Ewenny Priory: la història de 900 anys d'un lloc deliciós i complex, ple de preguntes i multitud - arquitecturanone\nPrincipal arquitecturaEwenny Priory: la història de 900 anys d'un lloc deliciós i complex, ple de preguntes i multitud\nPriorat Ewenny. Crèdit: Paul Highnam / Country Life\nEl priorat Ewenny és un edifici medieval meravellós i atmosfèric del sud de Gal·les, encerclat per fortificacions, que planteja una sèrie de preguntes i congèneres desconcertants. David Robinson presenta una història de 900 anys. Fotografies de Paul Highnam.\nEl priorat Ewenny, situat a la vora oest de la fèrtil Vall de Glamorgan, va ser fundat al segle XII com a dependència de l'abadia de Sant Pere a Gloucester (actualment la catedral). La seva església supervivent, avui dia, part monumental i part parroquial, és àmpliament reconeguda com una de les millors supervivències arquitectòniques de l'època anglo-normanda de tot el País de Gal·les.\nEl que queda dels edificis claustrals han estat subsumits en una petita casa de camp, reformada en la seva forma actual a principis del segle XIX. El lloc presenta un conjunt arquitectònic deliciós però complex.\nL'arqueologia suggereix que hi havia un assentament romà a Ewenny i que hi ha proves creixents per a la posterior activitat cristiana primerenca a les proximitats. De nota encara més gran, un grup de pedres memorials pre-normandes descobertes al lloc (que avui es mostren al transsepte sud de l'església) ofereixen proves convincents que el priorat benedictí va ser precedit per una important església autòctona galesa.\nEls normands gairebé segurament van avançar cap a aquesta part de Gal·les del Sud sota Robert Fitz Hamon (d.1107), primer senyor de Glamorgan, potser cap a 1100. Un cavaller domèstic al servei de Fitz Hamon, William de Londres (1111). va establir un castell a Ogmore. Va ser de Londres i la seva família, com a senyors d’Ogmore, que van ser, sens dubte, fundadors i patrons inicials de la propera propietat d’Ewenny.\nLes defenses de la muralla del segle XIII a la priora Ewenny. © Paul Highnam / Country Life\nUna carta escrita per Gilbert Foliot, abat de Gloucester (1139-48), indica que William de Londres va construir una església a Ewenny, que va ser dedicada (a Sant Miquel) durant l'episcopat del bisbe Urban de Llandaff (1107-34) i donada. a l'abadia de Sant Pere Concebiblement, aquest regal pot no ser més que una església. No obstant això, la prova que va formar, ja sigui des del primer o ben aviat després, una petita dependència monàstica de l'Abadia de Sant Pere prové d'una concessió de privilegis feta al comte Robert de Gloucester al priorat d'Ewenny el 1130-39.\nA banda d’aquesta evidència, però, el text d’allò que equival a una carta fundacional sembla que suggereix que el fill de William, Maurice de Londres, “aquell gran home de bona memòria”, va millorar els regals del seu pare a Gloucester, a condició que Ewenny fos a casa. "un convent d'almenys tretze monjos". Les noves dotacions de les terres i les esglésies de Maurice (enregistrades a les cartes originals o a les posteriors còpies) van tenir lloc en 1140-43 o altres punts, i han de marcar un altre moment significatiu en la història de la fundació.\nAquests esdeveniments tenen una incidència directa en l’anàlisi de l’església priorat existent. Com a acabat, l'edifici del segle XII era de planta cruciforme, amb un presbiteri sense passadís, una torre central baixa sobre la creuada, transsepte profunds i una nau només amb passadís nord. Algunes autoritats han defensat que només la nau conserva el teixit de l'església iniciat per William abans del 1131 i que el braç oriental més elaborat, amb la seva provisió per a un cor monàstic, data de la dotació de Maurice de la 1140.\nPresbiteri i transsepte sud a Ewenny Priory. © Paul Highnam / Country Life\nEl contrari és que Ewenny va ser dissenyada com una estructura cruciforme des del primer moment per William de Londres abans de la seva mort, el 1131. Segons aquesta anàlisi, es va construir en una única fase, amb l'obra vinculada indestriablement a l'arquitectura de Gloucester i a les novetats en l’estil romànic a l’oest d’Anglaterra a principis del segle XII. Aquest debat és impossible de resoldre amb les proves disponibles. De fet, el recent interrogatori sobre els registres de conservació del Ministeri d’Obres ha afegit una altra capa a la discussió.\nA la dècada de 1950, per assegurar la volta del presbiteri, es van inserir grans pilars de formigó als murs laterals. Al costat nord, els maçons van informar de trobar una "cara de paret" anterior, enterrada a uns dos metres de profunditat. Aquest descobriment podria representar el braç oriental original de l'església de William, encastat dins de 1140 addicions ">\nTorre sud al priorat d'Ewenny. © Paul Highnam / Country Life\nTal com es troba actualment, l’església es gestiona en dues parts. A l'est, el presbiteri, l'encreuament i els transsepte s'alcen com un antic monument, ara a cura de Cadw. A l'oest, la nau, que va exercir una funció parroquial al llarg de l'edat mitjana, es va conservar en ús i segueix sent una església parroquial fins a l'actualitat.\nAl llarg presbiteri de volta de pedra, les úniques finestres es troben a la badia de l'est, el lloc de l'altar major. Es remarca la seva importància per les costelles creuades de la volta de sobre. Tant a les parets com a les costelles de la volta es veuen traces de color pintat de dos esquemes separats de decoració medieval; a sota de l’obra del segle XIII hi ha fragments preciosos de la pintura romànica.\nLa travessia fou gairebé amb tota seguretat el lloc del cor dels monjos originals. Estava separat de la nau parroquial per una pantalla situada a sota de l'arc de creuament occidental. Tot i que la pantalla de pedra que ha sobreviscut ha tingut un historial de quadres, conserva les portes de finals del segle XIII o principis del segle XIV als dos extrems.\nPriorat Ewenny. © Paul Highnam / Country Life\nA la nau mateixa, l’arcada del passadís es recolza en fortes làmines cilíndriques amb capitells multical·lops. Curiosament, les finestres tancades de fons profundament enrotllades estan situades per sobre dels pilars en lloc dels arcs, com és més habitual.\nQuan el final de l'oest de la nau va ser enderrocada cap al 1803, es va reubicar la porta oest romànica com a jardí. El passadís nord actual pertany a una restauració de JT Micklethwaite el 1895-96. Independentment del mecenatge de William de Londres, va ser el seu fill, Maurice, que va ser recordat inequívocament com "el fundador" de Ewenny Priory, com a la seva làpida de principis del segle XIII, que resta a l'església.\nLa filiació formal a la casa mare de Gloucester a principis dels anys 1140 podria haver adequat ambdues parts. Sens dubte, va permetre a Maurice proclamar la seva afinitat amb el món normand més ampli, cosa que va millorar encara més en construir la guarda de pedra del castell Ogmore.\nAl mateix temps, els regals de les terres de Maurice, juntament amb les esglésies situades en els seus senyors d'Ogmore i Kidwelly, van permetre que els monjos Ewenny es convertissin en moderatment rics. També van rebre el suport de famílies veïnes, especialment els Turbervilles, senyors del castell de Coity.\nCasa i església a Ewenny Priory. © Paul Highnam / Country Life\nUn complement d’edificis monàstics, incloent-hi un dormitori i un refectori, es va desenvolupar al voltant d’un claustre al sud de l’església, amb els vestigis que sobreviuen a la casa post-supressió que ocupa el lloc.\nNo era rar que les cases monàstiques medievals envoltessin els seus recintes amb murs, però el recinte d’Ewenny és notable. Ens recorden, de fet, les paraules escrites a una de les seves dependències gal·les a la dècada del 1140 per Gilbert Foliot, abat de Glou-cester: "Us recomano reforçar els panys de les vostres portes i envoltar la vostra casa amb una bona rasa i un mur inexpugnable. '\nA finals del segle XII, hi havia dues portes de pedra a Ewenny, presumiblement situades en un perímetre defensiu de terra i fusta. Les muralles de pedra es van introduir al segle XIII, amb el tram sobrevivent del costat oest incloent una torre d'angle de mig punt.\nColumbarium a Ewenny Priory. © Paul Highnam / Country Life\nFinalment, cap a l'any 1300, les portes nord i sud es van reformar a gran escala, pròpies de l'arquitectura militar de finals del segle XIII a Gal·les del Sud. L’objectiu del treball tardà és especialment desconcertant, donada la mida i els recursos de la comunitat en aquell moment. Quant de temps es va mantenir "un convent de ... tretze" a Ewenny és impossible de dir, però, cap als anys 1530, el prior Thomas Bysley tenia només dos monjos al seu càrrec. El 1535, es va valorar el seu ingrés net net de 59 £.\nDos anys després, Gloucester va arribar a un acord amb (sir) Edward Carne (1515), per la qual va arrendar Ewenny i la seva propietat per una renda anual de 20 lliures quadrats de 20 lliures. L’arranjament va durar fins a la supressió de Gloucester el gener de 1540.\nEl 1545, Carne va adquirir directament la propietat d'Ewenny, pagant a la Corona 727 £ 6s 4d. Cortesà i diplomàtic, va començar a convertir els edificis del claustre per a ús domèstic. Sembla que l'obra es va estendre pel seu fill Thomas (d.1603) i, abans del 1600, Ewenny va ser descrita com una "casa benestant".\nTant el pare com el fill eren catòlics, cosa que possiblement explica per què es conservava el presbiteri i els transsepte de l'església priorat com a capella privada. Tristament, però, només sobreviu fragments de la casa ocupada per aquesta destacada família Glamorgan. Així, tenim la sort que es pot recuperar més del seu personatge a partir del gravat Buck de 1741, un pla i esbossos de 1802-03 i un inventari detallat de 1650.\nMenjador de l’Ewenny Priory. © Paul Highnam / Country Life\nLes habitacions principals es trobaven clarament en dues franges paral·leles al sud de l'antic claustre. La gamma nord podria presentar una remodelació del refectori monàstic. De fet, una fusta del sostre que va sobreviure recentment va donar una data que suggereix que la conversió a una sala secular podria haver-se produït poc després que Sir Edward adquirís la propietat.\nLa serra sud, amb ales sobresortents, comptava amb quatre grans finestres emmotllades i conreades al primer pis. Aquests presumptament il·luminaven la galeria, una de les 25 habitacions anotades a l’inventari del 1650.\nPoc després del 1700, Edward Turbervill (1717) del proper Sutton, que s'havia casat amb la família Carne, va traslladar el seu seient a Ewenny. Els Turbervills i els seus descendents han estat propietaris des de llavors.\nAl final del segle XVIII, el nou hereu, Richard Turbervill Picton, que va prendre el nom de Richard Turbervill Turbervill, es va enfrontar sens dubte a un dilema. Després de diverses dècades de neguit, tant la casa Tudor com l’església priorat es van mantenir en un estat dilapidat. En el cas, va enderrocar parts de l’església, de manera que almenys es podria conservar com a lloc de culte i, al mateix temps, va decidir començar a treballar a una casa nova.\nHall d’entrada a Ewenny Priory. © Paul Highnam / Country Life\nL’arquitecte desconegut va conservar elements bàsics tant dels edificis monàstics com de la mansió de Carne, però la reconstrucció del costat sud va ser molt més àmplia. Aquí, es devia incloure un bloc de dos pisos damunt d’un soterrani alt entre les ales de la proa. La secció central de cinc badies, amb el seu petit porxo, va ser construïda en gran part el 1803-05, però les ales no es van completar mai.\nLes habitacions i les habitacions de recepció orientades al sud tenen vistes al Buckcourt o al parc de cérvols. A la part posterior de la sala d’entrada, hi ha una atractiva escala de pedra voladís que s’aixeca en un pou amb arcs. Els sostres del vestíbul, el saló i el menjador orientant-se a l'est presenten en detalls els treballs de guix Adamesque.\nEn total, es podria dir que l'interès particular d'Ewenny es deriva de la seva rica combinació d'edificis que abasten un termini tan extens. Després de la conservació dels dos elements de l’església el 1999-2004, el seu futur immediat sembla segur. D'altra banda, a través dels esforços del seu actual propietari, la nova vida s'està transformant progressivament a la casa fascinant, que espera que li doni un futur assegurat en els propers anys.\nAgraïments: Jonathan Berry, Richard Suggett\nCopyright arquitectura: Ewenny Priory: la història de 900 anys d'un lloc deliciós i complex, ple de preguntes i multitud - arquitecturanone


