» Odriozola ho tenia clar Papers d'esports\nOdriozola ho tenia clar\n18 febrer 2005 per Jordi Camps\nEl 10 de desembre del 2004, aquest diari va publicar la carta que alguns dels principals atletes catalans havien fet i que estaven a punt d’enviar a la Federació Catalana d’Atletisme. En aquella carta es queixaven de la manca d’ajudes econòmiques i amenaçaven de no competir més representant la federació catalana. El que inicialment era una reclamació econòmica per a uns quants atletes es va transformar en una llista de 35 demandes per revitalitzar l’atletisme català que ja ha estat debatuda i pactada amb les autoritats esportives catalanes, tant de la federació d’atletisme com de la secretaria general de l’Esport.\nL’impacte mediàtic de la revolta va ser gran en uns mitjans d’informació que, per regla general, no tenen l’atletisme entre els seus punts d’interès. I ho va ser no perquè els atletes demanessin més diners, sinó per l’amenaça de «no representar la nostra selecció catalana en cap competició estatal ni internacional per a la qual siguem requerits fins que es recapituli el sistema d’ajudes i beques avui vigent». Aquesta amenaça, poques setmanes després de l’intent frustrat de la Federació Catalana de Patinatge d’obtenir el reconeixement a Fresno, va ser tan efectiva com, cal imaginar, volien els seus promotors. Poca gent es va aturar a pensar en què es concretava el boicot a Catalunya. Volia dir no participar en l’estatal de cros, l’estatal de federacions ni en l’encontre amistós de l’estiu.\nEn aquest context, es pot comprendre la manipulació, per ignorància o per mala fe, d’alguns mitjans en aquells dies de desembre. El que ja és més difícil d’entendre és el que diu el president de la Federació Espanyola d’Atletisme, José María Odrizola, en l’entrevista que surt publicada en el número de gener de la revista Atletismo Español, una publicació de la federació espanyola. L’autor de l’entrevista és Carlos Toro, columnista del diari madrileny El Mundo. Toro va escriure, l’11 de desembre: «Han estat valents, aquests esportistes, a més de sincers i objectius, allistant-se en les files adients d’aquesta espècia de Guerra de Secessió.» Doncs en aquesta entrevista, Toro pregunta a Odriozola: «Com jutja aquesta espècie de manifest dels atletes catalans optant per representar Espanya i no Catalunya?» Pregunta absolutament incorrecta perquè planteja un fet que no s’ha produït mai. En cap moment els atletes van fer un manifest plantejant el que pregunta Toro a Odriozola. De les tres competicions amenaçades, dues -estatal de cros i estatal de federacions- són competicions de la federació espanyola. Per tant, si no hi corren, a més de boicotejar la federació catalana, tècnicament estarien boicotejant també la federació espanyola. Pel que fa a l’encontre internacional amistós, no hi ha hagut mai cap problema, si més no oficialment, de part de la federació espanyola. Els atletes, com a col•lectiu, no han dit mai sí a la selecció espanyola i no a la catalana; entre altres coses perquè per arribar a aquesta disjuntiva, les dues federacions haurien d’estar al mateix nivell. I no hi estan. La federació catalana no pot portar atletes als mundials, europeus o a les copes del món i d’Europa. I no ho pot fer perquè no està reconeguda per la federació internacional (IAAF). El 25 de novembre del 1989, l’assemblea de la federació catalana va aprovar adherir-se al Comitè Olímpic de Catalunya (COC) i demanar la seva integració a la IAAF. Ho havia de fer el gener del 1990, a Tòquio, però al final va ser l’ADOC (Associació per la Delegació Olímpica de Catalunya) la que va demanar el reconeixement del COC. No va prosperar.\nJosé María Odriozola coneix perfectament tot això. Ja era el president de la federació espanyola en aquelles dates. També sap que la federació catalana, mentre Romà Cuyàs en sigui el president, no seguirà el camí de la de patinatge -Cuyàs ho va deixar clar en el diari As el 19 de desembre-. Doncs Odriozola respon així a la pregunta de Carlos Toro: «Me’n vaig assabentar pels diaris i em va sorprendre favorablement. Fa molt de temps que els atletes reben pocs ajuts dels màxims organismes de l’esport català. Saben, per tant, qui els ajuda, i són agraïts.» No sé quants dels atletes rebels reben Atletismo Español i si han llegit l’entrevista. Tampoc sé què hauran sentit en veure com s’ha arribat a manipular i a tergiversar la seva reivindicació econòmica inicial. Si el màxim dirigent de l’atletisme espanyol diu aquesta barbaritat, és que tot està molt embolicat.