 0,9% del mercat. “Aviat serem els primers entre les firmes independents”, assegura Pi.\nPer a Holaluz, debutar en el MAB significa guanyar visibilitat i, amb ella, múscul per enlairar-se. “Amb els números que tenim necessitem capitalitzar més la companyia per créixer més de pressa”, explica Pi. El pla de negoci dissenyat de cara al 2023 preveu xifres rodones: un milió de clients, 1.000 milions d’euros de facturació i 50.000 instal·lacions de plaques solars fotovoltaiques. I la idea és arrencar fort per “estar cotitzant al mercat continu en els propers mesos”, assegura la presidenta de l’empresa.\nJoaquín Robles, analista de XTB, subratlla que realitzar aquesta operació tan ràpidament és un objectiu molt ambiciós. És més, seria únic. “Només MásMóvil ha passat del MAB al mercat continu”, explica. Però ho ha fet en cinc anys. “Les regles del MAB són més flexibles; en el continu hi ha criteris més estrictes, fa falta créixer i guanyar capitalització borsària”, afegeix.\nPi no nega que el pla sigui ambiciós, però assegura que els números li donen suport. El 2016, Holaluz va dur a terme una primera ronda de finançament en la qual va captar quatre milions del fons Axon. Llavors estava valorada en uns 13 milions d’euros. L’abril passat en va començar una altra, i va aconseguir una inversió de 10 milions de l’entitat de previsió social basca Geroa, que es va traduir en una participació del 10%. Però això, aclareix Pi, no implica que la companyia estigui valorada en 100 milions d’euros. “Geroa va entrar amb un descompte important; l’IPO [oferta pública inicial] sortirà a un valor significativament superior”, assegura sense donar més detall ni sobre el preu de sortida esperat —només esmenta que la seva expectativa està “funcionant molt bé en els inversors” que estan veient, molts d’ells estrangers— ni sobre si ella i els seus socis mantindran la majoria del capital (un 60% actualment). “El preu el sabrem el dia que tinguem el llibre a sobre de la taula, i potser no seguim amb la majoria de les accions, però tindrem encara un paquet molt important”.\nEl que sí que sap és que, de moment, els plans d’internacionalització —té llicència per operar a Portugal, Itàlia i França— hauran d’esperar. “Per als propers quatre anys no està en el nostre full de ruta perquè l’oportunitat a Espanya és tan brutal que no tindria sentit”.\nEl ‘boom’ de l’autoconsum\nHolaluz presumeix de liderar el segment del subministrament residencial i de les petites empreses tant en renovables com en autoconsum. “La tecnologia de les petites encara no ha arribat a escala i les grans sembla que s’estan posant ara en l’autoconsum però cap d’elles al nostre ritme”, argumenta Carlota Pi, presidenta d’Holaluz. Pi assegura que la recent abolició de l’impost al sol s’ha convertit en una peça clau que, unida a un canvi de mentalitat, impulsarà un nou model que ja està a les beceroles. “Fa sis mesos fèiem dues instal·lacions [de plaques solars] setmanals, i fa dos mesos en fèiem 20”, indica Pi. “Ara tenim més de 500 instal·lacions d’autoconsum i creixem a 50 instal·lacions per setmana”.\nPer posar els números negre sobre blanc, Pi també recorda que a Alemanya hi ha uns 1,5 milions de plaques solars fotovoltaiques als domicilis i al Regne Unit, 800.000 més, mentre que a Espanya no arriben a 5.000. “L’oportunitat és enorme”, insisteix Pi, i recorda que Holaluz també va ser la primera comercialitzadora que va aconseguir legalitzar una instal·lació d’autoconsum compartit a Espanya. “Ara no donem l’abast amb la demanda que tenim”, assegura, “i tot i que des del punt de vista tècnic és una mica més difícil, perquè cal posar d’acord una escala amb molts veïns, serà una altra bomba”.


