El bloc de Jordi Xuclà: 01/10/07\nEls forats d'una urgència que fa vint anys que espera\nLa Ministra de Foment fa setmanes que hauria d’haver presentat la seva dimissió. No només no ho fa sinó que li posa difícil al president del Govern espanyol, José Luís Rodríguez-Zapatero, perquè la cesi. Ahir encara va tornar a anunciar que no dimitia després del gran nyap de les obres accelerades per l’arribada de l’Alta Velocitat a l’estació de Sants de Barcelona el 21 de desembre. Ha dit que no dimitia i ha anunciat que no es rescindeix el contracte a l’empresa adjudicatària de l’obra, OHL. Aquest segon punt em sembla una rectificació correcta perquè només es pot rescindir un contracte després de la incoació i resolució d’un expedient, cosa que no s’ha produït. Però la temptació populista de carregar ràpidament responsabilitats a tercers ha existit. Amb una forta pressió del Govern de la Generalitat. El constructor podria tenir les seves responsabilitats. S’han de demostrar. Però queda clar que hi ha una responsabilitat de supervisió, in vigilando, de l’Administració. Podríem acabar la legislatura amb una Comissió d’Investigació al Congrés dels Diputats sobre el col·lapse de les infrastructures a Catalunya. El Ministeri de Foment s’ha dedicat a menar la pressa per complir el que diuen les, avui, patètiques tanques publicitàries que hi ha al voltant de Barcelona: “En diciembre la Alta Velocidad llega a Barcelona”. Per cert, quan ha costat aquesta campanya publicitària contraria a la llei de publicitat institucional que va impulsar l’executiu socialista?\nPublicat per Jordi Xuclà a 10/27/2007 09:43:00 p. m. Cap comentari:\nPressupostos i les comarques de Girona\nDimecres el Congrés va discutir i votar les sis esmenes a la totalitat als Pressupostos Generals de l’Estat. Mai, en democràcia, tants grups s’havien oposat a un projecte de pressupostos. El Govern va salvar el tràmit pels pèls. Amb els vots del PNB – la via basca: convoquen un referèndum per l’octubre de 2008 i acorden el cupo basc i voten els pressupostos tot en un mes- i uns pocs vots del Grup Mixt. Entre els quals, dos vots de diputats trànsfugues: un exPP i un exCC. Quina manera més apurada d’acabar la legislatura! Ara comença el debat de les esmenes, una a una. El meu grup n’ha presentat més de 550. Entre elles, més de 150 territorials referides a l’increment d’inversió a les comarques gironines. Proposem 253 milions més d’euros en inversió directe per les comarques gironines. Els comptes d’aquest any tenen caiguda lliure de xifres en carreteres i inversió en costes. Només ho compensa les obres de l’Alta Velocitat. Però les obres de l’Alta Velocitat acaben de ser suspeses a Barcelona i el nyap és descomunal, còsmic, lamentable, penós. Girona l’any 2008 es mereix més en obres diferents a la vascil.lant Alta Velocitat.\nPublicat per Jordi Xuclà a 10/27/2007 09:41:00 p. m. Cap comentari:\nCops de cadira!\nDissabte es va inaugurar la 46ena Fira de Mostres de Girona. El protocol a la sala d’actes de la Fira de Girona sol ser una cursa a la cerca de cadires cada any. M’instal·lo a la tercera fila, al costat del periodista Eduard Cid, que n’ha vist passar de tots colors i ens veurà passar a uns quants més. En aquests actes a vegades hi ha els “cops de colze” per quedar ben situats. L’efímer d’una foto! El protocol ho resolt tot i si el protocol no ho resolt, millor deixar-ho córrer. Quedo esparverat perquè observo com amb rapidesa i un gest enèrgic es produeix no pas un cop de colze sinó un cop de cadira. A la segona fila hi ha una dona que, abruptament, demana als de primera fila espai i fot un cop de cul i ja la veieu instal·lada, ella i cadira, de la segona a la primera fila. Cops de cadira! No hi havia vist mai. Em diuen que és una nova responsable de sanitat. Que vagi en compte de no fer mal a ningú amb aquesta febre de fotre cops de cadira.\nPublicat per Jordi Xuclà a 10/27/2007 09:40:00 p. m. Cap comentari:\nSobre l'anomenada llei de la memòria històrica\nDimecres que ve el Congrés dels Diputats votarà l’anomenada llei de la memòria històrica abans de ser enviada al Senat. N’he estat ponent i és un tema en el que m’he endinsat durant els últims dos anys. La pregunta és: trenta anys després, es podia fer un pas endavant per avançar en el pacte d’amnèsia selectiva i desmemòria que va suposar la Transició? La resposta és sí. Però s’havia de fer per consens i sense frontismes. S’ha fet molt malament. I amb una llei de 22 articles que haurien pogut ser un parell de Reials Decrets – compensacions econòmiques als represaliats i procediment per l’obertura de fosses comunes- i poca cosa més. Ha faltat coratge per afrontar els fets, tots ells, de cara i amb una visió de conjunt. O potser el moment encara no és prou madur. Aquesta llei només valia la pena si el partit conservador repudiava definitivament el franquisme i els partits de tradició republicana reconeixien les arbitrarietats no sempre democràtiques que es van produir en la zona del govern legítim que va patir un cop d’Estat. Començant pels grups de suposats “descontrolats” que van actuar a Catalunya del juliol de 1936 a maig de 1937. És indispensable conèixer el recent llibre del banyolí Miquel Mir editat per Planeta sobre aquest assumpte. I la molta documentació més que ens anirà proporcionant en forma d’investigació històrica i que donarà més llum sobre aquell moment. Moment desgraciat, fratricida. I una reflexió necessària, també, sobre la "tercera Espanya", aquella que, fidel a la República, va ser menystinguda i perseguida per un i per altres. D'aquest tercre espai en sabem moltes tradicions familiars catalanes. Setanta anys després, ha quedat clar que no hi ha hagut l’altura suficient per fer les coses ben fetes. Quasi tots els col·lectius interessats n’han sortit descontents d’aquesta llei. Convé una reflexió en profunditat. Que no s’ha fet. Que no l’ha fet el president del Govern, impulsor de la llei i autor del preàmbul inicial. Estic content d’algunes modificacions que hem introduït. Llàstima que sigui, un cop més, un mal moment per als matisos.\nPublicat per Jordi Xuclà a 10/27/2007 08:23:00 p. m. Cap comentari:\nDimarts votarem el nou Estatut de Castella-Lleó. L’últim de la legislatura. I avui el Partit Popular vota preceptes que té impugnats en l’Estatut català. Els lleonesos reivindicaven la seva identitat diferenciada dels castellans. En una reunió de la ponència, els portaveus del PSOE i el PP es miren als ulls com dient “Ho proposem?” “Què us semblaria comunitat pluriregional per satisfer als de Lleó?”. Esparverament. Cantonalisme? Vostès mateixos. Però perquè no ens deixen que afirmem que el Parlament, per àmplia majoria, reconeix Catalunya com a nació? En la legislatura del “pluriplural”, uns han menat erràtics el debat territorial i els altres han dit barrabassades de les que es desdiran, espero, algun dia.\nPublicat per Jordi Xuclà a 10/27/2007 08:22:00 p. m. Cap comentari:\n14 d’octubre 2007\nPostal de Xile\nEscric aquestes ratlles des de Xile, on he viatjat per assistir al vuitè Foro de Biarritz que és una gran trobada anual de polítics, empresaris i altres representants de la societat civil europea i llatinoamericana amb l’objectiu de millorar la cooperació i el desenvolupament entre les dues regions del planeta. Represento a l’Artur Mas en una sessió del Foro, atès que ell ha hagut d’estar a Frankfurt els mateixos dies. També m’incorporo a la “Red del Foro de Biarritz” que agrupa a polítics dels dos continents i que presideix Patricio Alwyn, el primer president democràtic de Xile després de la dictadura de Pinochet. Alwyn, amb 87 anys, és un home d’una gran lucidesa, actiu i ple d’iniciatives i estimat en el seu país.\nEn el conjunt dels països d’Amèrica Central i del Sud les economies creixen a un ritme anual del 5% sostingut. Una bona dada. El país més ben preparat és Xile, sens dubte, que si fes frontera amb qualsevol país de la Unió Europea avui en seria un membre sense discussió. Però Xile és aquesta llarga i escuàlida columna de terra de més de 5.000 quilòmetres de longitud i poques decenes de quilòmetres d’amplada. Un país definit, naturalment, per la portentosa cadena dels Andes, que són unes muntanyes d’una bellesa magnètica, repetida, omnipresent en tot el paisatge de la terra que va dels deserts del nord a la serena i àmplia Patagònia, terra de nova frontera, terra de conquesta, terra d’història nova recent –uns 150 anys- sobre les formes de vida mil.lenàries dels Mapatxes.\nPer què, doncs, en una zona de creixement econòmic sostingut reneix, per zones, el populisme? Hi ha diverses explicacions. Segurament la més rellevant és que l’existència de recursos naturals, especialment el petroli a Veneçuela, és l’arma de totes les discòrdies i la bitlletera que permet polítiques clientelars, curtplacistes i demagògiques. L’expresident del Perú, Alejandro Toledo, el primer indígene que fou president d’un país sudamericà i un dels més lúcids del club d’expresidents sosté que la falta d’una inversió en profunditat en educació i el fet que el creixement econòmic no arriba als sectors més pobres és el caldo de cultiu pel populisme. Toledo, un home, literalment, nascut en la miseria material, segons diu ell, ara és un professor de Harward amb receptes assenyades i allunyades de l’autocomplaença. Em convida a col.laborar amb les seves iniciatives però li dic que, de moment, les eleccions són a la cantonada. I ell entén aquest argument. Aquesta profitosa trobada també ha servit per descobrir que Carlos Mesa, expresident de Bolívia, té un fill vivint i treballant a Girona.\nPer la part europea, a més de molts francesos – la iniciativa va nèixer de l’alcalde de Biarritz-, comparteixo tres dies de convivència i conversa amb el lehendakari Juan José Ibarretxe. Estem junts quan s’assabenta de l’atemptat de Bilbao. M’explica els seus plans i el seu projecte. Com sempre, els respecto i aprecio la seva honetedat. Però em manca trobar convenciment en mi mateix a l’hora d’apreciar l’oportunitat de plantejar la consulta popular just ara.\nLa presidenta Michel Bachelet – que passa hores baixes en la seva valoració política per una greu crisi en els transports- ens obra les portes del Palau de la Moneda. Un edifici auster, molt auster. I carregat d’història. Els polítics xilens van aprendre del passat i per això des de 1990 funciona un “concertació” política que abarca des de democratacristians – que han proporcionat els presidents Alwyn i Eduardo Frei- fins a socialistes – que ha proporcionat els presidents Ricardo Lagos i Michel Bachelet- i altres partits intermitjos. El “pinochetisme” polític a cara descoberta i sense renunciar al passat té un pes polític significatiu que, en bona mesura, ha donat sentit i cohessió a la “Concertación”. Però la coalició portarà, al final del mandat, dinou anys al poder, i no es descarta un moviment de blocs electorals. Convé anotar la figura de Soledad Alvear, nova líder de la Democràcia Cristiana xilena i dona amb contingudes però sòlides aspiracions presidencials.\nI podria continuar escrivint sobre Xile...amb alguns versos de Pablo Neruda i alguns detalls de la seva residència-museu a Isla Negra, tota ella una poesia, o de la Patagònia inmensa i alliberadora de l’esperit en la seva autenticitat i simplicitat social y grandesa geogràfica. Des de Puerto Montt – la terra que fa 150 anys va veure arribar uns colons alemanys que encara avui tenen una forta presència social- i Puerto Varas – elegant i senyora- cap al sud. I cap a les muntanyes dels Andes. Començant per Petrohué, un paisatge i unes geografia que predisposen a un estat de la ment de repòs i serenitat. I des de la srenitat arriben trucades i correus electrònics i notícies. El món, definitivament, se’ns ha fet més petit, més abastable.\nPer això he continuat treballant des del despatx mòbil. La distància geogràfica, però, tal vegada ajuda a separar el gra de la palla d’aquesta societat que ens proporciona tants flaixos d’informació cada dia. Els fets que considero més rellevants de la setmana són uns pocs. El Tribunal Constitucional arriba a uns graus de politització – i, per tant de degradació molt preocupants- amb la recusació del Govern contra dos magistrats – que és el que havia de fer en pura defensa reactiva. Llegeixo que el Tribunal Superior de Justícia de Catalunya s’ocuparà de la denúncia d’un gironí contra el secretari general d’Esquerra per haver exhibit en públic uns correus electrònics lògicament privats. Un assumpte èticament i jurídicament molt rellevant, i reprobable, i que pot provocar jurisprudència. El Congrés dels Estats Units ha condemnat el “genocidi” armeni de 1915. Ho han fet amb tot el fonament del món! Tot i que les relacions internacionals entre els Estats Units i Turquia se’n resenteixin. I finalment, resto parat pel poc inetrès que ha suscitat l’informe de l’organ regulador de l’energia, la Comissió de l’Energia, sobre les greus apagades del juliol a Barcelona. L’informe és acussació de responsabilitats sense pal.liatius cap a Endesa i, especialment, Red Elèctrica. Però en aquesta societat del fast-food informatiu sembla que això ja queda molt lluny. Però és molt més important aquesta acusació formal que els reportatges sobre menjar podrit que ens va servir Tv3 tot l’estiu. Crònica social, en deien, per distreure les responsabilitats. El senyor Manuel Pizarro – ara ja un expresident de la fosa Endesa- home de verb agut i enverinat, va anar en ple estiu a donar una “lliçò de modals” als diputats del Parlament. Ara la raó li ha estat treta. Però aquest país ferit en la seva autoestima, que la té baixa, no ha tingut ni forces de flaquesa per pasar-li la mà per la cara. Què ens falta? Lideratge. Escala de valors i prioritats en el govern.\nAl con sud arriba la primavera mentre aquesta postal navega, fulminant, per la xarxa i jo ja torno a estar a la tardor que esclata. Sant Lluc, la Fira d’Olot, és dijous que ve.\nPublicat per Jordi Xuclà a 10/14/2007 10:50:00 p. m. Cap comentari:\nEls Pressupostos de l’Estat i Girona. Podem ser tan mesells?\nMesell-a adj. Que no se sent dels cops (diccionari de l’Enciclopedia Catalana)\nEl projecte de Pressupostos Generals de l’Estat pel 2008 que aquesta setmana han entrat al registre del Congrés dels Diputats són els pitjors per a les comarques gironines dels quatre anys de govern socialista. Més dolents per Girona respecte a anys anteriors i dolents, molt dolents, si els comparem amb l’esforç inversor a altres parts de l’Estat espanyol. Em proposo argumentar-ho:\nGirona, la gran descuidada- En el gran mapa a la seu del PSOE de diputats que ballen província a província de cares a les eleccions generals de març de 2008, la província de Girona té una xifra fixa des de 1982: dos diputats per engruixir el grup parlamentari del PSOE. Amb bons o molts resultats, els dos diputats són fàcils. I la resposta inversora de l’Estat a les comarques gironines insultant. Som la demarcació amb menys quilòmetres d’autovia de l’Estat. El primer quilòmetre d’autovia de l’Estat va ser inaugurat el juliol de 2002 i el ritme de construcció de nous quilòmetres d’autovia des de 2002 fins a 2007 és de 2’42 quilòmetres per any. Les obres de la N-II s’eternitzen i s’adjudiquen en minitrams. Les obres de Fornells de la Selva- Aeroport porten un retard de tres anys. Sembla clar que hi ha interessos per fer les obres de la N-II al relantí, molt al relantí. I cap impuls per tirar endavant nous trams. Queda ben clar que baixen les partides pressupostàries destinades als trams que s’han de començar: Maçanet de la Selva-Tordera i Girona-frontera francesa. Amb la planificació actual de l’executiu socialista, el desdoblament Girona-frontera francesa estria acabat el 2017! Però el projecte Girona-frontera francesa es repeteix en el pressupostos de l’Estat amb el mateix concepte i en la mateixa situació administrativa (el de Projecte Constructiu) des del 2000! Vuit anys arrossegant-se pels pressupostos sense cap impuls ni avanç!\nBaixen les inversions- Fins i tot amb la notable injecció pressupostària del Tren d’Alta Velocitat, baixen les inversions de l’Estat a les comarques gironines. En carreteres, concretament, passant de 54.846,60 a 42.170,44 milers d’euros, una caiguda del 23’12%. I el conjunt de la baixada es important però menor perquè queda “maquillada” per les partides del TAV. No podem dir que el TAV sigui una obra territorialitzable a una província. Perquè el TAV no es construeix per anar d’Hostalric a la Jonquera sinó per anar en Alta Velocitat de Sevilla a Bucarest. Pugen les inversions a l’aeroport de Girona (que experimenta un creixement importantíssim i ja es el segon de Catalunya) i en cap altre apartat. Operadora Renfe invertirà 0 euros a Girona el 2008 segons es pot llegir al projecte de pressupostos.\nMenys inversions a costes- Les inversions del Ministeri de Medi Ambient per la Costa Brava passen de 11.294,00 a 7.600,00 milers d’euros. Una caiguda d’un 32’7%. A tot això hi hem de sumar una pregunta molt rellevant: allò pressupostat es gasta cada any, s’executa?\nNo s’executa una part important- L’opacitat del Govern estatal en permetre que el Parlament controli el grau d’execució de les partides pressupostàries és molt gran. De tal manera que hem d’anar fent preguntes parlamentàries obra a obra i trimestre a trimestre per saber la part que es gasten i la part que per molt que es pressuposta rimbombantment no s’acaba gastant. De fet, la repetició de les mateixes partides any a any és una prova ben evident que pressuposten però no gasten. Així es van repetint partides per la N-II o per l’inèdit Túnel de Tosses. Només una dada que insulta a la intel·ligència dels pacients ciutadans de les comarques gironines. En l’últim pressupost liquidat, el de 2006, hi havia una partida pressupostària per el desdoblament de la N-II entre Girona i la frontera francesa. Saben quina part dels euros consignats es van gastar? El 0’28%! No n’hi ha prou amb pressupostos, convé saber com es gasten i si es gasten.\nEl compromís amb Catalunya- La disposició addicional tercera del vigent Estatut d’Autonomia de Catalunya – llei orgànica votada per les Corts Generals- obliga a l’Estat a invertir durant set anys a Catalunya com a mínim l’equivalent de l’aportació del PIB català sobre el conjunt de l’espanyol. Això hauria de ser el 18’8% de la inversió territorialitzada. El departament d’Economia diu que és el 18’4. No quedarem per això. Però sí que quedem irritats i molestos quan veiem que per segon any consecutiu l’Estat no compleix l’Estatut. En la pàgina 289 de l’Informe econòmic i financer que acompanya els Pressupostos Generals de l’Estat pel 2008 es pot llegir ben clarament que l’aportació a Catalunya suposa el 14’9%. Tres punts i mig, quasi quatre punts menys. Això són molts i molts euros. Aquest diferencial podria cobrir en un sol any la construcció de 150 quilòmetres d’autovia a les comarques gironines, que és el que ens falta. En el mateix quadre, les dades de l’Estat indiquen que Andalusia té el 17’8% de la inversió territorial. Mentida que Catalunya i Andalusia rebrien com a mínim, el mateix, com va prometre el president del Govern. Així ho diu el Govern en el seu Projecte de llei de Pressupostos.\nPodem ser tan mesells?- Després d’analitzar els pressupostos, la pregunta és clara: podem arribar a ser tan mesells els habitants de les comarques gironines? Hem d’aguantar molts anys més estoicament l’oblit i la pressa de pèl? Pot ser que la N-II encara no tingui ni un quilòmetre en funcionament després de més de quatre anys de les primeres obres? Podem acceptar que el ritme de nous quilòmetres d’autovia sigui de 2’42 per any? En el camp polític, podem modificar els pressupostos amb la unitat de CiU, ERC i el PSC. A veure si els diputats del PSC comencen a dir que el rei va despullat i voten les esmenes que presentarem en les properes setmanes. Però també convé una reacció, siusplau, de la societat gironina en el seu conjunt. Ja no dic de la tan invocada” societat civil” gironina. Parlo dels usuaris diaris de la N-II, parlo de totes les persones que paguen peatge per anar amb cotxe a Barcelona. Parlo dels usuaris de tren que saben que l’últim tren de Barcelona a Girona surt a les 21.25h quan hauria de sortir a mitjanit, com succeeix a Madrid. La N-II no pot estar desdoblada el 2017. Perquè si l’Autovia de la Plata es construeix a un ritme de 60 km per any no ens podem conformar amb el que plantegen els Pressupostos Generals de l’Estat. L’actitud de l’Estat ha de canviar radicalment cap a les comarques de Girona en els propers anys. Insisteixo i crec que ho he argumentat: els pitjors pressupostos per Girona dels quatre anys de govern socialista.\nPublicat per Jordi Xuclà a 10/01/2007 01:14:00 a. m. Cap comentari:\nTuits de @jordixucla\nEls Pressupostos de l’Estat i Girona. Podem ser ta...\nBloc de Duran i Lleida\nEl bloc d'en Josep Maria Corominas\nEl bloc d'en Pere Macias\nEl bloc de Montse Surroca\nEl bloc de la R. N. Aleixandre\nEl bloc de la Conxita Tarruella