\nEl reglament del campionat estatal de cros diu que «no serà autoritzat per la RFEA a competir cap atleta que prèviament hagi estat seleccionat per la seva federació autonòmica i que es negui a participar amb aquesta». Si s’hagués consumat la plantada, sembla que no hi hauria cap dubte que Odriozola hauria vetllat perquè s’apliqués una de les excepcions que inclou el reglament: que puguin competir «aquells atletes que puguin ser d’interès per a l’equip nacional».\nL’endemà mateix que aquest diari va revelar les reclamacions dels atletes, el president del PP, Mariano Rajoy, no es va poder estar de dir-hi la seva: «Celebro l’exemplar declaració de molts esportistes catalans que no volen ser manipulats per polítics.» Ara que el conflicte és en vies de solució podem preguntar qui va manipular qui? Algú va dir a Odriozola que no va entendre res? Que la federació catalana no té cap intenció de demanar la independència i que els atletes rebels encara menys. Quan es va fer l’entrevista esmentada, els atletes encara no havien plantejat les reivindicacions debatudes amb la federació catalana i la secretaria general de l’Esport. Volem pensar que, quan les va conèixer -pensem que les deu conèixer- Odriozola deuria veure que s’havia equivocat amb la seva interpretació del conflicte. La revista Atletismo Español es difon, bàsicament, dintre del món de l’atletisme. Estaria bé que en un proper número quedés clar què volien i què volen els atletes catalans. I segurament és feina d’aquests mateixos atletes aconseguir que surti a la llum aquesta claredat. O potser volen ser rebuts com a herois en totes les competicions que es facin a fora de Catalunya?\n(Article publicat a El 9 Esportiu el 18 de febrer del 2005)\nAfegit a Altres històries | Etiquetes Atletisme, Política esportiva | No hi ha comentaris


TOT SON PUNTS DE VISTA: HISTÒRIES DEL CINEMA A CATALUNYA. EL MODERN DE LLORET ‘COSTA BRAVA’ LA SELVA. GIRONA\nHISTÒRIES DEL CINEMA A CATALUNYA. EL MODERN DE LLORET ‘COSTA BRAVA’ LA SELVA. GIRONA\nSalvador Puiggròs i Figueras ( 1877-1935) és l’autor del projecte de l’any 1912, d’aquest CINEMA MODERN que serà un dels primers edificis de Lloret pensat per acollir les manifestacions artístiques d’aquell segle XX que tot just començava.\nJoan Llaverias i Labró (Vilanova i la Geltrú, 1865 - Lloret de Mar, 1938) era l’encarregat de decorar la sala, cosa que va fer – segons diuen les cròniques – amb un gust exquisit.\nDe forma no explicada – tot i que perfectament explicable - , tanca el Cinema Modern, i l’edifici es destina a altres activitats desprès de completament remodelat i transformat.\nEn el seu emplaçament original s'ha construït un modern centre comercial, amb finalitats oci-recreatives. Es tracta d'un modern centre comercial que consta de tres plantes, entre mitgeres, i coberta plana. L'únic vestigi o restes vivents que permeten imaginar-se ,vagament, com era el Cine Modern és la façana.\nLa façana està estructurada, clarament, en tres cossos. Al centre tenim el cos principal el qual es troba profusament ornamentat amb decoració de tall vegetal i floral. Sobresurt especialment el gran medalló circular concèntric que corona aquesta franja central, la qual està rematada amb un gran camafeu ornat amb unes carnoses i voluptuoses garlandes. Dos pinacles flanquejen, a banda i banda respectivament, aquest cos central. La decoració vegetal i floral torna a fer gran acta de presència especialment en el coronament d'ambdós pinacles. Els tres cossos es troben ensemblats per mitjà de dos volums intermitjos en els quals es pot llegir ja no CINE MODERNO, com deia anteriorment, sinó CENTRE MODERN, en relació als nous usos a que s'ha destinat l'establiment, i que disten molt de les finalitats originals que es van atribuir a l'edifici. Una façana en part molt desvirtuada arran del gran entemat de vidres i ferros que arrenquen directament de la façana de tall modernista i que es prolonguen fins el coronament de l'edifici, el qual està mancat de qualsevol tipus de cornisa o ornament. Comparant fotografies antigues, com ara la de la fitxa del Servei de Patrimoni núm. 26.801 del 1982 o la del llibre d'en Jordi Padilla (p. 233), amb imatges actuals ràpidament s'extreuen dues conclusions: per una banda, la façana a part de mers canvis superficials, com ara el canvi de CINE MODERN pel de CENTRE MODERN, o l'obertura d'una porta al centre de la façana, ha restat pràcticament intacta. Tanmateix on s'han experimentat i on s'acumulen els canvis més dràstics ha set en la reconversió de l'antic cinema en el centre comercial actual, que és el que podem contemplar avui en dia. Així s'han suprimit les tanques de ferro forjat dels laterals que es poden apreciar en la fotografia del llibre d'en Jordi Padilla; s'ha alterat completament el volum original de l'edifici augmentant-lo així desmesuradament; la magnífica façana es troba totalment descontextualitzada en el seu nou emplaçament ,..


