El proper dissabte 18 de maig, després de la 7a Convenció de la Premsa Local i Comarcal, coneixerem els guanyadors dels Premis Premsa Comarcal 2013\nAquest dissabte, la ciutat dels volcans serà el punt de trobada de totes les publicacions associades de Premsa Comarcal. La sala El Torín d'Olot serà l'amfitriona de l'entrega d'aquesta segona edició dels premis, patrocinats per Endesa.\nL'associació premiarà les tres publicacions amb les millors portades del 2012. I a més a més, també es reconeixeran les capçaleres que, durant l’últim any, han celebrat el seu 25, 30, 35, 40 i 65 aniversari.\nParal·lelament, es distingirà la tasca de personalitats o entitats que, al llarg de la seva trajectòria, han treballat en favor del periodisme local i comarcal.\nPodreu consultar els resultats via facebook (Premsa Comarcal Acpc) o via Twitter (@PremsaComarcal). Us anirem actualitzant tota la informació! ]]>\nLa portada està dissenyada per Maria Blanch, qui va guanyar un concurs per commemorar l'efemèride\nTorell�, el Setmanari Independent de la Vall del Ges, ha publicat aquesta setmana l�edici� 2.000. Fundat l�any 1934, Torell� �s una cap�alera setmanal que recull l�actualitat general dels municipis de la Vall del Ges, Torell�, Sant Pere de Torell�, Sant Vicen� de Torell� i del municipi d�Or�s Torell�. En honor a l�edici� 2.000, es dediquen p�gines especials en qu� professionals com Xavier Bardolet, exredactor del setmanari i actual periodista de El 9 Nou, i Isaac Moreno, tamb� exredactor i actual periodista de 9 TV, elogien la tasca de Torell� i remarquen la import�ncia del periodisme local i comarcal fent refer�ncia a un context de crisi aguda general, i dins el periodisme. Nat�lia Peix i Irene Vaqu�, que havien ocupat la subdirecci� del setmanari i que actualment treballen a 9 Tv i al 3/24.cat respectivament, tamb� prenen consci�ncia del comprom�s i el treball dels periodistes de mitjans locals.\tA m�s a m�s, la portada d�aquest n�mero, titulada �2000 volums� i dissenyada per Maria Blanch, �s la que va guanyar el concurs de portades que el propi setmanari va impulsar per retre homenatge a aquesta fita.\tEditada per Associaci� Cultural Torell�, la cap�alera segueix lluitant per mantenir-se viva i per �respondre a les necessitats dels lectors que l�esperen cada divendres�, tal com afirma Elisabet Soldevila, directora de la publicaci�. �s per aix� que, des de fa uns mesos, ja �s possible seguir Torell� a xarxes socials com Twitter (@settorello).\tAmb una difusi� de 690 exemplars i una audi�ncia mitjana de 7.000 lectors, el setmanari tamb� compta amb seccions especials que s�alternen cada setmana com Fent Boca i Olles i Ampolles, de gastronomia i etnologia, o Retalls de mem�ria, de tem�tica hist�rica, la qual tamb� compta amb la col�laboraci� de R�dio Ona, l�emissora municipal. ]]>\nLa revista, que va n�ixer l�any 1968 impulsada per un grup de joves, ha volgut celebrar aquesta fita amb un n�mero especial\nAquest mes de maig la revista mensual Ressò, de Santa Coloma de Farners, publica la seva edició número 400, fent-la coincidir amb l’any de commemoració del dramaturg català Salvador Espriu. La revista, que va néixer l’any 1968 impulsada per un grup de joves, ha volgut celebrar aquesta fita amb un número especial que inclou dedicatòries i felicitacions escrites per personalitats com el President de la Generalitat, Artur Mas, l’Alcalde de Santa Coloma de Farners, Antoni Solà i altres com Joaquim Trias, que va ser el director de la publicació durant vint-i-cinc anys. En general, aquest número es presenta com un homenatge a la revista que, des de la seva fundació, ha hagut de fer front a nombroses adversitats de tipus polític, coincidint amb la dictadura franquista, i sobretot, econòmiques. Amb una tirada mensual de 800 exemplars i una mitjana de 3000 lectors, Ressò ha sobreviscut gràcies als petits anunciants i a la participació desinteressada de molts dels seus col•laboradors. A més a més, tenint en compte que aquest proper agost és el 45è aniversari de la revista, Ressò també ha organitzat una exposició que, emmarcada dins les activitats de l’Any Espriu, fa un repàs per totes les obres de l’autor, exaltant la seva vinculació amb la ciutat. La inauguració de l’exposició, dirigida a tot el públic, tindrà lloc dijous 16 de maig a les vuit del vespre a la Biblioteca Joan Vinyoli de Santa Coloma, i romandrà oberta fins a finals de juny.\nEn el decurs de la trobada es presentarà el ‘Llibre Blanc 2013 de la Premsa Comarcal' i es proclamarà el veredicte del 7è Premi de Recerca Universitària\nEl pròxim dissabte 18 de maig tindrà lloc a la sala El Torín d’Olot la 7a edició de la Convenció de la Premsa Comarcal i Local, així com la 31a de l’Assemblea de l’Associació Catalana de la Premsa Comarcal (ACPC). La jornada l’obrirà, a les 10.00h, l’Assemblea ordinària de l’ACPC i després d’una pausa, a les 11.30h, tindrà lloc la presentació de la Convenció, que anirà a càrrec de Carles Ayats Aljarilla, president de Premsa Comarcal.\nEn el decurs de la trobada es presentarà el ‘Llibre Blanc 2013 de la Premsa Comarcal’ i es proclamarà el veredicte del 7è Premi de Recerca Universitària Premsa Comarcal, patrocinat per La Caixa.\nA les 12.30h serà el torn de la taula de treball ‘Dues visions de la premsa escrita i digital’, moderada per Juan Cal, director executiu del Grup Segre, i que comptarà amb la participació de Carles Capdevila, director del diari Ara, i Saül Gordillo, cap de continguts digitals d’El Periódico de Catalunya.\nLa Fundació Catalana de la Premsa Comarcal i La Comarca d’Olot, organitzadors, també han preparat un programa d’activitats per als acompanyants amb un esmorzar i visites als edificis modernistes, el Museu Parroquial Sant Esteve, el Museu dels Sants d’Olot i la Casa-Museu Can Trincheria.\nLa nova publicaci� �s impulsada per l'associat Premsa Local Grup de Comunicaci�\nVIAempresa (www.viaempresa.cat), el diari empresarial de Catalunya. Hereu de la revista econòmica del Vallés B30, la publicació combina la garantia de l'experiència, amb la vitalitat d'un nou projecte web. La seva màxima premissa és la mirada positiva sobre el teixit empresarial del territori i la informació funcional per als actors econòmics del país. L'editor de la publicació, Ramon Grau, destaca que l'essència del nou diari digital serà “parlar del territori des del mateix territori, sobre l’economia real feta des de la petita empresa que creix amb treball, innovació i pensant en gran”. Els casos d'èxit formaran part d'aquesta publicació especialitzada. Segueix amb els mateixos principis que B30, però s'adapta als nous temps: del paper al digital, del mensual al diari, i del Vallès a Catalunya. De B30 a VIAempresa. Per aconseguir-ho, la redacció central comptarà amb corresponsals pendents del dia a dia del teixit empresarial a Barcelona, Lleida, Tarragona, Girona, Vic, Badalona, Mataró, Granollers, Manresa, l’Hospitalet, Sabadell i Terrassa. L'equip seguirà un model periodístic directe, clar i funcional, basat en el rigor i la pedagogia. VIAempresa buscarà un valor afegit més enllà de les notícies del dia. El web informarà permanentment del que succeeixi en cada moment, però com a publicació especialitzada també oferirà a diari dos reportatges de producció pròpia. Així, els lectors comptaran cada matí amb un reportatge vinculat als grans temes econòmics del moment i un altre que posarà la lupa en un aspecte del món empresarial. Seran seccions lligades al context actual i a les preocupacions del món de l'empresa: mercats exteriors, casos d'èxit, innovació, gestió i tendències. Una secció per a cada dia i també una opinió per a cada jornada. VIAempresa manté l'orella posada a les opinions, visions i preocupacions dels principals actors empresarials, econòmics i institucionals del país. El diari aspira a posicionar-se com la publicació de referència de tots aquells professionals que es mouen i es relacionen al voltant de l’empresa catalana, des d'empresaris, càrrecs executius i emprenedors, fins a tècnics, llicenciats i universitaris. Alhora vol connectar amb “empresaris catalans que s'han establert a l'estranger i empresaris estrangers que s'han establert a Catalunya”, apunta Grau. Per això, alguns dels textos seran en anglès. ]]>\nL'acte va comptar amb premiats de renom com Montserrat Carulla, Xavier Bosch, Àngel Llàcer, Tomàs Molina, Carles Duarte, Núria Solé i Els Amics de les Arts\nAquest dissabte 27 d’abril el setmanari El Vallenc, de la comarca de l’Alt Camp, va celebrar la vuitena edició de la seva Gran Gala. Un acte de caràcter biennal que va reunir al voltant de tres-centes persones i que fou presidit pel conseller de Cultura, Ferran Mascarell, i l’alcalde de Valls, Albert Batet.\nLa Gran Gala d’El Vallenc, en un sopar al Restaurant Masia Bou, va premiar personatges importants del nostre territori i pertanyents a diferents àmbits i sectors com la cultura, les lletres, la comunicació, la música, etc. En total, es van atorgar una dotzena de premis en aquest acte, que va ser presentat per Ramon Font i que també va comptar amb un vídeo promocional del setmanari, que aquest any celebra el seu 25è aniversari. També hi va haver l’actuació de Susanna Bey, cantant que va enregistrar un dels temes de la Marató del 2010. El primer guardó que es va entregar va ser el Premi Nacional El Vallenc pel seu lideratge social a l’impuls del projecte d’una Catalunya lliure nacionalment sobirana i socialment plural a Valls-Alt Camp per la Independència/Assemblea Nacional Catalana, entregat pel Joan Josep Raventós, president del Consell Comarcal de l’Alt Camp. Tot seguit, es va entregar el Premi Nacional El Vallenc en el 125è aniversari de la primera societat agrícola creada a Catalunya a Cooperativa Agrícola de Valls, entregat per la Diputada al Parlament de Catalunya, Núria Segú. El següent guardó fou el Premi Nacional El Vallenc per la seva tasca de divulgació en el món de la meteorologia a Tomàs Molina i Bosch, entregat pel Francesc Xavier Grau, Rector Magnífic de la Universitat Rovira i Virgili. A continuació, fou el torn del Premi Nacional El Vallenc per la seva Projecció Artística a Els amics de les Arts, entregat pel Jaume Domingo, director general de l’Entitat Autònoma del Diari Oficial i de publicacions de la Generalitat. Tot seguit, es donà el Premi In Memoriam Joan Campamà i Solé a la il•lusió per l’esport a Ivet Martínez, que el va entregar el Josep Campamà i Cuscó. El Premi El Vallenc per la seva tasca en el món de la comunicació fou per a Núria Solé. L’encarregat d’entregar-lo va ser Carles Ayats, president de l’Associació Catalana de la Premsa Comarcal. El Premi Nacional El Vallenc per la contribució al món del teatre fou per a Àngel Llàcer, premi que li va entregar el Joaquim Nin, delegat del Govern. El següent Premi Nacional El Vallenc per la seva trajectòria cultural al servei del país va ser per a Carles Duarte. Martí Barberà, diputat al Congrés a Madrid, va ser l’encarregat d’entregar aquest guardó. El Premi Nacional El Vallenc per la seva tasca com a periodista i escriptor va ser per a Xavier Bosch. El guardó va ser entregat per Albert Batet, alcalde de Valls. L’últim premi de la nit el va entregar Ferran Mascarell, conseller de Cultura, i va ser el Premi Nacional El Vallenc per la seva trajectòria professional a una vida dedicada a la interpretació i al seu compromís amb el país a Montserrat Carulla. Van cloure l’acte els parlaments del director d’El Vallenc, Francesc Fàbregas, l’alcalde de Valls, Albert Batet, i el conseller de Cultura, Ferran Mascarell. Recordem que la Gran Gala d’El Vallenc es va crear amb motiu del desè aniversari del setmanari i, a poc a poc, ha anat adquirint més importància, sobretot, per la quantitat i qualitat dels guardonats. En edicions anteriors, han estat premiats el doctor Massagué, els expresidents de la Generalitat Jordi Pujol i Pasqual Maragall, Mònica Terribas, Carles Francino, Josep Cuní, Antoni Bassas, Manel Fuentes, Albert Om o Mercè Sampietro, entre molts altres.\nLa publicació ja es pot trobar al quiosc digital Orbyt.es\nEl Setmanari de l’Alt Empordà ja es pot trobar al quiosc digital Orbyt.es. Els lectors poden accedir, des de la Diada de Sant Jordi, al format tradicional del diari, l’imprès mitjançant les plataformes electròniques més avançades: una tauleta, un telèfon mòbil intel•ligent o un ordinador personal. Tant és on estigui el receptor o el moment que esculli per llegir-lo. Sempre estarà a la seva disposició amb Orbyt, el quiosc digital llançat per Unitat Editorial al qual Editorial Premsa Ibèrica (EPI), grup editor de l’EMPORDÀ, ha incorporat totes les seves capçaleres.\nD’altra banda, aquest diada de Sant Jordi, també s’ha posat oficialment en funcionament la nova aplicació per a telèfons mòbils iPhone (La mateixa que utilitzen Regió 7 i Diari de Girona). L’Associació Mundial de Diaris i Editors de Premsa (WAN-Ifra) va lliurar, dilluns de la setmana passada, el segon premi de la categoria Mobile Publishing a aquest aplicatiu amb què els lectors de l’EMPORDÀ ja poden seguir l’actualitat comarcal als seus telèfons i a les tauletes iPad. Molt aviat, també estarà disponible per a mòbils amb el sistema Android.\nL’aplicació (descarregable a la botiga iTunes) permet el seguiment de l’actualitat en temps real, guardar les informacions per a llegir-les posteriorment, ordenar les seccions per interès i poder-les compartir a les principals xarxes socials amb rapidesa. També s’inclou la retransmissió de futbol de les principals competicions.\nPerò l’aplicació de l’EMPORDÀ ofereix molts més serveis: una completa «Agenda» amb les activitats comarcals i d’arreu de l’Estat, l’oferta lúdica des d’«On Anar», la cartellera del «Cinema» de Figueres i Roses –i de la resta de Catalunya–, informació de l’estat del trànsit i la previsió del «Temps». Tots aquests serveis permeten la recerca per municipi i també per geolocalització, a través del GPS del mòbil.\nEl servei és gratuït durant els dos primers mesos.\nLa propera onada ser� el dia 4 de juliol\nCarlos Lozano, president de l’Associació per a la Investigació de Mitjans de Comunicació (AIMC) i Joan Sabaté, director de la Fundació Audiències de la Comunicació i la Cultura (FUNDACC), van presentar els resultats de l’estudi unificat de les audiències a Catalunya sota la marca EGM Baròmetre Catalunya el passat dilluns. Fruit de l’acord entre l’EGM i el Baròmetre de la Comunicació, a partir d’aquest 2013 només hi haurà una única font de dades per a la premsa comarcal i local fruit d’un total de 14.000 entrevistes.\nL’estudi però no estarà a ple rendiment fins d’aquí uns mesos, a mesura que s’acumulin les entrevistes i es pugui completar la visualització de l’any mòbil de manera més fiable.\nAquesta circumstància afecta especialment a la premsa comarcal i local ja que no es disposarà de noves dades fins a inicis del 2014. Només aleshores comptarà amb prou dades acumulades per poder donar xifres d’audiència reals del nostre col•lectiu.\nPel que fa a la metodologia de treball de la nova marca EGM Baròmetre de Catalunya, el principal canvi està en que mentre el Baròmetre funcionava amb entrevistes diàries a les llars en un any mòbil, el treball de camp de l’EGM es realitzat per onades en tres períodes concrets de l’any. A més l’EGM utilitza una metodologia mixta, amb entrevistes presencials multimèdia i qüestionaris telefònics monomèdia (dedicats a un únic mitjà).\nEn aquest sentit han augmentat les enquestes multimèdia i han baixat les telefòniques. Les entrevistes es divideixen de la següent manera: 7000 multimèdia, 15.600 monomèdia de ràdio, 4.000 de diaris i 7000 de revistes i publicacions. És en aquest col•lectiu on l’EGM ha experimentat l’augment, ja que abans no contemplava la Premsa Local i Comarcal en els seus estudis.\nLa propera onada de l’EGM Baròmetre de Catalunya serà el dia 4 de juliol.\nDes de la nova plataforma es poden continuar consultant els serveis reservats als col•legiats\nCoincidint amb la diada de Sant Jordi, el Col·legi de Periodistes de Catalunya ha estrenat un nou web corporatiu. L’objectiu de la renovació del portal no és només una qüestió estètica, sinó que s’ha fet amb la voluntat que esdevingui un instrument útil per accedir a tots els serveis que s’ofereixen i que permeti una comunicació fluïda amb les persones col•legiades, segons apunta l’entitat. Des de la nova plataforma es poden continuar consultant els serveis reservats als col•legiats que s’oferien fins ara (la borsa de treball, el recull de premsa, els serveis d’assessorament o el cursos del Centre de Formació), i se n’han afegit de nous, com la possibilitat de consultar el catàleg en línia del Centre de Documentació, accedir als continguts de la revista Capçalera o interactuar amb major facilitat amb les diferents xarxes socials\nLa Universitat de València ha acollit una taula rodona, en què ha participat Premsa Comarcal\nAl voltant de la comunicació local, la Universitat de València, a través de la Unitat d’Innovació Educativa i l’Àrea de Periodisme del Departament de Teoria dels Llenguatges, va organitzar els passats 10 i 17 d’abril unes jornades en dues taules redones sobre experiències innovadores en la comunicació de proximitat. Les jornades, que se celebraren a la Facultat de Filologia, Traducció i Comunicació, es van complementar amb una Mostra de Premsa Local i Comarcal produïda actualment al País Valencià, Catalunya i les Illes Balears. En la taula redona del dia 17 va participar Carles Ayats, director editorial del setmanari Alt Empordà de Figueres i president de l’Associació Catalana de Premsa Comarcal, el qual va presentar el Llibre Blanc de la Premsa Comarcal de Catalunya 2011. Juntament a ell intervingué Josep Ritort i Ferrús, secretari general de l’Associació Catalana de la Premsa Gratuïta i Mitjans Digitals, qui va analitzar l’aposta del sector per un model mixt de premsa entre paper i digital. En representació del País Valencià, i mostrant experiències innovadores en aquest territori, van parlar Manuel Furió, director del diari digital comarcal Hortanoticias.com de València i president de l’Associació de Mitjans Digitals de la Comunitat Valenciana, el qual va analitzar l’expansió dels diaris digitals locals i comarcals al País Valencià. I també Miguel Ángel Pallás, fundador i director del setmanari comarcal Tucomarca.com de la comarca valenciana de la Foia de Buyol. Actuà com a moderador, Francesc Martínez, professor de la universitat de València i president de l’Associació de Publicacions periòdiques Valencianes.\nEls quatre ponents van coincidir en la necessitat de la convergència multimèdia en la premsa de proximitat. És a dir, la premsa tradicional de paper s’uneix i suma forces i sinèrgies amb el món d’Internet (i en alguns casos també amb els mitjans audiovisuals) per a innovar i adaptar-se als nous temps. Per a tindre vida més enllà del paper, per a seguir fent bon periodisme de proximitat. Carles Ayats va assenyalar que, davant la caiguda de la publicitat i les retallades de subvencions de la Generalitat, el futur immediat passa per un canvi de model de negoci i realitzar una reconversió del sector on tinga cabuda la convivència del paper amb el món digital. El futur, segons Ayats, passa per unir esforços de totes les capçaleres de premsa de proximitat per cercar noves fonts de mercats per conquerir. Sumar i compartir, aquesta és la clau de futur, va concloure el president de l’ACPC. En la mateixa línia es manifestaren Manuel Furió, Miguel Ángel Payás i Josep Riutort, qui van fer una ferma defensa per la premsa de proximitat (en paper i digital) enfront la competència de la premsa estatal i regional tradicional, al la qual li va augurar Ritort un futur bastant negre (tancament de capçaleres) a causa de la crisi econòmica i el canvi de model que està vivint el món d ela comunicació. Per als quatre ponents el futur de la comunicació serà local.


