Una seixantena de voluntaris participaran a la 33a Mostra Igualada\nIgualada es prepara per acollir un any més la 33a Mostra Igualada, fira d’espectacles infantil i juvenils. Una celebració anual que enriqueix Igualada i l’Anoia, i que compta amb la implicació de tota la ciutat. Una seixantena de voluntaris i voluntàries participaran activament en l’organització, més de 2.200 alumnes de 17 escoles d’Igualada seran els primers espectadors de la 33a edició, enguany també s’organitza un programa específic per al professorat, el grup de participació Mostra Jove s’implica a la Mostra essent prescriptors a més de participar per primera vegada a la Mostra PRO Catalans Arts, i els comerços se sumen a la Fira amb el 10è Concurs d’Aparadors.\nEls voluntaris, peça clau de la Mostra\nCada edició formen part de l’equip de voluntaris una seixantena de persones. El voluntariat és una peça clau en l’organització de la Mostra. S’ocupa del control d’espais, l’atenció al públic i la preparació del lliurament de material per als professionals, entre altres funcions coordinades amb el suport del Grup Xarxa Igualada. L’edat mínima per ser voluntari és de setze anys. Enguany, a causa de la pandèmia, no s’ha obert convocatòria de Famílies acollidores per allotjar artistes a casa.\nLa Mostra a les Escoles i Mostra Mestra\nEl dijous 31 de març i el divendres 1 d’abril, l’alumnat dels centres educatius d’Igualada seran els primers espectadors de luxe de la 33a edició. En total hi assistiran més de 2.200 alumnes de 17 d’escoles i instituts d’Igualada.\nGrup Mostra Jove\nMostra Igualada i la Kaserna Jove han creat un nou grup de participació juvenil on s’han inscrit una vintena de joves de 12 a 20 anys interessats en les arts escèniques.\nDurant la Fira podran gaudir d’un itinerari d’espectacles específic i podran tenir contacte amb algunes de les companyies programades, així com entendre el funcionament i l’organització d’un esdeveniment com la Mostra. De la mateixa manera, a través d’aquest grup, la direcció artística es podrà nodrir de continguts que interessa a aquesta franja d’edat, per programar en pròximes edicions.\nCom a novetat, enguany el Grup Mostra Jove participarà a la Mostra PRO Catalan Arts en una dinàmica de debat innovadora, coneguda com a Teen Kitchen Table, per reflexionar sobre les motivacions dels joves per anar al teatre.\nEls dies previs a la Mostra, el grup Mostra Jove ha entrat a les aules de les escoles i instituts d’Igualada per explicar què és la Mostra i ha recomanat els espectacles adreçats a la seva edat. Durant la resta de l’any, la Mostra acompanya i dona eines de formació en arts escèniques a aquest grup de participació i s’organitzen activitats exclusives per a ells.\n10è edició del Concurs d’Aparadors\nAquest any els comerços d’Igualada tornaran a lluir un bocí de Mostra reproduint, amb un toc d’imaginació i creativitat, el concepte 360º amb què la fira reivindica tenir un esperit crític.\nMés d’una quinzena de botigues s’han sumat al repte de participar en el Concurs d’aparadors de la Mostra que, per 10è any consecutiu, convoca l’Ajuntament d’Igualada per dinamitzar l’activitat comercial de la ciutat.\nEls aparadors s’exposen del 21 de març fins al 3 d’abril i compten amb un distintiu que acredita la seva participació en el concurs. El dimarts 5 d’abril a la tarda, un jurat professional, format per un representant de cada entitat organitzadora i persones relacionades amb el món de l’art, donarà a conèixer el veredicte final. Els premis pels establiments guanyadors del concurs són un primer premi de 500€, un segon premi de 300€ i un tercer premi consistent en la gravació d’una falca de radio a Ràdio Igualada.\nArticle anteriorL’Igualada Femení HCP empata en un partit ple d’alternatives\nPròxim articleLa cantata escolar d’Igualada torna després de dos anys


Home \_ Notícies \_ Elements que es mostren per etiqueta: Galicia\ndissabte, 22 de juny de 2013 19:26\nLa Selecció Catalana d’Optimist ha finalitzat 3ª al C. d'Espanya per equips autonòmic\nL'equip format per Leandre Garcia, Javier Pera, Alex Bru, Albert Gelpí i Flavia Robles, amb un gran suport de Marcelo Cairo a la llanxa, ha quedat en una meritòria tercera posició al Campionat d'Espanya d'Optimist per equips celebrat a Cartagena, després d'un campionat duríssim, ja que les 8 comunitats autònomes participants eran molt fortes de la primera a la última.\nLa Selecció Catalana va començar perdent la primera regata contra Galícia, empatats a 18 punts, difícil començament, ja que si perdien una prova més quedaven eliminats, però l'equip català va ser molt fort mentalment i va guanyar les dues regates següents contra Múrcia i Andalusia. Garantitzant aixi el estar entre els 4 primers, tot i que amb opcions d'arribar a la final.\nDe nou es van enfrontar a Galícia, aconseguint una derrota. Així que van haver de lluitar per la 3a posició a la "petit finale", contra Galícia novament... però aquesta vegada amb victòria final!\nAmb tot això, les posicions finals varen ser:\nA partir d'avui, arrenquen les proves individuals. Molta sort a tots ells!


Joan F. Mira | El Temps, núm. 1542 | 31/12/2013\nGuanyar el cel\nTal com ens recorden les festes d’aquests dies, fa dos mil i pocs anys els àngels del cel baixaren en masses corals per anunciar el naixement del Salvador, fet que els bons cristians celebren menjant i bevent copiosament en honor d’aquell infant tan pobre que, per falta de diners i de seguretat social, hagué de vindre al món en un estable, entre un ase i un bou. Els àngels cantors, i després els evangelis, asseguren que vingué a salvar-nos de la mort, a assegurar-nos una immortalitat feliç i contemplativa a condició de creure en ell i de seguir més o menys el seu exemple. Estem avisats, doncs, i a pesar dels grans convits nadalencs tenim un camí per guanyar-nos la vida futura, que és un propòsit no gens menyspreable. Hi ha diferents maneres d’assegurar-se la glòria eterna, que és l’objectiu (o l’invent, o la fantasia) més sublim dels humans. Ja ens ho va recordar aquell infant quan es va fer adult i es convertí en un predicador memorable: de què ens serveix guanyar el món si perdem l’ànima? La qüestió és com farem que l’ànima no es perda, que tinga llarga vida celestial: què hem de fer per guanyar-nos el cel. Una vida virtuosa no sempre és prou garantia, perquè tothom pot tindre un mal moment, caure en pecat al final, i acabar en les flames eternes, tal com demostra a bastament la Divina Comèdia, i com ens descrivien amb exemples il·lustrats el catecisme i els llibres de pietat infantils: un petit pecadet solitari, un accident sobtat abans de tindre temps de confessar-se, i el foc perpetu era segur (els redactors d’aquells horrors no devien ser conscients de la inhumana i cruel injustícia...).\nEntre tanta incertesa hi ha, tanmateix, alguns procediments acreditats per aconseguir la certesa d’un trànsit positiu, i no haver de viure en l’angoixa del dubte, com vivien els luterans i els jansenistes de Port-Royal: sóc un dels escollits, es preguntaven o, faça el que faça, seré condemnat pels misteriosos designis divins? Un dels procediments, d’origen místic i francès, són els nou primers divendres de mes, promesa de Crist a santa Marguerite Marie d’Alacocque: combregueu nou divendres seguits en honor del Cor de Jesús i, passe el que passe, morireu en gràcia i amb passaport segur al paradís. Un altre sistema, d’origen administratiu i vaticà, és adquirir –jo ho vaig fer, fa molts anys– un document firmat i segellat en l’oficina romana corresponent, segons el qual, i després de pagar prèviament la taxa reglamentària, la benedicció apostòlica de Sa Santedat –en el meu cas era l’amable Joan XXIII– garanteix que en l’instant de la mort, pronunciant el nom de Jesús, se us obriran les portes del cel; o almenys les del purgatori, si és que encara n’hi ha.\nEl tercer sistema clàssic i acreditat és el martiri: feu-vos matar per la fe, i la glòria és immediata i segura, tant si heu mort sota les urpes dels lleons com si heu caigut sota els trets d’un escamot d’insensats. Amb aquest procediment l’església ha omplit el santoral al llarg dels segles, i encara l’omple en circumstàncies especials: només heu d’anar-hi afegint els màrtirs de la Cruzada española, que són inacabables, beatificats a centenars pels darrers papes amb gran goig i alegria del poble fidel. Ara bé, pel que sembla, l’islam manté amb molt més vigor que el cristianisme la fe en la mort voluntària (matant algun infidel de passada, si pot ser), l’Alcorà és més potent que l’Evangeli, i Mahoma convenç més que Jesucrist a l’hora de fer-se o deixar-se matar. No tinc notícia de voluntaris cristians per al martiri, disposats a volar directament al paradís pel procediment de bomba en la cintura, camió amb explosius o avió precipitat contra edifici singular. Si això és un xoc de civilitzacions, els fidels radicals de l’islam xoquen amb més decisió, no hi ha dubte: ells creuen en el paradís, i els cristians ja no. Qui sap si el seu paradís és més atractiu que el nostre. O deu ser que els fidels cristians són més molls, més covards o més pacífics, que recorden de tant en tant l’escena tendra de Betlem (seguida per la ferocitat de la mort dels petits innocents), o simplement que volen guanyar el cel de forma còmoda i tranquil·la. Jo, en qualsevol cas, que mai no he tingut ni una remota vocació de màrtir actiu o passiu, ja vaig fer, al final de la meua infantesa, una prudent inversió en valors segurs, com aquells nou primers divendres de mes. Bon any 2014, per tant, i al cel ens trobarem, si ens el guanyem.