CENDRES A ESTÓS, d'Andreu Subirats - laBreu Edicions : laBreu Edicions CENDRES A ESTÓS, d'Andreu Subirats - laBreu Edicions\nAndreu Subirats Aleixandri (Tortosa, 1968) ha publicat els llibres de poesia L’ull entorn (LaBreu Edicions, 2006) i Galtes de perdiu (LaBreu Edicions, 2012). També ha traduït Les Balades de Françoin Villon (LaBreu Edicions, 2010. Premi Mots Passants de traducció 2011) i Els Paradisos artificials de Charles Baudelaire (Días contados, 2014). Juntament amb els músics Diego Burián i Roger Blàvia van enregistrar i publicar el cd On vas a peu (RP.Producer, 2013). Viu a Sants i passa temporades a la Fresneda, al Matarranya.\nCategoria: Alabatre, Autor, Col·leccions, Novetats, Pública, ✭Catàleg✭ | Etiquetes: alabatre, Andreu Subirats, poesia


Es crea un nou grup de treball per millorar la seguretat al massís del Montseny - FEEC - Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya\nEs crea un nou grup de treball per millorar la seguretat al massís del Montseny\nEls Bombers de la Generalitat, la Federació d’Entitats Excursionistes de Catalunya (FEEC) i El Parc Natural del Montseny han posat en marxa un grup de treball amb l’objectiu comú de millorar la seguretat al massís del Montseny.\nEn una primera reunió realitzada a la seu de la Gerència de Medi Ambient de la Diputació de Barcelona i a la que van assistir la directora del Parc Natural i Reserva de la Biosfera del Montseny, Joana Barber; el vicepresident primer de la FEEC, Lluís Simó, i el cap de la Unitat Tècnica GRAE dels Bombers de la Generalitat, Guillem Amorós, entre d’altres. En el decurs d’aquesta primera reunió es van establir quines seran les línies de treball, la primera de les quals, l’anàlisi de quines són les zones del Parc Natural amb més afluència i incidències d’excursionistes. Un cop feta aquesta primera avaluació, es proposaran actuacions, de tipus tècnic o divulgatiu, que fomentin una millor conscienciació dels excursionistes en l’àmbit de la seguretat i l’autoprotecció.\nAquest grup de treball de millora de la seguretat segueix la línia encetada amb altres massissos, com són el Pedraforca, Montserrat i Montsant, on els Bombers de la Generalitat i la FEEC participen, col·laborant amb altres institucions i Parcs Naturals, convençuts de la importància de la seguretat en la pràctica d’activitats de lleure o esportives, i sobretot després de constatar l’important augment de practicants d’aquestes al medi natural.


Apartament Felix Baile Govora Romania - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nStrada Tudor Vladimirescu Nr 93, Baile Govora, Baile Govora, Romania, 245200 - Veure al mapa\nMés informació sobre Apartament Felix\nAl visitar Baile Govora, vosté es sentirà com a casa a Apartament Felix, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nApartament Felix ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha magatzem d'equipatge, habitació familiar.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara balcó/terrassa, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable, nevera, articles de tocador per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Apartament Felix la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Baile Govora.\nTots els tipus de viatgers (12) Parelles (2) Viatgers en solitari (1) Famílies amb infants petits (2) Famílies amb infants grans (1) Grups (6)


El següent cotxe, elèctric? - Elhuyar Aldizkaria\nEl següent cotxe, elèctric?\nDesprés del viscut el mes de febrer passat en Donostia, tot semblava fet i llest. Els cotxes elèctrics sí o sí i que substituiran immediatament als cotxes convencionals. No obstant això, les persones que desenvolupen i venen aquests cotxes elèctrics no tenen tan clar que els cotxes i el mercat estiguin llestos. I és que les dificultats a superar no són estranyes.\nDes del punt de vista tecnològic, el major repte està en les bateries. Un dels reptes és idear el desenvolupament de bateries barates que podran desenvolupar-se en sèrie, i el desenvolupament de bateries que dotin als cotxes elèctrics d'una major autonomia que la que tenen ara. No obstant això, els que ho estan fent afirmen que es tracta sobretot d'una qüestió de temps i que en un termini de dos anys seran capaços d'aconseguir aquests objectius.\nEl mercat i la nostra manera de vida són més difícils de superar que les barreres tecnològiques. I és que el cotxe elèctric suposa grans canvis. Estem acostumats a cotxes de gran potència i autonomia, a omplir el dipòsit en tres minuts i a tenir la llibertat de recórrer 700 quilòmetres. No obstant això, els cotxes elèctrics ens proporcionaran 200 quilòmetres d'autonomia potser, i el lloc, com i a quina velocitat carregarem el cotxe continua sent un problema sense resoldre. La xarxa elèctrica té capacitat per a recarregar diversos milions de cotxes elèctrics a la nit, però la nostra manera de vida i els nostres allotjaments no estan pensats ni adaptats per a això. I estic convençut que necessitarem alguna cosa més que incentius econòmics per a poder canviar als cotxes elèctrics en massa. Sens dubte, els cotxes elèctrics tenen un paper fonamental en l'impuls dels governs i les institucions públiques, però el confort serà fonamental per a atreure i satisfer als compradors. Difícilment renunciem a això.\nFinalment, també és, en certa manera, irònic. No estem canviant tot per a continuar igual? Substituirem el petroli per electricitat i seguirem endavant, en la confiança que hem donat un gran avanç, orgullós, però cadascú depenent del seu cotxe? Els cotxes elèctrics són millors que els convencionals, però seria inexcusable que en aquesta transició no donem sacsejades al nostre model de mobilitat.