Els treballadors d'Ercros a Cardona es mobilitzaran per evitar-ne el tancament - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nEls treballadors d'Ercros a Cardona es mobilitzaran per evitar-ne el tancament\nLa primera protesta serà el 12 d'agost amb una marxa lenta de vehicles des de Sallent fins a Cardona\nacn/d. bricollé | cardona 03.08.2016 | 11:30\nUna vista general del runam de Cardona. Arxiu/Salvador Redó\nUna vista general del runam de Cardona.\nEls treballadors de la planta d'Ercros a Cardona (Bages), encarregada d'explotar els runams salins que hi van quedar de l'explotació potàssica, han organitzat una marxa lenta per al proper 12 d'agost per protestar contra el possible tancament de la fàbrica, on treballen 35 persones. La protesta es farà a la tarda i consistirà en una marxa lenta de vehicles que anirà des de Sallent fins a Cardona per les carreteres C-25 i C-55.\nSegons va detallar el delegat sindical de la planta, Josep Maria Peña, aquesta serà la primera d'un seguit de protestes que es duran a terme al llarg de l'agost i que consistiran en concentracions i talls de carretera. Segons Peña, tot i que l'empresa encara no ho ha comunicat oficialment i ha mantingut que no havia pres cap decisió sobre el futur d'aquesta part de la factoria, donen per fet que "el tancament de la planta és gairebé inevitable" i, per això, "ens mourem per evitar-ho".\nTal com ha anat informant Regió7, l'empresa química Ercros ha anunciat la seva marxa del municipi ebrenc de Flix per al 2017 i ha donat senyals evidents de voler deixar l'activitat a Cardona quan pugui optar a abastir-se de sal més pura (segurament de Súria, quan posi en marxa la producció de sal vacuum), tot i que aquesta última decisió encara no l'ha comunicat oficialment. Davant d'aquesta situació, els treballadors de la planta de Cardona s'han organitzat per dur a terme diverses mobilitzacions per fer visible la seva problemàtica. Segons Peña, en el moment que la química Ercros hagi segellat un contracte amb el distribuïdor de sal vacuum, "el més probable és que faci oficial el tancament de la planta de Cardona". Davant d'això, va dir Peña, "ens mobilitzarem per evitar aquest possible tancament".\nEl delegat sindical va qualificar la situació actual de "caòtica", ja que, segons va manifestar, "el fet que l'empresa no digui clarament els seus plans de futur crea incertesa entre els treballadors". El responsable sindical veu injustificat el tancament de la planta de Cardona davant dels comptes positius de l'empresa Ercros, que el primer semestre de l'any ha tingut uns beneficis de 19,6 milions d'euros.\nPeña va assegurar que el tancament seria un cop molt dur per al municipi i la comarca del Bages, ja que, tot i que directament l'empresa dóna feina a 35 persones, "indirectament en són moltes més". El representant sindical va agrair el suport que han rebut els treballadors per part de l'Ajuntament de Cardona i el seu alcalde, Ferran Estruch. Tal com va informar aquest diari, el batlle cardoní es va reunir fa una setmana amb l'alcalde de Flix, Marc Mur, per reclamar conjuntament a l'empresa Ercros que assumeixi els seus passius ambientals, que en el cas del municipi bagenc són els runams.\nEls dos alcaldes també han mantingut reunions amb representants dels grups polítics al Parlament per traslladar-los la problemàtica que generaria el possible tancament d'Ercros amb un doble objectiu: reclamar la implicació del Govern en la resolució del problema i forçar una compareixença parlamentària de la direcció d'Ercros.\nEl Govern demana a Ercros «responsabilitat envers els treballadors» de Cardona. Bages


Himnes contra la pandèmia - Diari de Girona\nHimnes contra la pandèmia\nSopa de Cabra va inaugurar Sons del Món fidel al seu estil, presentant el nou disc però repassant els grans clàssics\n01.08.2020 | 23:22\nHimnes contra la pandèmia Diari de Girona\nopa de Cabra van ser els encarregats d'obrir divendres aquesta edició de Sons del Món, que ha extremat les mesures de seguretat davant la pandèmia de la covid-19. El cantant, Gerard Quintana, va agrair molt especialment la presència dels assistents que consideren «que la cultura és segura», ja que es tracta de l'estiu més complicat dels darrers anys per al sector. Tot i això, Sons del Món ha pogut arrencar amb el 80% de les entrades venudes.\nEl públic va demostrar que li sobraven ganes de Sopa, sobretot després que el concert arrenqués amb el clàssic «Bona nit, malparits!». A la localitat on Quintana va confessar haver descobert la música -Patti Smith, Pink Floyd-, el grup va presentar alguns temes del seu nou disc, La Gran Onada, publicat al febrer i que ha vist la seva gira condicionada per la pandèmia. L'espectacle va començar amb Fràgil i Farem que surti el sol, dues peces del seu nou treball, però de seguida Quintana, Josep Thió i companyia van fer ballar els assistents amb una llarga llista dels seus principals èxits, com Si et quedes amb mi, El far del sud, Podré tornar enrere o Si et va bé.\nEnmig, no van faltar les reivindicacions a favor de la llibertat dels presos de l'1-O -amb una menció molt especial per a Jordi Cuixart, que va inspirar la cançó La llibertat-, les crítiques per les morts que es permeten al mar Mediterrani i la defensa de la tasca dels sanitaris.\nDesprés d'una descàrrega d'energia en què els seguidors més fidels no van deixar de corejar els himnes de la banda, la imprescindible L'Empordà va cloure en fals el concert, ja que encara faltaven els bisos, durant els quals van «caure», entre d'altres, El boig de la ciutat i Els teus somnis, abans d'acabar amb Camins.


La UPC participa en el projecte CLYMA que impulsa el tram Lió-Madrid del Corredor Mediterrani – Lo Campus diari\nUn equip de la Universitat Politècnica de Catalunya · BarcelonaTech (UPC) format per investigadors de l’Institut d’Organització i Control de Sistemes Industrials (IOC) participa, juntament amb altres set socis, en el projecte CLYMA de la Xarxa Transeuropea de Transports (TEN-T), liderat pel Port de Barcelona.\nEls socis de CLYMA, juntament amb la UPC i el Port de Barcelona, són l’Asociación Logística Innovadora de Aragón (ALIA), Terminal Marítima Zaragoza (TMZ), Port de Tarragona, PortIC Barcelona SA, Syndicat Mixte Plate-forme Pyrénées-Méditerranée i VIIA (empresa que explota l’autopista ferroviària Le Boulou-Luxemburg).\nEl 24 de gener va tenir lloc, a Perpinyà, la primera reunió d’aquests socis, una trobada que constitueix l’inici dels estudis i treballs per impulsar el tram Lió-Madrid del Corredor Mediterrani. L’acte ha aplegat els principals agents del transport del sud d’Europa, a més d’autoritats franceses, espanyoles i catalanes i de la Direcció General de Mobilitat i Transport de la Unió Europea. Durant la jornada s’ha constituït l’Stakeholders’ Forum, un òrgan que revisarà els estudis i propostes que es duran a terme en el marc de CLYMA.\nEl projecte té com a objectiu analitzar una secció vital del Corredor Mediterrani (el tram Lió-Madrid, passant per Montpeller, Perpinyà, Girona, Barcelona, Tarragona i Saragossa) i definir les seves necessitats de gestió i operatives.\nL’equip de l’IOC que participa en aquest projecte, amb el professor Ernest Benedito al capdavant, és l’encarregat de realitzar les aportacions sobre la sostenibilitat dels corredors i l’anàlisi del seu desenvolupament. El concepte de ‘corredors verds de transport’ reflectirà un concepte integrat de transport on el transport marítim de curta distància, la navegació interior, el transport ferroviari i el que és per carretera es complementen entre si, fet que permet que l’elecció dels mitjans de transport sigui respectuosa amb el medi ambient.\nLa indústria i la tecnologia avançada han de donar solucions als creixents volums del trànsit del corredor, però, al mateix temps, també s’ha de promocionar la sostenibilitat ambiental i l’eficiència energètica. Entre les activitats que els investigadors de la UPC han de desenvolupar dins del projecte CLYMA, destaca la creació d’un sistema estandarditzat per mesurar la sostenibilitat del servei de transport al corredor. També s’inclou proposar mesures per al ‘desenvolupament verd’ de l’eix CLYMA; integrar els ‘objectius verds’ en un futur pla de desenvolupament dels corredors, i desenvolupar la manera de fer el càlcul de les emissions de CO2 i altres contaminants en aquest tram.\nEl projecte CLYMA\nEl projecte té el propòsit de realitzar estudis d’organització i implementació òptima de la xarxa TEN-T sobre el tram Lió-Madrid, així com d’aspectes mediambientals, i identificar els principals problemes i colls d’ampolla, entre d’altres. D’aquesta manera s’aconseguirà un desenvolupament coordinat de la infraestructura i la gestió dins del corredor, que inclou quatre modes de transport (ferrocarril, carretera, fluvial i marítim), dos Estats membres (l’Estat espanyol i França) i una secció transfronterera. A més, el projecte proposarà una estructura de govern per dissenyar i implementar ‘Plans de desenvolupament del corredor’.\nSegons ha explicat la presidenta del Conseil Général des Pyrénées-Orientales, Hermeline Malherbe, en la presentació de la jornada, el Corredor Mediterrani és una infraestructura cabdal per al desenvolupament econòmic de tot el centre i Mediterrani espanyol i per al sud i centre de França.\nPer la seva banda, el conseller de Territori i Sostenibilitat, Santi Vila, ha reivindicat una gestió integral del Corredor Mediterrani que vagi més enllà de la inversió en la pròpia infraestructura. En aquest sentit, ha explicat que “perquè el corredor sigui rendible és necessari abordar una agenda addicional que inclogui aspectes econòmics, tècnics, operatius, ambientals “i sobretot de gestió”.\nEl president del Port de Barcelona, Sixte Cambra, ha destacat que l’eix ferroviari és una eina clau per atraure inversions estrangeres, per millorar la competitivitat de les empreses exportadores i per convertir el sud d’Europa en un pol industrial i logístic que pugui competir a nivell global.\nEn el decurs de la jornada s’han celebrat tres taules rodones per debatre els principals aspectes del projecte CLYMA: la visió de les regions i municipis en el desenvolupament del corredor; la perspectiva dels usuaris i els operadors en relació amb els problemes en l’eix Lió-Madrid, i la coordinació multimodal dels corredors. La cloenda de la jornada ha anat a càrrec del secretari general d’Infraestructures del Govern espanyol, Manuel Niño.♦\nEuroregió de l'Arc Mediterrani EURAM


Gilabert creu que el perllongament de la línia de la Pobla ajudaria a equilibrar el Pirineu | BonDia Diari digital d'Andorra.\nDg., 06/03/2011 - 09:42\nGilabert creu que el perllongament de la línia de la Pobla ajudaria a equilibrar el Pirineu\nEl president de la Diputació de Lleida, Jaume Gilabert, creu que perllongar la línia de tren de la Pobla de Segur fins a la Seu d'Urgell i posteriorment a Andorra, ajudaria a equilibrar el territori pirinenc. Gilabert és conscient que ara no és el moment de fer l'obra però ha insistit en la necessitat de fer els estudis necessaris.\nGilabert ha recordat que recentment es va presentar un estudi que avalava la viabilitat mediambiental del traçat que aniria de la Pobla de Segur a un punt entre Coll de Nargó i Organyà i d'aquí a la Seu d'Urgell. Aquesta obra tindria un cost de 275 milions d'euros, un pressupost inferior que si s'hagués optat per l'opció de Sort i el port del Cantó.\nEl president de la Diputació de Lleida ha explicat que estan pendents de mantenir una reunió amb el nou conseller de Territori i Sostenibilitat, Lluís Recoder, i amb el Govern andorrà, dos dels actors claus, segons Gilabert, perquè aquesta infraestructura pugui tirar endavant.\nGilabert considera que el perllongament de la línia seria una 'corretja de transmissió' molt important pel desenvolupament del Pirineu, ja que permetria connectar Andorra amb el tren d'alta velocitat i l'aeroport de Lleida-Alguaire.