Palafolls.cat » Ajuntament de Palafolls\nProgramamció cicle musical ATEMPO - Consulta les dates dels concerts!Programamció cicle musical ATEMPO - Consulta les dates dels concerts!\tAvui és Dissabte 25 de Maig de 2013 | 09:50 H\n[ més ] La biblioteca acull un nou taller de manualitats amb materials reciclats adreçat a nens i nenes de 5 a 10 anys aquest dissabte 25 de maig Per participar-hi cal apuntar-se prèviament a la mateixa Biblioteca abans del dissabte 25 de maig. El taller començarà a les 10.30 h. [Actualització: 21 de maig de 2013].\n[ més ] Es publiquen els drecrets dels admesos provisionals a la llar d´infants municipal\n[ més ] L´escola municipal de música i dansa obre preinscripcions pel curs 2013-2014\n[ més ] Perfil del Contractant- ACCÉS DIRECTEPerfil del Contractant- ACCÉS DIRECTE\tCarpeta Personal de Salut Carpeta Personal de Salut Pla General d´Ordenació i desplegament urbanístic.Pla General d´Ordenació i desplegament urbanístic.\tServeis i equipamentsServeis i equipaments\tPatrimoni HistòricPatrimoni Històric


Dia 97, 5256 quilòmetres: Creuem el Riu Roine – Reis d'Orient\n3 gener 2017 3 gener 2017\nJa hem recorregut 5256 quilòmetres en aquests 97 dies de viatge i ahir vam creuar el Riu Roine per la zona de la Camarga.\nEl riu Roine neix a la glacera que porta el mateix nom, al cantó de Valais als Alps suïssos. Aquest és un dels rius més cabalosos d’Europa, té una longitud de 812 quilòmetres, primer flueix cap a l’oest i després cap al sud fins a desembocar al Mediterrani, on ha format el seu delta, al sud de França. El delta del Roine es va començar a formar fa uns 7.000 anys, actualment ocupa una superfície de 1.710 km², i té una longitud de litoral de 90 km.\nDins d’aquesta zona hi ha la Camarga, un Parc Natural amb una gran riquesa, sent l’hàbitat de més de 400 espècies d’ocells on les seves basses d’aigua salada proporcionen un dels pocs hàbitats europeus pel flamenc. Els pantans són també un hàbitat important per a moltes espècies d’insectes. També és famosa pels seus braus i cavalls. La flora s’adapta de manera especial per afrontar les condicions de salinitat. L’espígol de mar i el salicorn floreixen junt amb tamarius i canyes.\nReferències: Roine (Viquipèdia) i Camarga (Viquipèdia). Crèdits fotogràfics: La imatge del riu Roine a Arles és de Phillip Capper i ha estat trobada a flickr sota una llicència CC BY 2.0, la imatge dels flamencs a la Camarga és de l’usuari Jjshapiro de Wikimedia Commons publicada sota una llicència CC BY-SA 3.0.