Inèrcia tèrmica: característiques, utilitat i importància | Renovables Verds\nGermà Portillo | 18/11/2021 12:00 | llar Verd\nLa inèrcia tèrmica és una característica d'un material, ens diu quanta calor pot contenir un objecte ia quina velocitat genera o reté calor. Traduït a un edifici, podem inferir immediatament que és com si la massa d'una casa absorbís energia gradualment i l'alliberés amb el temps.\nEn aquest article explicarem tot el que has de saber sobre l'energia tèrmica, la seva aplicació a la construcció i la seva importància.\n1 Què és la inèrcia tèrmica\n3 Importància de la inèrcia tèrmica a la construcció\n4 Mecanismes d´aïllament\n5 La fusta per millorar la inèrcia tèrmica\nQuè és la inèrcia tèrmica\nLa inèrcia tèrmica és la capacitat d'un element determinat per emmagatzemar l'energia tèrmica rebuda (calor), conservar-la i alliberar-la gradualment. La capacitat demmagatzematge denergia dun material depèn de la seva qualitat, densitat i calor específica.\nLa inèrcia tèrmica dels materials utilitzats a ledifici permet mantenir la temperatura més estable durant tot el dia en un espai interior habitable. A l'estiu, els materials amb gran inèrcia tèrmica absorbeixen calor durant el dia, ia causa de la diferència de temperatura entre els ambients interior i exterior, s'emmagatzemen i es dissipen gradualment durant la nit (retard de la calor de diverses hores). Al matí següent, el material baixa la temperatura i comença a circular novament: absorbeix calor durant el dia i emet calor a la nit.\nDurant dècades, el nostre país no s'ha plantejat això (boom del maó), i els nostres edificis es poden reduir bàsicament a maons de revestiment i sales d'aïllament. És avui quan les característiques dels materials es tornen a considerar per millorar l‟eficiència de la construcció. Els edificis que absorbeixen calor durant el dia i aporten calor durant la nit requereixen menys energia per escalfar i refredar.\nA Espanya, atès que el codi tècnic de l'edificació va entrar en vigor el 2006 i va ser revisat el 2013, determinats tipus d'edificacions han d'aprofitar aquesta característica del material.\nImportància de la inèrcia tèrmica a la construcció\nQuan usem actualment procediments aprovats (CE3X, CE3 o HULC) per calcular les qualificacions energètiques, hem de considerar l'envolupant de l'edifici. Aquí podem veure una cosa semblant a la pell d'un edifici. La pell de l'edifici serà el sostre, la façana, l'ampit de la finestra, etc.\nAquesta «pell» de l'edifici s'ha de definir amb la màxima precisió possible al programa, perquè el tècnic introdueix el programa segons les característiques del material, llegeix la seva extensa base de dades, interpreta les diferents inèrcies tèrmiques del material, i el tradueix en dades de transferència de calor.\nPer a ells, quan un tècnic realitza un certificat energètic, introduiran el tancament de tres maneres diferents:\nPer defecte: Quan el tècnic ingressa les dades de la closca, per manca d'experiència o desconeixement, seleccioneu l'opció «per defecte», el programa coneixerà una determinada forma d'acord amb la data de construcció i es convertirà en transferència de calor. El problema d'ingressar dades d'aquesta manera és que minimitzem i la puntuació pot ser més baixa que la puntuació que obtenim quan fem servir un dels altres mètodes.\nEstimades: En ingressar les dades com una «estimació», el programa ens guiarà i explicarà el contingut de la transferència de calor. Basant-nos en algunes preguntes, com ara la data de construcció de la casa, pensem que és aïllant, etc. Donarà dades de transferència de calor.\nConegudes: Aquesta sempre serà la millor manera d'introduir les dades dels tancaments als programes. Podem conformar el tancament i anar introduint les capes (des de l'exterior a l'interior).\nSe sol dir que s'esmentaran les propietats dels bons materials aïllants a la llar, aquelles coses que ens protegeixen del fred a l'hivern, però com prevenim eficaçment el cop de calor i el refredament? El calorós estiu de mitjans d'agost ens fa sentir la importància de protegir-nos del sobreescalfament a la casa, fent-nos sentir còmodes sense desaprofitar energia refrescant.\nEspecialment a l'espai sota la coberta, la selecció de materials aïllants de la calor amb característiques adequades i efectes coneguts en l'estructura, com la disposició i la mida de les finestres, façanes i cobertes ventilades, i l'estanquitat a l'aire, són d'especial importància.\nEs tracta d'un mecanisme passiu, que aprofita la diferència de temperatura entre l'element constructiu i el seu entorn, esmorteeixen les diferències tèrmiques fent-les més estables i retarden les transmissions de calor (desfasament de temps) per aconseguir més confort tèrmic a l'interior.\nAquest concepte d'inèrcia tèrmica és clau en climes amb oscil·lacions tèrmiques diàries importants per aconseguir un dels objectius més importants en un habitatge: l'estabilitat tèrmica; que la temperatura variï molt lleument i no es consumeixi un excés d'energia per mantenir-lo.