Kintoplus Auno: 01/05/08 - 01/06/08\nAvui toca apretar de veritat ahir ja vam fer la Lleida a Vilanova en plan relax, aném amb el Maño a Roca Regina volem fer la Postmortem.L'aproximació és rapidissima.\nNo vaig portar camara de fotos penjo la ressenya gentilesa de l'Albert Castellet.\nEl primer llarg és una bavaressa que te cagas amb el 6a, la roca d'aquest llarg no és precissament el seu plat fort, aquí ens va ser util l'alien groc i vermell que tot i ser una via equipada sempre porto per si a cas.\nEl segon és de 6c però cagati per encadenar-lo és difíl i sostingut, després de guarades varies arrivem a la reunió encara amb una mica de dignitat.\nAra en bé un de V+ que ja es prou entretingudet l'equipament en tota la via és el que en dic una liquidació de ferreteria, hi ha xapes de tots els tipus.\nLe següent 6c és del pal del primer potser no tant sostingut aquest amb un elegant A0 i un repòs ens en sortim, fins aquí la via és molt bona ens ho estem passat de conya tot i que la trobo una mica més dura del que hem pensava. El proxim 6b és perfectament encadenable, desplomat curt però molt intens, a mi els tres dies d'escalada consecutius ja empassen factura.\nEl llarg de 6a+ de placa tècnica és molt guapo, és un tipus de llarg que m'agrada surto motivat però tocat del llarg anterior, estic un parell de vegades apunt de caure, al final ho salvem i encadenem, menys mal.\nAra ens queden dos llargs de V/V+ que són la guinda, molt però molt guapos sobretot l'ultim. No us penseu que la via afluixa,l'ultim llarg és per rematar.\nEn definitiva una via equipada molt però que molt bona, amb el toc picant de la paret on és, això no és bagasses, i pel meu gust el grau una mica colladet però soportable.\nPublicado por saumi en 12:57:00 3 comentaris:\nPublicado por saumi en 12:26:00 3 comentaris:


L´Arboç farà una nova formació gratuïta de carretoner aquest mes de setembre\nDirigit a persones empadronades a l’Arboç, majors de 18 anys i que prioritàriament estiguin a l’atur.\nL’Arboç, 3 de setembre de 2021. L’Ajuntament de l’Arboç a través del Servei d’Ocupació Municipal informa de la realització d’un nou curs de carretoner aquest mes de setembre i octubre amb inici el dia 27/9 i finalització el dia 1/10. Els dies 27, 28, 29 i 30 es farà la formació teòrica amb un total de 20h. L’horari serà de 9:00h a 14:00h i es durà a terme a l’Auditori Municipal del C/ Major, 37. El darrer dia del curs, l’1/10 es realitzaràn les 8 hores de pràctiques i l’horari serà de 7:00h a 15:00h a la Brigada Municipal, al Carrer Salvador Espriu S/N.\nLa formació en carretoner inclou: Carretó Frontal, elevadors, retràctils traspalet elèctric, radiofreqüència i Picking i té 28 hores de duració total.\nAquest curs va dirigit a persones empadronades a l’Arboç, majors de 18 anys i que prioritàriament estiguin a l’atur. Tindrà una capacitat per a 15 persones, i després de l’alta demanda detectada per a poder realitzar-lo, les places s’assignaran per rigurós ordre d’inscripció.\nTothom que hi estigui interessat ha d’inscriure’s presencialment a l’Oficina d’Ocupació de l’Arboç situada al Carrer Major número 37, 1a Planta presentant el DNI, el full d’inscripció a l’atur i el volant d’empadronament. Aquest curs és gratuït i està subvencionat íntegrament per l’Ajuntament de l’Arboç.


com entrenar el vostre gos en esports d’agilitat\nL’agilitat és un esport de competició per a gossos. És un recorregut d'obstacles format per salts, túnels i passarel·les. Els gossos i els manipuladors treballen com a equips, amb el manipulador ajudant el gos a navegar pels obstacles en l'ordre correcte.\nAlgunes persones entrenen amb agilitat només per divertir-se, mentre que d’altres gaudeixen competint en proves d’agilitat. Durant els assajos, els equips de gossos i manetes competeixen per veure qui pot completar el curs d'obstacles el més ràpid i amb els pocs errors.\nComença a entrenar abans d’hora\nEls gossos solen començar a competir en agilitat entre els 1 i els 2 anys. Els cadells i els gossos poden ferir-se fent salts d'obstacles. Parleu amb el vostre veterinari per descobrir quan el vostre gos estarà preparat per intentar els salts.\nPodeu començar a entrenar el vostre gos abans de l'edat per competir. Comença treballant en l’obediència bàsica i ensenya al teu cadell a seure, descansar, venir, talonar-se i quedar-se. El teu cadell també es beneficiarà d’assistir a classes d’entrenament on aprendran obediència bàsica i s’acostumaran a treballar al voltant d’altres gossos i persones. És un pas útil per portar la vostra mascota i aprovar la prova de bon ciutadà AKC.\nUn cop el vostre gos estigui preparat per iniciar l’entrenament d’agilitat, la vostra millor aposta és trobar una classe o grup a la vostra zona. L'Associació per a Agilitat de Gossos dels Estats Units (USDAA) ofereix un directori per a grups d'agilitat a cada estat i molts entrenadors per a gossos ofereixen classes també. A les classes, podràs introduir el teu gos als obstacles sense despeses de comprar-los o construir-los tu mateix.\nIntrodueix els Obstacles de Contacte\nHi ha diversos obstacles de contacte, incloent el marc A, el teeter-totter i el passeig del gos.\nEl marc A és una passarel·la en forma de con. Els gossos han de ser capaços de pujar per la forta pendent i retrocedir per l'altre costat.\nEl passeig per gossos funciona com un feix d’equilibri per a gossos amb rampes a banda i banda.\nEl teeter-totter és com el que trobaríeu al pati. El vostre gos ha d'aprendre a caminar a través seu mentre el tauler es mou sota el seu pes.\nAquests obstacles s'anomenen obstacles de contacte perquè hi ha punts específics en un o els dos costats que el vostre gos ha de tocar amb almenys una pota. Podeu ensenyar al vostre gos a fer aquest contacte deixant llaminadures a la zona de contacte; el teu gos obtindrà les llaminadures només posant-ne la pata. Assegureu-vos de practicar això mentre ensenyes cada obstacle.\nQuan comenceu, assegureu-vos que els obstacles es desplacin a la posició més baixa possible. Poseu el gos a les corretges i doneu un ordre específic per a l'obstacle, com ara 'A-frame'. Mou-te ràpidament a mesura que t’apropes a l’obstacle i condueix el gos sobre ell. És possible que hagueu d'utilitzar alguns dolços especials en les primeres vegades per combatre el vostre gos en aquests obstacles.\nSi el vostre gos es nega absolutament a continuar, proveu d'entrenar aquests obstacles de manera inversa. Recolliu el vostre gos i col·loqueu-lo al final de l’obstacle. Normalment, els gossos faran el pas o dos que triguin a baixar. Un cop còmode amb això, podeu moure el vostre gos una mica més amunt, de manera que haurà de fer uns quants passos més per baixar.\nManteniu les coses positives i optimitzades. Una vegada que el vostre gos aconsegueixi quedar-se amb els obstacles de contacte, tindrà moltes ganes de fer-los una i altra vegada.\nUna vegada que el veterinari digui que està bé, podeu començar a fer salts. No comenceu massa alt. Per a gossos de raça gran i mitjana, mantingueu la barra de 1 o 2 polzades de terra. Per a races més petites, podeu començar amb la barra a terra.\nEnsenyeu el salt mantenint el vostre gos a la corretja, de manera que no es pugui obstacle. Feu un ordre específic per a cada salt, com ara 'salt gran'. Acosta el salt amb rapidesa i, en la majoria dels casos, el teu gos saltarà per sobre de l’obstacle. Feu moltes delícies i elogis. A mesura que el vostre gos guanya confiança, pot augmentar gradualment l'alçada dels salts.\nSi el vostre gos es nega a superar un obstacle, practiqueu en un passadís estret. Configura un petit salt i posa el teu gos a un costat amb tu a l’altre. El vostre gos no hauria d'anar en cap lloc sinó avançar per sobre del salt. Animeu als vostres cadells amb ganes i un to de veu feliç. Amb una mica de paciència i reforç positiu, el teu gos serà aviat confiat.\nUna vegada que el vostre gos hagi après els fonaments bàsics, ha arribat el moment de començar a ensenyar informació sobre agilitat.\nEls túnels solen ser un obstacle fàcil per ensenyar. Comenceu amb un túnel curt que permet que el vostre gos passi a l'altre costat. Feu que algú a l’extrem oposat estigui a punt amb unes llaminadures o una joguina preferida. Dirigiu el vostre gos al túnel, doneu el comandament 'túnel' i feu que el vostre ajudant comenci a trucar-lo i a oferir llaminadures.\nSi el vostre gos dubta, podeu llançar-ne algunes llaminadures. La majoria dels gossos passaran ràpidament cap a una altra banda. A mesura que el vostre gos es converteixi en còmode, podeu treballar fins a túnels més llargs i corbats.\nDesplaceu-vos als pols de teixit\nEls pals de teixit són una fila de pals que el vostre gos ha de teixir dins i fora. Això pot ser un obstacle difícil per ensenyar. Planifiqueu-ho amb molta pràctica i repetició abans que el vostre gos domini aquesta habilitat.\nPer començar, trossegeu els pals perquè estiguin almenys a l’amplada de l’espatlla per al vostre gos. Poseu una corretja i condueix el gos pel canal del mig entre els pals. Un cop heu fet això diverses vegades, apropeu progressivament els pals més al centre. Això obliga el teu gos a doblegar una mica el cos per treballar a través del canal del mig.\nQuan tingueu els pals en la posició correcta, el vostre gos hauria d'haver après el moviment de flexió necessari per teixir al voltant dels pals. Els pals de teixit poden trigar diverses setmanes a mesos perquè un gos aprengui.\nQuedeu-vos a la taula de pauses\nLa taula de pauses és una taula sobre la qual el vostre gos ha de pujar per dur a terme una 'estada d'estada' o una 'estada'. La taula no sol ser superior al seu sofà, per la qual cosa no és difícil animar el gos a pujar-hi. Fer cops a la superfície i fer servir alguns dolços per atraure el vostre gos sol ser tot el que faci falta.\nEl més difícil d’aquest obstacle és mantenir el vostre gos en una estada. La majoria dels gossos estan ansiosos per passar a un altre obstacle. Aquí és on entra l’entrenament precoç. Si heu practicat ordres bàsiques abans d’iniciar l’entrenament d’agilitat, el vostre gos serà el davant del joc.\nSi el teu gos té problemes, comença petit. Feu que es quedi un comptant i, a continuació, ofereu-vos una delícia. Augmentar gradualment la quantitat de temps que mantingueu el gos. Una vegada que sigui capaç de romandre 5 segons o més, practiqueu amb moltes distraccions per imitar l'experiència en un assaig d'agilitat.\nFormació completa amb seqüenciació\nUn cop el vostre gos ha dominat tots els obstacles, és hora de posar-ho tot. Això s’anomena seqüenciació. És la vostra tasca fer saber al vostre gos l’ordre en què ha d’acostar-se als obstacles.\nComença lligant dos obstacles, com ara un salt i el túnel. Primer, doneu al vostre gos el comandament de “salt gran”. Aleshores, abans de xocar contra el terra de l’altra banda, digueu “túnel” a mesura que us avançeu cap al túnel.\nEl temps és important amb la seqüenciació. Si espereu massa per donar el comandament per al següent obstacle, el vostre gos pot fer la tria per si mateixa i potser no és l’adequat.\nUna vegada que el vostre gos hagi obtingut la possibilitat de fer dos obstacles seguits, podeu afegir-ne un, i així successivament, fins que pugui completar un curs complet. Un cop hàgiu pogut fer-ho amb èxit, esteu preparats per competir.\nSegons l'USDAA, hi ha més de 150 races de gossos, incloses les de raça mixta, que participen en l'agilitat. Algunes races, com el pastor australià i el pastor holandès, són conegudes per excel·lir a l'esport. Tanmateix, no heu de deixar que el fet de tenir un Golden Retriever o un gos de raça mixta impedeixi provar-ho. Si el vostre gos és juganer i enèrgic, probablement gaudirà d’entrenament d’agilitat.\nSi treballeu l’entrenament d’agilitat a casa, el pati del darrere és probablement un entorn controlat i amb poques distraccions. Això pot dificultar la sortida a una competició, ja que el vostre gos no està acostumat al medi agitat.\nÉs una bona idea demostrar l’entrenament del vostre gos a diferents llocs per preparar-lo per a distraccions. Convida uns quants amics perquè animin el teu gos perquè s’acostumi a la multitud. També és possible que vulgueu anar a un centre d’entrenament o trobar entrenadors locals que també tinguin els obstacles instal·lats al pati del darrere. Si els obstacles són portàtils, fins i tot els podreu portar a un parc.\nTingueu en compte que el vostre gos no pot gaudir de la competència. És possible que hagin de ser suficients per córrer els obstacles a casa, per molt que el vostre cor tingui un fill guanyador. Si el vostre espectacle no es presenta en un gran escenari, simplement gaudiu de l'experiència de vincle que us ofereix l'entrenament en agilitat a vosaltres i al vostre gos. Diverteix-te amb ell i el teu gos també.