Aquells bojos del monopatí - Setmanari l'Ebre\t\nAquells bojos del monopatí\nEls joves de Tortosa tornen a aconseguir que l’opció més votada als Pressupostos Participatius siga ampliar el parc de patinatge amb 445 vots.\nDilluns, 4 de juny de 2018 a les 06:00h\nFebre ‘skate’ a Tortosa, omple cada vespre el parc de patinatge del Parc dels Països Catalans, | Núria Caro\nFriiiipp. Plas! Ziiiiiip. Spriiiiit. Paaf! El primer que sents és el soroll de les rodes, i després el de les fustes picant a terra. Tot seguit veus les figures com retallades a contrallum, amb el sol que s’acomiada a càmera lenta. Veus a Sergio, veus a Joan, veus a molts. Són les vuit del vespre i la calor que s’aproxima encara no t’acuita les passes cap a l’ombra, però la tarda de primavera ja s’estira i romanceja sobre les teues espatlles com un gat mandrós. Ells seguixen deixant-se caure sobre la taula per totes aquelles rampes i revolts i formes d’universos estranys que tenen noms específics, concrets i precisos. Tenen les esportives, comprades fa dos mesos, tan devastades com si haguessen sigut cridades a files en totes les guerres de l’últim segle. I els pantalons estripats. I les ferides encara tendres per sota de la roba de cotó.\nMolts porten allà des de les tres o quatre de la tarda. “Vinc aquí tota la tarda, cada tarda. I en findes tot el dia”, diu Joan Escurriola, de 27 anys, i fins i tot les pestanyes dels seus ulls blaus espolsen intermitents i petitíssimes gotes de suor. “Et canses i arribes a casa esgotat. O a vegades et fots una hòstia i te’n vas a casa de seguida. La veritat és que mai no patines lliure de dolor”.\nSergio Carmona, de 17 anys, és un dels patinadors que ha fet campanya durant els Pressupostos Participatius de Tortosa per a aconseguir ampliar el parc de patinatge del parc dels Països Catalans del barri de Sant Llàtzer. Els joves de Tortosa han perseverat i ho han tornat a aconseguir, per segon any. La seua proposta, com ja va passar l’any passat, ha comptat amb el major nombre de vots, un total de 445. “Un altre skater i jo vam fer campanya. Volíem millorar el que ja van fer l’any passat. Van ampliar una mica l’espai, van posar un quart de volcà, un quarter petit... Però encara té moltes mancances”, explica calmadament. “Estàvem a l’estand on es votava durant ExpoEbre i explicàvem a la gent com estava això. Hi ha gent que ens entenia, i altres que no”.\nEn caps de setmana, al parc de patinatge s’hi poden aplegar entre 30 i 40 persones de totes les edats. De forma que, per a patinar tots, s’han d’esperar i respectar els uns als altres. “No hem vist grans conflictes. Som com una gran família i entre tots aprenem”.\nA l’altra banda, els més joves s’apinyen també per a parlar i xafardejar. Tenen veus i mirades que delaten que el pas a l’institut ha sigut recent o que l’escola encara no s’ha convertit ni en un record. Encara els falten dos, tres o quatre anys per a votar als pressupostos participatius (16 anys), però estan plens d’idees i parlen en un idioma desconegut. Ells porten escúter, i no skate o monopatí, que és com s’anomena el patinet. Han començat a patinar des de fa quatre mesos, mig any, un any. “Digues que fiquen una ‘bowl skate”, i un "Willyrex”, “i que “el quarter estiga fet d’un material que no creme quan li toque el sol. Apunta, apunta això”, i que “el terra no rellisque tant”, i que “traguen la barana, que molesta...”, i que “fiquen una font d’aigua... o de coca-cola!”...