\nLa fusta per millorar la inèrcia tèrmica\nLa fusta és el material de construcció amb més capacitat calorífica específica, 2100J / kg, i alhora té alta densitat i baixa conductivitat tèrmica. Les seves característiques naturals fan dels aïllants de fibra de fusta natural un material amb una alta capacitat per emmagatzemar massa tèrmica: posseeixen una alta inèrcia tèrmica, cosa que assegura fluctuacions molt baixes en la temperatura interna, que és una zona on la temperatura externa presenta un gran canvi entre el dia i la nit\nPer exemple, si s'utilitza un tauler de fibra de fusta de 180 mm per conservar la calor, el temps de retard (retard) per a l'absorció i la dissipació de la calor arriba a les 10 hores. Com es mostra a la figura següent, la temperatura de l'aire exterior fluctua a 21 ºC i l'aire interior fluctua a 3 ºC (coeficient d'amortiment = 7).\nA més de la seva alta inèrcia tèrmica, els aïlladors de fibra de fusta estan oberts a la difusió del vapor (valor μ = 3) i ajusten la humitat de l'aire absorbint o expulsant aire, segons les condicions ambientals de l'habitació, fins a un 20% del pes en un ambient humit sense perdre la capacitat aïllant. La combinació d‟aquestes dues característiques té un impacte positiu en les condicions ambientals de l‟habitació.\nEspero que amb aquesta informació pugueu conèixer més sobre energia tèrmica, les seves característiques i la seva obligació en l'àmbit de la construcció.\nRuta completa cap a l'article: renovables Verds » estalvi Energètic » llar Verd » Inèrcia tèrmica


Les fotos privades d'Amanda Seyfried es van filtrar al web - Pel·lícules\nGetty Images Per Jessica Sager/16 de març de 2017 15:32 EDT\nAmanda Seyfried és la darrera estrella les fotografies privades de les quals s'han filtrat en línia.\nSeyfried, de 31 anys, va assegurar als seus advocats al lloc web CelebJihad.com després que publiquessin fotografies robades de l'actriu 'ja sigui en diversos estats de nuesa o en moments íntims amb el seu antic xicot'.\nEl Desgraciat Els advocats de l'estrella (2012) van acomiadar una carta de cessament i desistiment al lloc (via TMZ), assenyalant que les fotografies es van obtenir sense la seva autorització ni consentiment i que el seu equip legal 'farà tots els passos adequats per protegir i fer complir el dret del seu client'. El la carta també assenyala que la publicació de les fotos adquirides sense l’autorització de Seyfried dels seus propis dispositius i fitxers pot constituir fàcilment una demanda d’infracció dels drets d’autor.\nEl seu equip també va demanar que el lloc preservés qualsevol evidència de la fuga, que probablement es pugui utilitzar a la cort més tard.\nSeyfried és l'única novetat en una sèrie de estrelles que han estat víctimes de pirates informàtics i filtracions precisament aquesta setmana. Com a Nicki Swift anteriorment, el dimecres 15 de març del 2017, es va informar als advocats d'Emma Watson després de fotografies privades de la web La bella i la Bèstia (2017) estrella d'un vestuari muntat es va filtrar en línia.\nAntic L’O.C. (2003-2007) estrella Mischa Barton també va ser víctima d'explotació aquesta setmana, i s’han produït novetats en el seu cas.\nautèntiques mestresses de casa acomiadades\nEl fiscal del dimarts 14 de març, l’advocat de Barton va publicar una declaració, dient a la premsa: “S’ha informat que s’estan‘ fent botigues a l’entorn d’imatges nues o sexualment explícites de la senyora Barton ’. La Sra. Barton no accepta la revelació d'aquestes imatges. Creu que algú que veia en aquell moment va ser enregistrat sense el seu consentiment. Barton, de 31 anys, també va obtenir ordres de contenció contra dos ex-xicots, creu que pot ser responsable de filtrar una cinta sexual en línia i intentar vendre el metratge per 500.000 dòlars. Un jutge va ordenar que els homes, Jon Zacharias i Adam Shaw, es quedessin lluny de Barton i els va impedir vendre, distribuir, compartir o mostrar vídeos o imatges de l’actriu amb problemes.\nlloc de bruc melrosa\nPaul Walker data de 16 anys


Cupcakes by Silvia: Cupcakes de Xocolata amb Buttercream Suís de Maduixes / Chocolate Cupcakes with Strawberry Swiss Buttercream\nPosted by Billy Sallarès at 12:57 AM\nGemma Vilabrú June 4, 2013 at 9:00 AM\nHola Sílvia! No coneixia el teu blog, ara hi faig una volta, m'agrada!\nLa xiliandria i matafaluga és una barreja de dues espècies que s'utilitza per fer bunyols, tortells. En trobaràs a qualsevol lloc que venguin herbes i espècies. És boníssim, el gust no deixa indiferent. Jo recordo els tortells que venia la meva mare a la botiga quan jo era petita, tenien i feien olor a xiliandria i matafaluga, i ara m'agrada molt posar-les fins hi tot a les coques. No tindràs problema per trobar-ne.\nDoncs jo no he fet mai cupcakes, així que em quedo una estona per aquí!