Catarroja programa per al 9 d’octubre l’exhibició de Vela Llatina i l’esmorzar popular - Nou Horta\nCatarroja programa per al 9 d’octubre l’exhibició de Vela Llatina i l’esmorzar popular\nDijous, 26 Setembre 2019 12:51\tEscrit per Redacció Publicat en Catarroja-VAL Vist 115 vegades\nLes males condicions climatològiques, van obligar a ajornar un dels actes més emblemàtics de les festes de Catarroja, l'exhibició de Vela Llatina i l'esmorzar popular. Dos actes que ja tenen data per a la seua celebració i no podia ser una altra que el 9 d’octubre, una data emblemàtica per als valencians per a un acte de gran tradició popular.\nL'exhibició de Vela Llatina, tindrà lloc en el Port de Catarroja a partir de les 12 hores, amb accés al públic que estiga interessat a presenciar aquest espectacle de navegació i tradició. Una bona jornada festiva per a estar en contacte amb un dels paratges més emblemàtics de la província de València. Tot això organitzat per la Comunitat de Pescadors de Catarroja.\nEn els últims anys la Vela Llatina aquesta vivint un gran auge. Aquesta tradició nàutica mediterrània, que destaca per la seua bellesa i espectacularitat, ha sigut popularitzada en els últims anys, per associacions com la de Vela Llatina Els Pescadors de Catarroja.\nJust abans de la celebració de l'exhibició de Vela Llatina, tindrà lloc el clàssic esmorzar popular. Aquest acte també va ser ajornat per la climatologia adversa durant les festes populars, compta amb un gran suport popular.\nMés en esta categoria: « El cap de setmana gran de les festes de Catarroja destaca per la tradició i gran afluencia de públic\tCatarroja programa per al 9 d’octubre l’exhibició de Vela Llatina i l’esmorzar popular »


Les escoles de la Zona Alta reduiran el transit de cotxes - La Torre de Barcelona\nL’entorn de les escoles de la Zona Alta reduiran el transit de cotxes\nDins del programa “Protegim les escoles”, s’adaptarà els entorns d’onze centres educatius de la Zona Alta per reduir el transit de vehicles i la contaminació. El pla d’acció preveu iniciar els canvis de circulació durant l’estiu del 2021 per tal de començar el proper curs amb els accessos ja pacificats.\n1 Aquestes són les 11 escoles de Sarrià-Sant Gervasi i Les Corts en que es modificarà el transit de cotxes\n1.1 Menys velocitat de circulació i més espais d’estada\nAquestes són les 11 escoles de Sarrià-Sant Gervasi i Les Corts en que es modificarà el transit de cotxes\nCentre Educatiu Santa Teresa de Lisieux (C/ Dei i Mata)\nEscola Bressol Municipal Xiroi (C/ Francesc Pedra)\nEscola Lavínia (C/ Fígols)\nCentre Educatiu Nostra Senyora de Lurdes (Via Augusta)\nCentre Educatiu Sil (Av Tibidabo)\nCentre Educatiu Jesuïtes Sant Gervasi – Infant Jesús (C/ Avenir)\nCentre Educatiu Projecte (Av Tibidabo)\nEscola Ítaca (C/ Numància)\nEscola Poeta Foix (C/ Balmes)\nCentre Educatiu Escola Pia Balmes (C/ Balmes)\nEscola Anglesola (C/ Numància)\nA Barcelona, en total s’intervindrà en 52 escoles i 9.650 metres quadrats d’asfalt es convertiran en espais d’estada. A més, s’eliminaran fins a 8 carrils de circulació al voltant dels centres escolars, alhora que prop de 10 carreres donaran prioritat als vianants.\nL’ordre en que es durà a terme la pacificació dels accessos es decidirà tenint en compte els següents criteris. Per una banda es prioritzarà els centres que donen servei a infants d’entre 0 a 12 anys, zones que actualment tenen menor seguretat viària o alta contaminació ambiental (aire i acústica).\nMenys velocitat de circulació i més espais d’estada\nEntre els objectius del programa “Protegim les escoles”, inclou una reducció de la velocitat dels vehicles als voltants dels centres escolars. Aquesta mesura s’aconseguirà mitjançant la instal·lació de coixins berlinesos i posteriorment, semàfors.\nTambé s’inclou crear espais oberts de joc pels infants. S’estipula un mínim de 10 metres de diàmetre per aquesta zona d’estada.\nFinalment, també s’ha proposta que totes les voreres d’accés a les escoles siguin suficientment amplies com per a que totes les famílies es desplacin a peu.