\nDiversos aficionats a la pista de patinatge del Parc dels Països Catalans / Núria Caro.\nS’hi passen quatre hores, cada tarda en sortir de l’institut i dinar. “Jo primer vaig al conservatori”, apunta un. “En findes estic tot el dia i vaig a dinar al McDonald’s”, diu un altre somrient i deixant veure unes dents blanquíssimes. “I els grans venen aquí de nit i a vegades alguns fumen porros i trenquen coses, com els llums”, delata un tercer.\nEl parc de patinatge té dos focus de llum, però han sigut apedregats i reparats diverses vegades. “És una llàstima que alguns no ho respecten”, valora Escurriola, que concreta que les millores es notarien ostensiblement amb la instal·lació de llums, d’una font, de diversos bancs i de més papereres, ja que l’entorn es queda cada tarda ple d’ampolles i llaunes.\nEls nois advertixen que, al seu parer, caldria fer més manteniment. “Mira això”, assenyalen. “Aquell cargol mig sortit a la rampa és perillosíssim, te’l pots clavar. No veiem ningú que vingue a fer manteniment”, diu Escurriola. “A vegades hi ha accidents, abans d’ahir van emportar-se en ambulància un xiquet, va caure i es va dislocar el colze", recorda Carmona. “Facen el que facen molarà perquè serà més gran. De nit si hi hagués llum tindria encara més vida. Uns focus guapos de leds que no gasten. Però ha d’haver-hi il·luminació a banda i banda; si no, et fas ombra. I també seria espectacular patinar de nit, amb la fresqueta. Et quedaries amb un entrepà a sopar fins a les dos de la matinada”, expliquen.\nEl monopatí ha canviat els nois, no només la forma d’organitzar o passar les seues tardes sinó la manera de veure els carrers o fins i tot d’entendre la vida. “Pel carrer sempre es patinarà. La plaça del Carrilet és on va nàixer l’skate a Tortosa, però ara ja no es pot. Tu quan vas pel carrer veus espots, llocs, baranes, rampes...”, diu un. “A mi em sembla que l’skate és un estil de vida, de superació personal. Aprens a insistir, a perseverar, fins que al final et surt. Caus i t’aixeques sense parar”, afirma l’altre.\nMentrestant, la vintena de nois que hi ha seguixen pujant i baixant i patinant i rient amb l’escúter o el monopatí per aquells cràters de lluna i erupcions volcàniques. I entre les formes d’aquell univers estranyíssim es forma com un pont invisible entre tots els mons i planetes que habiten els que són diferents de nosaltres, però que en aixecar la vista comprovem que viuen a la porta del costat.


El cinema negre envaeix la Filmoteca | Tatiana Pagà\nEl cinema negre envaeix la Filmoteca\nTatiana Pagà. BCNegra15.\nAmb motiu de la 10a edició del festival BCNegra, la Filmoteca de Catalunya dedica dos cicles al cinema negre: un a Carlos Pérez Merinero i un altre a Fu Manxú. Les projeccions començaran el 29 de gener i s’allargaran fins al 7 de febrer.\nEstación de Chamartín (Manuel Vidal Estévez)\nDurant deu dies la Filmoteca acollirà detectius, crims i ficció: ficció més negra que el carbó. Del 29 de gener al 7 de febrer, dos cicles dedicats exclusivament al cinema negre envairan les sales de projecció.\nCarlos Pérez Merinero, un dels autors més potents de la novel·la negra en castellà, guionista i realitzador cinematogràfic, és un dels homenatjats. El cicle dedicat a la seva trajectòria cinèfila es presentarà el divendres 30 de gener amb una sessió doble. Estación de Chamartín i Otro cuento de Navidad són els films que presentarà David Pérez Merinero, germà de l’autor. La projecció començarà amb el curt Estación de Chamartín, que tracta sobre un jove actor i els motius que l’aboquen a voler assassinar un amic que està a punt d’arribar a la famosa estació madrilenya. Otro cuento de Navidad és el film pòstum de Carlos, es tracta d’una pel·lícula que no va poder acabar abans de morir; malgrat tot, va deixar instruccions per finalitzar el muntatge. L’argument explica com viu el Nadal un assassí en sèrie.