'Loving CV' ens descobreix una ruta molt espiritual: la ruta del greal - À Punt\n'Loving CV' ens descobreix una ruta molt espiritual: la ruta del greal\nEl Sant Calze es custodia a la catedral de València des de 1432\nDescobrim la ruta del greal, una de les rutes turístiques proposades per GVA Turisme / 'Loving Comunitat Valenciana'\n29 de juliol 2021 - 12:43\nDes de 1432, la relíquia més important mai coneguda roman custodiada a la catedral de València. En l’últim programa de Loving Comunitat Valenciana, Hu Zhao, el conegut xinés enamorat de la terreta, segueix l’itinerari del Sant Calze des que va entrar en terres valencianes fins que va arribar al lloc on ara es conserva, la catedral de València. La ruta del greal és un projecte turístic que travessa Aragò i entra a la Comunitat Valenciana per Barraques, tot passant per les comarques de l’Alt Palància, el Camp de Morvedre i l’Horta Nord abans d’arribar a la capella de la catedral de València, lloc on es custodia el venerat calze. València és, de fet, l’únic lloc del món on se celebra un jubileu cada cinc anys.\nEl punt de partida d’aquest amant asiàtic del nostre territori és Barraques, la primera parada de la relíquia a terres valencianes. Des del monestir de Sant Joan de la Penya, Alfons el Magnànim, la va dur a València passant per aquesta localitat de l’Alt Palància, on una escultura recorda la fita.\nPrimera figura de la ruta del greal a la seua entrada al territori de la Comunitat Valenciana. Es pot visitar al costat de l’església de Barraques / 'Loving Comunitat Valenciana'\nHu personalitza et viatge i trau profit a totes les destinacions. En aquest cas la ruta el porta a Sogorb, a l'Entrada de Bous i Cavalls. Una festa d’interés turístic internacional, on en només un minut i 500 metres de carrer; sis bous i tretze cavalls ofereixen un espectacle únic al món. També ha visitat la catedral de Sogorb, temple per on passa la ruta del greal.\nLa parada següent en la ruta del sant greal és la Cova Santa d'Altura. Amb 104 de profunditat i un recorregut real de 701 metres, alberga l’advocació de la Mare de Déu de la Cova, patrona dels espeleòlegs espanyols.\nLa devoció a la Mare de Déu de la Cova Santa va començar el 1573, arran de la curació d'un veí de Xèrica que patia lepra / 'Loving Comunitat Valenciana'\nLa recerca del Sant Calze està plena de llocs on poder descansar l’esperit. Els banys àrabs de Torres Torres (al Camp de Morvedre) són d’estructura romana i tenen la peculiaritat de ser els millor conservats de la Comunitat Valenciana. Cal destacar que només hi han tres banys d’aquests tipus ben conservats a Espanya.\nSempre incansable, Hu fa parada al monestir de Sant Esperit de Gilet, enclavat a la serra Calderona. Ací ha conegut l’essència i la mística d’aquest lloc on l’espiritualitat convida a quedar-s'hi. Un espai convertit en hostatgeria, on l’intrèpid ruter xinés ha conegut fra Àngel Ramon, un monjo cuiner i youtuber que triomfa amb les receptes tradicionals. Una combinació res convencional que acosta el monestir al tecnològic món de les xarxes socials.\nLa parada següent ens porta a Sagunt, on el sempre somrient xinés visita l'ermita de la Sang, el barri jueu i el Teatre Romà. Una construcció monumental que impressiona i emociona, construïda l’any 1. Declarat monument nacional el 1896 es seu del festival Sagunt a escena en què des de fa 40 edicions cada estiu es pot gaudir de les millors propostes de teatre, música, actuacions de carrer, circ i dansa. L’actor Carles Amador ens acompanya en aquesta visita per l’evocador teatre d’època romana.\nDeclarat monument nacional el 1896, és la seu del festival Sagunt a Escena des de fa 40 edicions / 'Loving Comunitat Valenciana'\nEn plena ruta del greal, dins mateix del monestir de Santa Maria del Puig, trobem el museu de la impremta més important d'Espanya. El museu proposa un recorregut històric pel món de la imprenta, des dels seus orígens fins als nostres dies. Una complexa maquinària que encara funciona i que ha permés Hu imprimir la primera página delTirant lo Blanch de l'etern escriptor valencià Joanot Martorell.\nPerò tota ruta té un principi i un final. Després de passar per Alboraia on aquest valencià d’adopció ha aprés a fer bunyols de carabassa, arribem a la catedral de València. El sant calze presideix la capella des de 1916, abans va estar amagat des de 1437 a la cambra de les relíquies de la seu valenciana. Una copa que ha generat moltes llegendes i obres artístiques i literàries. Una de les relíquies més aclamades per l’Església catòlica.\nUna terra es pot recórrer de mil maneres i una és endinsar-se en les rutes històriques i espirituals, manantial d’històries i llegenda. En qualsevol cas, el que sempre troba aquest enamorat de la terra valenciana és empatia i uns gentils companys de viatge.\nEn La ruta del greal no sols es gaudeix del trofeu final, sinó, de la llum i l’espiritualitat present durant tot el camí.


FCF | La il·lusió pels Campionats Comarcals de Futbol Sala\nLa il·lusió pels Campionats Comarcals de Futbol Sala\nAlegria i moltes ganes és el que tant els jugadors i jugadores, com els familiars d'aquests s'emporten als Campionats Comarcals de Seleccions Base de Futbol Sala, on venen a gaudir d'una experiència única.\n60 seleccions, 720 jugadors i jugadores, pares, mares i familiars. Blanes torna a ser avui dissabte la seu central del futbol sala català. La Ciutat Esportiva del municipi de la Selva acull des d’aquest matí els Campionats Comarcals de Seleccions Base de Futbol Sala, una festa en tots els sentits que està protagonitzada íntegrament pels jugadors i jugadores, i també pels pares i mares de cada participant.\nCada delegació amaga darrere seu una història que la fa pròpia, que la diferencia de les altres, però en totes elles hi ha un sentiment d’identificació i, sobretot, un denominador comú en tots els seus integrants: il·lusió per viure de primera mà la celebració d’uns Campionats Comarcals.