Xarxes esportives | RMG-Redes\nA RMG–Redes som fabricants de xarxes esportives amb molts anys d'experiència en el sector. Confeccionem i instal·lem xarxes sintètiques a mida per a múltiples esports i aplicacions: futbol, golf, tennis, pàdel, instal·lacions esportives o poliesportius, porteries, parcs d'aventura, castellers, gimnasos. El nostre objectiu és oferir als nostres clients les millors confeccions i instal·lacions de xarxes a mida en l'àmbit esportiu.\nUsos de les xarxes esportives a mida\nFabriquem xarxes per a instal·lacions esportives des dels anys 90, per la qual cosa ens avalen molts anys d'experiència en el sector. Aconseguir la satisfacció dels nostres clients és la nostra prioritat i per a això sempre ens adaptem a les seves necessitats.\nEls usos de les xarxes esportives de RMG-Redes són múltiples, ja que ens hem anat sumant a diferents disciplines per arribar a cobrir necessitats al món d'esports com el futbol, la natació o el tenis, així com en parcs d'aventures, gimnasos i poliesportius.\nRMG-Redes compta amb una fàbrica de xarxes d'última tecnologia per oferir productes de màxima seguretat i qualitat. Utilitzem materials com el niló en diferents grossors i longituds per garantir la tenacitat i resistència ideal en cada cas. Perquè no és el mateix una xarxa de niló per a un poliesportiu, que es troba a cobert, que per a un camp de futbol, a l'aire lliure.\nDescobreix al nostre catàleg tots els tipus de xarxes esportives que fabriquem i escull el que millor s'adapti a les necessitats de la teva empresa. Si tens dubtes, pots contactar-nos sense cap compromís.\nPádel i tenis


Saps com actuar en cas d'apagada energètica? Anota el kit d'emergència | Consumer\nEncara que és improbable, existeix la possibilitat d'una apagada massiva per al qual has d'estar preparat amb productes bàsics com a aigua, aliments, llanterna o una ràdio\nData de publicació: Dissabte, 06deNovembrede2021\nÉs possible una apagada elèctrica a Europa? I a Espanya? Les dades fan pensar que hi ha aquesta possibilitat, encara que no sigui imminent. Hiverns freds i estius cada vegada més càlids fan pujar de manera extraordinària la demanda d’electricitat, però, al mateix temps, l’oferta és cada vegada menor i, per tant, més cara. La clau està, a més, en una real escassetat de subministrament i una dependència europea —i espanyola— per a poder comptar amb combustible o gas. Estem preparats en cas que es produís? T’expliquem què has de tenir a casa per si calgués resistir diversos dies sense electricitat.\nPot haver-hi una apagada mundial?\nÉs escenari és gairebé de pel·lícula: botigues tancades, caixers automàtics i oficines que no operen, centenars d’ocupacions parades per no poder utilitzar electricitat, col·legis sense activitat… A més, en les llars no podem cuinar, ni escalfar-nos, rentar-nos amb aigua calenta, usar el mòbil, l’ordinador o la tele… Una setmana o més dies sense electricitat, una gran apagada, pot deixar un panorama apocalíptic, pitjor encara que el viscut durant el confinament per la covid-19. És versemblant? No és probable, però sí possible i pot respondre a diverses causes.\n⚡ Per què pot haver-hi una apagada: principals motius\nPics extraordinaris de demanda d’electricitat. Hiverns amb onades de fred extrem i estius cada vegada més càlids fan presagiar que la demanda d’electricitat anirà en augment, la qual cosa podria provocar un col·lapse.\nHackeo dels sistemes. No és la primera vegada que es contempla la possibilitat d’un atac als sistemes energètics que posaria en escac, com a mínim, a tot occident.\nFenòmens atmosfèrics. Tempestes solars o temporals no coneguts fins ara (però possibles com a conseqüència del canvi climàtic) són una altra de les causes que podrien provocar una gran apagada de dies o setmanes.\nEscassetat de combustible o gas per a produir electricitat. Espanya és un país dependent de l’exterior en aquest aspecte. De fet, el tancament del gasoducte del Magreb s’ha convertit en un problema que ha necessitat la visita del Govern espanyol a Algèria per a assegurar l’arribada del gas. I és que, en el que va de 2021, el gas procedent d’Algèria és el 47% del qual utilitzem, segons la companyia Enagás.\nPandèmia, epidèmia… Una situació com la viscuda durant la covid-19 pot suposar l’augment de la demanda, la paralització o retard dels subministraments d’energia, la qual cosa podria originar un col·lapse.\n⚡ És possible una apagada a Espanya?\nSegons els dirigents austríacs, una apagada no sols és possible, sinó molt probable. El Govern d’Àustria preveu que hi hagi almenys una gran apagada a Europa dins dels pròxims quatre anys. D’haver-ho, assenyalen, seria “una amenaça amb un gran impacte en la societat”. Però és real o és una exageració? I podria donar-se al nostre país?\nLa ministra de Defensa austríaca no dubte d’aquesta amenaça i apunta que tan sols queda saber “quan serà”. No en va, la seva seguretat no és per capritx, sinó perquè l’apagada l’ha predit el mateix sistema d’intel·ligència artificial que va predir en 2017 una més que probable pandèmia en pocs anys.\nA Espanya, no obstant això, sembla que no ens trobem en la mateixa situació. Així, la ministra per a la Transició Ecològica i el Repte Demogràfic, Teresa Ribera, ha assegurat amb rotunditat que aquest hivern no es produirà una apagada elèctrica.\nRibera ha indicat, a més, que tenim una estructura de generació “molt potent i que pràcticament duplica la demanda”, i això, a pesar que el nostre país depèn per complet de les importacions. Així que no sembla que vagi a haver-hi problemes de subministrament. En el cas d’Espanya el problema serà el preu al qual rebem el gas, que serà molt més car de l’habitual, en haver de realitzar-se el trasllat amb vaixell, i no pel gasoducte ara tancat per les tensions entre Algèria i el Marroc.\nEn la mateixa línia que la ministra es manifesten des d’Enagás, gestor tècnic del sistema gasista d’Espanya. Han descartat que pugui faltar subministrament de gas durant els pròxims mesos, ja que en l’actualitat comptem amb reserves “suficients per a cobrir 40 dies de consum”, alguna cosa que és superior a l’emmagatzemat altres anys en aquestes mateixes dates.\nAixí mateix, no s’ha d’oblidar que el nostre país compta amb l’Estratègia de Seguretat Nacional per a organitzar-se davant aquestes emergències, i a més existeix l’obligació legal de tenir una reserva d’existències mínimes de petroli, querosè, gas… De fet, aquesta reserva s’ha utilitzat en alguna ocasió: la més recent, durant el temporal Filomena al gener. En aquest cas, es va emprar l’equivalent a dos dies de consum, en xifres aportades per la ministra Ribera.\nKit d’emergència per a sobreviure a una apagada\nEncara que no és probable, mai està de més conèixer què hem de tenir preparat en cas que succeeixi una emergència energètica. El kit essencial de supervivència hauria d’incloure, com a mínim, el següent:\nAigua. L’aigua no té per què veure’s afectada per una apagada, però les potabilitzadores (a Espanya, 1.300 plantes que generen 250 litres d’aigua potable per persona i dia) necessiten electricitat. Convé, per si fos necessari, tenir emmagatzemada una quantitat suficient d’aigua potable.\nAliments no peribles. Poden escassejar determinats productes o que moltes botigues no puguin obrir. Així que convé comptar amb un petit emmagatzematge de conserves, etc.\nMedicines. Si tenim una malaltia crònica que precisa medicació (asma, diabetis, al·lèrgies, etc.), hem de tenir reserves de les medicines imprescindibles. Les persones sanes també han de disposar d’una petita farmaciola amb els medicaments més necessaris i usuals.\nPiles. Importantíssim, perquè no es podrà usar res que necessiti electricitat.\nRàdio. Cal tenir una ràdio que funcions amb piles, per a poder mantenir-se informat.\nLlanterna. És necessari comptar amb una llanterna de piles o dinamo per a poder il·luminar-se.\nLlumins, encenedors… per a poder encendre espelmes, etc.\nEspelmes necessàries per a poder il·luminar-se.\nProductes d’higiene en sec. És probable que no hi hagi aigua calenta, per la qual cosa es poden utilitzar alguns productes d’higiene en sec (xampú, gel…) per a endreçar-se. No poden substituir a la higiene amb aigua i sabó, per la qual cosa només es poden usar per un temps limitat, uns dos o tres dies.\nDiners en efectiu. És important tenir diners a casa, perquè deixarien de funcionar les transaccions online i tampoc podria treure’s diners dels caixers.\nPunt de trobada familiar. Si estem fora de casa quan es produeix una apagada, convé tenir un punt de trobada (i un segon, en cas que falli el primer) que pot ser el domicili.\napagada Electricitat gas-ca\nCom calcular què potència de llum necessito?\nCom comprar energia col·lectiva i estalviar?


L’edifici | AFA Pere Calders\nCalàbria, 66. Barcelona\nDocuments oficials del CFA Pere Calders\nContacte de secretaria i CITA PRÈVIA\nL’edifici on es troba el CFA Pere Calders, ubicat als números 66-78 del carrer Calàbria, té una superfície útil de 6.733 metres quadrats entre el subterrani, la planta baixa i sis pisos. El 60% de la superfície està dedicat a serveis municipals com l’empresa Barcelona de Serveis Municipals, la grua, el Bicing i el Zoo. El 40% restant està dedicat a usos veïnals i educatius.\nUn total de 1.221 metres quadrats es destinen al Centre de Formació d’Adults Pere Calders i el Consorci de Normalització Lingüística (CNL) de l’Eixample, i 4.030 metres quadrats a la Direcció d’Atenció al Ciutadà, l’empresa municipal B: SM, l’atenció al usuari del Bicing i Àrea Verda.\nEl nou pol d’equipaments del barri de Sant Antoni compta amb 10.995 m2 de superfície construïda i acull equipaments que donaran servei al barri, al districte i a la totalitat de la ciutat de Barcelona i també serveis municipals. Els usos d’aquest espai es van consensuar amb el teixit associatiu del barri i es distribuieixen en un 60% de serveis municipals i un 40% per a usos veïnals.


Piran i el mar Adrií tic, Eslovènia – ruta baobab\nfamília On anar? voltant món by francesc\nSi bé Eslovènia és un país bastant alpí, hi ha una petita regió, entre Ití lia i Croí cia que toca al Mar Adrií tic i li ofereix uns quants quilòmetres de platja. Així que per a uns faní tics del mar, era imprescindible arribar-s’hi i conèixer aquesta altra cara del país.\nVam estar allotjats a Piran, a la casa rural Casa del Sal, just davant les mítiques Salines de Piran. La casa és molt acollidora, amb un jardí i terrassa que feien molt especials els esmorzars i sopars. Les habitacions molt grans, còmodes i molt ben decorades. L’esmorzar és abundant i variat a base de productes lí ctics, fruita, pa artesí , melmelades… El centre de Piran i barris centrals és una zona molt turística, amb casinos, platges, hotels, etc. i estar allotjat a aquesta casa rural una mica apartada permetia una major tranquil·litat.\nEl Mar Adrií tic ens va encantar, amb unes aigí¼es transparents i cí lides que feia difícil marxar. El centre de Piran és molt diferent a altres ciutats eslovenes, més inspirada en la tradició mediterrí nia i recorda certes ciutats italianes.\nLes Salines de Piran ocupen una gran extensió al sud de la ciutat, just abans de la frontera amb Croí cia. Es tracta d’un parc natural obert al públic, amb un museu i la possibilitat de veure en directe tot el procés de producció de la sal. Tot i que la nostra visita va coincidir uns dies després de fortes pluges, el què no va permetre que hi hagués zones seques per recollir la sal. Però vam gaudir de la diversitat d’aus, veure la flor de sal com cristal·litza a la superfícies de les llacunes i els petits trenets que permeten transportar la sal.\nDes de Piran ja vam tornar directament a Barcelona, fent el trajecte amb dos dies de 750 km, dormint a prop de Niça, que és més o menys la meitat del recorregut i es fa amb tranquil·litat.\nLa descoberta d’aquest petit país ha estat una gran sorpresa i ens han quedat tantes coses per fer i veure que ja estem pensant quan hi podrem tornar.\nPiran i Salines de Piran\nCasa del Sal: http://www.casadelsal.com/\nInfo: Parc Natural Salines de Piran\nTagged eslovenia, ifeelslovenia, slovenia


Tramitació dels informes d'economia circular i medi ambient al Parlament Europeu\nTramitació dels informes d’economia circular i medi ambient al Parlament Europeu\nEl paquet d’economia circular demostra el lideratge d’Europa per lluitar contra el canvi climàtic i generar llocs de treball. L’eurodiputat Francesc Gambús explica la tramitació dels informes d’economia circular i medi ambient al Parlament Europeu.\nAquests informes s’han tramitat amb celeritat, perquè la UE disposa de competències i voluntat d’actuació.\nSabeu quin és el procediment que seguim per tal que aquests informes siguin legislació aplicable a tot Europa?\nEn primer lloc, la Comissió Europea elabora una proposta d’elaboració o modificació d’una directiva concreta o d’un conjunt, com és el cas de l’economia circular. Aquí és on la Comissió Europea situa els seus objectius i posicionament.\nPosteriorment, és el torn del Parlament Europeu, que haurà de redactar els seus informes en les comissions vinculades al tema i aprovar-se en el Ple. A partir d’aquí, comença la negociació amb el Consell, és a dir, amb els Estats, que, per la seva banda, han anat configurant la seva posició. Aquesta negociació del Parlament Europeu amb els Estats rep el nom de “Trílog”.\nUn cop consensuada la nova directiva, el Parlament Europeu l’haurà de tornar a votar tant en comissió com en el Ple.\nL’Eurocambra també té iniciativa política, però no legislativa, i pot presentar informes de posicionament per iniciativa pròpia.\nEn el moment en què ja està aprovada definitivament la directiva, els Estats han de transposar-la, és a dir, han de fer les lleis pertinents per assolir els objectius que es marquen.\nCom garantim que els Estats compleixin? Primer, situant objectius realistes a curt i mitjà termini, així com posant dates per revisar el seu compliment. I, després, donant suport a una Comissió Europea forta que faci complir les directives.\nLes institucions europees no acostumen a destacar per la seva celeritat, però, per exemple, hem aconseguit que el trílog sobre el paquet d’economia circular es tramiti només en 1 any. Amb sinceritat, aquí els terminis acostumen a ser més amplis. I és lògic, perquè estem situant els objectius del futur.\nEn el cas del paquet d’economia circular, la Unió Europea disposa de competències i de voluntat per establir legislació i actuar. Aquest és el motiu de la seva rapidesa, que demostra el lideratge d’Europa per lluitar contra el canvi climàtic i generar llocs de treball.\nEntrevista a “Europa Abierta” de RNE sobre economia circular\tMés enllà del paquet d’economia circular