Sandàlia de dona, transpirable, lleugera, esmortidora, antilliscant. La sandàlia Seyla Mid Plus combina perfectament un esperit elegant amb una actitud glamour. Pensada per donar un toc trendy als teus looks formals. Realitzada en pell platejada amb un refinat acabat metàl·lic, dotada de taló decorat amb l'aplicació de maxi cristalls. Còmoda i confortable, amb plantilla de memory foam, que assegura amortiment i absorbeix perfectament els esforços i impactes del terreny.\nSola transpirant dotada de l'emblemàtica patent Geox, que assegura peus secs durant tot el dia i un benestar constant i durador. La duradora sola de Geox, de goma, és fruit d'una patent exclusiva: la combinació entre la sola perforada i una resistent membrana transpirable i impermeable permet la regulació natural de la temperatura, de manera que es crea un microclima ideal a l'interior de la sabata que aconsegueix mantenir el peu sec durant tota la jornada.\nSandàlia Geox model Seyla Plus color Silver


Tomás Guitarte, el valencià (no turolense) que va posar en el mapa Teruel Existe\nGuitarte ha desenvolupat la major part de la seua vida a València, on compta amb una empresa familiar i té el seu propi despatx professional.\nTomás José Guitarte Gimeno és el representant de Teruel Existe en el Congrés dels Diputats. No obstant això, encara que va nàixer a Cutanda, una xicoteta localitat del municipi de Calamocha la realitat és que va estudiar arquitectura en la Universitat Politècnica de València.\nTomás Guitarte i la seua formació Teruel Existe s’han colat en la investidura de Pedro Sánchez com a president del Govern i han sigut objecte de moltes crítiques. Guitarte ha desenvolupat la major part de la seua vida a València, on compta amb una empresa familiar i té el seu propi despatx professional.\nEl polític va estudiar a València i va formar la seua pròpia família (els seus fills estudien en centres valencians). No va ser fins el mes de setembre passat quan Guitarte es va empadronar en localitat de Calamocha (Terol) i va decidir presentar-se a les eleccions generals amb el partit de Teruel Existe.\nTomás Guitarte defensa els vincles amb Terol davant els seus detractors, però el diputat segueix molt lligat a València ja que és la ciutat on viu amb la seua família i ha treballat professionalment fins fa uns mesos.


Amb certa calma - qüestions de llengua i societat: de juliol 2016\nJa estan disponibles les versions catalana i castella del Llibre Blanc LearnMe (versió abreujada)\nJa estan accessibles en línia les versions abreujades catalana i castellana del Llibre Blanc sobre la diversitat lingüística del projecte LearnMe, que recullen les reflexions i propostes fruit d'aquest projecte sobre com caldria enfocar el tractament de la diversitat de llengües. A part d'aquestes dues noves edicions, realitzades per l'equip de LearnMe del CUSC, la versió abreujada del Llibre Blanc ja està disponible en anglès, frisó, holandès, hongarès, i llengua de signes hongaresa, i ben aviat seran accessibles les traduccions al francès, el gal·lès i el finès.\nTotes les versions del Llibre Blanc completa i abreujada es poden trobar aquí. Les versions catalanes i castellanes poden trobar-se en aquesta altra pàgina.\nPublicat per F. Xavier Vila a 12:07 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: diversitat lingüística, LearnMe, llibre blanc\nAra fa unes setmanes que es va dur a terme la trobada del projecte Hitzargiak: llengües que s'il·luminen les unes a les altres, en el qual he participat com a membre del Comitè científic, i m'havia quedat amb les ganes d'explicar que va ser tot un èxit i explicar per què.\nLa trobada era la cirereta d'un projecte que ha cercat de visibilitzar iniciatives en favor de les llengües minoritzades d'arreu d'Europa i posar en contacte els seus impulsors perquè poguessin aprendre els uns dels altres. L'exemple paradigmàtic de tot plegat és segurament la Korrika, aquella cursa popular en favor de l'èuscar que cada any aplega desenes de milers de persones i que té o ha tingut rèpliques a Bretanya, Irlanda, Països Catalans, Vall d'Aran... No es pretenia per tant fer un congrés acadèmic sinó més aviat una trobada d'actors que estan duent a terme iniciatives sobre el terreny. El repte era colossal, perquè d'iniciatives com aquestes n'hi ha a manta, però els seus impulsors solen tenir el cap a tot arreu llevat de la internacionalització\nDic que la trobada va ser un èxit i ho defensaré amb dos arguments bàsics.\nD'una banda, per les formes. L'esdeveniment, que va tenir lloc a la seu d'una empresa col·laboradora (a Orona Ideoa, Hernani), es va muntar de manera summament professional. A banda d'algunes ponències, el gruix de la trobada eren les taules rodones en què els impulsors d'activitats diverses presentaven les seves experiències, seguides de preguntes i debat amb el públic. Posteriorment hi van haver estones per intercanviar parers ja fora de les sales de conferències. Crec que el model de presentació triat va ser l'adequat. Ja sé que als més grans ens agrada disposar de temps per presentar llargues ponències, però cada dia m'inclino més pels formats breus, directes i participatius. Deu ser que m'estic passant a la cultura de les revistes acadèmiques... o del videoclip.\nD'altra banda, pels continguts. El segon motiu pel qual crec que la trobada va ser un èxit és que va permetre l'accés a un munt d'iniciatives d'arreu d'Europa que altrament no hauria pogut conèixer. Deixeu-me que n'assenyali només unes quantes que em van cridar especialment l'atenció. N'hi ha moltes més, en trobareu més informació a l'apartat de Pràctiques de la web d'Hitzargiak:\nEls projectes de potenciació de la transmissió lingüística familiar Apego, provinent de Galícia, impulsat per una sèrie d'autoritats locals i Cressi cun plui lenghis, d'objectius similars en relació amb el friülà.\nEls projectes d'escoles infantils Semente, Seaska i Zarokîstan Amed, de reintroducció de la llengua gràcies a l'escola infantil a Galícia, Euskadi Nord i Kurdistan.\nLes diverses iniciatives presentades que connecten el basc amb el món del treball: Bai Eusrarkai, que promou l'ús del èuscar en el món quotidià i laboral, i el certificat Bikain, que certifica el nivell d'ús del basc dins i fora de l'empresa.\nLes iniciatives de tenir en compte l'impacte lingüístic en el desenvolupament municipal, com ara la Mancomunitat de municipis bascòfons UEMA.\nLes experiències basques de voluntariat lingüístic Mintzanet (conversa per mitjans virtuals) i Mintzalagun.\nL'experiència de creació de mitjans de comunicació desenvolupada per Iniciativa pol asturianu.\nEls centres culturals gal·lesos Mentrau Iaith.\nLimitacions? És clar, com en qualsevol acte. Si alguna cosa es pot retreure a l'organització seria que portats per l'entusiasme, alguns moderadors van moderar menys del que hauria calgut, de manera que hi va haver poca estona per a preguntes a la sala, però en general També hi havia cert desequilibri, amb moltes més presencacions d'Europa Occidental que de la resta del continent. Finalment, em temo que la informació no va córrer prou fora d'Euskal Herria -o potser les dates no eren les més adequades- perquè la qualitat de l'esdeveniment era prou alta per atreure molts més participants.\nEl projecte ha format part dels actes de Donosti-San Sebastián Capital Europea 2016, i no té el futur assegurat, però a mi em sembla molt desitjable que pogués tenir noves edicions. Vejam si noves institucions s'animen a apuntar-se al carro.\nPublicat per F. Xavier Vila i Moreno a 14:46 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: gestió lingüística, Hitzargiak, internacionalització, llengua minoritzada, política lingüística\nPublicat per F. Xavier Vila a 20:35 Cap comentari:\nPer avançar cap a la capacitació lingüística del personal\nL'incident del cafè amb llet de Quimi Portet ha tingut la virtut de posar damunt de la taula una situació que segurament es repeteix centenars de vegades al dia de dalt a baix de l'àrea catalanòfona, però que de tan habitual ja fins i tot passa desapercebuda. Jo m'hi vaig tornar a trobar fa ben poc en una botiga de roba per a home del carrer Pelai de Barcelona, quan una dependenta em va respondre: "Etteee, solo entendí chaqueta..." després que li hagués explicat que buscava una peça de roba fresqueta per a l'estiu. Per descomptat, no era la primera vegada, i segur que no serà la darrera. De fet, a moltes zones del país, aquesta és una experiència coneguda per a moltíssims catalans. Un dia és un cambrer que només t'entén a mitges i et porta un cafè amb gel en comptes del cafè amb llet que li has demanat. O una recepcionista d'hotel que t'etziba que no t'entén si li parles en la llengua pròpia del país. Hi ha restaurants de Barcelona on si parles en català no et serveixen. De vegades, a més de fer gala de la seva ignorància, els protagonistes es permeten ser fotetes, com aquesta dependenta d'un forn que feia veure que ni tan sols identificava el català. En altres casos, els protagonistes presumptament al teu servei fins i tot gosen donar-te ordres, com l'operador que exigia "Catalana, háblame en español" a la tinent d'alcalde de Rellinars. Fins i tot n'hi ha que t'insulten, com en aquesta oficina del Banco Santander de Palma.\nCertament, com diuen alguns ultraliberals lingüísticament bornis, de vegades tens la possibilitat de girar cua i anar-te'n al local del costat a provar sort. Això sí, primer has d'acceptar que tu ets un ciutadà de segona que no hauria d'haver pertorbat la plàcida vida de la gent de classe preferent. Perquè aquest ultraliberalisme postís que apliquen al català no l'apliquen pas al castellà. Com va recordar el nonacionalista (ehem) Tribunal Constitucional del Reino de España l'any 2010, a Catalunya el català és una llengua de coneixement optatiu mentre que el castellà (sí, la llengua dels magistrats, quina casualitat) hi és de coneixement estrictament obligatori. En tot cas, en això de la tria suposadament lliure, resulta que tot sovint no tens ni la possibilitat de canviar de proveïdor. Per exemple, quan t'ofegues en una piscina en què hi ha socorristes que no entenen el català. O quan vas al metge i després d'esperar-te setmanes et trobes que el que et toca no sap la teva llengua, com en aquest cas. I què me'n dieu dels socorristes de la Fosca, a Palamós, que es neguen a atendre nens amb picades de medusa fins i tot quan la mare ja s'ha passat al castellà? Per no parlar de la munió de casos en què qui et nega l'ús del català és precisament l'Administració, com denunciava fa poc la Plataforma per la Llengua en aquest informe.\nTotes i cadascuna d'aquestes situacions generen una inevitable sensació d'estrès sociolingüístic que, a nivell individual, podeu mirar de superar de diverses maneres, entre les quals jo us recomano que us llegiu l'entretingut Sortir de l'armari lingüístic de Ferran Suay i Gemma Sanginés. Veureu que funciona. Però comença a ser hora que ens plantegem que no podem viure indefinidament amb estrès sociolingüístic col·lectiu. D'una banda, per una simple qüestió de benestar social: no pot ser que hi hagi un grup de ciutadans de primera i un de ciutadans de segona. D'una altra, perquè cas a cas, humiliació rere humiliació, el català retrocedeix. D'acord amb les dades oficials de Catalunya (EULC 2003 i EULP 2013), durant la darrera dècada, l'ús del català exclusiu amb el metge va retrocedir de més de 400.000 persones, i l'ús amb bancs i caixes va retrocedir de més de 600.000. I havíem quedat que tots, fins i tot els que s'omplen la boca de ser bilingüistes, també es preocupaven pel català, o no era així?\nJo ja entenc que emprendre mesures en aquest terreny resulta enormement complicat, perquè no es tracta només d'esquivar una legislació nonacionalista espanyola que protegeix els monolingües (castellanoparlants). El tema és més complex: Espanya, l'Espanya castellana que, com deia Fraga, és l'Espanya de debò, és un país acostumat a exportar treballadors des de temps immemorial, ja sigui per colonitzar Hispanoamèrica o per enviar els seus fills a treballar a la resta d'Europa. En aquest país que mai no ha estat capaç de donar feina als seus propis fills i que s'ha hagut de resignar a veure'ls partir periòdicament cap a l'estranger, l'última cosa que volen sentir és que hi haurà barreres idiomàtiques que els faran més difícil col·locar-se. Per això, a la que es toca el tema els salta el xip demagògic i s'afanyen a disfressar l'actitud supremacista d'un cambrer prepotent amb el mantell de víctima del sistema. No fos cas que un dia els toqués a ells, això d'haver d'anar a buscar feina ja sigui a l'estranger o les colònies.\nPerò per més que sigui difícil, potser ja seria hora que comencéssim a prendre cartes en aquest assumpte. De fet, els primers beneficiats d'anar introduint l'exigència de capacitació lingüística al sector serveis serien els milers de joves catalans poc formats que ja saben català perquè han passat per la immersió però que tenen dificultats per inserir-se en un mercat laboral on aquesta habilitat encara no es valora prou. Com també ho serien els milers de persones que, havent vingut d'arreu del món, han invertit hores i esforços a aprendre la llengua del país que han decidit fer seu, i que tot sovint es troben que no els valoren adequadament. Per ells, que han demostrat el compromís amb la societat d'acollida, i per nosaltres, que volem construir una societat més cohesionada i en el fons més feliç, potser ja va essent hora que la demanda de capacitació lingüística s'estengui també al sector privat.\nPublicat per F. Xavier Vila a 14:58 2 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: capacitació lingüística, estrès sociolingüístic, llengua catalana, Quimi Portet, sector serveis\n(Publicat a l'Ara el 5/7/2016)\nF. XAVIER VILA | Actualitzada el 05/07/2016 18:36\nPublicat per F. Xavier Vila a 10:11 1 comentari:\nEtiquetes de comentaris: alemany, anglès. Unió Europea, Brexit, política lingüística