Els 24 tuits sobre com moure's junts que mostren la felicitat domèstica poden adoptar moltes formes - Cites\n24 tuits sobre com anar junts que mostren la felicitat domèstica que poden adoptar moltes formes\nDe Griffin Wynne 13 de febrer de 2019\nSi mai no heu tingut un company d’habitació, permeteu-me que us digui: compartir espai amb una altra persona no sempre és fàcil. Des d’escoltar els sons de l’altre fins a menjar el menjar de l’altre, conviure amb algú amb el qual et trobes pot suposar molta comunicació i compromís i, per descomptat, molt de malestar i d’estar enamorats. Quan es tracta de resumir els màxims i els mínims de la convivència amb els seus problemes, aquests tuits sobre com moure's junts fan una feina estel·lar. Allò que no es pot dir, probablement algú altre, ni menys o menys, amb 280 caràcters.\nNo hi ha un forma adequada de navegar per la vostra relació romàntica, de la mateixa manera que no se suposa que hi hagi cap línia de temps. Tot i així, no importa quant de temps et quedis, viure junts pot ser un pas força gran en la teva relació. Però saps què? Si teniu el compromís de compartir una cuina i escollir un llençol que us agradi, probablement esteu força compromesos. El fet de viure junts pot ser una gran transició i és completament natural tenir un parell de cops al llarg del camí per trobar l’harmonia a la vostra llar conjunta.\nA continuació, es mostren 24 tuits sobre la possibilitat de relacionar-se amb la vostra parella que demostren realment com la felicitat domèstica pot adoptar moltes formes.\nmorgant_thatsme a Twitter\nSincerament, els Fembots són icones d'estil i m'agradaria literalment portar les seves coses de color rosa ploma.\n2. Cantar sota la pluja\nbrookeandes a Twitter\nAquesta era literalment tan maca, la vaig enviar a molts amics meus que viuen amb les seves noies simpàtiques.\nmissmayn a Twitter\nLa masculinitat és una cosa increïblement um, complexa.\namilli621 a Twitter\nAixò sona literalment, independentment de qui convisqui o, fins i tot, visqui sol. Si no ho sabíeu, hi ha una marca de vi escumós anomenada Cosmopolitan Diva, que és de 8 dòlars, literalment sorprenent i brillant. Només perquè ho sàpigues.\ngothicbodyslam a Twitter\nLa teva xicota mereix un gran premi i un trofeu d'or.\n6. El meu!\njackie_garcia1 a Twitter\nTruca’l parell i només has de portar tota la roba de la teva parella.\nmorts a Twitter\nAquest és literalment el meu millor amic que acostuma a tuitar or literal sobre la convivència. Té un altre tuit sobre com demanar rascadors de llengües que coincideixin per raspar les llengües que em van matar.\nkatysmyhabibi a Twitter\nLa teva xicota, com totes les dones i totes les dones, és un àngel impecable i tens la sort de compartir espai amb elles.\n9. Sopa On!\nmaddie_surgenor a Twitter\nAlguna cosa tan calmant sobre els àpats líquids. Un bon batut em porta cada cop.\n10. Mario i Luigi\nkeylakayla a Twitter\nLa darrera vegada que un grup de nois em va fer jugar a videojocs vaig haver de jugar amb 'Little Cousin Rules', cosa que significava que em van portar el controlador quan anava bé. Tan.\n11. Constitució peluda\namandaa_turner a Twitter\nEm buidaria el raspall al seu costat del llit. També vol dir això? No, fes-ho.\nfloridaboxturtl a Twitter\nL’únic que sé dels Beastie Boys és que Kathleen Hanna es va casar amb una.\njust_catriona a Twitter\nLa meva companya d’habitació, Amy, compra sabó de mà fantàstic per al nostre bany de baix que no fem servir mai i sempre que el faig servir, li envio aquest text exacte.\n14. Parlar del son\na Twitter a Twitter\nOpinió impopular: la pel·lícula de baix pressupost de 2002, Vaixell fantasma pot ser que sigui una millor pel·lícula amb barques que no Titanic?\n15. Buckle Up!\ntrenrenee a Twitter\nSincerament, potser és març i condueixes a aconseguir un Shamrock Shake i això és #relacionable.\n16. Nit de pel·lícules\nbpoyser_ a Twitter\nHonestament, Shark's Tale és una opció obscura per a una pel·lícula nocturna després d’haver estat fora tota la nit, fins i tot pel que fa a les pel·lícules de nens irònics que veieu com a adults, i jo sóc aquí per això?\n_mmhampto a Twitter\nSincerament, només mireu el que vulgueu quan vulgueu i, a continuació, trageu la bretxa salarial de gènere si diu alguna cosa,\n_chloeshanteau a Twitter\nM’encantaria veure ‘El nostre gos va trepitjar una tempesta ràpidament! en un pastís o una targeta Hallmark sobre com millorar el punt de crèdit.\n19. Declaració de manta\nqueendanida a Twitter\nObteniu un sac de dormir i porteu-lo al llit.\n20. Sexe positiu!\nyoooooadrienne a Twitter\nAquest és ... bé, què he dit? La masculinitat és una cosa complexa.\n21. Aye-Aye, capità\njmloney520 a Twitter\nObteniu el vostre propi passador i amagueu-lo.\n22. Les petites coses\nemilysaura_ a Twitter\nUna vegada vaig tenir un text que em queixava perquè la seva nova parella fos “massa domèstica” a l’apartament que compartien, i em va agradar, és realment super jazz per cuinar i netejar tot el temps o simplement no contribueixes mai a la feina domèstica. calia fer funcionar una casa i deixar-la amb totes les tasques?\nrammmm a Twitter\nEl tipus de 'TTHAT' realment segella la meva oferta aquí.\n24. Gel, gel, bebè\ntortelainey a Twitter\nAquest va fer crits literalment en veu alta perquè juro que les persones que no omplen les safates de gel són tan increïblement egoistes i mirades. no puc.\nSi conviu amb el seu boo, probablement tingueu un arsenal de les vostres històries. Des dels moments feliços fins als dies que dius 'no puc creure que ho hagis fet mai més d'una vegada', compartir l'espai amb un company pot generar diverses emocions, de vegades totes alhora.


El tren | Quadern de ruta i reflexions.\nEnviat per: fgambus | Juny 25, 2010\nVagi per endavant el condol i el dol per l’accident de la passada revetlla de Sant Joan a Castelldefels.\nQuan ens vam assabentar de la notícia, a casa en parlàvem i comentàvem com de vegades les presses ens fan creuar límits que fredament mai travessaríem.\nVivim a un món en el que quedar-se enrera -ni que sigui per un instant- està mal vist. Vivim a un món impacient, on una cua està feta per a saltar-se-la de qualsevol manera.\nFa un parell de setmanes vam encadenar un parell o tres de festivals infantils a l’escola. Allí no hi passa l’Euromed, i per tant no hi ha risc de patir desgràcies personals irreversibles. Però els resorts psicològics són els mateixos. Per les dues portes, amples, per on normalment entre i surten 375 nens i nenes, amb els seus torns, hi han d’entrar els respectius pares, mares, avis, àvies i demés. Mentre els nens i nenes solen entrar i sortir ordenadament, els dies que toca festival assisteixo a l’espectacle de venerables senyores amb els seixanta llargs acomplerts que donen cops de colze, empentes, trepitjades, per arribar les primeres al peu de l’escala i, des d’allí, abraonar-se escales avall per poder arribar les primeres al centenars de cadires ordenades al pati per poder veure les actuacions dels néts/netes. Algun dia alguna d’elles caurà escales avall, o farà caure algú. Tot per no entrar a l’edifici de manera ordenada com fan els seus néts i nétes, que si cal triguen una mica més per poder baixar les escales amb tranquilitat.\nÉs aquesta actitud, aquesta impaciència, la que ens fa fer disbarats. I dimecres passat, al vespre, aquesta impaciència es va emportar 13 vides per davant.\nHo explica molt millor que jo en Francesc-Marc ÁLVARO a un article d’avui a LA VANGUARDIA titulat “Veo cruzar las vías a menudo”.\nArxivat a Barcelona, Catalunya\n« Deute públic\nL’Estatut sentenciat »


Santfeliuenc FC Fundat l'any 1905: Arriba una nova edició del Campus Municipal de futbol, apunta-t'hi!\nArriba una nova edició del Campus Municipal de futbol, apunta-t'hi!\nJa tenim a prop una nova edició del Campus Municipal de Futbol, que compta amb la col·laboració de les entitats de futbol de la ciutat, entre les quals hi és el Santfeliuenc Futbol Club.\nSi tens entre 5 i 15 anys i si entre el 29 de juny i el 24 de juliol vols fer futbol i altres activitats ja t'hi pots inscriure. A partir del dilluns 18 de maig s'obre el termini d'inscripcions. Una magnífica ocasió per compartir esport i lleure en un entorn de companyerisme.\n1 setmana: 76 euros\n2 setmanes: 152 euros\n3 setmanes: 195 euros\n4 setmanes: 245 euros\nPer cada membre de més inscrit d’una mateixa família, es farà un descompte d’un 10% sobre el preu de l’activitatesportiva.\nServei de menjador (opcional):\n1 setmana: 32,50 euros\n2 setmanes: 65 euros\n3 setmanes: 97,50 euros\nEventual: 7 euros/dia\nDel 18 de maig al 12 de juny al Palau Municipal d’Esports\nHorari: de dilluns a divendres, de 9 a13.30 h, i dimarts i dijous, de 17 a 19.30 h\nCal portar: una foto, fotocòpia targeta sanitària, fotocòpia cartilla vacunacions i fotocòpia DNI del pare, mare o tutor/a legal que inscriu a l’infant.\nCamp de futbol Municipal Falguera\nHORARIS: Matí de 9 a 13.30 h. Tarda de 15.30 a 17.30 h\nEDAT de 5 a 15 anys\nDIES CAMPUS FUTBOL ALTRES CAMPUS del 29 de juny al 24 de juliol\nFeu clic aquí per descarregar-vos el díptic del campus en PDF


Notícies - El CDR organitza aquest dissabte una jornada sobre la repressió a la Casa de Cultura\nLa xerrada recollirà experiències sobre repressió a Catalunya\nel 8/jun/18 Albert Prat Política PDF\nEl Comitè de Defensa de la República (CDR) organitza aquest dissabte una jornada sobre la repressió política a la Casa de Cultura. Sota el títol 'La repressió ahir i avui, de què estem parlant?', l'entitat ha convidat el periodista de 'La Directa' Jesús Rodríguez, l'activista i exdiputada de la CUP Gabriela Serra i Laura Riera, condemnada per col·laboració amb ETA. L'activista i exiliat polític, Enric Duran, que va estafar gairebé 500.000 euros a entitats bancàries per destinar-los a projectes d'economia social, també hi participarà.\nLa iniciativa arrencarà a dos quarts d'onze del matí i s'allargarà fins a les vuit del vespre i inclourà també una intervenció d'Alerta Solidària i l'Associació Memòria Contra la Tortura, l'actuació de Sílvia Tomàs, un dinar popular i la projecció del documental 'El primer dia d'octubre'.\nManifest 'Posem llum a la repressió'\nDurant la jornada, set col·lectius amb santcugatencs amb processos judicials oberts faran la lectura del manfiest 'Posem llum a la repressió'. Hi han participat Free Romeva, 27 i +, el Comitè de Vaga Feminista, el Bloc Floresta, el mateix CDR i Arran Sant Cugat.


Ruxley Rooms Londres Regne Unit - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nRuxley Cottage, Maidstone Road, Greater London South East, Londres, Regne Unit, DA14 5BG - Veure al mapa\n"The comfort of the beds an also the staff very friendly one..."\n16 llits dobles i 18 llits ...\nPuntuació 5,2 (157 comentaris)\nBarri Greater London South East Àrea Metropolitana Sud de Londres Aeroport de Luton Àrea Metropolitana Sud de Londres Aeroport de Luton Stratford\nMés informació sobre Ruxley Rooms\nEl Ruxley Rooms ofereix habitacions amb una decoració acollidora i WiFi gratuïta, a més d'aparcament gratuït. Es troba a 22,4 km i a 40 minuts amb tren del centre de Londres, i a 5 minuts amb cotxe del centre de Sidcup. El carrer principal de Sidcup, amb els seus bars i restaurants, és a 5 minuts amb autobús, i el centre d'oci de Sidcup es troba a 10 minuts a peu. L'aeroport de Gatwick està situat a 45 minuts amb cotxe del Ruxley Rooms. Les habitacions, decorades de manera individual, disposen de TV, escriptori, armari i una ràdio. A més, ofereixen accés a un bany compartit. S'ofereixen sopars si es sol·liciten amb antelació.\nAlbany Park Train Station\nAquest establiment es troba a l'edifici gran de color crema que hi ha a la rotonda de Ruxley. Cal que informeu l'establiment amb antelació si voleu que us preparin el sopar. S'ofereix un esmorzar continental per un preu reduït de 3,50 GBP.


El Cívic oferirà un tastet d’alguns dels seus tallers familiars i actuacions en directe.\nEl Centre Cívic de Porqueres inaugura el nou curs amb una jornada familiar\nPer donar el tret de sortida al curs 2019/20, aquest dissabte l'equipament ha organitzat un tastet d’alguns dels seus tallers familiars i dues actuacions en directe.\nEl Centre Cívic de Porqueres obre el nou curs aquest dissabte amb una jornada familiar. Podreu gaudir d’un tastet d’alguns dels tallers familiars i infantils que s’ofereixen aquest curs i de les actuacions en directe de Cor de Porcs i de Pitus i Flautes Original Band.\nEl tastet de tallers\nEls tallers que es podran provar són el d’arts plàstiques, que consisteix a elaborar un moneder o un targeter a partir de material reciclat, el de hip-hop-street dance, en el qual es treballa una coreografia amb passos bàsics i, per últim, el de ioga, una disciplina recomanada per les famílies que vulguin obrir nous canals de comunicació entre els seus membres, o per parelles que vulguin enfortir el seu vincle. A més, durant la jornada es podrà gaudir del mini concert en directe de Cor de Porcs a les 11:30, i de l’actuació de Pitus i Flautes a les 12:15.\nLes activitats estan recomanades per a nens i nenes a partir de 4 anys, i tindran una durada de 30 minuts. Es realitzaran en tres torns durant el matí del dissabte, a les 11h, a les 11:30h i a les 12:00h. La participació és lliure i gratuïta.\nEl Centre Cívic de Porqueres ja ha engegat la campanya d’inscripcions per els tallers del nou curs 2019/20, que s’iniciarà el dilluns 23 de setembre. El director del Centre, Galderic Sanmartí, explica que la novetat d’aquest any, ha estat la incorporació de tres tallers familiars diferents. Un de ioga dirigit a adults i nens, de 3 a 6 anys, un altre d’arts plàstiques adreçat de 4 a 9 anys, i un taller de percussió pensat per joves de 12 anys.\nPodeu demanar més informació trucant al 672 220 855, o través del mail info@centrecivicporqueres.cat.