Riberaonline.info - Priorat, Ribera d'Ebre i Terra Alta: Entrega dels premis del I Concurs ‘Les millors mels catalanes’\nLes mels de millor qualitat produïdes a Catalunya seran reconegudes en l'entrega dels premis del I Concurs 'Les millors mels catalanes', que tindrà lloc el dijous 20 de maig, coincidint amb la celebració del Dia Mundial de les Abelles, a la Casa de l'Agricultura de Barcelona, amb l'assistència de la consellera d'Agricultura, Teresa Jordà, i representants de les entitats organitzadores.\nEl concurs ha estat organitzat per Unió de Pagesos de Catalunya, Joves Agricultors i Ramaders de Catalunya (JARC), l'Associació Catalana d'Apicultors, Apícola Tarragonina, Apicultors Lleidatans, Apicultors Gironins, l'Associació d'Apicultors de Barcelona, i la Federació de Cooperatives Agràries de Catalunya (FCAC), amb el suport del Departament d'Agricultura, Ramaderia, Pesca i Alimentació i la marca Catalunya on el menjar és cultura.\nEl concurs distingeix les millors mels de les modalitats de romaní, de mil flors, de muntanya i monofloral amb quatre premis, a més de la mel més ben puntuada pels membres del jurat, format per experts i especialistes en apicultura, que serà reconeguda amb un premi especial. Els guanyadors del concurs rebran els premis de mans de la consellera d'Agricultura, Teresa Jordà.\nA l'acte d'entrega dels guardons també assistiran el responsable del sector de l'Apicultura d'Unió de Pagesos, Josep Maria Claria; el responsable de Sectors Ramaders d'Unió de Pagesos, Jordi Armengol; el representant de la sectorial d'Apicultura de JARC, David Álvarez; el president de la FCAC, Ramon Sarroca, i representants de les associacions d'apicultors catalanes.


Si hi ha un color que no pararem de veure en els millors looks del street style aquesta primavera, és el taronja. I ho veurem en tota mena de peces, des de pantalons fins a accessoris. Per això, us mostrem com crear outfits súper estilosos amb aquest color sense defraudar en l’intent.\nEl que ens agrada més d’aquest to és com afavoreix la pell del rostre. La seva calidesa es reflecteix a la cara i, com a efecte mirall, proporciona un to daurat preciós que no aconsegueix ni el bronzer més cool del mercat.\nEstàs preparada per intentar-ho?\nAmb una peça texana\nUn ‘total look’ taronja amb camisa negra.\nTaronja i rosa? Sí, si us plau\nAmb una blazer ‘oversize’ de color blau fosc.\nPintallavis de la línia bàsica de SISLEY. Ulleres de sol, de GUCCI Bossa de JACQUEMUS.\nSabates flat, de PRADA\nA QUI AFAVOREIX EL TARONJA?\nA la colorimetria (l’estudi dels colors segons el to de pell), el color taronja es recomana principalment a les pells càlides de pèl fosc, que pertanyen al grup anomenat tardor. Això vol dir que no tots podem posar-nos el color taronja? No, en absolut. Però sí que cal trobar aquesta escala de taronja, aquest taronja perfecte per la teva imatge i que, a més a més, vagi millor amb el teu color de pell.\nSi ets castanya i la teva pell és torrada, et quedarà genial el taronja teula i els tons caldera.\nSi la teva pell és més blanca o rosada, i el teu cabell és clar, t’anirà millor un taronja més apagat, suau, molt claret.\nI, si pertanys al grup hivern, amb pell clara i cabells i ulls foscos, amb el taronja intens aconseguiràs un contrast molt afavoridor.\nEt deixem aquí la roda de color perquè puguis veure a què ens referim quan parlem de colors oposats o complementaris, quins colors són més pròxims entre si o són veïns (anàlegs), etc…


PSC acusa CiU de gastar més de 3 milions «prescindibles» a l'Ajuntament de Girona - Diari de Girona\nPSC acusa CiU de gastar més de 3 milions «prescindibles» a l'Ajuntament de Girona\nPia Bosch acusa l'equip de govern de malbaratar recursos en informes externalitzats, «propaganda» i comunicació\ngirona | acn 24.07.2013 | 09:57\nEl grup municipal del PSC a l'Ajuntament de Girona ha acusat a l'equip de govern de CiU d'haver gastat més de 3 MEUR en el darrer any amb despeses que considera "prescindibles". Els socialistes han fet un recull d'aquestes inversions que no consideren necessàries i han denunciat que s'han encarregat informes externs, s'han fet aportacions a entitats supramunicipals o s'ha invertit en comunicació i "propaganda". "Constatem que el govern de CiU és un govern d'aparador que gasta sense invertir", ha manifestat la cap de l'oposició, Pia Bosch. El PSC calcula que durant els dos anys de govern de CiU, la quantitat invertida en accions "prescindibles" arriba als gairebé 4,5 MEUR.\nEl PSC ha acusat l'Ajuntament de Girona d'haver gastat 3.058.575 euros en "despeses prescindibles" des del juliol de 2012 fins ara. Una xifra que, sumada als 1.414.873 euros de despeses "prescindibles" comptabilitzades pel grup municipal socialista durant el primer any de govern de CiU, ascendeix a un total de gairebé 4,5 MEUR en els dos anys que fa que governa la federació nacionalista.\n"Constatem que el govern de CiU és un govern d'aparador que gasta sense invertir", ha criticat la cap de l'oposició a Girona, Pia Bosch, que ha comparegut acompanyada de la responsable del seguiment i control de l'àrea d'Hisenda, la regidora Sílvia Paneque.\nSegons el PSC, aquestes dades s'extreuen del balanç que han fet de la gestió econòmica del govern de CiU a l'Ajuntament de Girona, analitzant la liquidació del pressupost del 2012 i elaborant un recull amb les despeses que, a criteri dels socialistes, són "prescindibles".\nCrítiques a la gestió i a les prioritats de CiU\nPia Bosch i Sílvia Paneque han criticat que el govern de CiU fa una gestió econòmica "totalment inadequada en el moment de crisi actual". Bosch ha insistit en què tant els pressupostos del 2012 com el del 2013 s'han incrementat lleugerament i, per tant, interpreten que no hi ha una "manca de diners sinó un canvi de prioritats". En aquest sentit, Bosch ha subratllat que en un moment de caiguda de la inversió pública per part de la Generalitat i de l'Estat, l'ajuntament "no ho ha compensat" i ha rebaixat un 69% la inversió per habitant, passant dels 265 euros per habitant l'any 2011 a 84,58 euros el passat 2012, segons càlculs aportats pel PSC.\nEl PSC també ha criticat que, mentre que la majoria de ciutats mitjanes catalanes destinen entre un 5% i un 10% del pressupost al foment de l'ocupació, a Girona es va destinar un 1,73% el passat 2012, el que suposa uns 40 euros anuals per a cada aturat.\nA banda de fer una anàlisi i balanç de la liquidació del pressupost municipal del 2012, el PSC també ha presentant un còmput de despeses que considera prescindibles. En total, els socialistes denuncien que CiU ha invertit un total de 3.058.575 euros en estudis i\ninformes externalitzats, audiovisuals, vídeos i fotografies, materials i aportacions a organitzacions supramunicipals, despeses "prescindibles" de personal i "propaganda", entre d'altres.\nA més, Bosch ha advertit que a aquesta xifra de més de 3 MEUR cal sumar-hi el dèficit de la Generalitat assumit per l'ajuntament que ha hagut de fer front a 200.000 euros per a les escoles bressol i 470.000 euros més de l'Agència Catalana de l'Aigua.\nEl PSC ha advertit que seguirà fent un control de les despeses de l'equip de govern. "Esperem que els acords que vam tancar amb CiU per permetre l'aprovació del pressupost d'aquest 2013 serveixin per corregir aquesta tendència i per prioritzar la lluita contra l'atur, la reactivació econòmica i la inversió per habitant", ha conclòs la portaveu socialista a l'ajuntament.