\nMaria Da Cruz Hernández, jugadora Cadet de la Selecció Andorrana\nLa història de Maria Da Cruz és una d’aquelles que dóna sentit als Comarcals de Blanes. L’andorrana, i capitana de la seva Selecció, juga a futbol 11 amb l’ENFAF d’Andorra, però participa amb el combinat del principat en els tornejos de futbol sala. Da Cruz, que està disputant els cinquens Comarcals de la seva vida, assegura que “és una experiència molt emocionant que no tothom pot viure i que s’ha de valorar”.\nL'andorrana admet que les jugadores de la seva selecció se senten “privilegiades per poder participar en una festa d’aquestes característiques”, i explica que si l’any que ve Andorra torna a ser convidada, per ella “serà una gran alegria tornar a Blanes i participar en els seus últims Comarcals” –Da Cruz és Cadet de primer any-.\nPol Esteban Millán, jugador Infantil de la Selecció del Baix Llobregat\nIl·lusió i amics. Pel Pol Esteban, aquests són els dos conceptes que li venen primer al cap quan pensa en els Campionats Comarcals. El jugador de l’AE Martorell explica que és la segona vegada que participa en aquest esdeveniment i que gaudeix a cada partit: “M’agrada molt jugar els Comarcals, em fa molta il·lusió venir i m’ho passo molt bé amb els companys”.\nEl jugador del Baix Llobregat també expressa que la d’enguany és l’edició que més il·lusió li fa: “Vaig venir quan era Benjamí, però aquest any per mi és més especial que l’anterior”. Tot i la seva joventut, Esteban té molt clar quins són els objectius d’aquests Campionats: “Els Comarcals són més per venir a gaudir que no pas per venir a guanyar, tinc moltes ganes de tornar-hi en un futur”.\nÀlex Infantes Sanfèlix, porter Cadet de la Selecció Barcelona Centre\nUn clàssic dels Comarcals. Acostumat a passar per diverses de les categories formatives de la Selecció Catalana, Infantes ja acumula sis participacions en aquests Campionats Comarcals que cada any paralitzen el panorama del futbol sala català. El porter de l'AE Les Corts Ubae ja ha jugat a Blanes amb totes les categories possibles, però tot i això, ha admès que, a vegades, encara apareixen alguns nervis: "Estic molt content de jugar, al principi dels Comarcals sempre et venen els típics nervis, però m'encanta participar-hi perquè coneixes a molta gent i aprens moltes coses".\nInfantes va debutar a la 2a edició dels Comarcals. Des d'aquella experiència, el porter explica que el torneig "ha millorat molt i ha evolucionat fins a ser la gran celebració en què s'ha convertit actualment".\nCésar Siuró – Pare del Cristian Siuró, jugador del Benjamí de la Selecció de Tarragona i Terres de l'Ebre\nLes ganes per davant dels quilòmetres. La il·lusió no és només cosa de nens, sinó també dels pares i mares que acompanyen els seus fills a la Ciutat Esportiva de Blanes per participar als Campionats Comarcals. El cas dels Siuró és d'aquells que fan afició. 160 quilòmetres és el que els separa Blanes de la Pobla de Montornès -poble on juga el Cristian-. Tot i la distància, la passió de tota la família pel futbol sala és superior: "Encarem els Comarcals amb molta il·lusió, ens encanta el futbol sala i aquesta és la cita més important en el calendari".\nEn César explica que, a casa, els Comarcals es viuen amb molta passió: "Sobretot, el que inculquem al Cristian és que aquest torneig és per passar-ho bé i gaudir d'una cita única". El d'enguany són els segons Comarcals d'en Cristian, i com no podia ser d'altra manera, la família segueix amb molta afició les participacions de la seva estrella: "Es prepara justament per poder venir a Blanes, estem molt contents de poder-lo acompanyar".\nToni Delgado, Cristina Muñoz i Sergio Delgado – Pare, mare i germà de l'Adrià Delgado, jugador Benjamí de la Selecció de la Catalunya Central\nA Blanes amb tota la família. Els Delgado-Muñoz viuen els Comarcals com una festa familiar. Han vingut fins a la Ciutat Esportiva amb amics i familiars per veure com el seu fill, l'Adrià Delgado, gaudeix del futbol sala amb la delegació de la Catalunya Central. La Cristina explica que a casa, igual que l'Adrià, estan molt feliços per poder venir a aquests campionats i per veure com el seu fill hi participa: "Ja és el segon any seguit que l'Adrià juga als Comarcals. Tant per ell com per nosaltres és un gran premi".\nEn Toni explica que des de casa es prenen aquesta gran cita com el que ha de ser, un dia d'alegria: "Venim amb els amics i amb la família perquè per nosaltres això és una festa, esperem poder tornar en les pròximes edicions". L'Adrià representa el CFS Manresa.\nRoger Freixa, Eloïsa i Joan, pare i avis del Pau Freixa, jugador Aleví de la Selecció del Barcelonès Sud\nDes de L'Hospitalet amb molta il·lusió. La família d'en Pau Freixa viu amb les mateixes ganes, i fins i tot amb més nervis, la participació del jove jugador als Campionats Comarcals de Blanes. Per la família, la idea és clara: passar-ho bé i no pensar en res més que en la diversió del més petit. L'Eloïsa ho explica: "La qüestió principal és que el nen gaudeixi, el futbol sala és un esport per divertir-se, per res més". En Joan insisteix: "La il·lusió que té ell per venir aquí és molt important, crec que aquests Campionats són una molt bona iniciativa de la Federació Catalana de Futbol".\nEn Roger, per la seva banda, admet que tota la família encara aquesta celebració amb moltes ganes: "Són els primers Comarcals del Pau, per nosaltres és una festa del futbol sala, la cita més important de seleccions de l'any".