El concurs d'acreedors pot ser una sol·lució -Lladó Grup-\nEts aquí: Inici / Blog / Sap vostè que / El concurs pot ser la solució\nHi ha situacions que es poden presentar en qualsevol empresa, com que les coses no acabin de funcionar bé, estigui endeutada i no poder pagar als seus creditors, i no poder acomiadar al personal pel cost elevat, no trobar finançament, etc., i l’empresari desitjaria tancar-la ordenadament, però pot no tenir diners per pagar a tothom.\nSi l’empresari ha actuat correctament en l’activitat, i ha fet tot el que ha pogut per millorar la situació de l’empresa, sàpiga que existeix la Llei Concursal que en aquests casos permet tancar i liquidar l’empresa encara que no pugui pagar tots aquests deutes, podent alliberar-se d’aquesta pressió amb la cobertura legal. És un salvavides que pot utilitzar per liquidar l’empresa, però ha de cuidar molt bé els requisits que exigeix la llei per tenir aquesta cobertura, i no tenir responsabilitats l’administrador, per això és molt aconsellable utilitzar els serveis d’un professional especialista.\nPerò també ha de saber que si una empresa li deu diners, i vostè no veu manera de cobrar perquè ja li ha reclamat i no té béns, ni l’empresa ni l’administrador, sàpiga que una opció per aconseguir cobrar pot ser sol·licitar el concurs de creditors “necessari” del deutor. Sí, vostè pot fer-ho per aconseguir cobrar part o tot el deute, i potser davant aquesta amenaça li paguen.\nLladó Grup Consultor disposem d’un equip especialitzat en concurs de creditors per a atendre i estudiar la millor opció per a vostè i la seva empresa.\nTancament patronal durant Jornada de Vaga 18 octubre Becaris a les empreses: Drets i Obligacions


Vitalisme Integral: És el feminisme la solució al sexisme?\nÉs el feminisme la solució al sexisme?\nComunicat en la Diada de la Dona del 2015\nPDF per a descarregar, imprimir, llegir.\nLa història de la humanitat, en els darrers 5.000 anys almenys, ha generat i reproduït diverses dinàmiques psíquiques i institucions socials que comporten processos de destrucció, negació i degradació de la Vida. El sexisme n'és un cas important. Podem definir-lo com la tendència ideològica, psicològica i institucional envers la discriminació, la subjugació, l'enfrontament, el menyspreu, l'explotació o la dominació duts a terme per raons de sexe, és a dir, pel fet d'haver nascut home o dona.\nAquesta xacra mil·lenària perdura fins als nostres dies en diversos àmbits i indrets, causant perjudicis a molts homes i dones, infants i adults, famílies i pobles sencers. La visió segons la qual el sexe masculí ha adoptat gairebé sempre el paper de perpetrador i el sexe femení ha estat generalment la víctima del sexisme és un tòpic que, com tants altres, resulta ser una mitja veritat, en bona mesura enganyosa, desorientadora i problemàtica. Tant els homes com les dones han participat històricament en la reproducció i perpetuació del sexisme, així com en els esforços per a la seva supressió i superació, tal com es pot apercebre a través de l'observació de diverses evidències històriques. I, tal com veurem més endavant, tant els homes com les dones han sofert el sexisme a través dels seus múltiples perjudicis.\nAprofitant l'avinentesa de la Diada de la Dona, m'agradaria suscitar la qüestió de si el feminisme, com a concepte, paraula i tendència, constitueix la millor solució per a superar i deixar enrere el problema del sexisme. És sabut que existeixen diverses corrents que empren el terme “feminisme” per a autodefinir-se i que entre elles hi ha diferències discursives, ideològiques i estratègiques importants. Tanmateix, no és menys cert que existeixen alguns trets característics comuns en la immensa majoria de tendències que s'autoproclamen feministes; el més evident d'ells, naturalment, és l'ús de la pròpia paraula. Per això, s'escau primerament la qüestió: què significa i implica aquesta paraula, “feminisme”?\nAixí com l'ecologisme consisteix en posar el focus d'atenció en els ecosistemes, l'humanisme en la condició humana, l'anarquisme en l'abolició de la dominació i el socialisme en la socialització dels mitjans de producció, la paraula feminisme fa referència a la tendència a posar el sexe femení en el centre d'atenció per a articular el pensament i l'acció en la seva defensa i promoció. El sexe femení, s'argüeix, està i ha estat notòriament més perjudicat i oprimit pel sexisme que no pas el masculí i, per tant, aquell és necessàriament el protagonista i principal beneficiari de la lluita contra el sexisme. Al meu entendre la primera d'aquestes tesis és matisable i la segona és qüestionable. Però tant si les acceptem com si les qüestionem i matisem, s'escau que ens fem la pregunta: posar un sexe en el focus d'atenció, centrant-se en la seva defensa i promoció, és realment la millor via per a superar el sexisme? Per descomptat, no convé ignorar les realitats històriques; tanmateix, per actuar en el present i per a superar les misèries del passat, ¿s'escau mantenir un cert ressentiment històric?\nPer a respondre a aquestes qüestions podem fixar-nos en alguns resultats que està tenint el feminisme avui dominant. Avui és la Diada de la Dona, una efemèride que, en si mateixa, podem considerar ben positiva. Tanmateix, aquesta diada està essent fortament promoguda per institucions del sistema establert, mentre que, en canvi, la Diada de l'Home (19 de novembre) gairebé ningú la coneix ni celebra. Potser la masculinitat no mereix ser reconeguda i celebrada igual que la feminitat? Potser hem de generar un moviment masculinista a tal efecte? D'altra banda, per obra del feminisme dominant, als territoris de l'Estat espanyol, moltíssimes persones estan sofrint les nefastes conseqüències d'una legislació (la Llei Integral de Violència de Gènere) que es va implementar a l'any 2004 presentant-se com a “progressista” però que, en realitat, entre d'altres despropòsits, conculca descaradament els postulats més elementals i els requeriments més importants de la jurisprudència, com són la presumpció d'innocència i la igualtat de les persones davant la llei, tot instaurant una legislació discriminatòria, amenaçadora i agressiva contra el sexe masculí. Així mateix, s'està posant moltíssima més atenció pública en la violència que reben les dones en el marc de les relacions sexo-afectives que no pas l'anàloga que sofreixen els homes, o els nens i nenes en àmbits familiars, o les persones en l'àmbit laboral. Per obra del feminisme dominant, en fi, assistim a una creixent tendència al biaix i al reduccionisme en virtut dels quals s'interpreten com si fossin merament “qüestions de gènere” diversos fenòmens (com ara la desconfiança, la gelosia, el maltractament, etc. en les relacions sexoafectives) que són causats per una multiplicitat de factors diversos i que, en no poques ocasions, el sexisme o bé no hi és present o bé no n'és el factor més profund i determinant.\nÉs clar que certs plantejaments i tendències anomenats feministes han fet aportacions positives en els darrers segles. Tanmateix, si volem lluitar efectivament contra el sexisme, hem de començar per a ser capaços de qüestionar-ho i renovar-ho tot, intentant ser conscients de les equivocacions, les insuficiències, els enganyatalls i les confusions que ens obstaculitzen i ens desvien en el camí vers les nostres fites. Al meu entendre, això implica necessàriament fer una crítica del feminisme, una crítica en el sentit més positiu i genuí del terme, a saber: discernir i distingir, amb bona voluntat, allò vàlid i encertat d'allò errat i enganyós. Per a ser completa i contextualitzada, aquesta crítica ha d'estar emmarcada en una crítica més general i fonamental a la Civilització avui dominant i ha d'anar acompanyada igualment d'una crítica anàloga d'altres plantejaments que, talment com el feminisme, en principi pretenen millorar la situació, però tanmateix, sovint incorren en equivocacions importants que condueixen a resultats insatisfactoris o fins i tot contraproduents. Convé que copsem i reconeguem el bo i millor que podem trobar en l'anarquisme, el socialisme, el decreixentisme, l'humanisme, l'ecologisme... i naturalment, en el feminisme; però també hem de ser capaços de superar tots aquests plantejaments per tal d'assolir un enfocament més integral i integrador, més potent i depurat, per així situar-nos en les millors condicions per a dur a terme les revolucions integrals veritablement positives que tan necessitem durant el segle XXI.\nEn aquest sentit, em sembla que una part important de la solució per a neutralitzar el sexisme consisteix en apostar per la paraula, el concepte i la tendència de l'anti-sexisme, al qual, formulat en positiu, podem anomenar cooperació entre els sexes o igualitarisme sexual. Avui en dia ja hi ha un bon nombre de persones que, per raons similars a les que estic adduint, estan a favor de la cooperació entre els sexes i en contra del feminisme. També hi ha un bon nombre de persones que actualment empren la paraula “feminisme” per autodefinir-se o bé mostren certa simpatia per ella però que, tanmateix, en el fons i en realitat, allò que estan tractant de sostenir és un plantejament i una actuació anti-sexista. Són persones que volen una veritable igualtat de respecte entre homes i dones, i, per tant, advoquen per abolir tota mena de discriminació, enfrontament o dominació per raons de sexe, però tanmateix, no creuen que sigui escaient focalitzar l'atenció en la defensa o promoció d'un sol sexe sinó més aviat en la igualtat (sense confondre-la amb la homogeneïtat...) entre les persones en general i entre el sexes en particular. Al meu entendre, els companys/es anti-sexistes que s'adscriuen a la paraula feminisme generalment ho fan com a resultat d'adoptar la tendència discursiva tradicional i hegemònica en aquests afers, sense haver-se aturat a analitzar-la detalladament i a qüestionar-la profundament. Tanmateix, si ho analitzem detalladament i ho qüestionem profundament, podem adonar-nos que l'ús del vocable “feminisme” està fent un flac favor als plantejaments i actuacions anti-sexistes. “Feminisme” és una paraula insuficientment adequada i fortament equívoca per a significar que volem superar qualsevol forma de sexisme: el vocable comporta la idea de promocionar i defensar només a les dones i no implica necessàriament una oposició a tot tipus de sexisme, com en el cas de la paraula “antisexisme”.\nConvé palesar, en aquest sentit, que el sexe masculí no solament ha estat perpetrador, sinó també víctima del sexisme al llarg de la història. No només pel fet que l'anomenada “guerra de sexes” resulta nociva per a totes les persones. No només pel fet que adoptar posicions de dominació resulta embrutidor i que els homes han estat obligats històricament, per la força de la llei estatal, a exercir la dominació envers les dones (veure, per exemple, el Codi Civil espanyol de 1889). L'home també ha estat víctima del sexisme pel fet que ha estat forçat pels Estats a participar en les guerres i els serveis militars, és a dir, en conflagracions aberrants, injustes i sanguinàries, calvaris de matança, destrucció, tortura i reclusió, una de les experiències més traumàtiques, alienants, degradants i penoses per les que pot passar l'ésser humà i que el sexe femení ha tingut generalment el privilegi d'eludir. Malauradament, aquests fets històrics de colossal importància qualitativa i quantitativa (es compten per desenes de milions els homes morts, mutilats o greument traumatitzats en les guerres només del segle XX) són generalment obviats pels moviments feministes. I no és d'estranyar, ja que la pròpia naturalesa del feminisme com a concepte i com a tendència, per definició, indueix a fixar-se només en la defensa i promoció del sexe femení, de manera que fàcilment s'oblida que l'home també ha estat i és víctima del sexisme de diverses maneres, i que el sexe femení també ha participat i participa en la seva perpetuació.\nAfortunadament, avui en dia, malgrat l'atordidora pressió que exerceix el feminisme dominant promogut per les institucions del sistema establert, i potser en part precisament per a ella, un bon nombre de persones ens estem adonant d'alguns dels elements negatius inherents al feminisme dominant i ens estem oposant a bona part de les seves tesis ideològiques i mesures polítiques. És el cas, per exemple, del lloc web “Dones contra el feminisme”, una iniciativa que dóna visibilitat a dones de diverses tendències ideològiques i de diversos llocs del món que volen manifestar públicament el seu desacord amb el feminisme tal com s'entén i es desenvolupa generalment en l'actualitat. Són dones anti-sexistes, però no feministes. Aquesta era també la posició d'una destacada líder de la revolució espanyola de 1936, Federica Montseny: “Propagar un feminisme és fomentar un masculinisme, és crear una lluita immoral i absurda entre els dos sexes, que cap llei natural tolerarà”.\nConvé abordar aquestes i altres discussions terminològiques, discursives i ideològiques amb tot l'assossec i la parsimònia que puguem, amb la màxima obertura de ment i de cor, amb la mínima voluntat de bel·ligerància i provocació... Només així podrem trobar les millors maneres d'operar juntes totes les persones que volem veritablement superar el sexisme, o, si més no, les maneres de comprendre'ns mútuament i respectar-nos perfectament.\nGràcies a la cooperació històrica entre homes i dones, i gràcies a l'encontre sexual entre ells, existim tu i jo, benvolgut/da lector/a, i la Vida humana en general. És una obvietat important que és bo recordar i reflexionar. Celebrem, així doncs, especialment en la Diada de la Dona, la vessant femenina de la humanitat! Però no oblidem mai que les dones i els homes estem cridats a complementar-nos, a estimar-nos, a respectar-nos. Assimilem tant com puguem el fet que tots els éssers humans formem part de la Vida, que tots som Vida, i que la Vida floreix gràcies a l'Amor, la Cooperació, la Comunió, l'Autonomia i la Veritat, de manera que convé que parem la màxima atenció en observar aquests principis cardinals en totes les relacions, incloent, naturalment, les relacions entre els sexes.\nEl problema del sexisme no està aïllat del conjunt dels problemes contemporanis; està estretament imbricat amb la tendència general de la Civilització actual, a saber: la tendència envers la negació, la degradació i la destrucció de la Vida. La fi del sexisme només és possible a través de la fi de la Civilització Antivital (capitalista, estatista, ecocida, egoista, etc.) avui establerta. I viceversa, l'adveniment d'una nova Civilització Provital, una civilització en favor de la Vida, només és possible a través de la superació del sexisme en totes les seves formes, cosa que requereix del sorgiment i la proliferació d'una nova cultura de l'entesa, la comprensió, el respecte, la gratitud, la solidaritat i l'empatia entre totes les persones i, particularment, entre els dos sexes.\nPublicat per Blai Dalmau a 23:42\nEtiquetes de comentaris: Anti-sexisme, Filosofia, Política\nLaia 24 de març de 2015 a les 2:39\naqui un blog que en el seu darrer article es posiciona en termes similars:http://lasinterferencias.blogspot.com.es/\nReconozco que es un tema complejo y polémico pero he querido aportar mi grano de arena, quizás equivocado, quizás acertado, a un debate que considero imprescindible y que tiene derivas biopolíticas al más alto nivel. Pero eso es harina de otro costal, o de otro post..."\nBlai Dalmau 24 de març de 2015 a les 2:42\nGràcies per l'aportació, Laia! Trobo que algunes qüestions que assenyala la Tania complementen molt bé el comunicat... hi ha molt per a reflexionar!