La jutgessa retreu als alts càrrecs policials i polítics emparar les actuacions irregulars dels detinguts\n8 min. Palma 17/01/2015 11:27\n260x366 NAVARRO, AMB ELS POLICIES Navarro, durant unes pràctiques de tir amb algun dels detinguts. / ARXIU NAVARRO, AMB ELS POLICIES Navarro, durant unes pràctiques de tir amb algun dels detinguts. / ARXIU\nA Cort, el batle Mateu Isern (PP) i els seus -i també els que aquesta legislatura han estat en el seu equip de govern però no són “dels seus”- s’haurien d’haver començat a prendre amb seriositat aquell escorcoll que, el setembre de 2013, va capgirar el quarter de Sant Ferran de la Policia Local en recerca de proves de la filtració dels exàmens a oficial. Mesos abans, tingueren l’avís de l’operació que va desmantellar la banda motera dels Àngels de l’Infern, en la qual dos policies locals foren detinguts. La Platja de Palma ja estava en el punt de mira. Ara, quan s’ha arribat fins i tot a imputar el regidor de l’àrea, Guillermo Navarro, des de Cort es manté el regidor, cosa que es pot interpretar com una minimització del tema. La jutgessa adverteix que els superiors policials i polítics han emparat els policies corruptes. Però l’embull es comença a aclarir.\nPersonalitats econòmiques, socials i també polítiques\nLa causa que investiguen la magistrada Carmen González, els fiscals anticorrupció Miguel Ángel Subirán i Juan Carrau (amb l’auxili de la Guàrdia Civil i la Policia Nacional) està declarada secreta des de l’inici. Acumula més de 20 toms. Les irregularitats se centren en la Policia Local de Palma, però l’estiu passat també s’establí una connexió amb la Policia Local de Calvià. Des del primer moment, s’han tingut sospites que les actuacions dels policies tenien llum verda de superiors policials i polítics, amb noms que es tenen al cap però que no es poden escriure, almanco per ara.\nLes zones d’oci, la clau\nLa Platja de Palma, un lloc atractiu per a pràctiques corruptes\nL’activitat econòmica d’una zona turística i d’oci com la Platja de Palma -o com ho és també Magaluf, a Calvià- és un reclam per a aquells que tenen en la mà el poder d’afavorir a uns en detriment dels altres i treure’n tallada. Això és el que pareix que han practicat a la Platja de Palma (i també al passeig Marítim) policies locals de Palma i a Magaluf altres de Calvià.\nVuit policies detinguts i el regidor i el cap de la Policia imputats\nLa investigació ha fet aquesta setmana un bot qualitatiu. S’han detingut vuit policies (alguns dels quals ja estan imputats en la causa) i s’han imputat el regidor Guillermo Navarro i el cap de la Policia, Joan Mut. Cal recordar que ja hi ha imputats l’anterior cap de la Policia, Antoni Vera, i l’exdirector de Seguretat Enrique Calvo, el comissari Rafel Estarellas i altres oficials i policies. Els arrestats aquesta setmana són “la clau” de la trama i alguns, com l’oficial Tomàs Javier Mas i l’agent Daniel Montesinos, ja estaven imputats en la filtració dels exàmens. Els altres són qui era el cap del Grup d’Acció Preventiva (GAP), el subinspector Carlos Tomàs, i el policia de la Patrulla Verda jubilat Miquel Estarellas. Mas, Montesinos i Estarellas han pagat fiança per no anar a la presó. Entre els altres, hi ha un agent detingut en l’operació dels Àngels de l’Infern, Carlos Vallecillo. També s’ha imputat el cap de la Patrulla Verda, Bartomeu Capó. A Mas, Tomàs i Montesions la jutgessa els ha prohibit que s’acostin a 500 metres de la Platja de Palma per evitar que continuïn les pràctiques.\nPolicies en llocs clau\nLes proves selectives i els nomenaments, sota sospita\nSi hi ha una sèrie de policies que tenen irregulars relacions amb determinats empresaris d’oci de la Platja de Palma, s’ha d’assegurar que controlen els grups policials clau i els llocs jeràrquicament adequats. S’ha constatat la filtració de l’examen a les proves a oficial i d’altres que estan sota investigació. La primera connexió amb la part política comença a prendre forma quan el director general Enrique Calvo (PP) es veu obligat a dimitir per la filtració de l’examen al grup d’escollits.\nDificultats i problemes per als policies que denuncien\nEl Grup d’Acció Preventiva (GAP), una unitat d’elit de la Policia Local, quedà copat, majoritàriament, per policies sota sospita, entre ells alguns dels vuit detinguts. Els qui han gosat denunciar-los han estat assetjats, alguns s’han vist obligats a partir del GAP i algun fins i tot ha estat expedientat i canviat de destinació. Aquest expedient ha provocat la imputació del regidor Navarro, però des de Cort s’insisteix a desvincular-lo de la trama corrupta. La jutgessa pareix que sí que hi ha trobat connexió. El cap Joan Mut s’ha defensat dient que es va traslladar el policia per rebaixar la tensió per l’existència de dos bàndols, de caire polític, en la unitat.\nNavarro, convidat pels seus policies a Puntiró\nLa investigació, així mateix, ha revelat comportaments clarament amenaçants cap a policies que denunciaven les irregulariats o es queixaven o enfrontaven als líders de la trama. Per exemple, durant pràctiques de tir, cridaven el nom de dos policies i llavors es disparava el tret. Ara, la jutgessa ha imposat a tres dels policies detinguts la prohibició d’acostar-se als afectats per aquests fets i altres o comunicar-s’hi. El regidor Navarro ha estat convidat a alguna d’aquestes pràctiques de tir. Això no vol dir que fos present en aquelles concretes en què suposadament es feren les amenaces.\nEmpresaris beneficiats pels policies corruptes\nLa jutgessa, per mantenir els càrrecs contra els policies locals implicats en la trama, explica que hi ha indicis rellevants que els policies han afavorit determinats locals d’oci i prostitució, alguns dels quals s’apunta que pertanyen a destacades persones i societats amb molt de poder econòmic i social. Aquests locals tenien especial vigilància de seguretat dels policies, eren avisats d’inspeccions o se n’hi realitzaven irregularment, a més de perdre’s denúncies administratives o fer-se els ulls grossos davant delictes contra la salut pública. El subinspector Carlos Tomàs, l’oficial Tomàs Mas, l’agent Daniel Montesinos i el jubilat Miquel Estarellas són els principals. El següent episodi serà treure a la llum el nom dels locals.\nLa competència pateix\nEls policies desplacen la botellada i els carteristes\nAquesta connivència dels policies amb determinats empresaris, els beneficia enfront de la competència, perquè han d’invertir menys en seguretat, eviten la imposició de sancions o veuen com es trasllada a altres zones els carteristes que perjudicaven els seus clients o la molesta botellada. Hi ha indicis que els policies atorgaven aquests beneficis als empresaris ‘amics’.\nCom cobren els policies?\nNegocis propis i barra lliure d’alcohol i fins i tot de prostitució\nLa gestió dels serveis de seguretat de determinats locals o de les màquines escurabutxaques, la tapisseria dels establiments o la neteja dels locals i assegurances... Aquests eren negocis que els policies implicats en la trama corrupta tenien a la Platja de Palma. I també gaudien als locals d’alcohol, menjars i fins i tot alguns de serveis de prostitució.\nEs retiren les armes als implicats per la seva actitud de risc\nLa magistrada decideix retirar les armes als policies perquè considera que és un risc que les tinguin, per les actituds que han mantigunt. A banda de les pràctiques de tir cridant el nom de policies que s’enfronten a ells, es recorden coaccions a un testimoni i se cita una persecució amb motos a un policia que es va veure obligat a deixar la unitat. Fins i tot es parla d’actituds intimidatòries d’un d’ells cap a un dels fiscals del cas i cap a policies, d’un altre cos, lligats a la investigació.\nComandaments i polítics\nDonen empara als presumptes corruptes i els ascendeixen\nLa jutgessa recrimina als alts càrrecs policials i superiors polítics que, en lloc de defensar la funció social de la policia, han emparat els individus sospitosament corruptes facilitant-los ascensos, millores i procurant-los seguir en llocs per als quals no tenien la titulació.\nInacció dels superiors\nEls comandaments deixen passar denúncies\nHi ha casos concrets que, segons els investigadors, revelen que els comandaments policials o polítics no atenen les denúncies. Està documentat que Montesinos tenia activitats que podien ser incompatibles amb la seva funció i tot just es va fer una entrevista amb ell i es va arxivar el cas. Ni tan sols es va obrir una investigació formal per les pràctiques de tir amenaçants. És més, es va obligar a callar. També se cita l’expedient obert i el canvi de destinació d’un policia del GAP que es va enfrontar a un dels detinguts. Es tracta d’un agent que havia col·laborat amb la justícia en la causa. I l’expedient esmentat va ser el motiu de la imputació del cap de la Policia Joan Mut i del regidor Navarro. No s’ha oblidar tampoc que, abans de la seva imputació, la justícia va intervenir l’ordinador del regidor. Continuarà.


La hibridació entre energia fotovoltaica i generadors dièsel i bateries permet mantenir el subministrament sense haver d’endollar-se a la xarxa\nImpost al sol. Així se n’ha dit dels costos regulats que el govern espanyol ha posat per a l’autoconsum elèctric. L’excusa és que si la llar o l’empresa que genera la seva pròpia electricitat s’endolla a la xarxa per garantir-se el subministrament en cas de no tenir prou producció, ha de pagar els peatges corresponents que ajudin a mantenir els costos del sistema. Però de l’impost al sol en queden exemptes les instal·lacions totalment aïllades. Aquí hi ha la clau per evitar-lo: produir-se la pròpia electricitat i viure al marge de la xarxa, desconnectat. Ja hi ha qui ho ha provat, i amb cert èxit. Una granja d’Alfés, al Segrià, ha instal·lat un sistema d’autoconsum de 30 quilowatts que, a més, permet estalviar gairebé 35 tones de CO. El cas d’aquesta granja neix gairebé per necessitat. El 2008 l’Ajuntament no va complir la promesa de portar el subministrament elèctric a la granja. I per criar pollastres cal escalfor. Durant anys ho van fer amb grups electrògens, però ara han optat per la fotovoltaica amb hibridació. La inversió és de 85.000 euros, que es poden recuperar en sis anys amb els estalvis energètics. I això que Alfés és un lloc on fa bastant de fred a l’hivern i de vegades s’hi posa la boira.\nL’anàlisi de viabilitat i enginyeria la va fer la companyia catalana SUD Renovables. I Krannich Solar va subministrar el material. El sistema combina panells fotovoltaics, acumuladors (bateries) per emmagatzemar energia quan se’n produeix més de la que es consumeix i un sistema dièsel de generació per quan amb el sol no n’hi ha prou per generar electricitat. Segons els càlculs que s’han fet, els panells solars podran produir uns 40.000 quilowatts hora anuals, força més de la meitat del que consumeix la granja. Els 20.000 kWh que falten fins a completar els 60.000 de consum anual es reparteixen més o menys a parts iguals entre l’energia acumulada a les bateries i els grups electrògens dièsel.\nAmb aquest sistema la granja no ha de pagar cap peatge al sistema elèctric, perquè no està endollada a la xarxa. I aconsegueix un estalvi important, ja que més de la meitat de la seva electricitat és solar i estalvia 13.500 litres de gasoil respecte del que gastava abans.\nEl sistema híbrid solar i de gasoil és molt adequat per a les zones rurals. La rebaixa del preu de les plaques és clau. Segons explica una portaveu de Krannich Solar, l’any 2006 sortien per 3,5 euros el watt. Ara es poden aconseguir per entre 48 i 56 cèntims d’euro. Això ha abaratit molt la instal·lació i fa que sigui rendible en sectors de consum continu d’energia, com les granges o les cambres frigorífiques. Però s’han fet altres experiments, com en un celler a la demarcació de Tarragona. Cellers Can Blau del Molar va instal·lar 192 plaques solars que produeixen 68 megawatts hora a l’any, equivalent al consum de 29 llars. La instal·lació es completa amb els inversors (que converteixen l’electricitat contínua en alterna) i 72 acumuladors. Tot això ho completa un generador dièsel. En resum, el celler estalvia 15.000 euros anuals en el rebut de la llum i 66 tones d’emissions de CO.\nLes zones rurals són les ideals per apuntar-se a aquesta tecnologia. A l’Estat encara no s’ha fet, però en altres països, com Gàmbia, ja s’ha experimentat en hotels, amb bons resultats. El problema per fer-ho a les llars és, bàsicament, l’elevat cost que encara tenen les bateries. Però a Krannich Solar ho tenen clar: s’abaratiran i d’aquí un parell d’anys podran fer-se instal·lacions domèstiques que siguin rendibles.\nTot i el recent decret del govern de Madrid que el regula, l’autoconsum pot ser un negoci. Almenys així ho interpreta una de les grans elèctriques, Iberdrola, que ha tret un producte, Smart Solar, que fa des dels estudis fins als projectes clau en mà de les instal·lacions. Va dirigit a tot tipus de consumidors -industrials, domèstics, de serveis- però l’elèctrica que presideix Ignacio Sánchez-Galán deu veure futur en el món rural, perquè ha firmat un conveni amb ASAJA, un dels principals sindicats agraris, per promoure l’autoconsum al camp. A Catalunya es calcula que se’n podrien beneficiar més de 3.300 pagesos.


El film narra els dies anteriors a l'anunci del rodatge de La vuelta al mundo en 80 días i, d'altra banda, el naixement del personatge de Cantinflas\nMario Moreno, àlies 'Cantinflas', va ser el còmic més gran de l’Amèrica Llatina. Amb la camisa gastada, els pantalons a punt de caure i una burilla sempre als llavis, va ser el Chaplin dels pobres. Però el film de Del Amo no és ben bé un biopic d’aquest famós actor. Narrat en dos temps molt diferents, el film se centra, per un costat, en els cinc dies anteriors a l’anunci del rodatge de 'La vuelta al mundo en 80 días' que Mike Todd va produir el 1955, i, per l’altre, en la recreació del naixement del personatge de Cantinflas i els seus 20 anys de carrera. Quan les dues línies narratives es troben, el film es tanca en un cercle que funciona gràcies als dos actors que encarnen els protagonistes: Óscar Jaenada i Michael Imperioli.