De la competència, cables i rialles fosques | Aleix Cabrera\n23 Setembre 2011 · by Aleix Cabrera\t· in Articles, Cultura.\t·\nLA SALA LUZ DE GAS CONVERTIDA EN PLATÓ. A l’aspecte decadent que té per si mateixa, s’hi ha afegit un aire kitch amb uns plafons que recorden el paper de paret de la casa de les tietes que ja crien malves i una ràdio antiga gegant. Tot plegat contrasta amb el toc modern d’un DJ situat darrere una taula de mescles i un Mac lluent. Davant de l’escenari s’han aplegat una colla de taules i cadires que perfilen aquesta escena de vell cabaret. Res a veure amb l’estudi de RAC1 a què s’han acostumat els dos Òscars (Andreu i Dalmau).\nAmb les cinc càmeres llestes i la recepció del senyal confirmada, el realitzador organitza a grans trets les parts del programa i els moviments que haurà de fer la steadycam. Ara, demana que intercanviïn dos plafons del fons. “En deu minuts ho tens”, respon la regidora a través de l’intercomunicador.\nLa noia aprofita per fer passar els assistents que fan tota la fila de ser estudiants o joves sense feina o, amb sort, encara de vacances. Mentre van seient, ella esvalota el galliner amb mesura: fa broma, s’assaventa del nom d’un parell (Manel i Sònia) amb qui fa més gresca, aixeca una onada humana i una altra… i, ara sí, posem-nos seriosos. “Quan faci així, heu d’aplaudir amb força”, espeta mentre branda els braços com si compactés l’aire, i tot seguit els demana que riguin i ells i elles, com xais, riuen una vegada i una altra.\nL’Òscar Dalmau i l’Òscar Andreu travessen la cortina d’aplaudiments i, després d’un retard considerable i d’enregistrar l’espot promocional, comença La competència. Com que el programa radiofònic es fa en directe, l’espectacle s’enregistra sense interrupcions, perquè quan s’emeti sembli que és en viu. Sense que la regidora mani res, les rialles se succeeixen enmig dels gags, falsets, imitacions i bromes dels presentadors.\nI mentrestant l’equip tècnic es desviu per donar-ho tot a les ordres d’un director invisible que en aquest cas és el realitzador i del qual només senten la veu: “Càmera cinc necessito un pla de públic rient”. Llavors l’operador de steady avança enmig d’una foscor farcida de rialles i l’ajudant li fa d’ulls perquè no s’entrebanqui amb el coi d’altaveu que hi ha al mig del pas o no xoqui amb la barana de l’escala lateral quan va cap enrere, i tot aixó mentre s’ocupa del cable: que en tingui prou per arribar on demana el realitzador, que no s’enganxi sota les cadires, que cap peu l’enxampi involuntàriament o que no s’entortolligui en excés. I per això, el recull tan de pressa com pot i, quan sembla que hi ha una pausa de deu segons, el desplega, maleeix els “vuits” capriciosos que s’han anat formant i els converteix en una successió ordenada de “zeros” que tot seguit tornaran a ser “vuits”!\nEl programa acaba amb un esclat de música triomfal i l’evidència sonora d’una platea satisfeta. La competència desapareix rere el teló. L’equip s’eixuga el cansament de la cara. El públic recull les pertinences i algun aprofita per carregar la bossa d’aigües. A més de set, hi ha gana i pressa: la Luz de Gas torna a quedar immersa en aquella penombra de vellut vermell i naftalina, mentre l’equip es congratula de la feina feta i recull totes les andròmines.\nEtiquetes: 8tv, Òscar Andreu, Òscar Dalmau, La Competència, RAC1, ràdio, Sala Luz de Gas, televisió\n← Arriba una carta\nCartes a Ushuaia (I): Festius de cap de setmana →


Aquells artefactes bojos\nL'epicentre de l'època pop\nDavid va néixer el 1914 com a fàbrica de 'down-cars' en un taller del Tibidabo, però al créixer es va mudar al Poblenou\nEl 1931 es va assentar al carrer d'Aribau on va tenir una flota de 1.000 taxis\nDimarts, 21/10/2014 | Actualitzada 24/10/2014 - 18:36\nEl taller de l’edifici David, on reparaven la seva flota de taxis al carrer Aribau.\nA principis del segle XX, un grup de joves es deixaven anar avall pel pendent del Tibidado amb els anomenats down-cars, petits vehicles sense motor que els mateixos pilots pujaven arrossegant-los amb cordes o ajudats d'una mula. El 1909 les carreres ja eren reglamentades i molt competitives i seguides pel risc que implicava la velocitat que agafaven els conductors pendent avall.\nJosé María Armangué (Barcelona 1890-1917) va morir jove en una accident d'aviació, però abans va fundar David, una de les empreses de fabricació d'automòbils més punteres en aquella època. Es deia així en al·lusió al personatge bíblic, el petit pastor que va aconseguir vèncer el gegant filisteu Goliat.\nArmangué va estudiar Medicina igual que el seu pare, però la seva afició per la competició automobilística va canviar el rumb de la seva vida.\nAls 17 anys, el Centre Excursionista de Catalunya el va seleccionar per participar en la Copa del President de la República Francesa de bobsleighs, que llavors s'assemblaven a un trineu de fusta. Al no haver-hi prou neu, Armangué va instal·lar a l'artefacte les rodes d'una bicicleta, imitant el que al nord d'Europa es coneixia com a down-car.\nAmb aquest veloç trasto passava hores i hores amb els seus germans a la carretera del Tibidabo. Cansat d'arrossegar el vehicle muntanya amunt, a Armangué se li va acudir fabricar un motor de quatre temps, que va ser la base del primer prototip de cotxes David, empresa que ell mateix va fundar el 14 de juliol de 1914, tres anys abans del seu tràgic accident.\n«Els primers models es van fabricar als tallers Juanico de l'avinguda del Tibidabo, però a l'augmentar la producció van traslladar els tallers al carrer de Pallars, al Poblenou. El 1915 ja es produïen 100 unitats de down-car», recorda Andrés Feliu, actual president de David, empresa que gestiona l'edifici del carrer d'Aribau, 230-240, on es va traslladar el negoci el 1931, que en mans de José María Moré es va especialitzar en taxis. No obstant, no va abandonar la fabricació de vehicles comercials. El 1954 va obtenir la patent dels microcotxes de tres rodes, avui buscats per col·leccionistes.\nUna branca de la família va seguir vinculada a l'automobilisme amb la Casa Armangué, ubicada a la ram-\nbla de Catalunya. Però el gruix de l'empresa es va assentar a Aribau, on l'arquitecte Ignasi Mas, autor de la façana de la plaça de toros de la Monumental, va construir l'immens edifici amb una serpentejant costa per a cotxes, que fins al 1958 va albergar el taller i el garatge. «La flota de taxis va arribar a tenir 1.000 vehicles», afegeix Feliu.


Rec de l’Obac\nUna altra perspectiva de la capital\nEl Comapedrosa nevat darrera del col·legi Sant Ermengol, vist des del Rec de l'Obac. / A. G.\nSón dos, els recs que formen l’anella verda de la capital i permeten copsar la parròquia a vista d’ocell: el Rec del Solà i el Rec de l’Obac. Ambdós són molt concorreguts, molt populars, ambdós tenen els seus entusiastes incondicionals i els seus retractors.\nAmbdós són bons per seure als bancs i llegir sota la llum del sol o sota les faroles d’estil retro, per passejar i reflexionar, per agafar una nova perspectiva de la capital. Ara bé, el Rec de l’Obac sempre m’ha semblat més salvatge, més atraient per als amants adolescents i borratxos solitaris que no pas homes de negocis que fan fúting a la curta hora de dinar: penso que aquests són més propensos a dirigir-se al Rec del Solà, més llarg i ben cuidat, més assolellat, com el seu propi nom indica, més ple de flors a totes èpoques de l’any.\nNo dic que la seva elecció sigui desencertada: hi ha pocs camins per dins de la ciutat que siguin més bonics que el Rec del Solà, amb les seves alzines i cirerers, gats i cabretes, berenadors i roques que semblen escames de drac. Avui, però, farem companyia als amants furtius, als gossos grans i menuts i els seus amos de diverses mides i als qui han decidit aprofitar els primers dies d’obertura de les instal·lacions del Centre Esportiu de Serradells. Ens dirigirem cap al Rec de l’Obac.\nSi ens posem de cara a Espanya, el Rec de l’Obac és el que ens queda al costat esquerre. Creuarem el riu pràcticament a l’alçada de l’edifici del Govern i Prada Casadet, i a l’esquerra de la urbanització Terravella, agafarem el camí: una pujada una mica empinada que, segons el cartell informatiu, ens hauria de prendre 7 minuts. Terra Vella. Andorra és una terra vella. Vella i bella, diria Antoni Morell: amb ètica i estètica. Al cap d’uns pocs segons, ja ens sentim allunyats del bullici de la ciutat.\nTot el sender és una catifa de fulles seques de roure, que a la llum de la tarda adquireixen un bonic color rosat, entre roques de granit. Els troncs dels roures s’alcen als costats del camí, empolainats de molsa verda, i baixen les branques cap als arbustos perennes. D’entrada, decidim caminar cap a Serradells, llençant mirades furtives a l’edifici ferit per l’incendi en estadi de lenta recuperació, però el sender se’ns acaba molt ràpidament. Girem en sentit nord i admirem el Comapedrosa nevat darrera del col·legi Sant Ermengol.\nEl camí del Rec és prou net, més net del que el recordava d’altres vegades: llàstima d’algun got de plàstic oblidat pels qui hi havia pujat per admirar les llums de la ciutat amb un cubata, segurament la nit anterior, nit de dissabte. Des de dalt, en el marc de les branques nues dels arbres caducifolis el paisatge urbà fa més goig que des del fons de la vall, i no puc evitar pensar que m’encanta l’edifici de la nova Seu de la Justícia. Qualsevol bosc andorrà és un bosc màgic, i el que ens acull al Rec de l’Obac no n’és cap excepció: no tan sols transforma la ciutat que veiem; a nosaltres, també ens transforma.\nEn direcció a Encamp, una bona part del camí encara està coberta de capes de gel, de vegades sòlides, de vegades barrejades amb aigua, en alguns llocs petites, en altres més gruixudes. Amb el bon temps dels darrers dies de febrer, no recordàvem que encara som a l’hivern, no ens hi havíem preparat, i a estones anem lliscant. Girem a l’alçada del Carrer de la Unió, allà on abans el camí s’acabava abruptament fins que l’any passat, el comú no l’hagués allargat per connectar-lo amb Escaldes-Engordany. Els cartells informatius ens tempten a emprendre mini caminades cap a llocs que semblen venir de contes de fades, - la Font del Ferro, la Borda del Vicari, - i no deuen estar gaire lluny. Ara bé, ens hem promès que avui la passejada no durarà més d’una hora, i no ens desviem.\nMentre pujàvem, encara ens ha donat temps gaudir del cel blau clar de la tarda, però a dos quarts de set a poc a poc comença a fer-se fosc i s’engeguen les faroles. Tornem per la mateixa ruta que havíem agafat d’anada. Entre fotos, rialles i converses, la caminada d’uns 4 km, senzilla i quasi totalment plana, amb només 53 metres de desnivell en el lloc d’accés, ens ha pres uns 50 minuts.