Certificat de donacions d'ONG, la solidaritat desgrava | Consumer\nCertificat de donacions d’ONG, la solidaritat desgrava\nLes persones o empreses que donin a una entitat sense ànim de lucre tenen dret a deduccions en l'IRPF i en l'Impost de Societats\nLes donacions a les ONG desgraven. Els qui presten una col·laboració econòmica a aquestes organitzacions tenen dret a deduccions en l’Impost de la Renda de les Persones Físiques (IRPF), així com en l’Impost de Societats, ja que aquests beneficis es contemplen tant per a les persones físiques com a jurídiques. En els primers mesos de l’any, tots els donants reben el denominat certificat de donacions, un document que han de presentar a la Declaració de la Renda i que dona dret a desgravar un 25% (un 35% en el cas de les empreses) dels donatius i/o aportacions periòdiques.\nÉs temps de preparar la Declaració de la Renda i, entre els papers que s’han de presentar, algunes persones adjuntaran el denominat certificat de donacions. Aquest document acredita que la persona o empresa en qüestió ha realitzat una aportació puntual o periòdica a una ONG i, per tant, té dret a desgravar-se un 25% en l’Impost de la Renda de les Persones Físiques (IRPF) o un 35% en l’Impost de Societats.\nPer justificar la donació a una ONG, és imprescindible presentar aquest certificat\nAquest certificat és indispensable per justificar la donació, per la qual cosa és imprescindible sol·licitar-ho a l’organització amb la qual s’ha col·laborat. Encara que l’Agència Tributària disposi de les dades que l’ONG li facilita, el donant ha de presentar aquest document perquè assorteixi efectes fiscals, recorda Ajuda en Acció.\nQuan es rep el certificat de donacions\nQuan es tanca l’exercici econòmic, les organitzacions remeten a l’Administració tributària la documentació relativa a totes les donacions monetàries rebudes durant l’any. Alhora, entre març i abril, envien als donants el certificat de donacions, encara que no està de més que sigui el propi donant qui, en cas de no rebre-ho, ho sol·liciti.\nPer a això, ha de confirmar totes les seves dades i assegurar-se que la informació de la qual disposa l’ONG és correcta i està actualitzada. Especialment, recorda l’ONG Pla, abans del 31 de desembre de l’any anterior han d’actualitzar-se totes les dades personals i de l’empresa, si fos el cas: nom, cognoms, nom de l’empresa, adreça, NIF, CIF o NIE i import i data de la donació. Els qui renunciïn al desgravament de les donacions, poden sol·licitar la renúncia per escrit, també abans de final d’any.\nDeducció fiscal per a un únic donant\nRespecte als beneficiaris, Ajuda en Acció recorda que, “encara que la col·laboració estigui a nom de dues persones, solament es podrà beneficiar d’aquest dret de desgravament qui figuri com a primer titular“. Això es deu al fet que solament és possible afegir un NIF per donació.\nJustificació dels donatius\nEl certificat de donacions ha de contenir, almenys, les dades del donant i la quantitat aportada\nLa justificació de les donacions es recull en la Llei 49/2002, de 23 de desembre, de règim fiscal de les entitats sense finalitats lucratives i dels incentius fiscals al mecenatge. En l’article 24, sobre “Justificació dels donatius, donacions i aportacions deduïbles”, s’assenyala l’exigència de justificar els donatius, donacions i aportacions deduïbles “mitjançant certificació expedida per l’entitat beneficiària, amb els requisits que s’estableixin”.\nPerquè sigui vàlid, el certificat de donacions ha de contenir, almenys, les següents dades:\nEl nombre d’identificació fiscal i les dades d’identificació personal del donant i de l’entitat que rep la donació.\nEsment exprés que l’entitat donatària està inclosa entre les regulades en l’article 16 d’aquesta Llei, sobre Entitats beneficiàries del mecenatge.\nData i import del donatiu, si s’ha donat diners.\nDocument públic o un altre que acrediti el lliurament del ben donat, quan no siguin donatius en diners.\nDestinació que l’entitat donarà a l’objecte donat.\nEsment exprés del caràcter irrevocable de la donació.\ndeclaració renda donacions IRPF-ca ONG-ca


Consells per a la prevenció de la malaltia de la pesta porcina africana — Ajuntament de Vic\nSou aquí: Inici → Notícies → Consells per a la prevenció de la malaltia de la pesta porcina africana\nConsells per a la prevenció de la malaltia de la pesta porcina africana\nArran de la situació de la malaltia Pesta Porcina Africana (PPA) a la Unió Europea, des del Departament d’Agricultura de la Generalitat s’estan sumant esforços per a la prevenció de la seva introducció al nostre territori\nLa Pesta Porcina Africana (PPA) és una malaltia contagiosa de declaració obligatòria que afecta al porc domèstic i al porc senglar i que es caracteritza per uns nivells de mortalitat propers al 100%. Es transmet per contacte directe amb altres porcs i senglars infectats, consum de productes càrnics derivats i carn d’animals infectats, objectes contaminats i vehicles de transport de bestiar.\nTal i com informa la Generalitat, tot i no tenir cap implicació per a la salut humana, la introducció de la malaltia al nostre país tindria greus conseqüències per a la salut i el benestar dels animals així com per a l’economia de la indústria agroalimentària catalana, on el sector porcí és molt rellevant.\nEl regidor de Medi Ambient i Món Rural, Josep-Ramon Soldevila, recorda que tal i com informen des del Departament “si es troba algun senglar mort no es toqui, ni s’hi apropi i que es truqui al telèfon dels Agents rural”. La campanya de la Generalitat també posa èmfasi en no donar de menjar als porcs senglars.\nPodeu descarregar-vos el díptic informatiu aquí.\nPodeu descarregar-vos el cartell adreçat als usuaris del medi natural aquí.\nPodeu descarregar-vos el cartell adreçat al públic general en diversos idiomes aquí.


Temporada 3 de 'Harlots': Reunirà Lady Fitz amb la seva filla? - Entreteniment | Setembre 2020\n'Com es pot acabar amb l'assassinat': quan la sèrie tornarà a acabar la seva temporada final\nKeanu Reeves va superar aquest trastorn del desenvolupament per ser una estrella\nCom de la co-presentadora 'real', Jeannie Mai, està vivint la seva millor vida des del seu divorci\nÉs 'Quan crida el cor' a Netflix? Com veure els antics episodis del programa\n'The Bachelorette': Becca Kufrin i Garrett Yrigoyen filmaran el seu casament a la televisió?\nValor net de Adam Levine (i la quantitat que fa de 'La veu')\nConor McGregor té fills?\nEl Jake Gyllenhaal és vegetarià o vegetarià?\nEmilia Clarke és soltera? Esbrineu qui és l’actriu de “Joc de trons”\nQuant de temps ha estat casada amb la seva dona amb Star Wars de la NBA i quants fills tenen?\nTemporada 3 de 'Harlots': tornarà a reunir-se Lady Fitz amb la seva filla?\nLady Fitzwilliam (Liv Tyler) està decidida a tornar a la seva filla Harlots. Sophia (Hannah Dodd) va fugir amb el caminant, a instàncies del germà de Lady Fitz. A l'episodi 7, Lady Fitz pren els assumptes a les seves pròpies mans i intenta agafar desconcertadament el seu germà. Alguna vegada es reunirà amb la seva filla i la portarà a casa per a comoditat i seguretat?\nEl germà de Lady Fitz està al darrere del canvi de personatge de Sophia\nLiv Tyler | Paul Bruinooge / Patrick McMullan a través de Getty Images\nEl marquès de Blayne (Julian Rhind-Tutt) està al darrere del nou canvi de personatge de Sophia i la fuga definitiva. Ell va manipular a Edmond Turner, l’home amb qui Sophia ha fugit, per fer-se càrrec de Sophia. A Blayne sembla que no li importa el que li passa i, en realitat, vol que es posi a la venda.\nBlayne es retesta contra Sophia quan li pregunta a Edmond: 'I què d'honor, senyor Turner?' En realitat vol tenir problemes per evitar-la. 'És meva', respon Turner. A continuació, Blayne li diu que es perdi a les cartes i la posi a Sophia a la venda. 'Però ella és la seva neboda', diu Turner. No sembla que li importi a Blayne, que es va preocupar de ferir a Lady Fitz, la seva germana, de cap manera que pugui.\nels deu primers exèrcits del món\nLady Fitz roba el bebè del seu germà\nTia Isabella és aquí per salvar-vos. L'episodi 7 de #HarlotsOnHulu està en streaming. pic.twitter.com/Q5ULCY0WdO\n- Harlots (@harlotsonhulu) 21 d’agost de 2019\nLady Fitz decideix agafar el fill del seu germà. Reuneix el fill i la mare, Anne (Ellie Heydon), i espera pacientment la reacció del seu germà. Ell arriba a reclamar el fill, però Lady Fitz no en té res. Nancy (Kate Fleetwood) li fa un cop de mà i el fa llençar. Blayne és conegut per la seva venjança, per la qual cosa definitivament no prendrà aquest tomb. Hi haurà una mena de conclusió sobre aquesta situació.\nLady Fitz espera que pugui intercanviar el fill amb la seva filla, Sophia, ja que sap que Blayne té alguna cosa a veure amb la seva desaparició. Això podria molt bé jugar a favor seu. Només ha de mantenir el fill lluny de Blayne el temps suficient perquè ell senti que no li queda més remei que tornar-la a Sophia.\nLady Fitz es retrobarà amb la seva filla?\nDeixeu-vos apartar una estona. L’episodi final de #HarlotsOnHulu ja està en streaming. pic.twitter.com/hzsE6AMOIK\n- Harlots (@harlotsonhulu) 28 d'agost de 2019\nLady Fitz no vol dir la paraula del seu germà. Va aprendre molt de Charlotte (Jessica Brown Findlay), que sempre va lluitar pel que volia. La seva relació la va canviar per sempre. No s’aturarà en res per retrobar-se amb Sophia, d’una manera o d’una altra. El fet que tingui el fill del marquès està a canvi de totes les seves possibilitats. El més probable serà que hagi de revelar les seves cartes per recuperar el nen. Blayne podria decidir donar-li a Lady Fitz informació a canvi del nen, que estic segur que no serà suficient per satisfer-la. Ella demanarà que porti a Sophia a casa seva i, a continuació, intercanviarà el seu fill amb el seu fill.\nLady Fitz sobreviurà això?\nSe sentia bé, no? #HarlotsOnHulu pic.twitter.com/iolxyToNQp\n- Harlots (@harlotsonhulu) 22 d’agost de 2019\nLa situació és definitivament escalfar-se al carrer grec. Blayne és un assassí conegut, i podria decidir sacrificar la seva germana pel seu joc final. Ja ha amenaçat definitivament Lydia Quigley (Lesley Manville), Kate (Daisy Head), i la seva germana en els darrers episodis sols. Sens dubte, prendrà accions al proper episodi de Harlots. Lady Fitz sobreviurà al turment del seu germà? El més probable és que tenint en compte que és una lluitadora i que ha tocat els altres cops que li ha llançat.\nLady Fitz es reunirà aviat amb la seva filla. És desolador veure-la separada del seu fill. Un nou episodi de Harlots s’estrenarà dimecres.\nColin Firth vs. Matthew Macfadyen: Twitter pesa sobre quin actor és el Sr. Superior Darcy\nChristina Anstead revela el dolç camí que coneixia que les formigues van ser la seva ànima acompanyada\nOn podeu veure el cinema 'divendres 13' en línia el divendres 13\nHannah Ferrier des de 'Under Deck Med' comparteix la cosa espantosa que li va passar durant l'espectacle després\n6 raons per no comprar el nou 'Skyrim'\nAquests són els únics pel·lícules meravellosos que heu de veure abans de 'Avengers: Infinity War'.\nDavid Bowie: Quant valia la llegenda musical en el moment de la seva mort?