La costa gironina que aposta pel turisme sostenible - El Temps\nLa costa gironina que aposta pel turisme sostenible\nEls paratges imprescindibles del litoral empordanès i selvatà atreuen, any rere any, milers de visitants. Des de l’Administració i diferents agents del sector turístic cerquen maneres per que tot aquest interès sigui canalitzat de manera sostenible. Les solucions semblen passar per la diversificació de l’oferta, temporalment i en diversitat d’activitats.\nRecórrer la costa gironina de Portbou a Blanes és motiu d’arribada de milers i milers de visitants i turistes any rere any. Els reclams són evidents: veure trencar les ones des del far del cap de Creus —inclòs a l’Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya—, torçar el cos per entrar per la porta diagonal de la Barraca de Salvador Dalí a la platja Es Castell de Palamós, escoltar havaneres amb el mar de fons a Calella de Palafrugell, descobrir els secrets del salaó de l’anxova de l’Escala o fer un arròs a tocar de la blanenca cala de Sant Francesc.\nPer tot això i més coses, durant l’any 2017, la demarcació de Girona, la Costa Brava i el Pirineu de Girona van rebre més de cinc milions i mig de turistes. La xifra creix cada any i, si no s’anava amb compte, podria suposar un risc important per al ric patrimoni biològic i paisatgístic dels parcs naturals dels Aiguamolls de l’Empordà, el cap de Creus o el del Montgrí, les illes Medes i el Baix Ter.\nEl turisme, tanmateix, pot adquirir un altre vessant i esdevenir un mitjà privilegiat per sensibilitzar el gran públic respecte al medi ambient o ser un agent potenciador de les activitats econòmiques tradicionals i de la millora de la qualitat de vida. La clau està a saber mantenir l’equilibri entre la promoció i la conservació.\nÉs en aquest joc de balances que pren importància l’adhesió del parc natural del Montgrí, les illes Medes i el Baix Ter a l’Europarc. Aquesta xarxa de parcs naturals europea el 2015 va atorgar al parc empordanès la Carta europea de turisme sostenible. Aprovada el 1999, es tracta d’un model de gestió per al desenvolupament turístic sostenible que al seu moment van elaborar representants de diferents espais europeus protegits de forma conjunta amb empresaris del sector turístic. Tota una declaració de principis a la recerca d’un turisme que garanteixi els principis del desenvolupament sostenible.\nLa rúbrica d’aquesta carta suposa, doncs, el compromís de complir amb els deu punts bàsics que proposa: el foment de la cooperació amb el sector turístic, la definició d’un pla estratègic a cinc anys, la protecció i promoció del patrimoni cultural i natural, l’oferta d’experiències d’alta qualitat als visitants, informar sobre les qualitats especials de la zona protegida, la promoció de productes turístics lligats al territori, la formació dels actors del turisme en termes de sostenibilitat i la voluntat de mantenir o millorar la qualitat de vida de la població local.\nEn el cas del parc gironí, entre els firmants hi ha els municipis i consells comarcals de la zona, el Patronat de Turisme de la Costa Brava, els departaments de Territori i Sostenibilitat i el d’Empresa de la Generalitat de Catalunya i diferents gremis, associacions nàutiques, confraries de pescadors, càmpings o museus.\nSovint, però, les bones paraules es queden a les cartes i els tractats firmats, sense anar-hi més enllà. En el cas de les comarques gironines, però, hi ha alguns exemples que permeten visibilitzar el compromís de diferents agents del territori amb el turisme sostenible.\nPer exemple, des de la pàgina web visitemporda.com, potenciada pel Consell Comarcal del Baix Empordà, es publiciten desenes de propostes del que anomenen “turisme actiu”. Activitats destinades al gaudi de l’entorn natural i patrimonial combinades amb el foment de l’activitat física a la natura. Des de senderisme —qui no ha resseguit el GR92 pel Camí de Ronda en alguna ocasió?— fins a activitats aquàtiques. Sense oblidar l’ampli ventall de possibilitats que ofereix el cicloturisme a la zona.\nUna de les rutes més interessants proposa combinar el transport públic amb la bicicleta per arribar fins a Flaçà en tren i d’allà, pedala que pedala, anar fins a la costa passant per la Bisbal de l’Empordà, Pals i Begur, fins a arribar a Palamós. Des d’allà, toca anar fins a la fi de ruta, a Sant Feliu de Guíxols. De la vila dels pescallunes es pot retornar al punt d’inici o a Girona fent servir de nou el tren.\nUna altra de les maneres d’optar per una gestió més sostenible del turisme és evitar que aquest es concentri i s’acumuli en poques setmanes. Per escapar de la sobresaturació, una de les propostes sobre la que molts ajuntaments treballen és la de desestacionalitzar l’arribada de visitants. És a dir, repartir l’oferta al llarg de l’any per poder rebre els turistes d’una manera escalonada i que eviti el col·lapse.\nEn aquest sentit, es manifestava en una entrevista al diari digital Vila de Roses Miquel Gotanegra. El president de l’Estació Nàutica Roses-Cap de Creus i Roses Comerç —entitats amb més de 200 empreses destinades al sector turisme— posava en relleu que “en els darrers dos anys l’ocupació de l’allotjament turístic ha estat molt equilibrada i el repte que tenim, si volem millorar el nivell d’ocupació, és buscar turistes de països on les vacances les facin les tres primeres setmanes de juliol”. A parer d’aquest empresari, es tracta de “l’única possibilitat de millorar la temporada d’estiu, perquè ens estem trobant que en aquestes tres primeres setmanes de juliol és molt baixa”. Si s’aconseguia aquest propòsit, es resoldria també l’handicap que suposa el fet que, tal com recull Gotanegra, “tenim els serveis destinats al turisme operatius al cent per cent”.\nEs constata, doncs, que un model turístic d’èxit per les comarques gironines, especialment les costaneres, ha de passar pel manteniment del patrimoni natural i cultural. Això implica, molt segurament, la diversificació de l’oferta tant en termes temporals com de varietat d’activitats i mantenint, sempre, la sostenibilitat com a divisa. •


CULIBLANCO por FRANCISCO NIETO: Entrevista a Montse Mas atleta del Club Esportiu Montornès atletisme. 12-02-2015\nEntrevista a Montse Mas atleta del Club Esportiu Montornès atletisme. 12-02-2015\nEntrevista a Montse Mas atleta del Club Esportiu Montornès atletisme que ha tenido la gentileza de colaborar en la entrevista.\n- Soc Montse Mas, atleta de migfons del club d'atletisme de Montornès. Tinc 35 anys, soc bombera al Parc de Bombers de Cerdanyola del Vallès, stic casada i tinc 3 fills de 5, 4 i 2 anys.\n- Vaig començar l'any de les olimpiades de Barcelona, a la categoria infantil de primer any. A l'escola feia basket i voleibol, un dia a classe de gimnàs van venir uns monitors d'atletisme a fer-nos unes proves i em van seleccionar per qanar a fer mes proves. Em van preguntar si m'agradaria fer atletisme i em vaig apuntar a les pistes.\n- Actualment, quan és temporada d'atetisme no faig cap més esport, pero quan arriben les vacances aprofito per fer btt, natació i escalada esportiva. Abans quan no tenia nens tambe feia esports de muntanya com descens de barrancs, raquetes, vies ferrades, esquí, caminades, etc. pero de moment ens haurem d'esperar a que es facin grans i que vulguin venir ells també.\n- Em motiva tot plegat: que la meva parella i els meus fills em vegin córrer, millorar dia a dia, que quan entreno i competeixo m'ho passo molt bé, pel meu entrenador Esteve Giménez i tot el que estem treballant.\nEl equipo femenino del Club Atletisme Montornès Campeón del cross corto por equipos en Sabadell 18-01-15\n- Lligar-me les bambes!! Me les cordo i noto que una esta mes fluixa, me la cordo mes forta, despres l'altra la noto fluixa, i me la cordo més forta, després la primera la torno a notar més fluixa, i me la cordo més forta, així ni sé quantes vegades. Fins que llavors comença la competició i penso "ostres! m'he apretat massa les sabatilles"\n- No se fins quan competiré, no tinc res previst. Seguiré mentres m'ho passi bé i espero que sigui molt de temps.\nMONTSE MAS campeóna femenina de la 21º MITJA 2014 MONTORNÈS - MONTMELÓ - VILANOVA - LA ROCA 09-03-14\n- Els entrenaments que més m'agraden son els de circuits de força i els de sèries a la pista. Els que menys m'agraden son els dies de descans, jajaja , també son part de l'entrenament!\n- La Secció d'Atletisme del FCBarcelona perquè en vaig formar part durant 10 temporades.\n- Mai n'he tingut!\n- Trobo a faltar un circuit per correr a prop de les pistes que estigui il.luminat, de gespa o terra.\n- Dels altres esports no els conec, i del club d'Atletisme hi ha nois molt joves amb unes grans qualitats que ben segur arribaran a un gran nivell.\nMitja 2014 lliurament de les aportacions solidàries i els premis als atletes locals.\n- Llengua castellana no m'agradava gens, l'anglès em costava molt i les que més m'agradaven eren física i dibuix.\n- M'agrada tota la música que posen a Rock FM i a Ràdio 3.\nMontse Mas controles en pabellón cubierto de Sabadell. 15-12-13\n- Últimament totes les que veig son de dibuixos animats, Avions, Turbo, Cars, Ice Age, ... aviat els posaré pelis com "E.T.", "Regreso al futuro", "Superman", "El mago de Oz", ...\nUna recomanació: "Un Parell d'Ous" del Francesc Bellmunt i"El Vicari d'Olot" del Ventura Pons.\n- A tot arreu!, Marroc, Grècia, Islàndia, Astúries, Còrsega, Canàries, Banyoles, ..., haurien de ser més llargues les vacances!\n- Les galtes de porc i els kebabs. La horxata i les cerveses de doble fermentació.\nC.A.Montornès femení Campiones de Catalunya de cross absolut 16-02-14\n- Quan era infantil vam anar a un campionat y després d'escalfar ens treiem el xandall i una companya portava el pijama a sota en comptes de la roba del club, quin fart de riure que ens vam fer!\nJa de sènior en un campionat d'Espanya a la final dels 800 una companya en un sprint final molt emocionant va arribar tant endavant i ajustada amb la rival que va xocar amb el cap contra la campana que fan servir els jutjes per marcar la última volta a la pista. Es va sentir un dooooong ben fort!\nEn un campionat d'Espanya júnior de clubs a Guadalajara, vam parar al centre del poble a sopar, quan vam sortir del restaurant, estava tot ple de gent al carrer celebrant que el Madrid de futbol havia guanyat la lliga i vam començar a cridar, saltar i ballar amb ells per passar-ho bé, cantàvem "Ala Madrid" i demés. Després va venir TV Guadalajara a preguntar "qué tal os ha sentado el título?" i nosaltres "no, si somos del Barça!"\n- Un hort, 4 arbres fruiters i 3 gallines.\n- L'esport és per passar-ho bé.\n- Disfrutem el dia a dia, tant és si guanyes o perds, l'important és participar.\nMONTSE MAS y ALFREDO. 21º MITJA 2014 MONTORNÈS - MONTMELÓ - VILANOVA - LA ROCA 09-03-14\nCurriculum Molt resumit:\n3 vegades internacional amb la selecció espanyola absoluta:\n4 medalles en Campionats d'Espanya en 800metres: 3 plates i un bronze.\nMONTSE MAS s'imposa a la V milla de Terrassa L'atleta del C.A.Montornès. 05-05-11\nImágenes cedidas entidad y CULIBLANCO por FRANCISCO NIETO.


El nou pla Inunbal conclou que les inundacions es mantindran a les Illes en els pròxims anys\nPer primera vegada inclou la perspectiva del canvi climàtic com a factor per a les aiguades\nPalmaEl Govern balear ha actualitzat per primera vegada en 15 anys el pla especial davant un risc d'inundacions (Inunbal), que conclou que les aiguades es mantindran constants o, fins i tot, augmentaran en els propers anys. La consellera de Presidència, Funció Pública i Igualtat, Mercedes Garrido, ha presentat el pla aquest dimarts i ha destacat que una de les novetats és que inclou la perspectiva del canvi climàtic com a factor de les inundacions. Ara, el document està pendent d'un informe que ha d'emetre el Ministeri de Transició Ecològica i, després, l'aprovarà el Consell de Govern.\nLa presentació del nou Inunbal coincideix amb el tercer aniversari de les inundacions de Sant Llorenç i del Llevant de Mallorca. En relació amb aquests fets, Garrido ha assenyalat que aleshores "es va elaborar un informe amb una sèrie d'aspectes que s'havien de millorar" i que "totes aquestes actuacions es varen fer". Ara, amb el pla nou, es pot "afinar un poc més la predicció" gràcies al fet que "la Direcció General d'Emergències té una eina meteorològica pròpia", diferent de la que té l'Agència Estatal de Meteorologia (Aemet), que abraça una franja de 10 quilòmetres.\nEn aquest sentit, la consellera ha avançat que s'ha augmentat la relació de llocs de feina al Centre d'Emergències amb una vintena més d'operadors i ara són 59. També hi ha 13 supervisors i 5 caps de sala. A banda d'això, s'està canviant el programari de gestió d'emergències, que tenia més de 25 anys; s'han revisat, adaptat i modernitzat equipaments i plataformes tecnològiques, com també la gestió de dades i comunicacions; s'ha elaborat una guia tècnica per a la redacció de plans d'emergència municipals i el catàleg de riscos per municipis, especialment els afectats per risc d'incendis forestals i inundacions; s'ha incrementat el nombre de drons i també existeix el visor cartogràfic, en què cada ajuntament pot veure les zones que es poden inundar.\nDesprés d'episodis com els de Sant Llorenç, un dels principals objectius d'Emergències era "saber quanta aigua plou a la part alta del torrent, quanta davalla i quant de temps de reacció dona a la població", ha apuntat la consellera, que estima aquest marge en 10 o 15 minuts. Això permetrà, per exemple, "tallar una carretera o fer que els infants no vagin a escola aquell dia", ha afegit.\nPeríode de prealerta\nEntre les principals novetats de l'Inunbal es troba el període de prealerta, que s'avança del 15 d'agost fins al 30 de setembre. "Això vol dir que els serveis d'emergències estan alertats i atents pel que pugui passar", ha detallat Garrido. Juntament amb això, per primera vegada inclou la perspectiva i les conseqüències del canvi climàtic, i té en compte el risc d'inundacions que tenen les Illes pel seu clima.\nUna altra de les novetats és que el pla pretén ajudar els municipis de les Illes Balears a afrontar situacions de risc provocades per inundacions, per la qual cosa preveu la implantació de plans de risc d'inundació municipals, que hauran d'aprovar els ajuntaments. L'objectiu és que els municipis identifiquin els punts d'afectació per desbordament de torrents, sobretot en els trams que passen per zona urbana, i triar quines mesures i accions preventives implantaran de manera transitòria per evitar danys personals i també als béns i al medi ambient.\ninundacions inunbal Medi Ambient aiguats