Qui mata l’aeroport del Prat?\tPosted on 28 Mai 2010\tby El Cau del Llop XAVIER Bosch\nEs veia venir. Però no per esperada la galleda d’aigua que ens han abocat ha estat menys freda. A partir del mes de setembre, Ryanair volarà des de l’aeroport del Prat. La companyia irlandesa donarà feina a 350 persones i, per 40 euros, podrem volar a Bèlgica, Noruega i unes altres vuit ciutats europees. I aquí s’acaben les bones notícies. Amb la instal·lació al Prat dels reis del low cost, l’objectiu estratègic per Barcelona i per Catalunya de convertir la T-1 en un hub de connexions internacionals, se’n va en orris. En termes econòmics, de turisme i d’autoestima de país és una petita catàstrofe. Volíem ser Munic i acabarem sent Standsted, el cinquè aeroport de Londres, un autèntic mercat de Calaf dels vols barats, que no se salva ni per l’arquitectura de Sir Norman Foster. Ni políticament, ni col·lecti-vament no hem sabut defensar els nostres interessos. Mentre AENA només té ullets per a Madrid, aquí no hem sabut frenar l’arribada de Ryanair ni hem aconseguit que l’Aeroport de Barcelona el poguem gestionar nosaltres, i amb criteris empresarials. Badant amb el Tribunal Constitucional i despistats per la crisi, Rodríguez Zapatero, tot fent-se l’orni, ens ha tornat a marcar un gol. Una altra promesa incomplerta.\nI com dic a la capçalera del bloc, A la recerca de valors… , i també perquè es una finestra oberta al mon que em permet participar-hi, sense interpretacions d’altres que m’ho impedeixin.\tMostra totes les entrades de El Cau del Llop →\tAquesta entrada s'ha publicat en Catalunya, Economia i etiquetada amb Aena, Aeroport del Prat, Barcelona, Catalunya, Joaquim Nadal, José Blanco, José Luis Rodríguez Zapatero, Madrid, Tribunal Constitucional. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.\t← Referèndums, coets i cites de Bruce Lee


En aquest sentit, el Govern de Sabadell vol manifestar el seu compromís amb el Sistema Nacional de Salut amb tot el seu caràcter assolit: públic, universal, de qualitat, integral, solidari i d' equitat garantida.\nDe la mateixa manera que el Govern de la ciutat ha actuat intensament per tal que la Generalitat abordés la saturació de les urgències, les llistes d’espera i la qualitat d’aquest bé comú.\nEl Govern de la ciutat treballa des de l’àmbit de Comerç en la dinamització dels mercats municipals, que són i han de seguir oferint, un servei públic de qualitat. És en aquest sentit que Sabadell, que ha estat i és una ciutat pionera en el concepte de mercats municipals, ha de seguir treballant per adaptar aquest servei públic a les noves realitats culturals, socials i econòmiques que vivim.\nEls mercats municipals són i han de seguir sent exponents del comerç de proximitat i són fonamentals per a la dinamització dels eixos comercials dels barris de les nostres ciutats, alhora que possibiliten un consum responsable.\nSabadell compta amb cinc mercats en el seu ecosistema comercial. El Mercat Central i el Mercat de la Creu Alta foren remodelats fa uns anys i s’han revitalitzat en base a esforços molt insistents per part de les associacions de paradistes que els gestionen i una inversió pública constant. El resta de mercats estan en un procés actual de replantejament per tal de poder seguir sent centres comercials públics vertebradors del territori.\nEl Mercat Central té un reglament aprovat l’any 2004 on es regulen les activitats previstes i s’estableix com s’han d’autoritzar aquestes activitats, gestionades per operadors privats. Dins d’aquest reglament s’estableix quines són les activitats que s’hi contemplen i els decrets de llicències responen a criteris tècnics i jurídics d’adjudicació.\nLa gestió del Mercat Central i de la Creu Alta està establerta per un conveni amb l’Associació de Paradistes que és qui el gestiona.\nLa darrera obertura d’un consultori mèdic al Mercat Central ha obert un debat social respecte a la idoneïtat d’aquest tipus de serveis en el sí dels mercats municipals.\nEn aquest sentit, el Consistori ha estat en contacte en tot moment amb algunes plataformes de defensa de la sanitat pública, i ha mantingut un intercanvi constant de reflexions amb la Marea Blanca de Catalunya, de la qual també ha escoltat les seves opinions respecte a la procedència i condició privada d’aquestes activitats.\nL’Ajuntament de Sabadell, com no podria ser d’una altra manera, procedirà a revisar, inspeccionar i comprovar que l’activitat compleixi amb tots els requisits i autoritzacions sanitàries necessàries, de conformitat amb el què marca el departament de Salut de la Generalitat de Catalunya, així com tota la normativa existent.\nL’Ajuntament de Sabadell, conjuntament amb l’Associació de paradistes del Mercat Central, aquests darrers tres anys ha estat estudiant i treballant en noves estratègies de dinamització i gestió del mateix per adaptar-lo a l’ecosistema comercial i econòmic actual, que ha canviat molt des de l’any 2004. Així, s’han encarregat diversos estudis que determinen noves estratègies de gestió i de dinamització per garantir que segueixi sent el pol d’atracció i cohesió que sempre ha estat.\nAmb la Diputació de Barcelona també s’ha treballat conjuntament, de la mateixa manera que ho estan fent totes les ciutats de la província, per tal d’iniciar noves estratègies de dinamització. Un exemple, n’és el programa Reeempresa als mercats, del qual Sabadell n’és pioner i el que millors resultats n’ha obtingut.\nAquest procés d’estudi sobre els models de gestió dels mercats és general a totes les ciutats i administracions, per tal que respongui també a la nova legislació vigent. Aquest procés contempla el treball d’un nou Reglament per tots els mercats que s’adapti a la nova realitat econòmica de les ciutats.


Clips de vídeo del programa Tot un món\nYasser Saadoune s'ha reescobert a Girona. Estudiant de ciències al Marroc, s'adona aquí que el que realment li interessa és el món social, la gent. És el president del comitè d'empresa per Comissions Obreres de l'empresa on treballa. És un dels membres de l'associació ECCIT, que organitza intercanvis de professors marroquins i catalans. I és un dels bastoners de la Fal·lera Gironina. El ball de bastons l'ha ajudat a fer el salt, conèixer molta gent i estimar encara més Girona i la cultura catalana.\nLes germanes Sey\nL'Edna, la Khaty i Yolanda Sey han mamat la música, com qui diu. Fa deu anys van decidir convertir-ho en professió i van crear un grup The Sey Sisters\n. Fa dos anys que han tret el primer disc i això ha representat un gran salt en les seves vides.\nL'Edna, la Khaty i Yolanda Sey han mamat la música, com qui diu. Fa deu anys van decidir convertir-ho en professió i van crear un grup The Sey Sisters. Fa dos anys que han tret el primer disc i això ha representat un gran salt en les seves vides. L'Edna va venir des de Ghana, amb els pares, quan era molt petita, i les altres dues germanes ja van néixer a Osona, on han viscut bona part de la seva vida. Fa dos anys van ser escollides Osonenques de l'Any, però creuen que encara queda molt camí perquè la discriminació i el racisme desapareguin. La seva música encomana optimisme i empenta per lluitar per un món millor.\nMeera Zaroor no volia marxar de Síria, però tot i així fa tres anys la guerra la va obligar a emprendre el camí cap a Barcelona. Començar aquí una nova vida no ha estat fàcil, no s'ha sentit ben acollida, i no sent que hi hagi trobat una segona casa. Tot i així, ha tingut força per alçar la veu, participant al concert i a la manifestació "Volem acollir". Fa 1r de Batxillerat amb la idea d'estudiar Medicina, però no descarta anar-se'n a algun altre país, ja que dubta que aquí rebi les ajudes que necessita com a refugiada.\nUna escola pel futur\nFa 11 anys que Mot Sarr, el "Pape" va arribar en una patera des del Senegal. Des que és aquí, ha viscut set anys sense papers, fent feines prec\nàries fins que l'empresa per la qual treballa va arreglar la seva situació. El 2012 va tornar al seu país per casar-se i un fet casual el va fer emprendre el projecte de construir una escola al seu poble, que ja acull més de 100 nens i nenes.\nQue hi ha alumnes d'origen estranger a les universitats, que les persones immigrades també formen part de la societat i que cal lluitar contra els pre\njudicis són les idees principals que van fer néixer l'associació Unim Cultures. En Si Mohammed Sahel i l'Alina Estrada són dos dels joves universitaris de Lleida que van fundar aquesta entitat per fer sentir la seva veu.\nPatir-ne les conseqüències\nEl març passat, a Santa Coloma de Farners, van detenir un home acusat de finançar Estat Islàmic, i des del primer moment la comunitat musulmana es va desvincular de qualsevol tipus de violència. La Iman Dahman, traductora i mare de quatre fills, impulsa l'Associació Iqrae, que treballa per acompanyar els fills i per la convivència veïnal. La Iman explica les conseqüències que té per a ells que se'ls faci responsables d'uns actes que sempre han rebutjat.\nLa Virginia Mata va venir a Barcelona amb la motivació de dedicar-se a la comunicació científica, que és el que va estudiar a Veneçuela, i per aprendr\ne el català. Des que va arribar, la Virginia ha treballat en feines vinculades a la immigració. Va treballar a l'agència EFE per al públic llatinoamericà i a la Secretaria d'Immigració. Després de 10 anys ha aconseguit dedicar-se a la comunicació científica a Ecoserveis, una associació que treballa amb les energies renovables i lluita per combatre la pobresa energètica.\nLa Badia Boukta està fent pràctiques per treure's el títol de monitora de lleure. L'interès li va néixer després del pas pel centre Sant Josep de Sant Vicenç dels Horts, on anava a les tardes des que als 12 anys va arribar del Marroc. Per ella aquest centre ha estat la seva segona casa. Una experiència a la qual ha sumat les vivències de les colònies socials de la Fundació Pere Tarrés. La por i la inseguretat sempre han acompanyat la Badia en els passos que anava fent, però ha trobat eines per superar-les i lluitar per aconseguir els seus reptes.\nEnmedio, entre l'activisme i l'art\nL'Anja Steidinger des que va començar a estudiar Belles Arts a Hamburg que es va interessar per l'art i la seva influència social. A Barcelona, l'Anja ha unit l'art amb l'activisme social participant en col·lectius de denúncia com ara V de Vivienda, la PAH o Yomango, i forma part del col·lectiu d'Enmedio, un conjunt de professionals de la imatge que se situen entre l'art i l'acció política, i que són autors de l'exposició Món-tanca.\nEn Behdad Rezazadeh ha estrenat el seu primer llargmetratge, "Omníricum", una pel·lícula surrealista i experimental, que pretén oferir una experiència\naudiovisual a l'espectador. Amb les seves creacions, en Behdad condueix les persones pel seu univers propi, que ell defineix com a multicultural, perquè en les seves produccions barreja elements de diferents països i, sobretot, del seu país d'origen, l'Iran.\nEntrenant el carrer\nL'Idrissa Camara va venir de Gàmbia sense saber com li aniria, però el que sí que tenia clar és que, fos com fos, la seva vida havia d'estar lligada a\nl futbol. Aquí, l'Idrissa ha creat equips de nens que juguen al carrer, per ajudar-los a ser futbolistes, però, sobretot, per allunyar-los de conflictes, ja que per a l'Idrissa, el futbol pot ser una manera d'unir i fer millors les persones.\nConeixe's per entendre's\nLa Cristina Zhang Yu sempre s'ha sentit molt catalana, i, després d'haver estudiat Psicologia i d'especialitzar-se en l'àmbit de l'educació intercultural, es troba en una situació en què sent la necessitat de conèixer la cultura xinesa en l'àmbit sociocultural, per poder identificar-se amb la seva part més xinesa. També té al cap la creació d'una novel·la gràfica sobre la història migratòria de la seva família, que serveixi com a xarxa de connexió entre les persones que han viscut aquestes vivències.\nNascuda per a pintar\nLa Montserrat Anguiano va començar pintant dones sense donar importància al color de pell, però a poc a poc va tenir la necessitat de conèixer els seus orígens i el seu punt d'interès es va anar centrant en la representació de la dona negra. La Montserrat és negra, nascuda aquí i adoptada per una família blanca. Quan va connectar amb si mateixa i amb la seva negritud va sentir la necessitat de pintar la dona negra per tal de representar els referents que de petita va trobar a faltar.\nRedescobrir la identitat\nNo va ser fins que va venir a Catalunya que la Francieli va començar a interesar-se per la cultura guaraní. Va ser aquí quan va aprendre a parlar aque\nsta llengua i va començar a ballar els balls folklòrics del Paraguai. La Francieli critica que en el seu país no defensen la llengua ni les tradicions i, és per això, que aquí fomenta la seva cultura amb el restaurant familiar on treballa, Rincón Guaraní, i com a ballarina a l'Asociación de Arte y Cultura Guaraní.\nEl futur del Víctor Córdova era una mica incert quan, en acabar els estudis, va decidir dedicar-se a la química, una professió a la qual va renunciar\nen no trobar feina i descobrir que la seva veritable vocació era la cuina. La passió per la cuina del Víctor l'ha portat a ser premiat dues vegades, uns premis que li han obert moltes portes, com la beca per poder estudiar a l'escola d'Hostaleria del CETT de Barcelona. Ara el Víctor treballa al restaurant Mas Romeu, on és ajudant del primer de cuina, i on ha après a treballar de manera més ràpida i eficient.