Trobada de professionals del Servei d’Atenció a la Vida Autònoma (SAVA) de la comissió de VIH-Sida i exclusió social | Acollida.org\nTrobada de professionals del Servei d’Atenció a la Vida Autònoma (SAVA) de la comissió de VIH-Sida i exclusió social\nDimecres passat es va celebrar a Badalona la jornada del grup de treball de tècniques del SAVA per teixir vincles i aprofundir en àmbits de treball compartits\nTrobar-se presencialment, teixir vincles, treballar conjuntament, coneixer-se i reconeixer-se com a professionals. Aquests han estat alguns dels objectius pels quals dimecres passat es va fer la jornada de tècniques del Servei d’Acompanyament per a la Vida Autònoma (SAVA) que formen part de la Comissió de VIH/Sida i exclusió de Catalunya.\nVa ser una trobada important ja que moltes de les entitats del grup de treball té noves professionals i va ser una actualització i presentació del funcionament i els reptes de treball. Està previst que es facin tres trobades anuals per fer xarxa i consolidar aquest equip professional per resoldre temes, dubtes, pràctiques concretes… És una necessitat posar cares i saber quines persones treballen en aquests serveis especialitzats, a més de sentir que es coneixen mínimament. En aquestes jornades sempre es proposa un o dos temes de fons que siguin comuns a totes les professionals i s’aborden conjuntament per extreure’n aprenentatges. També s’està valorant l’anàlisi de casos reals de manera col·lectiva i la revisió de casos complexes en les properes sessions de treball.\nDes d’Acollida i Esperança es fa una bona valoració de la trobada i de la tasca conjunta amb les companyes d’altres entitats que treballen amb persones amb VIH/Sida i exclusió social. Des del SAVA de l’entitat es vam acompanyar 58 persones durant el 2021.\n« « Et necessitem! Vine a fer voluntariat amb persones amb VIH Sida i exclusió social | Fernando Díaz, director adjunt d’Acollida i Esperança, participa a la cloenda del Fòrum Social Metropolità » »


Casado ha ofert els seus vots a Pedro Sánchez per aplicar-lo. | TarragonaDigital\nEl president del PP avisa al president espanyol que si no defensa la sentència del Suprem estarà «prevaricant»\nper Laia Solanellas / ACN 24/11/2021 13:36h\nEl president del PP, Pablo Casado, ha ofert al president del govern espanyol, Pedro Sánchez, el vot dels seus senadors perquè apliqui un 155 «només en l'àmbit educatiu». En declaracions als mitjans de comunicació, Casado ha defensat que el cap de l'executiu espanyol té «l'obligació» de defensar la sentència del Tribunal Suprem que confirma el 25% en castellà a l'escola.\n«Si no, estarà prevaricant»', ha avisat per després afegir que no pot ser que el govern espanyol depengui dels «radicals d'ERC». Segons ha dit, si la Generalitat es declara en «rebel·lió», Sánchez ha de fer «tot el que tingui al seu abast» incloent l'aplicació del 155.\nI es que el conseller d'Educació, Josep González-Cambray, ha enviat una carta als centres educatius instant-los a no canviar res.\nPer la seva banda, el president de la Generalitat, Pere Aragonès, Aragonès ha subratllat que el Govern té ara «tot el dret i l'obligació» d'exigir a la Moncloa una «clara defensa» del model d'escola català, perquè és «d'èxit», tal com ha reiterat. De fet, el president de la Generalitat ha afegit que cal incrementar la presència de la llengua catalana a les escoles i garantir-ne l'aprenentatge: «Hem d’anar en la línia contrària de l’horitzó que planteja la sentència».\nAixí doncs, el president ha instat el govern espanyol a mostrar que el model que pretén dibuixar la sentència del Suprem «no és la seva», i actuar «en conseqüència». Aragonès ha insistit que el Govern no delegarà la responsabilitat als centres educatius, i que espera que l'Estat «tampoc no ho faci».\nAragonès també ha recordat que el Ministeri d'Educació espanyol ja va expressar en una comunicació a la Comissió Europea la seva «disconformitat» amb el que preveia la sentència del Suprem, que finalment va quedar ratificada ahir. «Hem avançat en altres àmbits en matèria de llengua. No pot ser que ara el govern de l’Estat pugui ser còmplice d’aquest possible retrocés», ha conclòs.\nCrides a la desobediència i mobilitzacions per la sentència del Suprem sobre el català\nFins quan: Argimon dona més detalls sobre el passaport Covid a Catalunya


Programació fira d'Ontinyent Novembre 2021 - TV Digital Ontinyent\n05/12/2021 - 9:19\nInici Cultura Festes i tradicions Programació fira d’Ontinyent Novembre 2021\nLa fira d’Ontinyent per “Privilegi Reial”\nDurant els pròxims dies Ontinyent torna a viure la seua tradicional Fira, la qual supera ja els seu 600 aniversari des de que fou declarada com a privilegi reial.\nDes del 18 al 22 de novembre, s’ha preparat una programació completa amb activitats d’oci, gastronomia, festa, i comerç.\nInaguració de la Fira de novembre Ontinyent 2021\nEl dijous 18 de novembre a les 19:00 hores des de l’estacionament de la Sala Gomis, es farà una representació històrica amb la col·laboració del Cronista Oficial de la ciutat, Alfred Bernabeu i la coordinació de l’actor Rafa Miragall, vinculada al moment de la concessió a la ciutat del privilegi reial per organitzar la Fira. La representació donarà pas a l’actuació de La Trocamba Matanusca i una cercavila pel recinte firal i els voltants.\nFira d’atraccions d’Ontinyent\nEs comptarà amb més d’una trentena d’atraccions mecàniques, de les que almenys 14 seran específiques per als xiquets i xiquetes i més de 50 paradetes que inclouran casetes de tir i xurreries, entre d’altres.\nPreus reduïts per a l’alumnat que participe en les visites escolars del matí de dijous 18, així com per a totes i tots els visitants que acudisquen en el cap de setmana posterior al de Fira, al qual les atraccions romandran al recinte.\nEspecial Fira d’Ontinyent sense soroll\nLa fira funcionarà sense música, sirenes ni llums el diumenge i dilluns d’11:00 a 14:00 hores. Es tracta d’afavorir la inclusió dels i les infants i persones grans que tenen hipersensibilitat auditiva i sensorial i amb trastorns de l’espectre autista (TEA).\nLa franja horària mira de facilitar que aquelles persones, i especialment infants, que no acudien a la fira perquè els resultaven molests els sorolls, puguen accedir en les condicions de màxima igualtat possibles.\nFirAuto, la fira de l’automòbil d’Ontinyent i la Vall d’Albaida\nLa VIII edició de “Firauto“, la fira de l’automòbil organitzada per l’Associació de Tallers d’Automoció de la Vall d’Albaida i l’Ajuntament d’Ontinyent amb la col·laboració de Caixa Ontinyent mostrarà 400 cotxes nous, de km 0 i d’ocasió, en 23 expositors repartits per l’avinguda d’Albaida i els carrers José Iranzo i Martínez Valls, en alguns dels quals també es mostraran motocicletes i fins i tot patinets.\nA més a més, les persones que visiten Firauto, igual que els clients dels 80 tallers associats, rebran gratuïtament participacions per al sorteig de 2 viatges per a 2 persones a la Costa Blanca i 2.000 euros en vals descompte.\nEspai musical i gastronòmic OntiFira 2021\nLa Fira d’Ontinyent és molt més que atraccions! Del 19 al 22 de novembre a la zona d’estacionament de la Sala Gomis podràs gaudir de la millor música en directe amb la iniciativa de l’Ajuntament d’Ontinyent de “Dones en la música” amb 7 vocalistes femenines. A més, gràcies a AHVAL podràs gaudir de les millors tapes d’Ontinyent amb més grups locals.\nProgramació de concerts musicals de la Fira d’Ontinyent 2021\nFira-Comerç Ontinyent Novembre de 2021\nEspai dedicat al comerç local de dijous 18 a dilluns 22 a l’Avinguda Benicadell de 10:30 a 14:00 i de 16:30 a 21:00 hores.\nEls establiments de comerç de la ciutat a l’aparador de FIRA-COMERÇ amb productes molt diversos, com moda i complements, telefonia mòbil, sabateries, alimentació o floristeries, entre d’altres. A més a més, cada associació disposarà d’una carpa individual on es mostrarà la resta de comerços associats que no estan presents amb carpa pròpia a la Fira.\nAixí serà el Bou en Corda de les festes de la Puríssima d’Ontinyent


CULTURA PATXANGUERA: de gener 2012\nTot just acabo la lectura del llibre de Jorge Juan (que no deixa de ser un pseudònim de sis economistes de la Fundación de Estudios de Economía Aplicada - FEDEA).\nPrimera part dura. Explica els orígens de la crisi i de la situació actual (la primera està continguda en la segona però els dos conceptes no tenen una relació d'igualtat entre sí). Dura per espessa. I dura perquè mostra que hi havia molts indicis de cap on estàvem anant. Però ens hem tornat uns experts en allò del "ande yo caliente...".\nSegona part més positivista. Es proposen mesures correctores i solucions a determinats aspectes clau. Ara bé; gran part d'aquestes mesures xoquen frontalment amb el "spanish way of life" (no tant amb el "catalan" però això és un altre tema...).\nPel que fa a les mesures financeres per resoldre la crisi del deute, els autors parlen de separar aquelles institucions "importants" (Santander, BBVA, CaixaBank i ¿Bankia?) de la resta. És semblant a la idea de banc dolent que comentava alguna proposta electoral... Només en cas de problemes en els grans, s'haurien de destinar fons públics dels contribuents. Per a la resta, entengui's caixes i bancs menors, en cas de fallida, simplement se'ls ha de deixar caure. Cal tornar a la idea que si has invertit equivocadament, perds i tanques, contrària a la massa extesa "si guanyo, guanyo i si no ja em rescataran". D'altra manera, és el poble qui està pagant els excessos i equivocacions d'uns pocs que buscaven, sovint, un enriquiment massa ràpid.\nLa segona mesura financera que s'analitza parla de creixement econòmic. Per aconseguir-ho, cal revisar la immensa burocràcia del sistema espanyol, així com els anacrònics mecanismes de diàleg entre el mercat laboral i els sectors sindicals. El llibre comenta com qüestions com la temporalitat de contractes, sovint és el resultat d'una mala negociació i de l"apoltronament" sindical (també empresarial, compte) en aquest sentit, enlloc de valorar altres idees com competitivitat, objectivitat, excel·lència...\nFinalment, el llibre resumeix en tres pilars fonamentals allò que s'anomena la "reforma estructural", que no és més que deixar antics valors enrera i mirar realment endavant amb ulls "europeus" en el sentit nòrdic de la paraula.\nEducació: cal una reforma educativa que redueixi el fracàs escolar però sobretot, premiï l'excel·lència, especialment a nivell d'institucions. En aquest sentit, el llibre apunta el fet que no hi ha cap universitat espanyola entre les dues-centes millors del món (200!!). Entre les mesures concretes per assolir aquest objectiu, es parla d'una assignació de recursos per objectius per tal de garantir la competitivitat i la recerca de la innovació a les universitats per exemple, enlloc de l'actual assignació directa. També es parla de l'avaluació objectiva del personal docent, per molt que aquest tema sembla que aixeca polseguera en un entorn sovint críptic i "personal" com pot ser una aula.\nMercat laboral: s'atribueix a la dualitat entre contractes temporals i indefinits gran part del problema actual. La inestabilitat dels contractes temporals dificulta l'especialització o la formació laborals. Per altra banda, les costoses condicions associades als indefinits, fa que les empreses siguin reticents a aquest tipus de contractes. L'opció proposada és un sol contracte indefinit prou flexible com per premiar i assegurar el lloc a aquells que porten temps i s'ho guanyen, així com que no comporti un greuge important per l'empresa que decideix prescindir d'un treballador que ben aviat decep en el seu rendiment.\nReforma administrativa: resumint molt aquest punt: burocràcia no, gràcies.\nPer tant, de la lectura d'aquest llibre en trec el següent:\nBurocràcia + apoltronament + "xanxullo" + corrupció + aprofitar-se de tot i de tothom + analfabetisme + vendre fum = CRISI (intenteu pensar en un país que es pugui definir amb aquests conceptes... en coneixeu algun? Comença per EJ i té una Ñ ben grossa?)\nCompetitivitat + valors individuals i col·lectius + objectius concrets + eficiència + esforç + valoració de l'esforç + educació + excel·lència = ... ni idea. Mai no he viscut en un país com aquest. Potser si ens aixequem ben d'hora, però ben d'hora, ben d'hora... O potser si ens deixen seguir l'exemple escocès...\nPublicat per Litus_7x24 a 22:45 1 comentari:


CLAUSTRE. Memòria Universitat d'Alacant 2016-17\nDurant el curs 2016-17 es va celebrar una reunió del Claustre Universitari.\nLa reunió, de caràcter ordinari, va tenir lloc el dia 22 de Novembre de 2016, iniciant-se amb l'aprovació per unanimitat de l'acta de la sessió anterior.\nEn la seua intervenció, el Rector, va realitzar una anàlisi de les actuacions realitzades en l'últim any en la Universitat en matèria d'estudiants, personal docent i investigador, personal d'administració i serveis, recerca, càtedres institucionals, planificació econòmica, campus i tecnologia, internacionalització, llengües, cultura i esport, polítiques d'igualtat, qualitat i innovació. El Rector va fer referència a la planificació estratègica (Pla UA 40), assenyalant que el pla progressa adequadament.\nA continuació, es va presentar l'Informe Anual del Defensor Universitari. El professor Miguel Louis va exposar l'informe corresponent a les actuacions realitzades pel Defensor entre l'1 d'Agost del 2015 i el 31 de Juliol de 2016. Així, el Defensor va presentar una estadística de les diferents actuacions realitzades. Seguidament va exposar alguns de les actuacions més rellevants, així com algunes recomanacions i suggeriments. Va concloure la seua intervenció comentant les relacions amb altres Defensors Universitaris, i finalment, l'Informe Econòmic.\nTal com estava previst, es va procedir a l'elecció de Defensora o Defensor Universitari. L'única candidatura presentada per Cecilia Gómez Lucas va aconseguir la majoria de vots exigida, quedant elegida com a nova Defensora Universitària.\nSeguidament, es va aprovar, per unanimitat, la proposta de normativa de vot electrònic de la Universitat d'Alacant, després d'haver intervingut la Secretària General, per a dur a terme les explicacions corresponents.\nLa sessió va concloure amb un breu torn de paraula.\nÚltima actualització: 8-Maig-2018 19:18:25


Paluzie diu que la manifestació demostrarà 'fermesa i determinació' davant 'la repressió d'una sentència injusta'\nCatalunya - 11/09/2019 - 13:16\nLa presidenta de l'ANC està convençuda que la manifestació "serà un èxit" pels 450.000 inscrits i 1.300 autobusos\nImagen 1 de 1 - Acn\nLa presidenta de l'ANC, Elisenda Paluzie, ha dit que espera que la manifestació serveixi per fer "una demostració de força" que mostri que l'independentisme està preparat "per afrontar l'embat que vindrà per aquesta sentència injusta, perquè qualsevol sentència serà injusta". En declaracions als periodistes en l'espai Eines de País del Pla de Palau, Paluzie ha explicat que l'independentisme ha de demostrar "que segueix ferm i que no es deixa vèncer per la repressió i que afronta el que vindrà amb fortalesa i determinació" perquè "el judici i el procés de repressió polític té com a únic objectiu acabar amb el moviment independentista". La presidenta de l'ANC està convençuda que la manifestació "serà un èxit" "tenint en compte la complexitat d'aquest any" perquè ha explicat que hi ha 450.000 inscrits i arribaran 1.300 autobusos .\nSobre les altres manifestacions que s'han convocat durant la Diada, com la de l'esquerra independentista, Paluzie ha dit que l'ANC "respecta totes les formes de mobilització". Ha afegit que la manifestació de la tarda que han convocat es basa en "una estratègia de lluita no violenta" que porta a la organització de "les grans manifestacions massives" i altres campanyes com les de l'espai Eines de País, però ha insistit que respecten "totes les formes de mobilització".\nEspai Eines de País\nPaluzie ha destacat la "novetat" que suposa l'Espai Eines de País que s'ha instal·lat al Pla de Palau durant el matí "per ensenyar tots aquests elements de la lluita no violenta" per "fer la independència". La presidenta de l'ANC ha dit que aquesta estratègia ja es va posar en pràctica amb el referèndum l'1-O "sense saber-ho" perquè "amb desobediència civil i institucional" van aconseguir "vèncer l'estat i fer el referèndum d'autodeterminació malgrat les porres i la violència policial i les confiscacions d'urnes i les detencions dels dies previs".\n"No hem aconseguit encara l'objectiu", ha indicat Paluzie, que ha reconegut que a la tardor del 2017 també es van "evidenciar febleses en l'àmbit de l'economia". A través de l'espai Eines de País l'ANC pretén posar-hi remei mostrant a la ciutadania que "té el poder de compensar-les". Per això hi ha plafons explicant la lluita no violenta, una fira de consum estratègic que mostra alternatives de consum, un aparador de les activitats de l'ANC per la internacionalització i la lluita jurídica internacional, entre d'altres. També hi ha un espai amb presència dels sindicats. "Ens aproparem més a la independència si els treballadors ens afiliem a sindicats compromesos amb la independència", ha dit Paluzie.


El principal equip de Jerusalem es dirà Beitar Trump en honor del president nord-americà\nLa decisió arriba la setmana de l'estrena de l'ambaixada dels Estats Units\n2 min. Barcelona 13/05/2018 16:07\n651x366 El principal equip de Jerusalem canvia de nom i es dirà Beitar Trump en honor del president nord-americà / ARA El principal equip de Jerusalem canvia de nom i es dirà Beitar Trump en honor del president nord-americà / ARA\nJust la setmana en què el govern de Donald Trump traslladarà l'ambaixada dels Estats Units a Jerusalem, el club de futbol local Beitar ha anunciat que modifica el seu propi nom i es dirà Beitar Trump Jerusalem.\nEl president dels Estats Units va reconèixer Jerusalem com a capital d’Israel i va dir que hi traslladaria l'ambaixada des de Tel Aviv. L’estatus de Jerusalem és una de les qüestions més sensibles i que més divideixen del conflicte entre Israel i Palestina. La ciutat santa per a tres religions –cristiana, jueva i musulmana– ha sigut un símbol de discòrdia des de la declaració d’independència d’Israel del 1948. Els palestins reclamen la part oriental de Jerusalem com la capital del seu futur estat independent. La zona, a més, és considerada per la majoria del món com un territori ocupat per Israel després de la guerra del 1967. Les Nacions Unides, en les seves resolucions, estableixen que l’estatus final de la ciutat s'ha de decidir amb un acord de pau entre palestins i israelians que tingui com a base l’anomenada solució dels “dos estats”.\nEl Beitar, subcampió de lliga enguany, és un club molt polititzat. El nom del club també deriva d'una organització política fundada per Zeev Jabotinski, ideòleg de la dreta israeliana. Els membres de l'organització Beitar, als anys 30, quan es va fundar el club, eren detinguts per les autoritats britàniques per actes terroristes. Profundament religiosos, els militants creien en organitzacions polítiques amb formació militar i fins i tot es van inspirar en el feixisme italià abans del gir que va donar Mussolini a la qüestió de la raça i la tolerància amb el judaisme.\nEls seguidors més radicals del Beitar de Jerusalem solen ser nacionalistes que protagonitzen atacs verbals o físics contra àrabs. Molts seguidors del Beitar han sigut detinguts els últims anys. I quan van fitxar l'última temporada dos jugadors russos que van resultar ser txetxens musulmans, van ser amenaçats de mort pels seus propis seguidors, que consideren el Beitar un símbol de l'Israel que somien: un Israel pur. Una pancarta que solen mostrar diu: "El Beitar sempre serà pur". O sigui, sense àrabs.\nTrump, l’aliat incondicional de Netanyahu\nJerusalem planifica la “ciutat Trump” per a les ambaixades