Coneix a tres del nostres participants del SIOAS! - Arep\nPosted at 09:03h in Noticias, Novedades\tby\tSofia 0 Comments\nConeix a tres dels nostres participants del SIOAS!\nEl dia 1 de juny va començar al programa SIOAS 2022-2023. Per això, volem aprofitar l’oportunitat per a mostrar-te algunes de les persones que han format part d’aquest servei d’inserció laboral, o que s’uniran a ell en aquesta nova edició.\n“Després d’estar treballant en botiga per un temps, em vaig quedar en l’atur i em vaig sentir molt bloquejada per un temps.\nPer sort, vaig tenir l’oportunitat de descobrir al SIOAS i inscriure’m en el programa i això va ser per a mi com trobar una llum perquè aquí vaig començar a tenir guia i a fer cerca d’ocupació, vaig rebre preparació per a processos de selecció i, fins i tot un acompanyament d’acte gestió emocional.\nA més, em van ajudar a fer un conveni de pràctica en una botiga i vaig estar en un treball temporal com a cambrera.\nA partir d’aquests avanços vaig començar a veure que hi havia una sortida positiva de com em trobava abans, i ara formo part de l’equip de Calç Romesco, la botiga de l’àrea d’alimentació del CET La Calaixera.\nAquí em trobo molt a gust i el SIOAS encara m’acompanya en tot el que em fa falta i em dona suport amb tot, per la qual cosa ho recomano al 100%”.\n“Per ser persona d’alt risc, durant la pandèmia, en el treball de dependenta que tenia anteriorment vaig haver d’estar en una baixa mèdica preventiva des de març de 2020.\nArran d’això, l’octubre del 2021 vaig ser acomiadada i vaig haver d’entrar en l’atur.\nMalgrat no sentir-me gens còmoda amb l’estat del meu dia a dia en aquesta època, em sentia completament incapacitada per a actuar i fer alguna cosa sobre aquest tema. Tenia una sensació de “paràlisi” que no em permetia a la meva mateixa buscar un camí alternatiu.\nAmb la situació de la Covid-19 normalizandose una mica més, per a novembre del 2021 vaig contactar amb un treballador social.\nGràcies a aquest treballador social vaig entrar en contacte amb l’Associació Arep, i l’àrea d’inserció laboral.\nEm vaig unir al programa del SIOAS oficialment per a gener de 2022 i a partir de llavors he estat amb un seguiment i itinerari personalitzat.\nEn aquest se’m van plantejar activitats de preparació per al procés de selecció, de motivació i vocació, ajuda per a la millora del CV, oferiment directe d’ofertes de treball, consells previs a entrevistes i fins i tot sessions d’autogestió emocional per a ajudar a navegar tots els reptes mentals als quals un s’enfronta durant la cerca d’ocupació.\nEm trobo actualment treballant i, paral·lelament, mantinc el seguiment de la meva situació laboral amb visites individuals en el SIOAS.\nVaig ser rebuda realment amb els braços oberts i un suport integral, amb el qual em van ajudar a trencar també amb les barreres que l’aïllament de la pandèmia va causar en la meva actitud.\nDe veritat, animo a persones de qualsevol perfil que es puguin sentir en una situació similar a optar pel SIOAS per a obtenir un bon suport”.\n“He estat treballant en el CET “La Calaixera”, a la botiga Cal Romesco. És la primera vegada que treballava en una botiga i, com ha estat molt bona experiència, he decidit passar a l’empresa ordinària i buscar treball en el sector d’atenció al client.\nQuan em van proposar el programa SIOAS vaig acceptar sense dubtar-lo. Em faran un seguiment en la cerca de treball, assessorant-me i ensenyant-me com realitzar currículums, entrevistes de treball i tot el necessari perquè pugui reprendre la meva vida laboral”.\nEsperem que aquests testimoniatges et motivin a conèixer més al SIOAS i, si et trobes en una situació similar a ells, a unir-te al programa!


El president de les Corts Valencianes afirma que la sentència provocarà un conflicte polític més gran i que la justícia 'hauria de ser equitativa i igual per a tots'\nEl PP i Ciutadans han atacat durament el president de les Corts Valencianes, Enric Morera, per haver criticat la inhabilitació del president de la Generalitat de Catalunya, Quim Torra, arran de la sentència del Tribunal Suprem espanyol.\nLa portaveu adjunta del PP, Eva Ortiz, ha demanat la dimissió de Morera per la ‘reiterada falta de respecte’ a les sentències judicials i l’ha acusat de ‘donar ales a l’independentisme català’, mentre que el síndic de Ciutadans, Toni Cantó, ha dit que es posa ‘al costat de delinqüents, en aquest cas dels colpistes que conscientment se salten la llei’ i ha recordat que ja va dir que a Espanya hi ha presos polítics.\nEn canvi, el síndic de Compromís, Fran Ferri, ha defensat la llibertat d’expressió del president del parlament, i el síndic del PSPV, Manolo Mata, ha afirmat que és una ‘opinió personal’. El president del parlament valencià, en un piulet, va afirmar que la sentència del Suprem provocarà un conflicte polític més gran i que la justícia ‘hauria de ser equitativa i igual per a tots’.\nLa coordinadora nacional del Bloc i coportaveu de Compromís, Àgueda Micó, també ha criticat la judicialització de la política i el fet que la sentència contra el president Torra és desproporcionada.\nInhabilitar un president per una pancarta és una sentència desproporcionada que soscava l’autogovern. Continua la judicialització de la política quan el que cal per a resoldre problemes polítics és més diàleg i més democràcia.\n— Àgueda Micó Micó (@aguedamico) September 28, 2020


El Salouenc: de febrer 2010\nPublicat per Josep (sl) a 18:26 3 comentaris:\nPublicat per Josep (sl) a 12:42 Cap comentari:\n"Si no fem res, tots podem acabar sent víctimes d’un naufragi de proporcions colossals i els catalans tenim més números de prendre mal"\nFrancesc-Marc Álvaro; Font: elsingulardigital.cat\n“Hem donat suport a molts tipus de govern per tirar endavant en moments de dificultats econòmiques”\nEn el moment precís, justament quan Zapatero és a punt d’ofegar-se, Artur Mas i Josep Antoni Duran han mostrat el flotador que tenen a les mans. És un flotador bonic i de qualitat, de resistència acreditada, fet de bons materials i amb totes les garanties. Les elits de Barcelona i Madrid – sobretot aquestes darreres – han redescobert així el discret encís del nacionalisme català majoritari fent les funcions de partit centrista a escala estatal, sempre més responsable i amb més sentit d’Estat – ai las! – que les dues gran formacions nacionalistes espanyoles, PSOE i PP, tanto monta, monta tanto. De cop i volta, i com per art de màgia, ningú no vol recordar aquells titulars en què s’acusa Mas de “deriva sobiranista” i de “radicalisme maximalista”. Els mateixos que fa uns mesos eren titllats de trencadors del pacte constitucional i imitadors d’ERC ara són lloats com a socorristes de luxe. El panorama és negre com la gola del llop.\nLa pregunta, entre la gent que volem una Catalunya amb més llibertat i més poder, és obligada: CiU ha de salvar Zapatero? La resposta que surt del cor i de l’estómac és un “no” rotund i rodó, sense matisos. Que es foti Zapatero i que sàpiga, finalment, que no es pot enredar tothom tothora. Que Zapatero pagui per la seva frivolitat, per la seva inconsistència i per la seva estultícia convertida en doctrina per a babaus... Zapatero i Rajoy ja s’ho faran, per ells va el pollastre! Molt bé. Tot això surt de l’ànima i és el resultat lògic i comprensible de la política de terra cremada practicada per socialistes i populars vers Catalunya i vers CiU. Tot això té sentit. Però tot això també amaga un fet central, que no podem deixar de banda: mentre Catalunya segueixi enganxada al carro d’Espanya, la crisi econòmica que vivim i la gestió que en faci o en desfaci el govern central afecta directament la vida de tots els catalans, ho vulguem o no. És, aquesta, una dada objectiva.\nEns agradi o no, el gabinet espanyol mena la sort col•lectiva de Catalunya, país on la xifra d’aturats creix a velocitat sideral i on les petites i mitjanes empreses – la base del nostre teixit productiu – han de plegar o es veuen abocades a continuar cada cop més precàriament. Les coses es posen magres per a molta gent. Aquesta és la realitat. El govern de la Generalitat, mig per manca de competències i diners, i mig per manca de voluntat política, no fa res. Tot depèn de Madrid. Salvar Zapatero? Aquesta no és la qüestió. En realitat la pregunta és una altra: podem fer o no alguna cosa per evitar que aquesta nau, on per força som embarcats, acabi rebentada contra les roques? Si no fem res, tots podem acabar sent víctimes d’un naufragi de proporcions colossals. I els catalans tenim més números de prendre mal que els extremenys, els andalusos, els castellans o els gallecs, per raons òbvies.\nQuè ha canviat, doncs, respecte d’aquell 1993 en què Jordi Pujol va treure les castanyes del foc a un Felipe González que ho tenia tot en contra? Ha canviat el més important: CiU ja no té dret a esperar cap canvi de mentalitat ni cap gir històric a Madrid. Ja no hi ha esperança ni pedagogia, tot s’ha clarificat. Si Mas i Duran ofereixen el flotador, ha de quedar clar que no és per fer cap favor a Zapatero ni al PSOE, l’objectiu només és evitar més penes i tràngols als catalans, primers castigats per la crisi. I d’aquesta manera s’ha d’explicar sense embuts. Això, és clar, també generaria dos efectes interessants per al nacionalisme majoritari: regalaria protagonisme i, a la vegada, deixaria en fora de joc el PSC, perdut entre les neurosis del tripartit i el menyspreu patològic dels companys federals del carrer Ferraz.\nTanmateix, que ningú s’enganyi al carrer Còrsega: contribuir a endreçar la política econòmica de Zapatero no és cap drecera ni cap porta secreta per arribar a la presidència de la Generalitat. Encara que els senyors de La Caixa i altres notables acabin aplaudint Mas per fer allò que toca en el moment que toca, la victòria no serà fàcil ni serà fruit que caurà de l’arbre. La darrera batalla més important de Mas segueix oberta i reclama molts esforços. Res serà un regal. CiU no ha de salvar ningú, només ha d’evitar – si és que pot - que Catalunya s’acabi d’enfonsar.\nPublicat per Josep (sl) a 22:49 4 comentaris:\nLa llei de Vegueries crec que serà problemàtica pel país en la seva redacció actual.\nDeixa massa temes importants, què no són pas serrells, sense concreció.\nLa llei esta feta a corre-cuita i pot ser amb voluntat de mala fe de traspassar els problemes al pròxim inquilí de la casa dels Canonges. Mentre que els socialistes s'embutxaquen una nova plataforma de poder un cop les lleis de la aritmètica els fagin abandonar; tant el Govern de la Generalitat i els Governs de Barcelona, Tarragona i Girona.\nPodem començar anomenant els problemes: Començant pel més greu pròpia capacitat de la Generalitat de substituir les províncies, fet que requeriria un canvi de la Constitució. O la aprovació del Tribunal Constitucional. A Madrid l'ambient polític impedeix un canvi del model territorial. Davant la oposició popular frontal i una de socialista, conscient de com els seus socis necessiten poder reactivar l'Àrea Metropolitana de Barcelona, voldran disminuir les vegueries a poc més que una subdivisió de els províncies. sense substituir les.\nEns podem trobar amb recursos dels 2 partits a la llei catalana de vegueries al Tribunal constitucional i que aquest trigui anys en fallar o què irònicament falli un cop no hi hagi cap problema perquè Catalunya ja no estigui regida per la Constitució Espanyola.\nPer començar No s'ha escoltat el clam existent al Penedès per esdevenir Vegueria per la oposició del PSC-PSOE quan era un clam del territori. Ni la de la Vegueria Osona-Garrotxa. Diguem que deixa clar; "que escoltar a tothom" pot ser l'excusa per no acontentar ningú.\nLa eterna Pugna entre Tarragona i Reus ha dut a què la situació perjudiqui a Tarragona pel pes específic dels Reusencs i Tarragonins en les cúpules de Esquerra i PSC-PSOE. Deixant a l'alcalde de primera ciutat amb els pantalons a l'alçada dels genolls, després de defensar la capitalitat de Tarragona. I dir que ell no és mouria un pel.\nSent annex: Tarragona a diferència de les altres vegueries al voltant de les actuals capitals. Pot ser no tingui el nom de la Capital. I si el tingues crearia malestar a Reus.\nEs més un seguit de Vegueries no tenen una capitalitat definida: Tret de Barcelona, Lleida i Girona. Totes les altres Vegueries no tenen capitalitat definida o fins i tot es parla de repartir de manera salomònica els consells de Vegueria. Pe: Entre Tarragona i Reus o Tortosa i Lleida.\nLa Vall d'Aran tampoc se li deixa clar si tindrà un Marc diferenciat dins la nova divisió o com quedarà reflectida la seva situació excepcional dintre l'alt Pirineu.\nEm temo que tal com esta plantejada l'esborrany de la llei em dóna la mala sensació que ens donaran bou per bestia grossa. Tindrem a sobre en el millor dels casos un nivell més d'administració i poca cosa més, el tribunal Constitucional se'n guardarà, I un segur xàlec salvavides per alguns en cas de és compleixin els actuals pronòstics electorals i per altres justificació de què han complert un dels punts del seu programa electoral de la seva primera legislatura.\nLa llei pots ser seria un interessant esborrany de divisió territorial post referèndum d'autodeterminació, però ara per ara. no puc evitar mantenir les meves suspicàcies.\nPublicat per Josep (sl) a 18:44 2 comentaris:\nPublicat per Josep (sl) a 14:15 3 comentaris:


Només un de cada vint dels convocats per vacunar-se no es presenta a la cita - Poble Andorrà\nJoan Martínez Benazet destaca que ara en cada franja d'edat el percentatge de gent apuntada a vacunar-se és superior al 60% il 'objectiu és arribar aproximadament cap al 67% de la població\nJoan Martínez Benazet durant la roda de premsa.\nNomés una de cada vint persones que està convocada per vacunar-se no es presenta a la cita. Així ho ha explicat el ministre de Sanitat Joan Martínez Benazet que ha destacat que és un “percentatge molt bo” que demostra que tot i les informacions que han anat sortint sobre la vacuna AstraZeneca i els trombos “la gent té confiança”. Benazet també ha comentat que el percentatge d’inscrits en totes les franges d’edat és superior al 60%. Martínez Benazet ha comentat que l’objectiu és aconseguir “un percentatge similar de vacunats al del Regne Unit que està en un 67% de la població”.\nDurant la jornada de dimarts es van vaccinar 1.236 persones, i en total ja s’han administrat 20.300 dosis, de les quals 15.728 corresponen a les primeres. El ritme d’adhesió a la plataforma d’inscripció també continua creixent i ja hi ha 36.375 persones inscrites i el “compliment de rebre la vacuna està sent superior al 95%”, ha remarcat el ministre, assegurant que s’ha de guanyar aquesta cursa contra el virus. En la mateixa línia, els docents inscrits també continuen augmentant i aquest dimecres 1.476 ja s’havien inscrit per rebre el vaccí i aproximadament la meitat ja l’ha rebut.\nSobre l’arribada de nous vaccins, des del Govern refermen el compromís que té Espanya i França d’enviar les dosis corresponents, ja siguin AstraZeneca i Moderna per part de França i de Pfizer per part d’Espanya, i consideren “que no pot estar lluny” aquesta arribada. Així mateix, amb aquest ritme de vacunació i veient que no s’estan produint nous brots a les residències sociosanitàries, des de l’executiu han avançat que durant els propers dies podran ser més permissius amb les restriccions en aquests centres tant pel que fa a les visites com també a les sortides dels residents.\nBrot amb nou positius en el ministeri d'Exteriors, però no afectarà la cimera iberoamericana


Barri Marítim de Sant Salvador - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n41° 11′ 02″ N, 1° 32′ 33″ E / 41.1838°N,1.5424°E / 41.1838; 1.5424Coord.: 41° 11′ 02″ N, 1° 32′ 33″ E / 41.1838°N,1.5424°E / 41.1838; 1.5424\nPlatja de Sant Salvador durant la posta de sol.\nEl Barri Marítim de Sant Salvador és a ponent de la desembocadura de la riera de la Bisbal, i és un dels tres barris marítims del Vendrell, juntament amb Coma-ruga i el Francàs. Té uns 200 habitants, tot i que a l'estiu aquesta xifra es multiplica considerablement. L'element més destacable de Sant Salvador és la presència del Museu Pau Casals i l'Auditori Pau Casals, en honor del famós músic català nascut en aquest petit poble de pescadors.\nEl Passeig Marítim, que comprèn els barris de Sant Salvador i Coma-ruga, rep el nom de "Passeig Marítim Joan Reventós" en honor del famós polític català que estiuejava a Sant Salvador i on encara hi tenen cases alguns dels seus familiars.\nLa platja de Sant Salvador, la qual no sols és la platja del Vendrell, sinó, en certa manera, el precedent històric de la vila, ja que fou a la vora dels estanys de la costa on començà el poblament de la zona de Calders. Fou probablement on l'abat Guitard manà de construir una fortalesa, prop de l'estany Servidini, l'any 1017, el mateix que, destruït pels pagans i la mala gent, l'abat encarregà a Bernat Gelmir de reconstruir vint anys més tard. Aleshores, el 1037, el castell era <in litori maris>. Avui no en resta cap senyal, però, com que per documents del segle xi sabem que vora del castell de Calders hi havia una església dedicada a Sant Salvador i Santa Maria, cal creure que el castell devia ser emplaçat vora l'església de Sant Salvador, que encara existeix i que fou precursora de l'actual parròquia vendrellenca.\nEl temple, de tradició romànica, segons Esteve Cruanyes, encara que molt modificat, consta d'una nau construïda en dues èpoques, coberta amb volta de canó sobre un arc toral un xic apuntat, que descansa en unes impostes senzilles. No es conserva l'absis i la porta, a la façana de ponent, d'arc escarser, és d'època moderna, com la finestra de sobre i el campanar de cadireta. Aquesta església féu de parròquia fins a la primeria del segle xiv, quan el bisbe Pons de Gualba traslladà la parròquia a la vila del Vendrell.\nBen entrat el segle xviii, a la platja de Sant Salvador, el comerç marítim assolí una gran envergadura. Així, segons Laurent Lipp, de Montpeller (1793), s'hi embarcaren anualment cap els ports d'Amèrica i d'Europa 1.500 pipes d'aiguardent i 5.000 pipes de vi. L'aiguardent provenia sobretot, de les destil·leries de Vilafranca i del Vendrell; Sant Salvador era la sisena platja de Catalunya en volum d'exportació d'aquest producte, en canvi en l'exportació de vins quedava en tercer lloc, superada només per les platges de Salou i de Vilanova i la Geltrú. La platja de Sant Salvador era habilitada per al comerç d'exportació a l'estranger i comerç de cabotatge, així com per a la descarrega de dogues de vaixells procedents de l'estranger i destinades als boters, que eren la principal indústria de la vila. Tenia bons edificis i botigues (magatzems) per a tota mena d'ormeigs per a la pesca i per a les operacions de càrrega i descàrrega. La seva rada, mal anomenada port, era de fàcil ancoratge, de poc fons, i molt a propòsit per a embarrancar-hi en cas de necessitat. Mar endins hi ha algun fons de pedra, com la roca del Truc, d'uns 17 a 23 metres de fondària, que no presenta cap perill per a la navegació. El districte marítim del Vendrell (1849) comprenia des de la punta de la Móra fins a Segur de Calafell, comprenent els pobles d'Altafulla, Torredembarra, Creixell i Calafell. Aquest districte era més fort en pesca que no pas en navegació comercial. Les captures anuals eren de 21.053 roves (242 tones) valorades en 357.866 rals de billó. S'hi pescava lluços, llucets, pagells, sardines, molls, llenguados, lluernes, besucs, caparruts, pops, baldufes, castanyoles, bogues, orioles i rajades. Una gran part de la sardina s'assecava al sol i s'enviava a Valls i altres llocs en forma d'arengades. El districte del Vendrell tenia 302 matriculats, entre els que hi havia 12 pilots, 20 patrons i 243 mariners. El 1847 van entrar a la rada 16 vaixells de vela quadrada i 298 d'aparell llatí. Des de la fi del segle xix la platja de Sant Salvador esdevingué un nucli d'estiueig i, modernament, es va convertir en un important centre turístic, havent-se traslladat a Calafell els pescadors que abans habitaven a Sant Salvador. Hi ha establiments hotelers, càmpings, nombrosos apartaments, el Bar la Pilarica (primer bar que es va establir a l'any 1962 i que encara es troba actiu), i diverses pensions, de manera que a l'estiu s'hi pot encabir gran quantitat de persones.\nGran Geografia Comarcal de Catalunya volum. núm. 5, pàgs. 170-72 Gran Enciclopèdia Catalana S.A. (ISBN 84-85194-20-9)\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Barri_Marítim_de_Sant_Salvador&oldid=26784167»\nEntitats de població del Baix Penedès\nGeografia del Vendrell\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 27 març 2021 a les 17:24.


Com fer negocis a Tailàndia\nEls tailandesos són persones pausades i agradables, que afronten qualsevol situació de manera cortès i evitant sempre situacions violentes. Faran un somriure sense raó aparent, només perquè l'interlocutor se senti còmode. S'aconsella fer el mateix, ser pausat, educat, pacient, no perdre els nervis i no mostrar-se agressiu, en cas contrari, es perdria el respecte i no s'aconseguiria cap resultat positiu.\nEls costums tailandesos poden semblar trivials, però n'hi ha que es consideren molt importants socialment i poden arruïnar un negoci. Per exemple, és molt descortès assenyalar algú amb el peu. També, en cas de seure amb les cames creuades, s'ha de vigilar de no apuntar amb el peu a la cara de ningú. El peu es considera la part menys noble del cos, i el cap la més noble. Cal abstenir-se de tocar el cap d'un tailandès, encara que sigui amb ànim amistós. S'han d'evitar les crítiques a la monarquia i al budisme.\nA l'hora de dirigir-se a algú, s'utilitza el nom de pila precedit per la paraulaKhunoMr. / Mrs.Els cognoms tailandesos són extremadament complicats, especialment per als estrangers, i no s'utilitzen gaire. La salutació és pot fer amb una encaixada de mans o bé ajuntant les mans en actitud prec, ajupint lleugerament el cap i usant l'expressiówai.\nL'idioma oficial és el tailandès, però l'anglès està molt estès en el sector dels negocis. Llevat d'excepcions, no caldrà contractar intèrpret.\nEl trànsit a Bangkok és un dels pitjors del món. Per això, cal preveure un mínim de 45 minuts per a qualsevol desplaçament i, si és possible, cal informar-se del temps estimat amb antelació. Cal evitar, en la mesura del possible, les hores puntes, que són de 7:00 a 9:00 hores del matí i de 16:00 a 18:00 hores a la tarda. Es recomana no concertar més de tres cites al dia. La situació del trànsit no eximeix de l'obligació de ser puntual, per això cal ser previsor i, en cas de retard, avisar.\nTailàndia, juntament amb Xina, és l'origen de la major part de falsificacions que arriben a Europa. Per això, cal registrar la marca, la patent i elcopyrightadequadament en el Departament de Propietat Intel·lectual. Per fer-ho, caldrà un advocat local que faci el registre en nom de l'empresa espanyola.\nPel que fa als pagaments, es fan mitjançant carta de crèdit. S'utilitzen monedes de canvi internacional, com el ien i l'euro, i, preferiblement, el dòlar. És probable que demanin fórmules de pagament amb terminis llargs.\nUn dels principals problemes de les empreses espanyoles que venen a Tailàndia en particular i a Àsia en general és el respecte als terminis d'entrega. Cal ser especialment rigorós en el compliment dels terminis, ja que serà un dels punts que més vigilaran els clients.\nA l'hora d'afrontar el mercat tailandès, cal tenir present que aquest país forma part de l'ASEAN (Associació de Nacions del Sud-est Asiàtic), disposa de mercat i estabilitat.\nA mig i llarg termini, convé pensar en termes d'inversió. Els productes finals, com la cosmètica, l'alimentació o la moda, s'enfronten a aranzels alts i a una competència dura, tant local com estrangera. Una vegada s'ha comprovat que el producte funciona bé a Tailàndia, la possibilitat d'instal·lar-hi un fàbrica facilita la importació de matèries primeres, l'empresa gaudeix d'incentius fiscals i no es paguen els elevats aranzels.\nPel que fa a la corrupció, el Govern en persegueix la pràctica, però l'exportador ha d'estar preparat per fer-hi front, ja que en els negocis i en els contactes amb les duanes tailandeses poden sorgir problemes en aquest sentit. En aquest punt, l'assessorament d'altres empresaris amb experiència en aquest mercat o del soci local serà molt oportú.