94 Preguntes veritat o atrevides divertides que faran riure a tothom - Q2A '\nPreguntes de veritat o atreviment divertides són els nostres favorits absoluts truc de festa. Mai deixen de fer riure a tothom!\nA més, els jocs de veritat o atreviment animen la gent a obrir-se i conèixer-se una mica millor. I no és això el que tracta una gran festa?\nPer tant, si necessiteu algunes idees fresques per a increïbles preguntes per fer al vostre proper esdeveniment social, llegiu la nostra selecció a continuació.\n23 millors preguntes sobre la veritat o l'atreviment divertit\nAquestes preguntes van arribar al capdamunt de la llista i, per una bona raó, no oblideu consultar-les.\nAquí hi ha les 23 millors preguntes divertides sobre veritat o atreviment:\n1. Amb quina freqüència us dutxeu realment?\nSi és menys d'almenys un cop al dia, probablement ja ho sabreu.\n2. Qui va ser l’última persona a la qual vau fer broma?\nTots ho solíem fer creixent!\n3. Heu llegit mai el diari d'algú?\nVaja. Siguem sincers, però: la temptació és real. I podeu apostar que tothom es morís per escoltar el te.\n4. Voleu abandonar els vostres amics si volgués ser popular?\nSuposo que depèn quin amics i com popular.\n5. Amb quina freqüència envieu imatges entremaliades al SO?\nVinga, és el 2020: ja ho hem fet tots almenys una vegada.\nmitjançant: Pexels / afkrii\n6. Quin és el teu pitjor hàbit?\nFumar? Menjar massa sucre? Anar al llit amb la cara completa de maquillatge? La llista és pràcticament infinita.\n7. Tens una col·lecció estranya? Si és així, què?\nHem escoltat que algunes persones recol·lecten pelusses de barriga (ew), així que proveu de cobrir això.\n8. Alguna vegada has ballat sobre una taula quan estaves borratxo?\nPunts extra si estan disposats a recrear-lo. Si això no posa en marxa la festa, no sabem què farà més.\n9. Heu conservat alguna vegada un llibre de la biblioteca?\nAlguns llibres són tan bons que no pots suportar la idea de tornar-los!\n10. Quina és la vostra excusa per sortir de l’exercici?\nNo sé vosaltres, però tenim tota una llista.\nmitjançant: Pexels / Li Sun\n11. Heu utilitzat mai un ordinador de treball per a ús personal?\nMillor encara, l’has utilitzat per a alguna cosa entremaliat?\n12. Sempre arribes a temps o sempre arribes tard?\nO arribeu tard a un tipus específic de cita (llegiu: treball)?\n13. Hi ha algun menjar que no es pugui menjar mai?\nCarn crua? Caragols? O el pitjor de tot: pell de pollastre no cruixent?\n14. Qui va ser el vostre primer amor?\nLes aventures del jardí d'infants sempre són molt boniques i a la gent els encanta parlar-ne a les festes.\n15. Qui va ser el seu més llarg aplomament secret?\nAmb sort, no són a la mateixa festa!\nmitjançant: Unsplash / Guilian Fremaux\n16. Quin és el pitjor regal que heu rebut mai?\nMitjons de la teva sogra? Una caixa de bombons mig menjada? Les respostes estan obligades a tenir tothom encaixat.\n17. Has dormit alguna vegada?\nSi és així, és probable que també hagin fet alguna cosa divertidíssim mentre caminaven dormint.\n18. Alguna vegada has trencat alguna cosa i has culpat algú altre?\nÉs hora de netejar!\n19. Què faríeu si fos invisible un dia?\nRobar un banc? Voleu visitar un lloc militar secret? Seguiu la vostra parella per veure què fan realment?\n20. Quin tipus de delicioses delícies us encenen?\nAh, això és sucós, i les respostes estranyes de la gent segur que faran riure a tothom.\nmitjançant: Unsplash / Vinicius “amnx” Amano\n21. Et mossegues les ungles?\nEstà bé si ho feu, només cal que us assegureu de proveir-vos d’un desinfectant de mans de qualitat.\n22. Quin és el temps més llarg que heu tingut a la terra?\nEls contes d’enganys infantils sempre són súper divertits!\n23. Alguna vegada us heu enamorat d’un company de feina o d’un client?\nLes úniques persones que no ho han fet són les que només han treballat a distància.\n27 Preguntes sobre la veritat divertida o l’atreviment per a adults\nmitjançant: Unsplash / Alexandra Kirr\nEls nens estan tots al llit? Llavors és el moment de condimentar les coses amb algunes preguntes de veritat o atreviment per a adults!\nAquí hi ha 27 preguntes divertides sobre veritat o atreviment per a adults:\n24. Cantes a la dutxa?\nI el que és més important: quines són les vostres cançons preferides?\n25. Heu entrat mai en una paret?\nLes portes de vidre també compten.\nmitjançant: Unsplash / Matthew Feeney\n26. Alguna vegada parles a tu mateix al mirall?\nQuè? Hem de practicar les nostres línies de recollida en algun lloc.\n27. Us baba el son?\nSi no us heu despertat en una petita piscina de saliva almenys una vegada a la vida, és clar que mai no heu dormit bé.\n28. Parles dormint?\nI difoses secrets quan ho fas?\n29. Quina és la cosa més il·legal que heu fet mai?\nÉs possible que vulgueu atrevir-vos amb aquest!\n30. Què és el més infantil que encara feu?\nTots ens agafem el nas quan ningú no ho mira, però és divertit escoltar que també ho fan altres persones.\n31. Tens un pijama de footie?\nI de quin color són?\n32. Qui té aquí el cul més bonic?\nTrepitgeu aquí amb compte: només a una persona li agradarà la resposta.\n33. Parla’m de la teva cita més incòmoda.\nEl millor de les dates cruixents és que, com a mínim, seran ideals per trencar gelats de festa.\n34. Quina és la cosa més canalla que heu fet en públic?\nÉs hora de fer que la gent es ruboritzi!\n35. Heu esglaiat mai els pantalons des de petit?\nEstà bé: aquests accidents ens passen als millors de nosaltres.\nmitjançant: Unsplash / TheRegisti\n36. Quines imatges o vídeos vostres desitgeu que no existissin?\nTots tenim el nostre mal perfil (o dos).\n37. Tenies un amic imaginari creixent?\nI com es deia?\n38. Dormiu amb un peluix o alguna cosa més per comoditat?\nLes mantes de seguretat també compten.\n39. Alguna vegada has revelat accidentalment el secret d’un amic?\nAmb sort, encara van ser el vostre amic.\n40. Quina és la imatge que més t’agrada de l’escola?\nTirants, cabells encrespats: tots hi hem estat. Però, de debò, què estàvem pensant amb aquella explosió?\n41. Alguna vegada heu publicat alguna cosa a les xarxes socials que us penedeixi?\n42. Quin amaniment es pot beure de l'ampolla?\nGuanyeu el partit si també podeu fer una petita demostració.\n43. Alguna vegada us han enxampat fent alguna cosa que no hauríeu de fer?\nRobar caramels de petit? Estàs mirant algú bonic mentre estaves amb la teva parella? Ei, ho entenem: de vegades, simplement no us podeu ajudar.\n44. Et llepes el plat?\nBé, les nostres àvies no ens van dir que malgastar menjar era un pecat?\n45. Quin és el més llarg que has fet servir el mateix vestit?\nQualsevol cosa que superi la setmana és de nivell professional.\nmitjançant: Pexels / Aleksandr Neplokhov\n46. Mentiu sobre alguna cosa específica tot el temps?\nI què és? Espera, ens has mentit?\n47. De qui estàs més gelós?\nLa resposta us pot dir moltes coses sobre aquesta persona.\n48. Heu begut mai marcat algun ex?\nVan agafar el telèfon? Què els vas dir?\n49. Alguna vegada has practicat petons a la mà?\nQuè més faríeu un dijous a la nit a sisè de primària?\n50. Alguna vegada has llampat algú?\nAposto que els ha agradat el que han vist!\nmitjançant: Pexels / Nick Bondarev\n26 Preguntes divertides sobre la veritat o l’atreviment per a parelles\nEstàs jugant amb la teva parella? Aleshores definitivament hauríeu de provar algunes de les nostres veritats o atrevir-vos a preguntes per a parelles. Qui sap, és possible que aprengueu alguna cosa realment inesperat altre significatiu.\nAquí hi ha 26 preguntes divertides sobre veritat o atreviment per a parelles:\n51. Quina és la teva característica preferida de tu mateix?\nAltres no ens veuen de la mateixa manera que nosaltres mateixos, i pot ser molt divertit comparar i contrastar els nostres punts de vista.\n52. Què és el que encara no sé de tu?\nLa veritable pregunta aquí és: 'Esteu preparats per escoltar la resposta?'\n53. Què us sembla més atractiu?\nProbablement és el que menys esperes.\n54. Quin creus que és el teu major defecte físic?\nAssegureu-vos de dir-li a la vostra parella que realment estimeu l’anomenat defecte.\n55. Què és el que temeu dir-me de vosaltres mateixos?\nTots tenim les nostres inseguretats, però de sobte no semblen tan grans un cop les compartim amb els altres.\n56. Quants anys tenies quan vas fer el teu primer petó?\nEi, està bé si fossis un florador tardà! L’important és que hi hagis arribat al final.\n57. Què faríeu a la primera cita perfecta?\nEspelmes i vi o salt de pont per parelles?\n58. Si poguessis passar 24 hores com a gènere oposat, què faries?\nBé, hauria de ser interessant.\n59. Quin és el moment més incòmode que heu tingut mai en una cita?\nAmb sort, no va ser amb la vostra parella actual.\n60. Si poguessis besar una celebritat sense que això afectés les coses amb nosaltres, qui seria?\nHola, si alguna vegada fas un pèl amb Brad Pitt, val més que facis un petó i ho expliquis.\n61. Quin és l’últim somni que vas tenir? Descriu.\nPerò si apareix algú que no sigui el vostre soci actual, potser voldreu ometre-la.\n62. Què en penseu mentre esteu al vàter?\nÉs on es van fer molts grans descobriments.\n63. Heu enviat alguna vegada un text inadequat / vergonyós a algú? Descriu.\nNo oblideu descriure també la seva resposta.\n64. Què hi ha al vostre historial de navegació web que us avergonyiria si algú ho veiés?\nPenseu-ho dues vegades si realment voleu compartir-ho.\n65. Quina és una cosa sense la qual no es pot viure?\nA la vostra parella li encantaria escoltar-los sense els quals no podreu viure.\nmitjançant: Pexels / @thiszun (segueix-me a IG, FB)\n66. Què és el que esperes i no esperes?\nÉs millor que aquesta última no estigui connectada amb la vostra parella.\n67. Què penseu que és absolutament repugnant?\nSi trobeu les mateixes coses repugnants, és probable que tingueu un llarg futur junts.\n68. Si poguessis tenir alguna superpotència sexual, quina seria?\nAnar amb compte amb el que desitges!\n69. Alguna vegada m’heu mentit?\nProbablement en tingueu (ho fem tots), però espero que no fos res massa important.\n70. Alguna vegada us han deixat en públic?\nUch. Això deu haver fet mal.\n71. T’agrada la meva cuina?\nTots dos sabeu que només hi ha una resposta correcta a aquesta.\n72. Qui està més calent? Jo o tu?\nCompte ara! O potser us trobareu dormint al sofà aquesta nit.\n73. T'agrada el meu perfum / colònia?\nVoleu obtenir consells de relació gratuïts? Digueu a la vostra parella que us agrada més el seu aroma natural. Gràcies després.\n74. Quin animal et ve al cap quan penses en mi?\nÉs millor que sigui bonic i esponjós.\n75. Què és fer una tasca domèstica que odiïs?\nTots en tenim un. El truc aquí és que la vostra parella odiï una altra cosa. En això consisteix la veritable compatibilitat.\n76. T’agraden els meus pares?\nVine ara, tots sabem que pot ser una relació tensa.\n18 preguntes sobre veritat divertida o atreviment sobre el text\nEncara en podeu tenir un munt diversió amb els teus amics o parella, encara que no estigueu junts físicament.\nLa propera vegada que us avorriu i us sentiu a casa, proveu de enviar missatges de text a alguns dels nostres preguntes de veritat o atreviment sobre el text. És gairebé tan divertit com l’oferta real!\nAquí hi ha 18 preguntes divertides sobre veritat o atreviment sobre el text:\n77. La història de borratxera més boja?\nCurta, precisa i fàcil d'escriure. No es pot equivocar amb aquest.\n78. T'agrada algú ara mateix?\nI qui és l’afortunat o la noia?\n79. Què o qui us molesta més?\nTots tenim les nostres mascotes i, nou de cada deu, són simplement divertides.\n80. Aconsegueix els seus ex a les xarxes socials?\nmitjançant: Pexels / Tracy Le Blanc\n81. Quin és un secret que amagues de la teva mare?\nPrometem que no ho explicarem.\n82. Quants selfies fas a la setmana?\nI què en fas?\n83. Alguna vegada has caigut davant del teu enamorament?\nPer això en diuen 'enamorar-se'?\n84. Tens algun malnom ximple?\nSempre són molt divertits. Tingueu en compte que la gent pot començar a utilitzar-los.\n85. On ets pessigolles?\nMenys mal que s’ha acabat el text i ningú no tindrà la temptació de provar-ho.\nmitjançant: Unsplash / tyrone blight-avery\n86. Quin és el combinat de menjar més estrany que heu menjat mai?\nEscabetxos amb mantega de cacauet? Galetes amb síndria? Algunes coses són gustos adquirits.\n87. Què pensaves de mi quan ens vam conèixer?\nLes primeres impressions no són tan importants com la gent ho fa ser.\n88. Si estiguessis aquí ara, què voldries fer?\nAlguna cosa a esperar per a la vostra propera reunió de la vida real.\n89. Quants números de contacte entre nois i noies hi ha al telèfon?\nAixò trigarà una estona.\n90. Amb quina freqüència esborreu el vostre historial de navegació?\nI quines coses entremaliats intentes amagar?\nmitjançant: Pexels / Deepanker Verma\n91. Si passés per la teva habitació, què em sorprendria de trobar?\nJust quan creus que coneixes algú & hellip;\n92. Quin és aquell secret del vostre cos que ningú coneix?\nÉs hora de revelar aquest tatuatge al món!\n93. Heu compartit mai un raspall de dents amb algú?\nSaps que no se suposa que hauràs de fer això, oi?\n94. Quina és la teva molèstia més gran?\nAmb sort, no és la persona que ho demana.\nLlista descarregable de preguntes sobre la veritat o l'atreviment divertit\nAquí teniu una llista descarregable de preguntes divertides sobre veritat o atreviment (feu clic amb el botó dret a la imatge i seleccioneu Desa la imatge com: ..):\nMés atreviments impressionants per fer amb els vostres amics i familiars\nJa esteu preparats per a una nova ronda de veritat i us atrevireu? No us preocupeu, ja us tenim cobert!\nComenceu per la nostra deliciosa atrevits vergonyosos.\nSeguiu-los amb alguns dels nostres atrevits divertits per alleugerir l’estat d’ànim.\nFinalment, acabeu les coses amb uns quants més s’atreveix amb el text quan arribis a casa!\nCom triar la millor veritat o atrevir-se a fer preguntes sobre el text\nAlgunes preguntes i atreviments són millors que d’altres. Això és molt més important quan es juga el joc sobre text.\nNo podreu veure les expressions facials i el llenguatge corporal de l’altra persona, de manera que hi ha el risc d’anar una mica massa lluny i ferir els seus sentiments o sentir-los incòmodes.\nPer tant, per assegurar-nos que tothom es diverteix i gaudeix del joc, hem recopilat alguns consells sobre com seleccionar la millor veritat o atrevir-se a fer preguntes sobre el text.\n1. Eviteu preguntes massa personals\nCom a regla general, us heu d’allunyar de preguntes massa personals. La majoria de la gent se sent incòmoda compartint informació sensible sobre text, ja que pot acabar en mans equivocades. Per això, voleu apostar per preguntes relativament innocents. Deseu els més sucosos per jugar a la vida real.\n2. Mantingueu-ho breu i senzill\nLes línies punxegudes funcionen millor sobre el text. Ningú tindrà la paciència de desplaçar-se per una pregunta de paràgraf.\n3. No ho expliquis: mostra!\nmitjançant: Unsplash / mostafa meraji\nDiuen que una imatge val més que mil paraules i tenen raó. Condimenta les teves preguntes amb fotos, emojis i GIF. El fet que l’altra persona no pugui veure la vostra cara no vol dir que no pugueu donar-li alguna cosa agradable per mirar-la.\nUs ha agradat la nostra veritat divertida o us heu atrevit a fer preguntes? Sens dubte, així ho esperem! Els jocs de veritat i atreviment poden ser molt divertits i fins i tot se sap que salvaven la nit quan semblava que no funcionava cap altre trencador de gel. Per tant, assegureu-vos de provar-los.