tenir el cap clar: 2017\nCada any, quan s'acosta el Nadal, vivim un munt de tradicions que ens fan reviure la veritable veritat d'aquestes dates. Nadal és una festa cabdal cristiana, és el dia que celebrem el naixement del Crist, el nostre Salvador; és una festa on celebrem passar de la nit més fosca a la Llum plena que mai s'apagarà.\nEl naixement de Jesús a Betlem ens recorda que hem de saber trobar el camí que va cap a Ell. Aquest camí de vegades és costerut (tots els camins van a Roma… però no van a Betlem) però hem de ser capaços d'arribar a la seva fi, on trobarem el Déu de la misericòrdia, el Déu que ens espera… per fer el camí amb cada un de nosaltres i fer-nos el viatge més planer.\nMoltes de les tradicions cristianes nadalenques s’originen en els segles I i II de la nostra era ja que els primers cristians van aprofitar les festivitats paganes romanes per celebrar la seva fe. Més endavant, entre els segles IV i VI incorporen els costums precristians dels pobles d’Europa del nord, escandinaus, celtes i vikings.\nEntorn del 25 de desembre gairebé totes les civilitzacions precristianes celebraven el solstici d'hivern, quan la llum torna novament i s'acaben les tenebres. Durant el fred i la foscor de desembre, encenien focs com a senyal d'esperança en la vinguda de la primavera. La pagesia desitjava que passés l’hivern –el temps on la llum s’escurça, el fred és intens, la terra no prudueix i la nit s’allarga– mentre esperava, fent pregàries als déus, que retornés la llum, la verdor i la vida.\nEls romans celebraven les Saturnalia, unes festes dedicades al déu Saturn. A l’època imperial, a partir del segle II, es va instaurar el 25 de desembre com el dia del naixement del “sol invicte", divinitat que era representada per un nounat. Als països nòrdics celebraven festes com la Yuletide vikinga o les que feien en honor als déus Thor i Odín.\nEn un primer moment, durant els segles I i II després de Crist, els cristians no celebraven el naixement de Jesús. Se sabia quan havia mort, a la Pasqua Jueva, però no quan havia nascut. Al s III hi ha els primers testimonis de la celebració de la festa del Naixement de Crist el dia 25 de desembre –malgrat no en coneguessin la data– aprofitant les festes romanes dedicades al nounat “sol invicte”. Al s IV es va fixar oficialment aquesta data i es va celebrar de manera universal.\nLa missa del gall la va introduir a Roma el papa Sixt III, al s V, i ho va fer celebrant una vigília nocturna, a mitjanit del dia 24, “quan canta el gall". La missa es feia a un petit oratori, on hi havia un pessebre, i que estava situat darrere l'altar major de la Basílica paleocristiana de Sant Pere.\nPessebre - Església de La Sang\nUn pessebre és la representació domèstica del misteri de la Nativitat de Jesús. El costum va sorgir el Nadal de 1223, a Itàlia, quan sant Francesc d'Assís va celebrar la missa dins una cova a la localitat de Greccio. En ella, havia instal·lat un “pessebre” amb una imatge de pedra del Nen Jesús i un bou i un ase vius. Això va ser l’inici d’una gran difusió que va tenir aquesta representació, primer a Itàlia i després arreu d’Europa al llarg dels segles XIV i XV.\nAl segle XVI catòlics i protestants alemanys utilitzen la corona durant l'Advent ja que és plena de símbols. Les plantes típiques que es feien servir habitualment eren el vesc, el grèvol i l’avet, i el poble celta les penjava sobre el dintell de les portes com a símbol de la victòria de la vida sobre la mort i de la llum sobre les tenebres.\nEl cercle enverdit és símbol del Déu etern (que com el cercle no té principi ni fi) i de la confiança en el retorn de la vida (el color verd); les espelmes que encenem cada un dels diumenges simbolitzen la llum divina que va dissolent la foscor fins a l’esclat de la llum, que és Jesús, la nit de Nadal. La cinta de color vermell, que sol adornar la corona, constitueix el símbol de l’amor de Déu per la humanitat.\nFent "cagar" el tió - Gravat del s XIX\nÉs una tradició rural i precristiana de Catalunya lligada també al solstici. Picar el tió vol fer despertar la natura per tal que els dies s’allarguin, s’allunyi la foscor i arribi novament la llum.\nA Catalunya hi ha el costum de “fer cagar el tió”. El tió és un tronc d’arbre que des de la Puríssima es col·loca vora del foc, es tapa amb una manta i se li posa menjar a sota que consumeix cada dia.\nEl dia de Nadal els infants canten nadales davant el pesssebre i després bastonegen el tió perque “cagui” dolços, neules i torrons que mengen després del dinar. Mai joguines que les porten els Reis.\nEls antics pobladors escandinaus i centreuropeus consideraven els arbres éssers sagrats. Per això en el solstici d'hivern, adornaven l'arbre més alt i poderós del bosc amb llums i amb fruits creient que les seves arrels arribaven al regne dels déus.\nEl cristianisme va donar una lectura més profunda a aquest costum: la forma triangular de l'avet representaria la Trinitat, els fruits serien els dons de l'Esperit Sant; l'estrella seria Crist, la llum del món; i el tronc la fusta de la creu de Crist… L’arbre de Nadal és un arbre de fulla perenne que simbolitza l’amor perenne de Déu envers els homes.\nSant Nicolau va ser bisbe de Myra, a l'actual Turquia, al segle IV. Dels molts miracles que va realitzar, el més conegut relata que va donar la vida a tres nens que havien estat esquarterats per un malhome. Sant Nicolau repartia regals pel seu sant (6 de desembre) però aviat, es va associar el sant als regals que els nens rebien per Nadal.\nAl s XVII els holandesos portaren a USA els seus costums i aixi ho feren amb Sant Nicolau. L’actual Santa Claus és la versió “americana” de Sant Nicolau: se li ha tret la mitra i se li ha col·locat una barretina i el nom és una mala adaptació anglesa del popular Sinterklaas (sant Nicolau) holandès. Al s XIX passa a Anglaterra i d’allí s’estén a tota Europa i adapta com a mitjà de transport un trineu portat per rens ja que el seu lloc de residència és el Pol Nord.\nQuan passa a Europa cada país el bateja com Pare Nadal (Father Christmas, Père Noël, Babbo Natale) excepte a Espanya que tant en català com en castellà s’ha adaptat la forma francesa Pare Noel.\nAdoració dels Mags (1305) - Giotto\nCapella degli Scrovegni - Padua\nEls Reis d'Orient (els Reis Mags) és una festa religiosa: ells són els protagonistes de la manifestació de Déu a tots els homes i a tots els pobles de la terra i se celebra el dia 6 de gener. Els evangelis diuen que “uns mags” portaren presents al Nen Jesús. Per aquest motiu la tradició fa que la nit del 5 al 6 de gener els Reis passin per les cases deixant regals a petits i grans segons els desitjos expressats en les cartes que en dies previs els nens han enviat als Reis.\nEn el segle V, el papa Lleó Magne fixa en tres el nombre de reis. Els noms de Melcior, Gaspar i Baltasar no apareixen fins el s VII. Les restes dels reis d'Orient reposen a la catedral de Colònia.\nPublicat per Ramon Torra a 8:50 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: advent, Crist, festivitats, hivern, nadal, Odín, pessebre, precristia, Reis, Saturn, solstici, Thor\nart 3: august rodin\nUn altre dia continuaré parlant de l’art en general però avui vull fer referència a una exposició que hi ha des de fa mesos a la Casa Garriga Nogués, seu de la Fundación Mapfre, sobre un dels grans escultors del segle XX: el genial August Rodin que ara fa cent anys de la seva mort. Aneu a veure-la, s’acaba el 21 de gener. L’exposició està centrada en l’obra coneguda com La porta de l’infern.\nEl 1880, l’Estat francès va encomanar a August Rodin una porta decorativa que representés la Divina Comèdia de Dante Alighieri per al futur Museu d'Arts Decoratives. Batejada com La porta de l'Infern (inspirada en la Porta del Paradís del Baptisteri de la Catedral de Florència, obra de Ghiberti) l'obra va representar el major repte plàstic de l'artista i hi va treballar durant més de vint anys. La porta de l'Infern és un grup escultòric monumental. La primera versió que va fer Rodin data de 1881, quan hi va començar a treballar, és una porta amb baixos relleus, molt semblant a la de Ghiberti. Al final de la vida de l’artista es va fer un model en guix que reconstrueix l’aspecte que devia tenir al començament i va servir de referència per fer els models de bronze fos un cop mort l’artista.\nTot i que el projecte va ser cancel·lat (mai no hi va haver ni porta ni museu), l'artista va treballar-hi fins al final de la seva vida i va ser d’aquí d’on va anar creant figures i baixos relleus que després va treure de la porta i es van convertir en escultures soltes. Considerada com l'obra central de la carrera de Rodin, aquesta obra monumental ofereix una visió espectacular de l'infern, és febril i tempestuosa, sensual i evocadora Tot i que l’obra va començar modelant figures inspirant-se en la Comèdia del Dante a mesura que passava el temps hi va afegir figures inspirades en Les flors del mal de Baudelaire i les Metamorfosis d’Ovidi.\nAl començament Rodin pensava posar a sobre de la porta la inscripció que Dant posa a la porta de l’infern a l’inici del Cant III de la Comèdia: per mi aniràs a la ciutat sofrent,/per mi aniràs cap a l’etern dolor,/per mi aniràs amb la perduda gent./deixeu tota esperança els que heu entrat!\nPerò després es va repensar i va crear una al·legoria de la mateixa frase amb la positura i la posició de l’escultura Les tres ombres que coronen la porta. Aquesta escultura deriva del primer estudi que Rodin va fer d’Adam (escultura que va destruir per semblar-se massa a l’estil de Miquel Àngel, de qui va quedar extasiat, juntament amb les obres de Donatello i Ghiberti, després d’un viatge a Itàlia). La va repetir tres vegades en diferents posicions i va fer el conjunt conegut com Les tres ombres que assenyalen cap al centre de la porta i cap a El pensador.\nD’aquesta porta en van derivar les seves escultures més emblemàtiques: El Pensador, El petó, Ugolino i els seus fills i Les tres ombres. D’aquesta darrera ja n’hem parlat.\nEl pensador es troba al capdamunt de la porta. Representa probablement Minos, el jutge que, a la Comèdia, assigna els damnats a un dels cercles infernals en funció dels seus pecats. Però Rodin converteix la imatge en el poeta Dant meditant sobre la seva obra al mateix infern. És el creador dins la seva pròpia creació. ¿I per què no és el mateix Rodin meditant sobre la seva obra a la mateixa porta de l’infern?\nD’aquí surt també l’obra El bes inspirada en Francesca da Rimini i Paolo Malatesta dos personatges de la Comèdia que es troben en el segon cercle de l’infern, cercle on hi van a parar els luxuriosos. Quan ja els tenia col·locats a la fulla esquerra de la porta, els va treure i els va convertir en escultura.\nUgolino i els seus fills és un altre personatge de la Comèdia i un dels primers que va representar Rodin a la Porta. Ugolino della Gherardesca va ser un polític condemnat per traicó i que Dant el situa en el darrer cercle de l’infern. També de la part mitjana de la fulla esquerra els va treure per convertir-los en escultura.\nAugust Rodin neix i mor a Paris (1840-1917). Des de petit comença a dibuixar i el seu pare l’envia a l’École Impériale Spéciale de Dessin et de Mathématiques on aprèn a dibuixar i modelar de memòria. No el deixen entrar a l’École des Beaux-Arts i es posa a estudiar anatomia amb Louise Barye, professor del Musée National d’Histoire Naturelle i modelatge escultòric amb Constant, un escaiolista amb qui comparteix els secrets sobre el modelatge. August Rodin va treballar totes les tècniques de l’època: el dibuix, el guix, la cera, el fang, el marbre i el bronze. Rodin treballava segons el mètode tradicional, de fet el seu taller va ser un dels últims que es poden considerar com a tal. Ell solia realitzar les peces en guix, cera o fang. A partir d'aquests motlles era possible treure obres de marbre o encarregar la fosa en bronze. Als 15 anys guanya una medalla de bronze de dibuix i comença a treballar amb fang. Als 17 anys figura com ajudant de George E. Haussmann en la reconstrucció urbana de Paris.\nLa seva primera gran escultura va ser La màscara de l’home amb el nas trencat, que va ser refusada pel jurat del Saló de Paris el 1865 per considerar-la inacabada (li faltava la part del darrera del cap). Aquesta escultura és la cara d’un home d’una barriada parisina que explicita la seva dura vida pels trets del seu rostre. Amb les seves arrugues marcades i el nas trencat, l'obra representa un gran exemple de com Rodin va considerar que allò que es vol representar no forçosament ha de ser bell sinó veritable. Ell matex diu: Aquesta màscara va determinar tot el meu treball futur; és la primera peça de modelatge que vaig fer. Des de llavors he tractat de veure la meva obra des de tots els punts de vista i dibuixar-la bé en cada un dels seus aspectes. Aquesta màscara ha estat en la meva ment en tot el que he fet.\nLa segona obra per la que també va ser criticat és L’edat de bronze, escultura a escala humana per la que va fer servir com a model un jove soldat belga. Un cop feta hi va haver qui, davant la musculatura tan ben treballada sobre el guix, va dir que no era possible que, qui no havia estudiat mai a l’Acadèmia pogués esculpir formes tan perfectes, llevat que hagués fet l’escultura d’un buidatge del model natural i no d'un model original d'argila. L'Edat de Bronze, en paraules de. Rainer M. Rilke, manifesta el domini il·limitat de Rodin sobre el cos. L'ull més sever no podia descobrir en aquesta estàtua cap espai que fos menys vivent, menys precís o menys clar que els altres. I un periodista afegí: Està prenyada d’una qualitat tan rara com preciosa: la vida. Tot el temps que havia dedicat a estudiar anatomia quan era jove ara ho podia plasmar aquí.\nEl gran èxit de la seva obra va fer que les escultures més emblemàtiques es reproduïssin en diverses mides i materials. És el cas d'El Pensador, la mida original era d’uns 70 cm; en 1898 va ser reduïda a 38 cm i el 1904 engrandida a la versió monumental de 2 m.\nPublicat per Ramon Torra a 12:34 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: art, Dante, Miquel Angel, Rodin\ndarreres cavil·lacions d'un "presi"\n»Els primers dies aquí això era una festa, un circ diari però ara em trobo engabiat. ¿Què carai hi faig a Brusel·les? Fot un fred que pela. Aquí ens movem entre 1 i 8 graus i a BCN ballen entre els 8 i els 17. ¿Què carai hi faig aquí? Tan bem muntat que ho teníem: nosaltres darrera arengant a la gent amb els de la ANC i OC donant la cara i catradio i tv3 fent d’altaveu… Milers de manifestants pels carrers, cacerolades diàries, xaranga dia sí i dia també… Ara aquell parell són a la presó i la resta del govern també a la garjola després de declarar a Madrid. Ja em va bé que el Vice estigui tancat, així no em farà nosa. Només estem jo i quatre ad lateres aquí passant un fred de mil dimonis.\n»El que sí va ser maco va ser la performance dels alcaldes: un avió xarter, un munt d’autobusos i dues-centes vares de batlles de tot Catalunya enlairades per fer-me costat… això va ser un ball de bastons!\n»Ara ja podem enarborar la campanya de “presos polítics”. Sí, ja sé que AI ha dit que no ho són, que ells en saben molt d’això i que aquests no són presos polítics, però poc ressó tindrà ja que nosaltres seguirem dia sí i dia també, al carrer, amb pancartes i a la nostra rtv, demanant la llibertat per als “presos polítics”. Un dia de vaga general (que tampoc va ser tant)…, els estudiants esperonats pels joves cuperos de la CDR tallant la circulació…, renoi que la van fer grossa a Girona amb l’AVE tallat i mira que robar la bandera d’Espanya de l’Ajuntament…, aquests de l’empordà!… També anirem recordant el follon de l'1O i el 115 (i esperem que el poble no recordi el que vam fer els dies 6 i 7 de setembre).\n»Tots els meus ara van dient a tort i a dret que no estàvem preparats per muntar la República, que això de la independència era una enganyifa. Ja sé que no tot eren flors i violes, només cal mirar l’hemeroteca per veuere la riota que fem amb l’encaixada de mans el Vice i jo després de proclamar la DUI: ni ens mirem la cara! I els d’ERC també ho diuen, i diuen que “no somos indepes porque la mayoría no lo ha querido”! Només em faltava això! …Senyor, ¿què he de fer, em dones un cop de mà…?\n»¿…Com que m’espavili…? Una empenteta al menys… Sí, ja sé que tu no estàs aquí per aquestes coses, però… res de res?\n»…que m'he enfagat sol i n'he de sortir sol? …Bé, vejam com me’n surto.\n»I la Mesa del Parlament diu que la proposta de la DUI no tenia efectes jurídics i també li sembla bé el 155! ¿Però què és això? ¿Què s’han pensat? I ara diuen que el Vice i la resta també diran el mateix per tal de sortit de la garjola. ¿I què faré jo amb tota aquesta gent al carrer de BCN fent campanya i jo a 1300km lluny? Ara només venen a veure’m l’antic presi de Convergència, que ja no pinta res, la cordi del PDeCAT, que ho té molt cru, i els de la CUP. Tots els meus m’han abandonat…\n»Havíem de fer una llista comuna tots els indepes però ja s’ha encarregat de carregar-se-la el Vice… cagumcoi! D’ERC, amb qui havíem fet Junts pel sí, ara resulta que no volen ni sentir parlar de mi. Ara som els de Ni junts pel no. Ara ells volen anar sols, clar perquè jo no li pugui fer ombra. Hauré de fer una llista on jo vagi de Cap de Llista i hi posaré tots els meus amics que no m’han traït, una llista “unitària civil” (no sé què vol dir això, però és igual) que proposaré a la cordi del PEDeCAT, com un grup d’electors.\n»Bé, ara la cordi em diu que no, que això no és viable ja que si ho fem així, ni que sigui molt bonic, no cobrarem ni un duro de Madrid (un altre cop Madrid!), no sortiríem per la tele, ni podríem fer debats. Carai, mira que tot és complicat! Ara diu que hem de fer una llista “àmplia i transversal” (tampoc sé què vol dir això, però és igual, ara tots la fan) amb presència d’indepes… Però, vejam: ¿què no ho som tots al PEDeCAT d’indepes…? Ah!, que hem d’incloure a la llista indepes que no siguin del partit… vale!, vale! I diu que es dirà Junts x Catalunya.\n»Mira, avui m’ha vingut a veure la secre del Vice. Ara que ja ha decidit que vol anar sol m’envia la seva secre per posar-nos d’acord “en anar perfectament coordinats i fer un front comú”. Aviam si ho entenc, …¿no era això Junts x sí…? Es veu que no.\n»Sí, sí, ja sé que sempre he dit que no em presentaria, però ara si no em presento i els belgues em retornen a Espanya seré l’únic que em podriré a la garjola llevat que… també digui que el 155 és la millor solució! …És clar! El 155 és la solució! I jo que em pensava que era per destruir Catalunya! Ara m’adono que és tot al contrari: la solució per a Catalunya és el 155!!! Però com no me’n havia adonat abans! Ell ens treu de la presó, ell convoca eleccions, ell retorna la pau a la ciutadania, ell farà que el 21D retorni la democràcia, ell deixarà d’existir el 22D i ens tocarà "el gordo de Navidad", i ell, al no existir, farà que jo el 23D pugui tornar a casa i anar al camp del Reial Madrid (un altre cop Madrid) a veure com guanya el Barça!!\n»Però abans de tot això hauré de fer algun altre salt mortal: hauré de fer declaracions a algun diari belga en la línia dels meus compas dient “que hi ha altres solucions possibles que no són la independència, que és possible la realitat d’una altra relació amb Espanya, que haurem de negociar un nou acord amb el govern central, però sobre tot que no s’ha entès bé el que hem estat dient, que allò que és realment important no és la independència, sinó la interdependència! I prou, ja no puc més!»\nPublicat per Ramon Torra a 8:59 1 comentari:\nEtiquetes de comentaris: Catalunya, democracia, Espanya, Independència, República\ncavil·lacions d'un "presi"\n»Mira que ja ho tenia ben decidit, convoco les eleccions i assumpte resolt, però ara aquests murris m’han portat a un carreró sense sortida. Ja sé que ja hi érem a un carreró sense sortida que havíem orquestrat entre el Govern d’aquí i el de Madrid, però una cosa era que hi fóssim tots els components del Govern i l’altre que m’hi trobi jo sol. Això és un malson. Com me’n sortiré? Ara aquesta trepa no vol eleccions i vol que proclami la República! Però si ja havíem quedat que no. ¿Què he de fer, Senyor…?\n»Quan ja ho tenia tot embastat, quan semblava que tot lliscava prou bé, la part més dura a dels meus companys de coalició, m’han amenaçat amb frases que m’han ferit: “155 monedes de plata…, Judas!…, traïdor…, o un dibuix on estava penjat d’una forca…”. I aquests són els meus! I el meu Vice amb la boca tancada! Això ho ha muntat ell, segur.\n«No puc convocar les eleccions. Si ho faig, l’endemà tothom se’m tirarà a sobre, em portaran al circ davant els gladiadors i em desmembraran de cap a peus…; l’endemà no podré anar a passejar a casa per Girona per rebre un bany de masses…; l’endemà no podré entrar al Parlament sense que els meus em barrin el pas…; l’endemà rebré felicitacions de Madrid però insults del meu entorn… Ai!, aquest “demà” em porta de corcoll. Estic “acollonit”.\nEscut Repúlica de 1641\n»¿Què fer? És un gran dilema. ¿Què he de fer perque jo demà pugui sobreviure, sortir al carrer amb tranquilitat i que la gent m’aplaudeixi? Si convoco eleccions, des de Madrid m’aplaudiran però els meus em destrossaran. Si proclamo la República, els meus m’enaltiran però a Madrid aprovaran el 155… Senyor, ¿què he de fer? La decisió ara no es gens fàcil. Ho hagués estat uns dies enrera, però avui…, en aquest moment…, amb aquesta situació kafkiana…, Senyor, ¿com me’n sortiré…?\n»Ah!, ja ho tinc! Proclamaré la República i així els meus m’enaltiran però no em destrossaran (almenys els primers dies). El Senat aprovarà el 155 i Madrid s’abraonarà contra mi, però fugiré a Brusel·les i des d’allí faré campanya i internacionalitzaré la situació catalana. Tot el món em vindrà a veure, podré dir el que vulgui, carregaré contra l’Estat, ningú no em barrarà el pas i allà, com que la meitat són indepes m’obriran els braços. Ja sé que em costarà molts calés, uns 5000€ diaris, però ja ens en sortirem.\n»I contractaré el millor advocat perque no em retornin a Espanya, encara que li hagi de pagar 1000€ l’hora. He dit i repetit que no em tornaria a presentar per Presi, però és igual, ara diré que sí i tots els meus em faran costat. M’aplaudiran… Em vindran a veure… Seré el melic d’Europa i això no passa cada dia. El problema és aquest carai de company que tinc de Vice, que té més ganes que jo de sortir elegit i seure a la meva butaca. A veure si els fiquen a la cangrí i jo estaré aquí movent-me com peix a l’aigua amb entrevistes a les emissores de ràdio i tv's, recepcions amb personalitats europees…\nEscut de la Generalitat\n»Serà més lleu rebre la justícia de Madrid ni que em retornin a Espanya i hagi d’anar a la presó –i així sempre podré criticar-los–, que no pas ser jutjat pels de casa meva que sempre em diran traïdor i Judas i com a tal em tractaran i no podré viure amb pau. Madrid serà més respectuós amb mi proclamant la República que les hordes que es desencadenaran a Catalunya contra mi per convocar les eleccions. Ho tinc clar: ¡Demà proclamo la Republica Catalana amb la Declaració Unilateral de Independència!\n»No sé si durarà més o menys que les anteriors, la de Pau Claris el 1641 que no es va arribar a proclamar; l’Estat Català de 1873, revocat poc després; la República de l’avi Macià de 1931, tres dies; o la de Companys del 1934… No sé quan durarà aquesta, però serà sonada. Som-hi!»\nPublicat per Ramon Torra a 17:04 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Catalunya, eleccions, Espanya, Independència, República\nart 2: art i bellesa l\nDurancamps, Jean Marie Lustiger, Paul Cézanne, Gramsci, Florenskij, Jacques Maritain, Joan Pau II, Rosenberg, José J. Esparza, Bauman, López Quintás, Benet XVI, Wind, Nodelman, Francesc, Henri Matisse, Rodolfo Papa, Saint-Exupéry, Pau VI, Mozart, Luis Racionero, Concili Vaticà II, Heinich, José Morales, Lipovetsky, Serroy, Søren Kierkegaard, André Frossard, Beethoven, T.S. Elliot, Tomás Llorens, Friedrich Schiller, Joan P. Viladecans, Luis Gordillo…\nTots aquests personatges, i molt d’altres, han parlat i escrit sobre l’Art i els Artistes i sobre com està derivant avui la concepció artística. Exposo aquí un breu resum d’algunes de les seves idees:\nNingú dubta que la figura de l'artista –pintor, escultor, arquitecte, escriptor…– ha perdut prestigi social i rellevància pública. Això sí, es divulguen rareses, excentricitats i s'incideix en el continent en clar detriment del contingut. Es veu cada any quan s’inaugura Arco, l'esdeveniment –la pallassada!– que se superposa al rigor i a l'esforç. O quan veiem alguns guanyadors del Nobel de literatura. Cada vegada s’accentua un generalitzat descens del nivell cultural i artístic, un estrany balboteig entre l'ésser i el tenir, una evident minva dels valors humanístics.\nEl terme cultura –objecte d’innombrables definicions– és allò que realitza l’«home» –home i dona– per transformar i fer més habitable el món en el que viu. Fer cultura és propi de la Humanitat i es manifesta en els aspectes intel·lectuals, educatius, artístics, tècnics, polítics, econòmics i en tots aquells camps on es desenvolupa l’activitat de l’individu i dels pobles. La cultura presuposa i exigeix una idea integral de l’«home».\nEl nostre art s’ha desenvolupat dins del cristianisme i tot el nostre pensament té significat pels antecedents cristians. Un europeu pot no creure en la veritat de la fe cristiana, però tot allò que diu, tot allò que fa i de tot allò que és artífex surt de la seva herencia cultural cristiana i només té sentit en relació a aquesta herència.\nAvui en dia s'ha produït una deforestació cultural, s'ha creat un territori empobrit, desèrtic, incapaç d'entendre alguns elements essencials de la vida de l'home. Valors que sempre han estat compartits es posen en dubte o es consideren contraris a la realització humana. Però no és pas així i per tot això, cal endegar una "repoblació forestal de conceptes intel·lectuals". Amb l'excusa d'alliberar l'home, al final ens estem lliurant fins i tot d'ell. Per tornar una ànima a l'art caldria pensar en l'«home» en termes diversos d'aquells dels de les ideologies polítiques i econòmiques i de la cultura del consum de masses. S’hauria de reintroduir en el debat públic, d’una manera ben definida, el concepte d’«home», i només després seria possible pensar en un art capaç de representar-lo.\nEstem en un interregne: l'antiga forma de fer les coses ja no funciona, però encara no hem trobat la nova forma de funcionar. Així que hi ha un buit entre les regles que ja no serveixen i les que encara hem d'imaginar. Aquest és el veritable debat: com omplir aquest buit.\n¿Quina és la diferència entre «creador» i «artista»? El que crea dóna l'ésser mateix, treu alguna cosa del no-res en sentit estricte. L’artista, per contra, utilitza alguna cosa ja existent, donant-li forma i significat. Déu no «existeix», Déu «és» i va crear l'home «a imatge seva» –home i dona– i li va donar l’existència i la tasca de dominar la terra, i a ell, a l’home, va sotmetre el món visible com un immens camp on expressar la seva capacitat creadora. A cada persona se li confia la tasca de ser artífex de la pròpia vida; en certa manera, ha de fer d'ella una obra d'art, una obra mestra.\nEn aquestes dues facetes de l'activitat humana en una l’home és artista de la pròpia vida, autor dels propis actes per formar la pròpia personalitat; en l’altra és capaç de produir objectes, de posar en acte les capacitats operatives, donant forma estètica a les idees concebudes en la seva ment.\nArt i bellesa no es poden separar. Ja fa temps que han perdut el seu sentit primigeni i ara qualsevol persona que embruta un paper o una paret s’autodenomina artista, qualsevol que sap llegir i escriure es pensa que és novel·lista, qualsevol que fa soroll es creu que és músic… i a qualsevol cosa se li diu art. El concepte de bellesa també s’ha degradat, s’ha devaluat. La bellesa mai va sola, té dos companys: el bé i la veritat. Si es degrada la bellesa, es degrada el bé i la veritat. Una clara manifestació d’aquest paganisme gnòstic actual, panteista, d’un Déu spray, diluït, són els mils de milions de despeses que fem per coses innecessàries. El segon “top” en despeses és la cosmètica. La bellesa del cor no té res a veure amb la bellesa artificial del cosmètic. Ens disfressem de la bellesa per fora quan no tenim la bellesa interior de Déu.\nEl desterrament de la bellesa, la negació de la seva existència i prescindir dels fonaments de l'art condueix a un culte deliberat de la lletjor. Aquest món en què vivim té una gran necessitat de la bellesa per no caure en la desesperança. La bellesa com la veritat, és qui posa l'alegria en el cor dels homes, és el fruit preciós que resisteix la usura del temps, que uneix les generacions, la rel de la que brota el tronc de la nostra pau.\nL'erudició del nostre temps ens fa perdre de vista l'essencial. El Petit Príncep –que no entén res d’allò que és erudit– ho veu tot, en última instància, més i millor que la resta de mortals.\nEtiquetes de comentaris: art, artista, bé, bellesa, creador, cultura, escriptor, escultor, pintor, veritat\nnovell: adjectiu; té dues accepcions\nSegons el Diccionari Català Pal·las la paraula novell, adjectiu, indica, en la seva primera accepció: principiant, mancat d’experiència, nou, recent, modern, primerenc…\nTots aquests adjectius hi ha qui els aplica de ple al bisbe de Solsona, Xavier Novell, que ha aixecat –entre alguns dels seus seguidors– una nova polseguera per una glossa publicada fa dies al Full dominical fent un comentari sobre la família en base al document Amoris Lætitia. Ha faltat temps als mitjans per fer-ho conèixer amb bombo i platerets: tots els diaris de paper i digitals, tots els telediaris, totes les tertúlies…\nTots coneixeu el meu estil pastoral presencial i directe. Sóc un bisbe que m’agrada ser a tot arreu, que frueixo inventant i executant, que em plau el contacte amb la gent. Aixi es definia ell en un escrit al Full el 2015 i així continua. Les persones amb responsabilitat han de prendre decisions que probablement no agradin a tothom, però el sentit de responsabilitat els porta a prendre-les. I un bisbe, ens agradi o no, sigui més o menys simpàtic, té unes obligacions que ha d’assumir.\nNo he seguit la trajectòria de l’actual bisbe de Solsona, però des que va entrar al bisbat el 2010 no ha parat de rebre queixes. Se’l titlla de tot. Se li fa qualsevol comentari en contra. Sembla que no faci res bé. I el critiquen des de tots els estaments: els mitjans de comunicació, els responsables dels municipis… i fins i tot el clergat: pastor esgarriat…, amb cada glossa la fa grossa…, va marxar de Solsona com a progre i ha tornar com a carca…, de progressista a representant desl sectors més retògrades…, fluctua en tots els temes menys en l’afany de notorietat…, viu a la residència de capellans de Solsona en comptes del Palau Apostòlic…\nFa molt de temps que part de la societat voldria que l’Església fos com un partit polític, que es manifestés d’acord amb allò que és “políticament correcte” i que no s’allunyés ni un pam dels pressupostos dels lobby mediàtics. I no s’accepta que l’església no sigui democràtica, com si la democràcia fos el sursum corda de l’eficàcia en tots els temes. Qui no respira així…: anatema sit!\nEstem en una època en la qual s’exalça tot tipus de llibertats, tothom pot dir el que vulgui, pot fer el que li sembli, pot insultar a qui li doni la gana, sobre tot a l’església catòlica (que para l’altra galta abans de tornar-s’hi!). Ah! això sí, hi ha temes tabú (¿no havíem quedat que ja no hi havia tabús?, doncs sí, encara n’hi ha) i hi ha inquisició (ara l’han activada els qui la defenestraven!).\nMai pots opinar (dic opinar!) contra el procés o se’t titlla d’antidemòcrata. Mai pots opinar (dic opinar!) contra la LGTBI, o se’t titlla d’homòfob, sense dret a viure, se’t denuncia als tribunals i el denunciant no ha de demostrar res, és l’acusat qui ha de demostrar que no ho va dir (sic!). Mai pots opinar (dic opinar!) a favor de l’Església o se’t titlla de retrògrad…\nTots els qui defensen aquests plantejaments ho fan des del punt de vista que no hi ha veritats objectives ni absolutes sinó que tot es subjectiu i opinable. No hi pot haver cap veritat absoluta! Peró resulta que aquests mateixos que diuen que no hi ha cap veritat absoluta, en defensen una a tort i a dret. Per a ells no hi ha més veritat absoluta que aquesta: la de que no hi ha cap veritat absoluta. En què quedem, ¿n’hi ha o no n’hi ha?\nLes crítiques per la darrera glossa del bisbe Novell han estat fruit de la campanya contra la família –que avui es propaga com un foc atiat pel vent, per les mal denominades “xarxes socials” i per tots els mitjans de comunicació– i que està muntada en aquest nostre univers mundial pel lobby homosexual, que ningú s’atreveix a criticar públicament, que totes les administracions defensen i que la Generalitat ha legislat de manera fòbica. Qui s’oposi a aquesta manera de fer serà cremat a la foguera de la inquisició de la LGTBI.\nPerò les paraules del bisbe Novell quan parla de l’homosexualitat no són de la seva collita. Cita el Papa ja sigui en l’Amoris Lætitia ja sigui en els comentaris que ha fet sobre aquest tema. En el viatge de tornada de la JMJ de Rio de Janeiro el papa Francesc va dir una frase que –un cop retallada– va donar la volta al món: Si una persona és “gay” (i busca el Senyor i té bona voluntat), ¿qui sóc jo per a jutjar-la? El parèntesi és el que es va treure. Però, a més, no van publicar la continuació. Aquesta frase no vol dir que el Papa aprovi el lobby “gay”, sino que separa ben bé la persona amb aquesta inclinació i el fet de muntar un lobby. Crec que quan un es troba amb una persona així, s’ha de distingir el fet de ser una persona “gay”, del fet de fer un lobby, perquè cap lobby és bo. Són dolents. El Catecisme de l'Església Catòlica explica això d'una manera molt bonica; diu: "No s'han de marginar aquestes persones per això, han de ser integrades en la societat". El problema no és tenir aquesta tendència; no, hem de ser germans, perquè aquest és un, però si hi ha un altre, un altre. El problema és fer el lobby d'aquesta tendència: lobby d’avars, lobby de polítics, lobby dels maçons, tants lobby… Aquest és el problema més greu per a mi."\n¿I què més ha dit el Papa sobre el lobby “gay” i les unions homosexuals? Doncs més clar no ho pot haver dit: no siguem ingenus: no es tracta d’una simple lluita política, és la pretensió destructiva al pla de Déu. No es tracta d'un mer projecte legislatiu (aquest és només l’instrument) sinó d'una 'moguda' del pare de la mentida que pretén confondre i enganyar els fills de Déu.\nSegons el Diccionari Català Pal·las l’adjectiu novell indica, en la seva segona accepció: que ve avançat, que ve abans del temps ordinari.\nSembla ser que el bisbe Novell, fent honor al seu cognom, ha arribat a la diòcesi de Solsona segons aquesta accepció del diccionari: ha arribat abans del temps previst per a tot aquest caramull de campaners retrògads.\nPublicat per Ramon Torra a 17:46 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: bisbe, carca, diable, gay, homosexualitat, lobby, novell, progre, retrògrad\n▼ 17 de desembre (1)