El canal s’enfronta a un mínim de set mesos de travessia abans de poder-ne posar cap a la graella\nBarcelonaDemà La sala arriba al final amb l’emissió dels dos últims capítols i, per als dilluns de gener, TV3 té previst emetre la minisèrie La fossa, de només quatre capítols. Amb això la pública buida el calaix de les sèries i es queda sense cap ficció de prime time en marxa. Hi ha un parell de projectes aprovats per la direcció que també tenen el vistiplau del consell de govern de la Corporació, però l’ofec econòmic que pateix l’ens ha impedit que se’n pugui formalitzar el contracte. Avui dia, TV3 no té garantit encara poder estrenar una sèrie pròpia de prime time aquesta temporada, ja que La sala és una coproducció amb televisions autonòmiques de la FORTA i La fossa s’ha fet a mitges amb la valenciana À Punt.\nEl projecte que estava més avançat era el retorn de Les de l’hoquei. La preparació de la segona temporada d’aquesta sèrie produïda per Brutal Mèdia sobre un grup de jugadores adolescents ja havia arrencat, perquè la voluntat de la televisió era estrenar-la cap al febrer, a cavall entre el segon i el tercer trimestre de la temporada. Però els plans de la direcció han topat amb el sòlid mur del control administratiu: des de l’àrea econòmica s’ha frenat la signatura del contracte, ja que es considera que TV3 no pot comprometre diners per al projecte mentre no arribi algun tipus d’ingrés extraordinari.\nEl problema és que, des de la Generalitat, la dinàmica és exactament la contrària: Economia ha exigit que les empreses públiques retallin un 6% el seu pressupost per al 2019. No hi ha, per tant, cap perspectiva real de desbloquejar l’assumpte amb pressupost d’enguany, tenint en compte que la publicitat també està quedant per sota de les expectatives. Amb tot, fonts de TV3 expliquen a l’ARA que s’està buscant la fórmula per desbloquejar Les de l’hoquei i que mantenen la previsió d’estrena durant els primers mesos del 2020.\nEl segon projecte que té la benedicció de direcció està encara en un estadi de guió. La sèrie es diu Àlex i es vol -o es voldria- que arribi cap al setembre, per obrir la temporada 2020-2021. Amb estructura de thriller i amb un cas d’assetjament com a detonador, es tracta d’un projecte escrit per Piti Español i que tindrà Eduard Cortés rere les càmeres. En aquest cas, els compromisos de rodatge del cineasta han fet que la sèrie, que tindrà 10 capítols, s’hagi demorat uns mesos.\nUna segona travessia del desert\nAquest no és el primer cop que TV3 s’enfronta a l’abisme de no tenir sèries. L’abril de l’any passat, quan es va emetre l’últim capítol de la primera temporada de Benvinguts a la família, la pública tampoc tenia cap ficció lligada. Els creadors -Pau Freixas i Ivan Mercadé- van optar per començar a cuinar la segona tanda d’episodis sense tenir confirmat encara si la renovarien, com així va ser finalment. “No tenim res signat -asseguraven aleshores-, però sí certa complicitat amb TV3. Ja veurem si es concreta. És una aposta, però confiem que anirà bé”. Aleshores es conjuraven per poder arribar a una tercera temporada, però els resultats discrets d’audiència de la segona van frustrar aquesta pretensió. Tampoc no va tirar endavant la tercera de Nit i dia, produïda per MediaPro, tot i que Jaume Roures va anunciar-ne la renovació en una entrevista a RAC1.\nAleshores, la ficció pròpia no va tornar fins a mitjans d’octubre, quan TV3 va estrenar el primer tempteig en el gènere de la ciència-ficció amb Si no t’hagués conegut, de Sergi Belbel. Havien passat sis mesos. Ara, si es manté el febrer com a data per al retorn de la ficció pròpia, n’hauran transcorregut set.\nEl cap de departament de ficció i cinema de TV3, Oriol Sala-Patau, recorda que, a banda de les sèries, el canal produeix també alguns telefilms. “Tenim dos projectes en marxa: El crèdit i La mort de Guillem, aquest últim en col·laboració amb la valenciana À Punt. Soc un gran defensor de les TV movies, que funcionen molt bé per fer biopics o adaptacions literàries. I la telenovel·la també és puntera”, ha explicat.\nEl Govern traça el seu límit d’ajut a TV3\nNova volta de cargol contra les ja de per si deprimides finances de TV3. El canal públic va demanar 16,2 milions d’euros per fer front a la crisi de l’IVA -l’Estat exigeix ara que tributin per la subvenció pública que rep la Corporació-, per pagar la Seguretat Social i per despeses de personal derivades del retorn de sou que es va retallar en el seu moment i que l’Audiència Nacional va tombar. D’aquests 16,2 milions sol·licitats, només n’arribaran 10,7.\nA això s’hi afegeix el descens en la publicitat: no s’està complint l’objectiu d’arribar als 54 milions d’euros recaptats l’any passat.\nI després hi ha l’ordre del departament d’Hisenda que les empreses públiques presentin un pla de reducció del 6% sobre les despeses que no tinguin compromeses. La posició oficial de TV3 és que encara no es pot dir res, perquè s’està estudiant l’impacte d’aquest requeriment. Però diferents fonts consultades a la casa donen per fet que el pressupost s’haurà de retocar a la baixa.\nEn els vuit anys que van del 2010 al 2018, la capacitat de comprar continguts i produir-los externament s’ha reduït a menys d’una tercera part: dels 149 milions que es tenien aleshores, s’ha passat a uns 48 milions l’any passat. I probablement es tancarà el 2019 marcant un nou mínim.


Montserrat Romero Flores | Consell Comarcal del Maresme\nInici IGUALTAT Servei d'informació i atenció a les dones (SIAD) Montserrat Romero Flores\nNascuda a Mataró on viu actualemnt. Especialitzada en administració i gestió d’empreses. Escriu poesia, relats i novel·la. Les seves dues últimes novel•les formen part de la trilogía “Sombras”, la última de la qual es publicarà durant el 2017. Amb el seu relat “el llibre màgic” ha participat en la publicació d’una antologia soliària “Un mañana para Alicia” destinada a recaptar diners per Alicia (afectada del síndrome de Dravet). Alguns dels seus escrits han estat triats per publicar en reculls de micro-relats eròtics, relats fantàtics i de terror i, de poesia i micro-poesia.\nArticle anteriorPilar González-Agàpito\nArticle següentMaria Teresa Bertran Rossell


S'amplien els ajuts - Glycon Assessors\nPublicat a les 16:37h a Còvid-19\tper\tNàdia Jorba 0 Comentaris\nAjuts directes per a treballadors i treballadores de qualsevol sector que es trobin en situació d’ERTO.\nPressupost de 105 milions d’euros i la previsió d’arribar a aproximadament 175.000 persones.\nL’import per beneficiari serà d’un mínim de 600 euros però aquesta qüestió s’acabarà de concretar amb els agents socials.\nDirigit a persones treballadores que es troben en situació d’ERTO, tot prioritzant els sectors més afectats.\nL’objectiu és reconèixer l’experiència laboral d’aquesta treballadors i ajudar en la seva possible reorientació i requalificació.\nEs destinarà als ajuts a la formació 25 milions d’euros i es preveu beneficiar 10.000 persones.


Èxit d’assistència a la conferència del nou Pla General Comptable - Notícies UEA - Actualitat - Unió Empresarial de l´Anoia\nInici Actualitat Notícies UEA Èxit d’assistència a la conferència del nou Pla General Comptable\nÈxit d’assistència a la conferència del nou Pla General Comptable\n La sectorial d'assessors de la UEA ha organitzat aquesta conferència de la mà d'ACCID\nUna seixantena d'assessors i comptables de la comarca de l'Anoia han assistit a una conferència organitzada per la sectorial UEA assessors i que va comptar amb el suport de l'Associació Catalana de Comptabilitat i Direcció, un organisme que va néixer amb l'ànim de convertir-se en un nexe d'unió pels professionals i acadèmics que treballen a Catalunya en l'àmbit de la comptabilitat.\nSota el títol “Canvis normatius en el Pla General Comptable i propera Reforma Comptable”, en aquesta jornada s'hi van destacar les principals novetats comptables que s'incorporen al projecte de Resolució de l'ICAC sobre Presentació d'Instruments Financers i altres aspectes relacionats amb la regulació mercantil -entrada en vigor l'1 de gener de 2019- i el projecte de Reial Decret que modifica el Pla General Comptable -entrada en vigor l'1 de gener de 2020-. En aquest sentit, en aquesta sessió informativa també es va aprofundir l'estat d'informació no financera el qual s'ha d'incorporar als comptes anuals de 2018, segons la Llei 11/2018, de 28 de desembre de 2018.\nLa conferència va comptar amb la ponència de Jordi Rizo Gubianas, professor associat del Departament d'Economia i Empresa de la Universitat Autònoma de Barcelona, expert comptable acreditat i assessor d'empreses. Aquesta conferència donarà pas a un curs de vuit hores i està adreçada a professionals del món de la comptabilitat i que properament, s'anunciarà amb més detall.\nLa sectorial dels assessors de la Unió Empresarial de l'Anoia està formada per una trentena d'assessors i gestors de la comarca. Des de la sectorial s'organitzen iniciatives com “Tardes de Debat”, que s'organitza el segon dimarts de cada mes per tal de promoure la relació i el networking i amb l'objectiu de posar sobre la taula els dubtes, unificar criteris, intercanviar idees o plantejar aquelles problemàtiques que aquests professionals es puguin trobar en el seu dia d ai. A més, també s'organitzen cursos de formació contínua adreçat als mateixos assessors amb l'objectiu de facilitar i apropar la formació evitant que els professionals s'hagin de desplaçar a fora de la ciutat per formar-se. Recordem que la sectorial està oberta a tots els professionals que estiguin associats a la Unió Empresarial de l'Anoia.


Mallorca té nom de dona - Consell de Mallorca\nCartell de la campanya «Mallorca té nom de dona»\n«Mallorca té nom de dona»\nEls carrers de Mallorca són plens de noms de grans homes, polítics, escriptors, guerrers, sants.... Sembla que només hi hagi homes que han fet grans coses. I no és cert, la realitat és plena de dones que han de ser models per a les dones de l’illa i és positiu que hi hagi referències femenines, tant per a nosaltres com per a les generacions futures. A l’imaginari col·lectiu hi han de figurar totes aquestes dones que han fet aportacions a la història de Mallorca i que han estat ocultes. Es tracta de donar a conèixer ciutadanes rellevants als seus veïns més propers.\nEs diu que "Allò que no s'anomena, no existeix". Amb la iniciativa «Mallorca té nom de dona» es vol donar visibilitat a l’aportació, sovint menyspreada o oblidada, de les dones als diferents àmbits socials i culturals (ciències, arts, esports, etc.), sensibilitzant a la societat civil i les institucions.\nAmb aquesta iniciativa es vol col·laborar amb tots els municipis de Mallorca, dissenyant accions anualment que van des d’assignar noms de dones a carrers, places, camins i altres espais públics, a elaborar materials divulgatius sobre dones referents lligades a la història i cultura local dels municipis. L’objectiu és que aquesta campanya «Mallorca té nom de dona» doni els seus fruits a tots els municipis de Mallorca, amb un sentit global que abasti tot el territori de l’illa.\n2019: Publicació del llibre "Dorothea Bate y Myotragus balearicus"