Algemesí, la festa 2020 es deté però la tradició continua - Levante-EMV\nAlgemesí, la festa 2020 es deté però la tradició continua\nA les deu de la nit del pròxim 7 de setembre es repetirà una fita excepcional que no recordem des del mateix dia i la mateixa hora de 1973, quan la Muixeranga no va fer acte de presència per a donar inici a la processó de les promeses\nJuli Blasco - director Museu Valencià de la Festa\n03·09·20 | 19:53\nLa Festa de la Mare de Déu de la Salut és Patrimoni de la Humanitat. levante-emv\nLa Unesco, en sessió extraordinària celebrada el 28 de novembre de 2011, va declarar la Festa de la Mare de Déu de la Salut Patrimoni de la Humanitat per «la implicació social de tot un poble en la conservació, transmissió i perpetuació de les seues tradicions». En aquesta decisió es va avalar la gestió organitzativa de la festa, la base de la qual recau en el poble (Ajuntament, Patronat dels quatre barris històrics, rituals i danses) com a paradigma de complicitat social i continuïtat.\nCada 7 i 8 de setembre, els algemesinencs i algemesinenques, en nom de la tradició, detenim el temps i expressem en una única celebració tots els dominis que defineixen al Patrimoni Immaterial que exigeix la Unesco: antiguitat, implicació social, tradició, transmissió oral, indumentària i rituals de música i dansa. Enguany el temps, embolicat en una descontrolada pandèmia de caràcter global, és el que ens detindrà a nosaltres. Aquest any no viurem la Festa de la manera a la qual estem acostumats. Però no passa res perquè la Festa i els seus rituals estan presents a Algemesí els 365 de l'any i els 366 en els anys de traspàs.\nA les deu de la nit del pròxim 7 de setembre es repetirà una fita excepcional que no recordem des del mateix dia i la mateixa hora de 1973, quan la Muixeranga no va fer acte de presència per a donar inici a la processó de les promeses. Una interrupció que no es produïa des de la guerra civil, encara que per motius molt diferents. Els membres de la Muixeranga no estaven conformes amb l'aportació econòmica municipal que l'ajuntament els assignava per participar en la festa. Aquella va ser una xicoteta crisi que va durar únicament 21.30 hores. El temps necessari perquè 30 homes i xiquets prengueren el relleu i, en nom de la força invisible de la tradició, una renovada Muixeranga encapçalara la processó de volta general la nit del 8 de setembre.\nUn abans i un després del que molt s'ha parlat i escrit, però que a parer meu no fa justícia a aquest moment històric. En aquella nova etapa, la Muixeranga renaixia, i amb ella la força d'un poble que mai s'havia perdut. 21.30 hores sense Muixeranga no consisteix en una gran crisi com s'ha donat a entendre. Simplement va ser una transformació lògica del temps en el qual vivíem. En l'horitzó social i polític de 1973, ja s'albiraven els futurs canvis en la transformació del concepte de cultura popular. Aquesta cultura, relacionada llavors, per alguns sectors, a la tradició amb la mala utilització del terme 'folklòric' i a la injusta associació de la Muixeranga, amb gent poc seriosa i formal, oblidant que gràcies a ells la tradició de les torres humanes es perpetuava. Algemesí i les noves colles valencianes han d'estar agraïts a totes les nissagues familiars que van mantindre la Muixeranga fins a 1973. Gent humil i treballadora, amb famílies que depenien del treball diari dels seus progenitors. Per això hem d'entendre i respectar el seu posicionament davant la celebració de 1973. Ells van ser els que van mantindre viva la flama de la tradició sobre la qual es van alçar els grups cerimonials que hui participen en la festa d'Algemesí: la Muixeranga i la Nova Muixeranga.\nIndiscutiblement, la Muixeranga és la imatge d'Algemesí. Per això, en diverses ocasions s'associa exclusivament aquest ritual a la totalitat de la festa. Llegim, veiem i sentim en els mitjans de comunicació: «Algemesí celebra la festa de la Muixeranga» o «La Muixeranga d'Algemesí declarada patrimoni de la Humanitat». És lògic que, davant aquests titulars, una gran part dels nostres veïns i veïnes mostren una mica el seu malestar, perquè cal recordar que la festa no és sols Muixeranga. La Festa és un conjunt d'ancestrals i rics rituals, tal com apareix en l'expedient presentat davant la Unesco, que preparem en el Museu valencià de la Festa: «Celebració de gran participació popular d'origen medieval (1.247) que se celebra a Algemesí el 7 i el 8 de setembre. Els seus rituals, transmesos de pares a fills, cristal·litzen en una sèrie de manifestacions diferents: expressions orals, música, danses i representacions amb reminiscències de cultes romans, cristians, musulmans i jueus; cultures que van entreteixir l'essència d'aquesta terra i que es materialitza en la creació dels instruments musicals, en la inspiració de les melodies i en la variada indumentària utilitzada en la festa. La música de dolçaina i tabal, les composicions orquestrals que acompanyen les torres humanes de la Muixeranga i a les danses de bastonets, pastoretes, carxofa, arquets, llauradores i tornejants, recreen i estimulen la memòria col·lectiva, tot transmetent missatges comuns i universals de sentiments visuals i sonors de gran plasticitat. Durant la celebració, Algemesí es transforma en un museu viu de la tradició valenciana i mediterrània juntament amb l'entramat social de fe i cultura que comprenen les celebracions litúrgiques, el paisatge sonor de les campanes i l'entorn monumental del segle XVII on es realitzen les desfilades processionals amb la participació de més de 1.400 figurants».\nLes interrupcions totals o parcials de la celebració (Guerra Civil i 1973) no tenen res a veure amb el que ens espera a Algemesí el pròxim 7 i 8 de setembre. En aquesta ocasió, no serà únicament la Muixeranga la que per força major no es presente per a iniciar el ritual, sinó la totalitat de les danses i elements que conformen les tres processons de la Mare de Déu de la Salut. Com ho viurem? No ho podem anticipar. No obstant això, segur que amb resignació i esperança, perquè portem preparant-nos per a aquest moment des del passat mes de març, igual que la resta de valencians i valencianes en les seues respectives celebracions,. Però no passa res, perquè la tradició que està viva s'adapta sense perdre la seua essència i és més forta que les adversitats.