La plaça Major de Santa Coloma de Queralt acull els actes principals del 8 de Març\nEl dia es va cloure amb la lectura d'un manifest feminista\ndimecres, 11 de març 2020 - 09:45h\nLa plaça es va omplir en els diversos actes programats | startap.cat / Ajuntament de Santa Coloma de Queralt\nEl passat diumenge 8 de març, la plaça Major de Santa Coloma de Queralt va acollir l'acte organitzat per la regidoria de Benestar Social i d’Igualtat per commemorar el Dia Internacional de la Dona. Des de l'Esplai Cal Nialet es va fer una coreografia per visibilitzar algunes de les situacions que es deriven de la desigualtat, la violència de gènere i la por, mostrant petites i grans accions que tothom pot fer per revertir aquesta situació.\nPer concloure l'acció reivindicativa, es va dir en veu alta 'És dret de naixement' i cada participant va completar la frase amb una aportació seva. Totes aquestes frases es van recollir en una pancarta que es va penjar a la plaça. Seguidament, la Noélia Tomas va interpretar i narrar el conte 'Quan les nenes volen alt' de Raquel Díaz Reguera. És la història de tres nenes que somien el seu futur i que, tot i les adversitats i les pedres que es troben al camí, a les butxaques i a les sabates, no els impedeixen alçar el vol per aconseguir allò que realment volen.\nPer últim, es va fer la lectura del poema '8 de març' de Maria Mercè Marçal dedicat a les dones i al seu alliberament. L'acte es va concloure amb la lectura del manifest feminista que reclama els drets que avui en dia es fan invisibles sota la capa opaca del patriarcat.\nSanta Coloma de Queralt feminisme