El Consell de Ciutat tria les 11 inversions finalistes de “Ontinyent Participa” – TV Digital Ontinyent\nHome>General>El Consell de Ciutat tria les 11 inversions finalistes de “Ontinyent Participa”\nRedacció TVdigitalOntinyent 21/01/2016\tGeneral Comentaris tancats a El Consell de Ciutat tria les 11 inversions finalistes de “Ontinyent Participa”\nEl coordinador de Govern Obert i Transparència destaca l’alt grau de participació d’un procés que ha implicat associacions de tots els sectors.\nEls autors dels projectes podran presentar-los en un acte públic el proper 27 de gener i la ciutadania podrà votar de l’1 al 5 de febrer.\nEl Consell de Ciutat d’Ontinyent triava ahir les 11 inversions finalistes de “Ontinyent Participa”, el procés de priorització de projectes posat en marxa pel Govern d’Ontinyent perquè els veïns triar les obres a d’executar amb 425.000 euros de la partida d’inversions d’enguany.\nDes del passat 8 de gener i fins ahir dia 20, les propostes preseleccionades han estat analitzades pels consells sectorials (Econòmic i Social, de Medi Ambient, de Veïns, de Benestar Social, de Cooperació, de Cultura, Escolar, de Joventut, d’Esports), i un representant de cadascun d’aquests consells assistia al Consell de Ciutat que, com a “consell de consells”, determinava els projectes que seran objecte de votació. “Inicialment havien de ser 10, però en haver un empat en la desena posició, es va decidir que enguany siguen 11 els projectes finalistes”, explicava Sanchis, qui detallava quines han estat les seleccionades d’entre les 108 propostes considerades factibles per l’Oficina Tècnica.\nEtiquetesAlzheimer ANIMA associacio associacions benestar social Biblioteca de Sant Josep Consell de ciutat FIE inversions Joan Sanchis la vila llombo medi ambient MIT ontinyent participa Opera sant esteve Sant Rafel teatre teatre echegaray transparència\nAnterior Alfarrasí posa este diumenge el primer tronc de les festes de Sant Antoni del 30 i 31 de gener\nSegüent Jorge Rodríguez rep Ximo Puig i Pedro Sánchez a l’estand d’Ontinyent a FITUR


L’Associació Intercol·legial de Col·legis Professionals de Catalunya - entitat que representa avui més de 100 corporacions professionals de Catalunya- ha commemorat aquest migdia els 10 anys de la seva constitució amb un acte a la seu del Col·legi de l’Advocacia de Barcelona (ICAB).\nLa presidenta de la Intercol·legial ha exposat que “seguint el camí iniciat el 28 de maig de 1992 mitjançant la signatura d’un conveni per part de 128 Col·legis Professionals i Consells, impulsat per qui va ser el seu primer president, Eugeni Gay, llavors degà del Col·legi de l’Advocacia de Barcelona, la Intercol·legial va néixer ara fa una dècada en el context de la tramitació de l’anomenada Llei Òmnibus sobre el lliure accés a les activitats de serveis i el seu exercici; i ho va fer, precisament, amb la voluntat de defensar un model d’Associació que promogués la col·laboració entre els Col·legis Professionals, reforcés la seva presència i funció social, i actués com a un interlocutor fort davant les Administracions Públiques”.\nMª Eugènia Gay ha destacat que una dècada més tard de la seva constitució, la “Intercol·legial s’ha consolidat com una veu representativa del món professional català, preservant l’autonomia pròpia de cada Col·legi i erigint-se com a punt de trobada per treballar i consensuar projectes d’interès comú” i ha destacat que “els Col·legis Professionals, la influència dels quals resulta indiscutible per fer front als improrrogables reptes que tenim per endavant, acumulen una experiència i un saber tècnic molt valuós i actuen com a enriquidors canals de participació i comunicació entre la societat civil i els poders públics”.\nLa presidenta de la Intercol·legial ha finalitzat el seu discurs agraint als degans emèrits de l’ICAB Pedro Yúfera i Oriol Rusca l’empenta i la consolidació de la Intercol·legial sota les seves presidències, així com als membres de les diverses Juntes Directives i a les persones col·legiades que han col·laborat amb l’Associació mitjançant els seus òrgans interns.\nDurant aquests 10 anys, la promoció de las relacions entre les diferents entitats d’àmbits professionals de la Intercol·legial s’ha vertebrat a través de les 6 Comissions Sectorials. El seu treball conjunt ha servit per posar de manifest la necessitat de comptar amb unes Corporacions fortes i independents, com són els Col·legis Professionals, que vetllin per la deontologia, les bones pràctiques i la qualitat d’aquells serveis que es relacionen directament amb valors tan rellevants com la salut, l’ensenyament, la justícia, l’acció social, la bona gestió econòmica i empresarial, tècnica, de l’enginyeria i l’arquitectura i la comunicació i la informació veraç. És meritori destacar la fèrria defensa de la Intercol·legial vers els drets civils i la dignitat humana, com així es va reflectir en la campanya reivindicativa de la crisis de les persones refugiades al 2016, o la important tasca realitzada per la Comissió de Dones i d’Igualtat que es va constituir al 2018 per visibilitzar el talent femení i promoure l’equitat i la paritat en l’àmbit de les professions.\nNúria de José, vicedegana del Col·legi de Periodistes de Catalunya (CPC) ha conduit l’acte, que s’ha estructurat en sis taules de diàleg sota el lema “Reptes socials i professions” que han versat sobre: “Canvis socials i Dret”, “Vulnerabilitat Social”, “Recuperació econòmica”, “Sostenibilitat” i “Salut Digital” i “Desinformació i tecnologia”.\nL’acte ha comptat amb les intervencions de Miquel Roca, advocat, soci fundador i president del despatx RocaJunyent, ponent de la Constitució de 1978 i president de la Societat Econòmica Barcelonina d’Amics del País; de Raquel Iglesias, vicedegana del Col·legi de Notaris de Catalunya i membre de la Comissió de Codificació de Catalunya; Xavier Trabado, enginyer Industrial per la Universitat Politècnica de Catalunya i Graduat en Sociologia per la London School of Economics i tresorer de la Taula d’Entitats del Tercer Sector Social de Catalunya i vocal de la Federació de Salut Mental de Catalunya; Núria Carrera, degana emèrita del Col·legi de Treball Social de Catalunya, vicepresidenta de la Intercol·legial, presidenta de la Comissió de Dones i d’Igualtat de l’Associació Intercol·legial i responsable del Grup de Treball Intercol·legial sobre Discapacitat; Santiago Niño Becerra, economista i catedràtic d’Estructura Econòmica de la IQS School Management. Universitat Ramon Llull i autor del llibre “El crash del 2010”; Arnau Queralt, director del Consell Assessor per al Desenvolupament Sostenible de Catalunya (CADS) ex president del Col·legi d’Ambientòlegs de Catalunya i membre de la primera Junta Directiva de l’Associació Intercol·legial; Francesc Garcia Cuyàs, doctor en Cirurgia General i Digestiva, adjunt a la Direcció Mèdica i Director de Transformació Digital de l’Hospital Sant Joan de Déu de Barcelona i president de la Societat Catalana de Salut Digital; Pilar González Gálvez, directora del Grau d’Infermeria de Blanquerna-URL i membre de la Comissió de Tecnologia, Transformació Digital i Innovació (T2DI) del Col·legi Oficial d’Infermeres i Infermers de Barcelona (COIB); Ismael Nafría, director de la revista National Geographic Espanya, autor del llibre “La reinvención de The New York Times” i vocal de la Junta de Govern del Col·legi de Periodistes de Catalunya (CPC); Núria de José, vicedegana del Col·legi de Periodistes de Catalunya (CPC) i responsable d’actualitat a La Xarxa (Xarxa Audiovisual Local); Antoni Gómez Valverde, president d’Auren Internacional, president del Col·legi de Censors Jurats de Comptes de Catalunya i president de l’Observatori Intercol·legial de Transparència i Retiment de Comptes.\nLa Intercol·legial en aquests 10 anys ha anat sumant i prenent impuls en projectes de vital transcendència, gràcies al compromís i la implicació de totes les Corporacions que en formen part, articulant la vida en societat a través de la força de les professions i garantint els drets de la ciutadania davant els transcendentals reptes que tenim per endavant.


Cap dels candidats proposats pels partits encapçalarà la llista de Podem i ICV-EUiA pel 27-S\nNi Joan Coscubiela, proposat per ICV, ni Albano Dante Fachin, de Podem, ni Teresa Forcades, de Procés Constituent, aconsegueixen convèncer la resta de formacions per encapçalar la llista conjunta\nLa nova candidatura busca una persona independent, poc significada amb unes sigles i amb projecció mediàtica per ser la cara visible del projecte, que s'ha de tancar en menys d'un mes\nEls partits negociaran en privat una llista de consens amb la qual acudiran a les primàries, que seran obertes a la participació però amb llista tancada, tal com va fer en el seu moment Barcelona en Comú\nPodem i ICV acorden estudiar "fórmules electorals per impulsar el canvi" el 27-S\nBarcelona — 29 de junio de 2015 06:00h\nLa candidatura formada per Podem, ICV, EUiA i, molt probablement, Procés Constituent, encara no té cap de llista. Cap dels tres candidats proposats pels partits, Joan Coscubiela per ICV, Albano Dante Fachin per Podem i Teresa Forcades per Procés, susciten el suport de la resta i, segons fonts coneixedores de les negociacions, de moment es descarta que cap d'ells sigui finalment el número u de la llista. La nova candidatura busca ara a una persona independent que generi consens entre totes les formacions confluents.\nPodem, ICV-EUiA i Procés Constituent ultimen un acord per anar junts a les autonòmiques catalanes\nTal com va avançar Catalunya Plural el dijous, Podem i ICV van fer públic aquest divendres el principi d'acord per concórrer a les autonòmiques catalanes sota una mateixa candidatura. L'escenificació bilateral del pacte va fer reaccionar Procés Constituent, formació que en una sèrie de missatges a Twitter assegurava que per la seva part no hi havia cap acord subscrit i que seguien negociant. L'afany de Procés per promoure Teresa Forcades com a cap de llista, sumat a la seva presa de decisions assembleària i, per tant, amb ritmes més lents, ha desplaçat en l'últim temps el moviment constituent de les converses entre partits.\nEl candidat electe de Podem, Albano Dante Fachin, s'ha mostrat obert a fer un pas enrere perquè una altra persona lideri la coalició, en constatar en les negociacions que el seu oferiment no suscitava adhesió a la resta de forces. "El nom del candidat no ha de ser un problema per fer una candidatura àmplia, i per mi no quedarà, però això està vinculat a la decisió que prengui l'organització", explicava Fachin. Divendres, ICV va revelar que la seva persona escollida com a candidat és Joan Coscubiela, fins ara diputat al Congrés. Però tampoc l'ecosocialista és un cap de llista que entusiasmi a Podem. Finalment i pel que fa a Teresa Forcades, que es va proposar com a candidata i va ser avalada per la seva organització en una assemblea extraordinària el 14 de juny, ni ICV-EUiA ni Podem l'accepten com a cap de llista.\nMalgrat aquest bloqueig de totes les parts als candidats de les altres, fonts de les negociacions destaquen que no es preveuen vetos a noms concrets per entrar a la llista, cosa que, de complir-se, desvelaria ja en bona part el primer tram de la llista, en el qual sí que hi hauria llavors Fachin i Coscubiela, i Teresa Forcades sempre que Procés Constituent acabi sumant-se al pacte.\nBuscant un independent per a cap de llista\nLes negociacions a quatre bandes estan encarrilades però ni molt menys resoltes, encara que Podem i ICV van fer aquest divendres el pas de treure-les a la llum, aprofitant l'estada de Pablo Iglesias a Barcelona en el marc d'una gira del líder de Podem per diverses comunitats. La raó de fons de l'anunci és que el temps se'ls tira a sobre. La nova coalició electoral ha de quallar en menys d'un mes, ja que la campanya comença l'11 de setembre i, entre mig, l'agost és una temporada de baixa intensitat política. L'opinió generalitzada en les comissions de negociació és que el 15 de juliol hi ha d'haver un candidat de consens, un nom i unes línies programàtiques definides.\nDe totes aquestes coses, la més complicada de solucionar és el candidat. En un moment en què els lideratges personals s'han demostrat crucials per a les noves apostes electorals i presentant-se contra un candidat molt conegut com Artur Mas, a cap dels participants en les negociacions se li escapa que la cara visible de la candidatura tindrà un pes determinant en els resultats. A més dels candidats oficials diversos noms han estat entre els favorits, tot i que el que ha sonat amb més força, el de l'historiador Xavier Domènech, queda descartat després de la seva incorporació al nou govern municipal de Barcelona com a comissionat de memòria històrica.\nEl perfil pel que aposten els partits és "més similar al de Manuela Carmena que al de Ada Colau", tal com va explicar una font pròxima a Podem. Conscients que un lideratge com el de l'alcaldessa de Barcelona és difícil de repetir, una persona de perfil baix, amb bona trajectòria personal i la figura política de la qual es pugui construir en poques setmanes, tal com es va fer amb Manuela Carmena, resoldria el major repte que la candidatura té davant seu abans de la campanya.\n29 de junio de 2015 - 06:00 h