Santa Maria de Cornet | Centre Excursionista Navàs\nAquest església es trobava dins l’antic terme del Castell de Balsareny i del de Cornet després.\nCornet en un principi formava part del Castell de Balsareny, però fou cedit pels senyors d’aquest al bisbe de Vic, que organitzà un terme més petit. El lloc de Cornet es troba citat des d’un any comprès entre el 987 i el 996. I l’església apareix citada l’any 1032, i un any després ja ho fa com a parròquia, categoria que encara té.\nAl segle XVII reformada, s’hi va construir el campanar, l’any 1621, i a l’any 1635 es construïren les dues capelles més properes al portal, i la sagristia. Durant la guerra civil foren destruïts els retaules barrocs del segle XVII, i l’altar major de l’any 1733.\nÉs una obra romànica de finals del segle XII, és d’una sola nau i capçada cap al costat de llevant per un absis el perímetre del qual no arriba al semicercle.\nL’absis és embellit amb una cornisa motllurada ornada amb botons, sobre la qual encara gira un fris, molt estret i força deteriorat, engalanat amb elements geomètrics consistents en creus aspades incloses dins rectangles. També en aquest absis hi ha una bonica finestra de doble esqueixada, rematada amb un arc de mig punt fet amb petites dovelles. A l’intradós de l’arc hi ha una arquivolta treballada amb entrellaços de vímets que reposen sobre dues columnes coronades amb capitells i àbacs. Els capitells mostren una àguila que desplega les seves ales. A l’interior de l’església es repeteix la mateixa estructura, tot i que els capitells, han estat esculpits amb temes diferents. En un d’ells hi ha unes fulles acanalades combinades amb testes de llop, i en l’altre hi ha un home amb una túnica que departeix les branques d’un arbust.\nPunts d’interès: La Porta\n• És una porta coronada amb un arc de mig punt adovellat, davant el qual hi giren tres arquivoltes llises i en degradació que són emmarcades per un arc de mig punt, molt estret, sobre el qual hi ha encara una altra arquivolta que emmarca definitivament la porta. Aquesta última arquivolta és ornada amb florons inscrits en triples cercles. Les arquivoltes reposen sobre una imposta, ornada amb una bonica tija. Aquesta imposta és sostinguda per columnes, que acaben en uns capitells de proporcions desmesurades.\n• Al capitell de mà esquerra hi han estat esculpits quatre animals, semblants a cavalls, que s’aixequen amb les potes del darrera. Els cavalls de l’angle tenen el cap en comú. No han estat gaire treballats, només s’han preocupat de dibuixar millor el cap, on apareix la crinera.\n• El capitell dret hi apareixen dos monstres per cara, situats un a cada costat de cada cara i girats cap al centre. Tenen una cara rodona, de trets humans, i amb els cabells a manera de còfia; el cos és de quadrúpede, per les potes sembla un lleó. I tenen ales.\n• Aquests capitells cal atribuir-los segons X. Sitjes, al mestre Bernat, picapedrer del claustre de Sant Benet de Bages.\nC-16 sortida Balsareny Sur, un cop som al nucli urbà agafem la carretera BP-4313 direcció Avinyó, al cap de 12km.a la esquerra trobarem una pista forestal que es dirigeix a Cornet .\nSi es segueix aquesta carretera anirem cap a Sant Miquel de Terradelles i Sant Jordi de Lloberes.\nUTM31N – ED50 411946.0 4638893.0\nUTM31N – ETRS89 411852.3 4638688.9\nGeogràfica – ETRS89 * 1.937389 41.895223


Quart de Poblet, únic municipi valencià en la Setmana europea de les regions a Brussel·les - Quart de Poblet\nLa localitat exposa els seus projectes europeus de "big data", mobilitat, cicle de l'aigua i ordenances verds\nAixí, durant les jornades que van tindre lloc del 7 al 10 d'octubre en la capital belga, es va donar a conéixer el projecte "SmartGov", centrat en el big dat, en el qual el municipi va participar com a experiència pilot desenvolupant una ruta escolar segura.\nUn altre dels treballs exposats va ser la vertical de mobilitat que s'està instal·lant en el municipi amb l'objectiu de sensorizar els aparcaments destinats a persones amb mobilitat reduïda.\nEl projecte "Local4Green" també va estar present, destacant per posar el focus d'atenció en com els municipis poden apostar per la sostenibilitat a través de l'aprovació d'ordenances verds.\nFinalment, la gestió eficient i intel·ligent de l'aigua també va ocupar un lloc central, amb la instal·lació del sistema de comptadors intel·ligents d'aigua, un sistema que gràcies al big data permet detectar instantàniament les fugides ocultes, per la qual cosa es parla d'un estalvi d'aigua de 105.000 metres cúbics i d'una reducció de 82,52 tones en les emissions de CO2.\nEl regidor de Projectes Europeus i Innovació va destacar la importància de "participar en aquest tipus de fòrums, que permeten posar en comú amb altres ciutats les experiències que estem duent a terme, compartint coneixements i implementant sinergies. Parlem d'un espai en el qual es troben representats 70 països".\n"Per a Quart és un orgull el poder ser part activa d'aquest fòrum, mostrant el treball que estem fent en camps com la innovació i la sostenibilitat, molts d'ells possibles gràcies a la nostra estratègia DUSI", va concloure Nofuentes.


El cau de la rata sàvia: La rata que parla\nLa rata que parla\nSi et ve de gust intentar-ho, si fa temps que et ronda pel cap, si fa massa dies que hi penses, si aquest pensar-hi et fa somriure... per què no provar-ho?\nUna rata que parla... pot ser interessant? No ho sé, però a la rata li ve molt de gust saber què se sent... jejeje\nO sigui que en breu espero poder dir que ja és una realitat.\nSegurament és una nimietat, una tonteria, un gra de sorra esquifit i lamentable al costat de la immensitat de l'univers, però per mi és important.\nApa doncs, fins la pròxima!!\nPD: Perquè em costa tant i tant entendre les caixeres del súper quan em parlen?\nI per què em fan tanta por quan em contesten? :-P\n"Primer factura, després cobra i al final ja vendràs, només és qüestió d'invertir l'ordre..."\nUna cançó per el cap de setmana:\nPublicat per La rata sàvia a 9:49\nPamtu. ha dit...\n...les rates abaixen la tapa del vàter?\n16 de gener de 2009 a les 12:39


Detenen un jove de 23 anys per agredir la seva mare a Tarragona - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nDetenen un jove de 23 anys per agredir la seva mare a Tarragona\nEl jove ja havia estat detingut l'any passat per un episodi de violència de gènere\nacn 08.05.2019 | 11:26\nDetenen un jove de 23 anys per agredir la seva mare a Tarragona EFE\nLa Guàrdia Urbana de Tarragona ha detingut un jove de 23 anys com a presumpte autor del delicte de maltractaments en l'àmbit de la llar, per agredir la seva mare. Dimarts al migdia la dona va requerir la presència policial en un domicili de la Part Baixa de la ciutat i va mostrar els agents les ferides ocasionades pels cops.\nQuan els agents van arribar a l'immoble van escoltar els insults que el fill proferia a la seva mare. El marit de la dona i pare del noi, que també estava al domicili, va corroborar els fets denunciats.\nEls pares van explicar que el noi pateix un problema de ludopatia. A més, al jove ja l'havien detingut el 2018 per un episodi de violència de gènere al Garraf.


Presentació del llibre "Pit i amunt" Al Casal de les Dones de Reus | La Guia De Reus\nInici Actualitat Presentació del llibre “Pit i amunt” Al Casal de les Dones de...\nPresentació del llibre “Pit i amunt” Al Casal de les Dones de Reus\nEl proper Dimarts 15 de maig a les 20h es celebrarà la presentació del llibre “Pit i amunt” de Marta Pena Riba al Casal de les Dones de Reus (Pl. de la Patacada, 9)\nIntervindran: Manuel Rivera (editor), Isaberl Ruiz Cabrero (oncòloga), Núria Morell (delegada de l’AECC-Catalunya contra el Càncer) i Marta Riba (autora del llibre)\nPit i amunt (Silva Editorial, Tarragona, 2018) és una història i, alhora, una suma d’històries de vida, en aquest cas de persones que han patit càncer de mama i les acompanyants, tot amb una intencionalitat i una percepció molt positiva, i sobretot un decidit esperit de superació, malgrat el dramatisme, el patiment i la compassió del fet. En aquesta obra importa el jo, el nosaltres, els altres, i les circumstàncies.\nAmb una veu molt narrativa, molt de dona, directa, sincera, intensa i fresca —no exempta d’humor i ironia—, la seva autora i protagonista principal dels successos, ens aporta un material valuós i autèntic que va més enllà del que són anècdotes vitals. L’experiència pròpia i aliena, i les paraules, poden ajudar i ajudar-nos.\nEl càncer és aquí, també, “una metàfora”, com va assenyalar Susan Sontag. Una malaltia pot ser tan natural com la salut.\nEls beneficis de l’edició del llibre es destinaran a l’AECC – Catalunya Contra el Càncer.\nMarta Pena Riba (Barcelona, 1968). Mestra de vocació. Inicia els estudis de Magisteri a Barcelona especialitzant-se en Educació Especial i en Audició i Llenguatge.\nInicia la docència a l’escola pública l’any 1992, exercint com a docent al llarg de vint-i-sis anys, la majoria a l’escola Eladi Homs de Valls —en els seus orígens centre pilot d’integració, i del qual va ser cap d’estudis durant una dècada.\nEn l’actualitat, treballa com a mestra d’Educació Especial a l’escola Mowgli de Reus, tasca que compagina amb acompanyaments de Coach & PNL.\nHan estat moltes les formacions que ha cursat orientades al treball i adaptació de tècniques, materials i eines per a l’acompanyament en l’ensenyament-aprenentatge d’alumnes amb diferents dèficits visuals, auditius, motrius i/o cognitius.\nActualment col·labora amb l’Associació Espanyola Catalunya Contra el Càncer de Tarragona.\nMarta Pena Riba (Barcelona, 1968)\nQuè m’ha portat a escriure aquest llibre? Doncs per una part les meves ganes de compartir amb altres persones una mirada positiva, optimista i amorosa davant del repte de viure dia a dia la superació d’una malaltia, en el meu cas ha estat l’aprenentatge en ser i estar més present en l’aquí i l’ara.\nPer altra, desitjava fer arribar les precioses experiències i vivències de persones com tu i com jo, i que potser trobem cada dia en sortir de casa per anar a la feina caminant pel carrer, asseguts al metro, pujant a l’autobús, comprant a la botiga del barri…\nEn qüestió de segons la vida t’atura, és aleshores quan comences a qüestionar-te si veritablement aquelles expectatives teves de futur amb un munt d’il·lusions, de projectes, de somnis, de preocupacions, de pors i inclús de passions, són certament les que sempre havies anhelat, o si senzillament ara són unes altres perquè comences a mirar amb uns altres ulls, ni millors ni pitjors, simplement diferents.\nArticle anteriorLa Fira Centre Comercial acull una nova repre-sentació de La Martina Kids&Us per aprendre anglès\nArticle següentEl Fòrum Més Dona torna a firaReus amb una edició sobre benestar, salut i treball