\n“Fu manxú tenia raó” és el cicle dedicat a la figura creada pel novel·lista anglès Sax Rohmer, el malèfic doctor Fu Manxú. El cicle comença el dijous 29 de gener amb DOA, del director Rudolph Maté. Aquest film explica com un home que ha estat enverinat intentarà trobar qui el vol matar, i esbrinar si hi ha algun antídot per poder salvar la vida.\nDissabte 31 hi haurà dues sessions, durant la primera es projectarà Alice, de Woody Allen. El marit de l’Alice és un home ric i ella viu una vida plena de luxes però buida. A ella li encantaria ser escriptora i aproximar-se a l’home amb qui es troba quan va a portar als seus fills a la llar d’infants. Tot canviarà quan un bruixot del barri de Chinatown li transformarà la vida amb unes herbes màgiques.\nDesprés, a la sessió següent es tornarà a projectar DOA. El cicle es reprendrà el dimarts 3 de febrer amb The mysterious Dr. Fu Manchu, de Rowlan V. Lee, la primera pel·lícula on el famós doctor va ser encarnat per Warner Oland en un personatge de carn i ossos. Aquest film explica els inicis i els motius que porten al Dr. Fu Manchú a convertir-se en el geni del mal.\nChinatown, de Roman Polanski, es projectarà el dimecres 4 de febrer. Al detectiu Gittes (Jack Nicholson), especialitzat en divorcis, el contracta la dona d’un tal Mulwray perquè creu que el seu marit li posa les banyes. A través d’aquesta investigació Gittes anirà recopilant pistes que l’abocaran a destapar un cas molt més gran. Presentaran aquesta sessió els escriptors William C. Gordon i Andreu Martín.\nLa sessió de dijous 5 de febrer comptarà amb l’escriptor mexicà Augusto Cruz per presentar la pel·lícula Shadow of the Vampire, una recreació del rodatge de la mítica Nosferatu, de Murnau. “El guió em va servir de rampa de llançament per expressar una sèrie de metàfores a l’entorn del vampirisme al cinema. No m’interessava tant Nosferatu com mostrar la manera com aquesta gent creava una nova gramàtica cinematogràfica” explicava el seu director, Elias Merhige. El film també es projectarà el dissabte 7 de febrer com a sessió de cloenda del cicle dedicat a Fu Manxu.\nFinalment, el divendres 6 de febrer es projectarà Year of the Dragon (Manhattan Sur), una pel·lícula sobre un policia veterà del Vietnam haurà de lluitar contra la màfia xinesa del barri Manhattan Sud a Nova York.\nBCNegra15 Carlos Pérez Merinero Filmoteca de Catalunya Fu Manxú Woody Allen


Hostaleria - Descobrint Polinyà de Xúquer\nHorari De dimarts a dijous de 8,30 a 15 i de 17 a 22 hores.Divendres i dissabte es tanca a la 1,30 de la nit.Diumenge de la 12 horas hasta la 1,30.\nAdreça C/ València, 14 (cantonadaC/ Venècia)\nHorari Dilluns a divendres de 5,30 a 21 h. Dissabtes i diumenges de 6,30 del matí a 2 de la nit.\nHorari Dilluns a dissabte de 5.30 a 21 h. Diumenges de 6.30 a 14 hores.\nHorari De dilluns a divendres de 8 a 20.30 h. Dissabtes i diumenges fins la 1 de la nit.\nHorari De dilluns a divendres de 9 a 22 h. Caps de setmana fins les 3.30 de la matinada.\nAdreça C/ Algar, 20 i 22\nTelèfon 96 297 36 96 – 627 930 859\nEspecialitats: Banquets, sopars, dinars d’empresa, d’amics, festes i tot tipus de celebracions.