La Generalitat entrega la Medalla Centenària a una persona atesa al CD Trinitat Vella | Suara\nLa Generalitat entrega la Medalla Centenària a una persona atesa al CD Trinitat Vella\nEl passat 25 de març el Centre de Dia (CD) Trinitat Vella de Barcelona, gestionat per Suara, va celebrar el centenari d’una de les seves usuàries: poques setmanes abans, el 16 de gener, la senyora Leocàdia complia 101 anys, i per commemorar la data, des del CD es va organitzar un homenatge que va comptar amb la participació de les entitats del barri i de la família de la usuària.\nA l’acte també hi va assistir Marta Sol, tècnica de l’Oficina de Gent Gran Activa de la Generalitat, que fer entrega de la Medalla Centenària a Leocàdia. Així mateix, la celebració també va comptar amb la presència de Josep Vilà i Servià, conseller de Gent Gran, Cooperació i Solidaritat del districte de Sant Andreu de Barcelona, que va fer entrega d’un ram de flors i d’una placa commemorativa a l’homenatjada. En representació de Suara Cooperativa va assistir a l’acte en Jordi Picas, director operatiu d’àmbit client públic. Així mateix, des del Centre de Dia també se li va fer entrega d’un ram de flors.\nDurant la celebració, la néta de l’homenatjada va llegir un escrit sobre la vida de la seva àvia; mentre que el grup CREW 12 de l’Espai Via Bàrcino, entitat del narri, va homenatjar Leocàdia interpretant una cançó dedicada a ella, juntament amb altres cançons d’estil Hip-Hop; alhora que li feien entrega d’una nina fofucha personalitzada.\nL’acte va finalitzar amb un berenar preparat pels usuaris del centre.


Oberta la convocatòria d'ajuts de lloguer per a persones majors de 65 anys que ja havien sol·licitat la subvenció el 2019\nL'Agència de l'Habitatge de Catalunya ha obert el termini per la presentació de sol·licituds d'ajut al pagament del lloguer de l'habitatge per a persones majors de 65 anys que ja havien fet la sol·licitud el 2019.\nTenint en compte la situació d'emergència sanitària, l'Oficina d'Habitatge del Consell Comarcal del Maresme ha contactat amb totes les persones beneficiàries i ha establert els canals online pertinents per cursar la sol·licitud. Per a consultes, s'ha habilitat el telèfon: 669 45 77 56\nLa potabilitzadora de l'Alt Maresme reestructura torns i confina personal per garantir el normal funcionament\nL'ETAP de l'Alt Maresme, que abasteix d'aigua potable 11 poblacions de la comarca, ha reestructurat el sistema de treball per assegurar la normal prestació del servei i, a la vegada, minimitzar el risc de contagi de coronavirus de les persones treballadores. Cada setmana queda confinat a les instal·lacions de Palafolls un terç de la plantilla, mentre la resta compleix el confinament al seu domicili.\nCrida a comerços i farmàcies perquè s'adhereixin a la campanya "Establiment segur contra la violència masclista"\nAjuts extraordinaris dels ajuntaments del Maresme per a empreses i persones treballadores autònomes afectades per la crisi sanitària ocasionada per la COVID-19\nEls ajuntaments del Maresme estan adoptant mesures extraordinàries per ajudar les empreses i les persones autònomes que han vist afectat el seu negoci per la pandèmia de coronavirus. En aquest document recollim la informaicó que ens han fet arribar els diferents ajuntaments.\nLes empreses i persones autònomes també poden accedir a ajuts estatals CLIQUEU AQUÍ i de la Generalitat de Catalunya CLIQUEU AQUÍ\nInformació de l'Organisme de Gestió Tributària de la Diputació de Barcelona\nEL TEMPS 9ºC17ºC


Proves Cangur de matemàtiques 2019 | INS Frederic Mompou\nEl passat dijous 21 de març es van celebrar a l’institut les proves Cangur de matemàtiques. Aquestes proves, que es realitzen simultàniament en més de 30 països, tenen l’objectiu d’acostar les matemàtiques als alumnes i de despertar el seu interès. Les competències que es posen a prova en el Cangur són una combinació entre la lògica i les matemàtiques, no únicament el coneixement de fórmules. La competició va consistir en un test de 30 preguntes de dificultat creixent que s’havien de contestar en una hora i quart de temps, i sense calculadora. Cada pregunta tenia 5 solucions i només una era correcta.\nAl nostre institut hi van participar 97 alumnes, més que cap altre any dels que el centre ha participat. A més, hi han participat per primer cop també les alumnes i els alumnes de 1r i 2n d’ESO. Per nivells, els participants estaven repartits de la següent manera: 20 de 1r d’ESO, 8 de 2n d’ESO, 25 de 3r d’ESO, 21 de 4t d’ESO, 9 de 1r de Batxillerat i 14 de 2n de Batxillerat. Al final de la prova, i com a recompensa pel seu esforç, l’institut els va convidar a esmorzar. Els millors classificats de Catalunya rebran premis diversos, com ipads, ordinadors i calculadores.\nEls curs passat, tres dels nostres alumnes, el Xavier González, l’Òscar Meca i el Sergio Fernández, van quedar dins del 4% millor dels participants de tot Catalunya. El Sergio Fernández, a més, va quedar dins del 0’39% millor de tots els participants de Catalunya. Aquest any els volem desitjar la mateixa sort que l’any passat, a ells i a tots els 97 alumnes que han decidit participar en aquesta competició matemàtica. Molta sort a tots i a totes!\nMontse Bordanova i Mundet 01/04/2019 a les 5:53\nMolt bona sort als participants de les proves.