El Govern de la Generalitat ha aprovat concedir les distincions Jaume Vicens Vives 2018, a la qualitat docent universitària, a tres professors i quatre projectes de les universitats catalanes. Els guardonats han estat seleccionats a partir de les propostes fetes pels consells socials de les universitats públiques o òrgans equivalents de les universitats privades. Són els següents:\n1. Premis individuals, dotats amb 20.000 euros cadascun:\nPere Pascual Gainza, professor del Departament de matemàtiques de la Facultat de Matemàtiques i Estadística de la Universitat Politècnica de Catalunya (UPC), per la seva trajectòria docent en l’àmbit de les matemàtiques dirigides a enginyers, estadístics i matemàtics, així com per l’impuls del Centre de Formació Interdisciplinària Superior (CFIS) i de la Càtedra Mir-Puig.\nDiana Ferrer Vidal, professora de dret financer i tributari de la Facultat de dret d’ESADE - Universitat Ramon Llull (URL), en reconeixement a la seva tasca de renovació en la docència de les assignatures de l’àrea del dret tributari des d’un vessant essencialment pràctic.\nTeresa Sancho Vinuesa, professora dels estudis d’informàtica, multimèdia i telecomunicació de la Universitat Oberta de Catalunya (UOC), per la seva trajectòria en l’àmbit de la docència de les matemàtiques i en la cerca de la millora contínua en la planificació i la creació de recursos d’aprenentatge en línia d’assignatures de matemàtiques i en l’ús de les analítiques de l’aprenentatge (learning analítics) per comprendre’ls i millorar-los.\n2. Premis col·lectius, dotats amb 20.000 euros cadascun:\nGrup Campus d’Arqueologia i Paleontologia de la Universitat Autònoma de Barcelona (UAB), en reconeixement al seu projecte docent per a la conservació, l’estudi i la difusió del patrimoni arqueològic i paleontològic català, i pel seu objectiu de consolidar els jaciments arqueològics com un espai docent i de recerca dinamitzador del patrimoni del territori i pol de transferència de coneixement.\nProjecte HackLab UPF de la Universitat Pompeu Fabra (UPF), per la seva iniciativa docent pionera i innovadora de foment de les interaccions socials en diferents nivells, més enllà del marc de les assignatures/plans d’estudis o de l’espai aula, orientades a la millora de l’aprenentatge informal, interdisciplinari i de competències transversals, i l’ocupació de l’estudiantat durant el procés formatiu.\nTallers de Robòtica Submarina de l’Escola Politècnica Superior de la Universitat de Girona (UdG), per la seva tasca de divulgació científica i de foment de vocacions tecnològiques i d’enginyeria entre els estudiants universitaris i de secundària, duta a terme per mitjà de tallers pràctics amb eines com la robòtica i la programació, per fomentar el desenvolupament de la creativitat en els joves.\nProjecte Horts socials: l’educació ambiental per a la innovació social de la Universitat Rovira i Virgili (URV), pel seu caràcter transformador, innovador i interdisciplinari en generar un coneixement pràctic i reflexiu, més enllà de les aules, que genera experiències d’aprenentatge social i ambiental, de reforç de les competències de responsabilitat social i les habilitats i les capacitats personals. Una iniciativa que promou la proximitat de la universitat amb l’entorn social i el compromís amb els objectius de desenvolupament sostenible.\nEls premis van ser creats per Decret del Govern de 1996 i es lliuraran el proper 6 de setembre, durant l’acte d’inauguració del nou curs acadèmic 2018-2019. L’import atorgat a cada persona i projecte guardonats s’haurà de destinar a projectes d’innovació o de millora docent.


Nosaltres també estàvem al Parlament. Nota d’urgència de CGT Catalunya davant la condemna de 8 companys/es de lluita – CGTCatalunya\nInici > General > Comunicats > Nosaltres també estàvem al Parlament. Nota d’urgència de CGT Catalunya davant la condemna de 8 companys/es de lluita\n-\tLa revocació de l’absolució respon a una iniciativa de la Fiscalia, del Parlament de Catalunya, de la Generalitat de Catalunya i de l’associació d’extrema dreta Manos Limpias. Quan els fets parlen per si sols, les paraules sobren.\n-\tEl recurs a l’absolució inicial buscava perseguir la mobilització social en contra unes retallades i uns canvis legislatius adreçats a afavorir els interessos de les grans corporacions privades que especulen cada dia amb la nostra vida.\n-\tTot apunta que novament el Tribunal Suprem s’ha plegat a les pressions del poder polític tot mostrant que és una fal•làcia la separació de poders que tant pregona el liberalisme.\nMentrestant, tota la solidaritat cap a les persones repressaliades i tornem a dir de manera clara, inequívoca i ben forta que nosaltres també estàvem al Parlament, i que ho tornaríem a fer.\nBarcelona, 17 de març de 2015.\nSecretariat Permanent de la Confederació General del Treball (CGT) de Catalunya.\n15M, Antirepressió, Barcelonès, Moviments Socials, Solidaritat


Tragèdia mortal en un accident a Nulles (Alt Camp) - XCatalunya.cat\nTragèdia mortal en un accident a Nulles (Alt Camp)\nMor el conductor d’una motocicleta en un accident a Nulles\nEl conductor d’una motocicleta ha mort en un accident de trànsit aquest dimecres al migdia a Nulles (Alt Camp). El sinistre s’ha produït a la TV-2035, al punt quilomètric 1 d’aquesta carretera que enllaça Nulles amb Valls. Els Mossos d’Esquadra han rebut l’avís a les 13.18 hores.\nPer causes que encara s’estan investigant, la motocicleta ha envestit un turisme. Com a conseqüència del xoc, el conductor de la moto ha mort.\nArran de la incidència, que ha obligat a tallar la via en els dos sentits, s’han activat diverses patrulles dels Mossos d’Esquadra, tres dotacions dels Bombers i tres ambulàncies del Sistema d’Emergències Mèdiques.\nÉs la tercera persona que perd la vida a les carreteres tarragonines en dos dies. Amb aquesta víctima són 62 les persones que han mort enguany en accident de trànsit a la xarxa viària interurbana de Catalunya -dades provisionals-, segons s’informa des del Servei Català de Trànsit.\nTags: Accident, Nulles\nAnterior Aquest dieta pot prevenir el deteriorament neuromuscular associat a l’envelliment\nNePròximxt Dol al món de la música tradicional catalana per la mort d’aquest compositor i director\nEl sindicat CSIF denuncia aquesta greu situació a la Vall d’Hebron\nLa petició de Juan Carlos I de España al seu fill abans de morir\n29/06/2022 Mireia Puig\nUn home intenta assassinar una àvia a Badia del Vallès\nEls dos estudiants amb millor nota a les PAU\nUn home entra a un pis del seu veí a Horta de Sant Joan i l’ataca amb un ganivet de forma salvatge\nAlerten d’aquest problema amb els microplàstics als mol·luscs


Descobreix l'autèntic folk amb Intana! - Satélite K\nDescobreix l’autèntic folk amb Intana!\nPer Satélite K | 5 octubre, 2017 | 0\nAmb els singles “What if” i “No vull saber” com a carta de presentació, el primer disc d’INTANA, amb cançons en català i anglès, ha vist la llum a la tardor de 2017.\nNúria Moliner, amb la seva guitarra i la seva veu, fa una aposta totalment personal i transparent amb INTANA i ens presenta unes lletres íntimes recolzades en el so i la decisió d’una banda amb caràcter propi.\nAquestes dues cançons són un primer avançament del disc homònim amb la meitat de cançons en anglès i l’altra meitat de les cançons en català.\nWhat if I told you what’s left unsaid, to be free?… és la primera frase del disc.\nNomés començar, a “What if” ja es fa una confessió i s’anuncia el que vindrà: la voluntat de dir el que no s’ha dit, d’ensenyar el que no es vol ensenyar, de mostrar-se vulnerable.\nLa Núria Moliner / INTANA treu fora tot el que ha viscut els últims anys, carregats d’intensitat, que li han canviat la vida per bé i per malament: uns anys de reptes i de pors. De pèrdues, i de perdre’s, també. D’estimar. De marxar i de tornar.\n“What if” parla de deixar-se endur, de deixar-se portar per la corrent, d’estar sota l’aigua, i aleshores decidir pujar a agafar aire i sentir-se molt viu quan entra de cop als pulmons. I, al final, desembocar a la costa entre les pedres, i descobrir que s’hi està molt bé, allà.\nPotser “What if” és també una contradicció, una contraposició de contraris. Es vol dir, però no sempre es pot dir tot.\nNo vull saber\nI és que, ara, més que mai,… No vull saber de xifres ni de càlculs, de preus ni de diners, tan fatus.\n“No vull saber” és una declaració d’intencions, un missatge pla i directe, senzill i pur, però alhora sorprenentment incomprensible pels que, sabent, no sentiran res.\nL’ àvia de la Núria (Maria Lluisa Salinas) era poeta i, d’ella, li queden molts records, i per sort, també pàgines i pàgines de poemes. Aquest n’és un d’ells.\nTal i com us em mostrat, en aquest primer disc de Intana, està ple de records, sentiments i paraules que ens acaricien les orelles per com ens ho transmeten i com ens fan arribar a sentir.\nPublicat a Artistes, Blog, Música i Indústria Musical, Notícies, Novetats i Llançaments Discogràfics, Nous Singles i Videoclips, Plataformes de Música Digital, Satélite K, Spotify, Streaming i etiquetat folk, Intana, intana primer disc, intana what if, primer disc intana, what if\n← LIDIA PUJOL presenta disc: ITER LUMINISExili a Elba presenta el seu tercer àlbum “Deus Ex Machina” →


La igualadina va treure dos minuts i mig a la segona\nA Cabanera, l'atleta igualadina va refermar que es troba molt millor que fa un any i que té més opcions que el 2016 per tornar al tron del Mundial de Kilòmetre Vertical. Aquesta setmana, té un nou repte a les Dolomites.\nL'anoienca Laura Orgué, del RSM Spain, tornava aquest dissabte a la competició marcant territori. Va vèncer a la Vertical Cabanera, al Pallars, en una prova que pertany al Circuit Mundial de Kilòmetre Vertical. Orgué s'imposava amb un temps d'1 hora, 11 minuts i 57 segons per davant de Maria Zorroza, que entrava a dos minuts i mig en segon lloc. La tercera plaça ha estat per la berguedana Clàudia Sabata.\nEra la vuitena edició de la competició pirinenca, convertida en una de les proves més exigents del calendari, i una de les tres úniques cites del Circuit Mundial que supera els 1.000 metres de desnivell (1.463 metres). Les atletes han recorregut una distància de 5.2 kilòmetres, superant un total de 1.463 metres de desnivell i aconseguit una cota màxima de quasi 3.000 metres, concretament 2.883 metres. "Ha estat una cursa molt xula. Al principi tenia la Maria Zorroza molt enganxada però després he aconseguit agafar distancia. Estic molt contenta perquè amb aquesta segona victòria al circuit mundial aconseguiré posicions per situar-me a dalt a la classificació general. Tornar a participar en una competició internacional m'ha motivat d'una manera especial" confessava la igualadina.\nÉs la segona victòria de la temporada en el Circuit Mundial per la Laura Orgué, que a principis de maig ja va inscriure el seu nom en primera posició a la Vertical de Zegama. Ara, l'atleta de RSM Spain competirà a terres italianes, a les Dolomites, divendres disputarà el kilòmetre vertical i dissabte la skyrace.\nLaura Orgué reapareix amb una victòria estratosfèrica


Les Escoles Associades de la Unesco van néixer el 1953 amb l'objectiu de fomentar la cooperació i la pau internacionals a través de l'educació escolar. Actualment participen en aquest pla més de vuit mil cinc-cents centres d'ensenyament de tot el món i de tots els nivells d'educació. La nostra escola forma part de la xarxa d'Escoles Associades de la Unesco des del maig del 2007.\nLes escoles associades inclouem en el nostre Projecte Educatiu temes com ara els problemes mundials i el paper de l'ONU en la seva resolució, la difusió i el respecte dels drets humans, l'anàlisi dels problemes medioambientals, el coneixement d'altres països i cultures, entre d'altres. L'activitat de l'escola, juntament al del Pla d'escoles associades se centra, per tant, en aquests dos aspectes:\nElaboració i realització de treballs experimentals i programes especials, per tal d'establir nous mètodes, tècniques i materials d'ensenyament destinats a l'educació per a la comprensió internacional.\nFacilitar intercanvis d'informació, correspondència, material didàctic, estudiants i personal docent entre escoles de països diferents.\nActualment, la Xarxa d'escoles associades està formada per més de 7.000 centres d'ensenyament de tots els nivells educatius (infantil, primària, secundària, universitari) d'arreu del món. Tots aquests centres incorporen aquests quatre temes en la seva activitat educativa:\nLa pau, els problemes mundials i el paper de les organitzacions del sistema de les Nacions Unides per resoldre'ls.\nEl coneixement dels altres països i les altres cultures, partint de la valoració de la pròpia.\nL'anàlisi de l'ésser humà i el medi.\nComissió Nacional Andorrana per a la UNESCO: http://www.unesco.ad/


Ada és nom de fada: 12/2007\nHan passat molt dies des que vaig escriure la últim entrada. Els dies han passat volant i ara comencem altra vegada un trasllat de pis, aquest cop, definitiu per un temps, ho això ens pensem! No pot ser definitiu per un temps, ara que rellegeixo el que he escrit!!!\nLes festes de Nadal s'acosten i amb tot això s'acosta també una mica més de feina: comprar regals, comprar menjars i preparar-ho tot... Això a mi m'agrada molt, però sóc conscient que no tothom ho gaudeix com jo. Sense anar més lluny, el Mister H. té tírria a les botigues, a consumir perquè toca, tant coses materials com menjar...\nTot i així, jo sóc partidària de celebrar tot el que calgui, de passar-ho bé, i de menjar tot el que surti a taula, encara que he de confessar que no m'atreveixo a provar el moll de l’ós, molt valorat a casa meva...\nAquests dies aniré molt enfeinada per això us vull desitjar molt bones festes i molts bons torrons!!!\nSé que us agradarà posar cara als personatges que sovint surten a aquest bloc!pitja aquí\nI la cançó... és la meva preferida de Nadal, et recorda que mentre tu gaudeixes tant, hi ha gent que ho està passant malament, així que, en la mesura del possible, aquest Nadal col·laborarem i ajudarem a tots aquells que ens necessiten!\nPublicat per Ada a 7:34 2 comentaris:\nHi ha dies en els quals la melancolia t'atrapa, el romanticisme t'omple el cor i no tens més que ganes de veure pel•lícules clàssiques, d'amor o de guerra!\nAvui és un d'aquests dies, hem anat a passejar per Barcelona i hem acabat baixant per l'Avinguda Tibidabo. A banda i banda s'alçaven les cases senyorials i boniques que ara ja són patrimoni de grans empreses!\nQuan passejo per aquella avinguda gran, quan el sol m'enlluerna i abaixo la mirada cap avall, és quan penso que sóc una dama modernista, que arribo a casa amb un carruatge de cavalls negres. La cuinera del servei em té preparat el dinar calent, el xofer obre la porta gran de ferro i m'ajuda a baixar del carruatge.\nÉs un dia assolellat però he agafat el paraigües per si a cas. El deixo a l'entrada i em trec amb avidesa els guants llargs que em protegeixen els dits, toco el piano molt bé!\nDe seguida em ve a rebre el Míster H., amb barret de copa fins i tot quan està per casa, em saluda amb un petó a la mà dreta i em diu baixet:\n- També, i no és per molestar-te, hauries pogut ser del servei, qui sap la cuinera o la mainadera!\nSempre ha pecat de realista ell...\nSuposo que sí que ho hauria pogut ser, cuinera o mainadera o jardinera, qui sap! Però això no m'agrada imaginar-m'ho!\nUs deixo amb una escena de pel•lícula mítica i li dedico l’entrada a la millor gosseta del món que malauradament ens va dir un "fins aviat" el divendres.\nPublicat per Ada a 7:15 1 comentari:


Altres serveis - Efimatica\nLes empreses disposen de molta informació sobre els seus clients, els seus productes, els proveïdors, etc. Aquesta informació, que és en els seus sistemes d’informació operacionals, i també en altres fonts de dades menys estructurades, moltes vegades no és analitzada i no se’n treu el profit que se’n podria treure.\nEls projectes de Business Intelligence estan pensats per ajudar a les empreses a prendre decisions. Recullen la informació allà on sigui, la barregen convenientment i permeten als analistes del negoci conèixer dades contrastades que potser només intuïen o que desconeixien. També són eines per a la generació d’informes i de quadres de comandament.\nEl sistema SAP és un conjunt d’eines molt potents que ajuden a les empreses a gestionar millor el seu negoci, conduint els processos de cada àrea pel camí prèviament marcat en la definició de l’estratègia.\nCada mòdul de SAP requereix uns coneixements funcionals i tècnics, que a Efimatica hem anat adquirint amb formació i experiència en multitud de projectes, en diverses àrees funcionals, com finances, compres, vendes, magatzems, solucions verticals, etc.\nUn sistema SAP també necessita una administració curosa per mantenir-lo rendint al més alt nivell possible en tot moment, de forma que l’experiència de l’usuari sigui l’adequada.\nAPPS PER IPHONE I ANDROID\nDesenvolupament d’aplicacions per a smartphones i tauletes iOS (iPhone, iPad) i Android.\nMotors de reserva directa\nTot anirà bé, la teva botiga també\nDesitjo rebre informació comercial i estic d'acord i accepto les condicions i termes d'ús de la política de privacitat.


Condicions d'ús - Informàtica per assessories\nSolucions per fer\nmés eficient el vostre despatx.\nEscaneig i comptabilització automàtica de factures\nProgrames per assessories i despatxos professionals\nComptabilització automàtica de bancs (NORMA 43)\nPàgina web per assessories\nCirculars automàtiques (butlletí de notícies)\nGestió i registre de jornada laboral\nGestió de les relacions amb els clients (CRM)\nGaranties, formació i suport\nLa publicació digital de MICROLÒGIC, S.L.U. té com a objectiu facilitar als nostres clients i al públic en general, la informació relativa a la companyia i als productes i serveis que s’ofereixen.\nMICROLÒGIC, S.L.U. es reserva la facultat d’efectuar, en qualsevol moment, modificacions en la informació continguda a la seva publicació digital, així com suspendre’n l’accés en qualsevol moment i sense avís previ.\nMICROLÒGIC, S.L.U. no es compromet a l’actualització immediata de la informació continguda a la publicació digital.\nMICROLÒGIC, S.L.U. no assumeix cap responsabilitat derivada dels continguts que tinguin terceres parts en els enllaços o vincles als quals es fa referència en aquestes pàgines.\nMICROLÒGIC, S.L.U. no es responsabilitza de qualsevol dany o perjudici en el software o hardware de l’usuari derivat de l’accés a la seva publicació digital o de l’ús de la informació o aplicacions que contingui.\nMICROLÒGIC, S.L.U. és titular de tots els drets sobre el software de la publicació digital així com dels drets de propietat industrial i intel•lectual referits als continguts que s’hi incloguin, a excepció dels drets sobre productes i serveis de caràcter públic que no són propietat d’aquesta companyia, les marques dels quals estan registrades a favor dels seus respectius titulars, i com a tals són reconegudes per MICROLÒGIC, S.L.U.. Cap material d’aquesta publicació digital podrà ser reproduït, copiat o publicat sense el consentiment per escrit de MICROLÒGIC, S.L.U..\nMICROLÒGIC, S.L.U. respectarà escrupulosament la confidencialitat de les dades de caràcter personal aportades pels visitants de la publicació digital, mitjançant el compliment de la normativa vigent sobre protecció de dades, i entre altres, d’allò que disposa la Llei Orgànica 15/1999, de 13 de desembre, de Protecció de Dades de Caràcter Personal.\nEl correu electrònic no es considerarà com un mitjà vàlid a efectes de presentació de reclamacions. Per aquest fi caldrà dirigir-se al servei d’atenció al client de MICROLÒGIC, S.L.U. que indicarà en cada cas els punts a seguir.\nTota la informació que es rebi en aquestes pàgines, com per exemple comentaris, suggerències o idees, es considerarà cedida a MICROLÒGIC, S.L.U. de manera gratuïta. No envieu, si us plau, informació que NO pugui ser tractada així.\nTots els productes i serveis d’aquestes pàgines que NO són propietat de MICROLÒGIC, S.L.U. són marques registrades dels seus respectius propietaris i són reconegudes com a tals per MICROLÒGIC, S.L.U. Apareixen en aquesta publicació digital a efectes de promoció i de recopilació d’informació. Aquests propietaris poden sol•licitar la modificació o eliminació de la informació que els pertany.


El comerç electrònic va créixer durant el segon trimestre de 2018 per sobre dels 9.300 milions d'euros, així ho indica l'estudi realitzat per CNMC. El continu augment es deu al fet que cada vegada són més les persones que realitzen la seva compra o paguen serveis de manera online. El comerç electrònic està en alça, les compres en línia han evolucionat en els últims anys.\nEn aquest cas, els sectors d'activitat amb més ingressos han estat les agències de viatges i operadors turístics, amb el 14,8% de la facturació total; el transport aeri, amb el 11,8% i les peces de vestir, en tercer lloc, amb el 5,5%. No és d'estranyar que les agències de viatges i operadors turístics ocupin el primer lloc, l'auge de les empreses natives digitals del sector turístic ha donat lloc a un nou model de consum, els viatgers digitals.\nSi ens fixem en el nombre de transaccions, en el segon trimestre de 2018 s'han registrat més de 159 milions de transaccions, un 34,8% més. En el cas d'Espanya, el 54,2% dels ingressos s'han realitzat al nostre país mentre que la resta encara que té el seu origen a Espanya han estat fetes a webs de comerç electrònic a l'exterior. De fet, el volum de negoci de les transaccions amb origen a Espanya i dirigides cap a l'exterior ha estat de 4.442 milions d'euros, un 36,9% més que en el segon trimestre de l'any anterior.\nPer la seva banda, les vendes des de webs espanyoles cap a l'exterior s'han situat en una facturació de 1.790 milions d'euros, un 40,3% més que en el segon trimestre de l'any anterior. El 71,4% de les compres des de l'exterior prové de la Unió Europea.\nMentre que els ingressos de comerç electrònic dins d'Espanya han augmentat un 10,1% interanual fins als 3.101 milions d'euros. El sector turístic suposa el 29,3% de la facturació dins d'Espanya, seguit dels espectacles artístics, esportius i recreatius (6,5%) i l'administració pública, impostos i seguretat social (6,2%).


Condicions de privacitat – Art Suites & Gallery | Web Oficial | Aparthotels a Buenos Aires\nPer poder-te oferir la millor experiència possible, Art Suites & Gallery fa servir cookies pròpies i de tercers al web amb finalitats tècniques, analítiques i de màrqueting. Si segueixes navegant pel nostre web, significa que acceptes l'ús que fem de les cookies. Per a més informació, mira't el nostre Avís sobre les cookies.\nAquesta Política de privacitat s'aplica a www.artsuitesgallery.com.ar, que és propietat i està operat per Art Suites & Gallery. Aquesta Política de privacitat descriu com recopilem i fem servir la informació que deixes al nostre web (www.artsuitesgallery.com.ar), com ara les teves dades personals. A més, descriu les opcions que tens pel que fa a l'ús que fem de les teves dades personals i com pots accedir-hi i actualitzar-les.\nSi vols que es deixin de processar les teves dades d'acord amb el que s'estipula als propòsits C-F i no trobes cap opció per donar-te de baixa directament (com per exemple, a la configuració del teu compte), posa't en contacte amb info@artsuitesgallery.com.ar .\nConfiem en tu per assegurar que les teves dades personals estan completes, són precises i estan actualitzades. Si hi ha cap imprecisió o canvi en les teves dades personals, cal que ens n'informis immediatament a info@artsuitesgallery.com.ar . Gestionarem la teva petició d'acord amb la llei vigent.\nSi tens cap pregunta o queixa sobre com processem les teves dades personals o vols exercir els drets que es descriuen en aquest avís, pots posar-te en contacte amb nosaltres a: info@artsuitesgallery.com.ar . També pots posar-te en contacte amb l'autoritat de protecció de dades local.


Cabrera de Mar: El poblat ibèric d’Ilturo\nConnecta amb mi:\nEls ibers van construir el seu poblat al vessant de migdia de la muntanya de Burriac, un lloc immillorable on el confort i la protecció estaven garantits. El Torrent del Castell, que travessa el poblat, comunicava aquest amb la vall de Cabrera a través de la porta meridional de la muralla, i donava accés als camps de conreu situats a la plana.\nÉs possible que els ibers donessin al seu oppidum el nom “Ilturo”, ja que aquest és el nom que apareix en caràcters ibèrics a les monedes que s’encunyaren quan els romans s’establiren al territori.\nLes cases s’adossen les unes a les altres, amb parets mitgeres. Solen tenir una sola planta rectangular, amb una o dues habitacions de 15-20 ㎡, a vegades amb un altell. Per evitar els fums, el foc s’encenia al carrer i a dins les cases només s’hi portaven les brases.\nTambé hi havia edificis públics, de majors dimensions, com el que s’ha trobat a Burriac adossat a la muralla oriental, que tenia una superfície de 45 ㎡ i podia ser un lloc de reunió.\nLes cases es construïen amb els materials que eren a l’abast: pedra, fang, palla, fusta, canyes...\nLa construcció de la casa començava amb un sòcol de pedra lligada amb fang d’aproximadament un metre d’alçada, que servia de fonamentació dels murs i els aïllava de les humitats.\nA sobre del sòcol s’hi aixecaven els murs, que podien ser de tàpia (piconant una barreja de sorra, argila i calç dins un encofrat de fusta) o de tovot (apilant petits blocs fets amb fang i palla).\nLes portes podien tenir una llinda de fusta, i un llindar de pedra.\nPer sostenir la coberta s’utilitzava un embigat de troncs, fixats amb pedres als murs. Les cobertes podien tenir un lleuger pendent o ser totalment planes, com la que hem representat aquí.\nA sobre les bigues s’hi posava un encanyissat.\nEl canyís es cobria amb una barreja de fang i palla, ja que fins a l’arribada dels romans no es va adoptar l’ús de les teules. Una trapa de fusta permetria tant la sortida de fums com l’accés a la coberta, que era un espai més de la casa.\nA l'utilitzar aquest lloc, vostè accepta l'ús de cookies.