Exposardanes.cat, la sardana es converteix en patrimoni virtual - Tornaveu\nExposardanes.cat, la sardana es converteix en patrimoni virtual\nDijous, 22 de febrer de 2018 11:36h\nLes noves tecnologies han permès trencar fronteres i permeten fer arribar una informació a l'altra punta de món en qüestió d'instant. I per què no aprofitar aquesta virtualitat per difondre la cultura popular? Aquesta és la filosofia del projecte exposardanes.cat, impulsat per la Confederació Sardanista de Catalunya i amb la col·laboració de la direcció general de Cultura Popular de la Generalitat.\nLa idea de posar a disposició de tothom el patrimoni sardanístic del país neix ara fa dos anys, en el marc de la primera edició de Som Cultura. "Hi havia una sala d'exposicions amb diverses mostres sobre cultura popular, i alguna mostra sobre sardanistes il·lustres però cap de temàtica general per al públic no especialitzat. Va ser aleshores quan des de la Confederació Sardanista de Catalunya vam decidir que calia impulsar una mostra àmplia, solvent i pedagògica que pogués viatjar per tot el país de forma itinerant", relata a Tornaveu el president de la Confederació, Joaquim Rucabado. Aleshores van exposar el seu projecte a l'aleshores director general de Cultura Popular, l'actual conseller de Cultura, Lluís Puig. "Ens va recomanar emmarcar l'exposició en el context del bicentenari del compositor figuerenc Pep Ventura i que col·laboréssim amb Figueres per aprofitar sinergies, i també que l'exposició fos virtual per poder arribar a molta més gent, amb una versió en català i una en anglès per donar-li una dimensió internacional", recorda en Joaquim. I va ser així com va tirar endavant el projecte que ara ja és una realitat. "Una exposició per a tots els públics, però que permet diversos graus d'accés al coneixement, des d'un marc més general fins a informació més aprofundida. A més, cada àmbit està lligat a la figura de Pep Ventura", explica a Tornaveu el president de la Confederació.\nEn aquest passeig virtual, la sardana es presenta com una experiència col·lectiva que ha expressat idees, sentiments, identitats i voluntats ben diverses, un veritable fenomen social de la història contemporània de Catalunya. I el visitant ho descobreix a través d'un recorregut per alguns dels episodis més significatius d'aquesta relació entre el ball i la societat a partir d'una selecció de documents sonors, visuals i literaris agrupats en deu temes. S'hi troben també gravacions sonores a totes les seccions, que fan especialment atractiu aquest viatge, complementat amb textos explicatius i espais propis en cada secció dedicats a Pep Ventura. La mostra s'inscriu en la celebració de Figueres Capital de la Sardana 2017 i en la commemoració del Bicentenari del naixement de Ventura (1817-1875).\nPodeu visitar l'exposició, fent clic aquí.


La Teologia Feminista, de la resistència a la creativitat\nInici > La Teologia Feminista, de la resistència a la creativitat\nPer La puntada. Ds, 17/05/2014\nAdelaide Baracco és teòloga.\nL’ATE (Asociación de Teólogas Españolas ) ha dedicat el seu encontre anual a la reflexió sobre la Teologia Feminista des d’una doble perspectiva, la crítica i la creativa. Sota el títol 'Resistència i creativitat: ahir, avui i demà de les teologies feministes', les jornades van tenir tres espais de ponències. El primer, “Memòria resistent”, va ser un recorregut per la història de la teologia feminista, i les ponents encarregades, dues teòlogues de solvència reconeguda: Isabel Gómez-Acebo i Esperanza Bautista. Gómez-Acebo va fer un repàs històric, des dels albors de la consciència feminista –quan les dones van començar a tenir una presència activa en la predicació de la Bona Notícia, entre els quàquers (s. XVII)– fins a l’ètica i la dogmàtica feministes d’avui, sense deixar de banda la vessant de la litúrgia, en què es fomenten unes celebracions no jeràrquiques, la valoració del cos com a medi d’experiència espiritual, la memòria de les dones, etc. Esperanza Bautista es va centrar en la teologia feminista espanyola, remarcant-ne els elements més significatius –voluntat de treballar en equip, ser ecumènica i integradora, transformar les estructures eclesials, etc.– i recordant els nombrosos col·lectius de dones que treballen a partir i a favor de la teologia feminista.\nEn el segon espai, “Creativitat emergent”, diferents teòlogues espanyoles van presentar el seu respectiu àmbit d’investigació. Silvia Bara va parlar de la “mística femenina” (s. XII-XV), que va tenir com a element peculiar l’accent en l’Encarnació, i va remarcar una de les seves figures més importants, la mística Matilde de Magdeburg (1207-1282). Adelaide Baracco va afirmar la necessitat de superar la ruptura històrica entre mística i teologia, apostant per una praxi teològica feminista que recuperi l’experiència de Déu de les dones, d’ahir i d’avui, i reflexioni sobre les intuïcions de les místiques; també va parlar de la mística-teòloga Juliana de Norwich (1342-1416?), exemple d’una teologia poc coneguda en els àmbits teològics, malgrat la seva profunditat i originalitat. Montse Escribano va parlar del nou paradigma que representen les neuro-ciències, alertant sobre la urgència d’entrar-hi que té la teologia, i més específicament la teologia feminista, si no volem córrer el perill que les altres disciplines basteixin una cultura sense cap preocupació pels “últims”. Va subratllar que la neuro-teologia no s’ha d’entendre com a teologia en diàleg amb la ciència, sinó com una nova disciplina que aplica els principis de les neuro-ciències –especialització, interdisciplinarietat, transversalitat, transdisciplinarietat, etc.– a la reflexió teològica. Finalment, Silvia Martínez va parlar de la necessitat de nous llenguatges en la teologia per afavorir una experiència “calidoscòpica” de Déu, com la narració, l’experiència, l’art, els símbols, els rituals, la dansa... La perspectiva de la tasca teològica ha de ser, per tant, holística, empàtica, transformadora i evocadora.\nEn el tercer espai, “Donant a llum el futur”, la coneguda teòloga Mercedes Navarro, en la ponència conclusiva, va afirmar que la teologia feminista té el repte d’encetar una nova etapa en la que es dóna el pas des de la identity a l’agency, del “què som” al “què fem amb el que som”, és a dir, com podem influir en la realitat eclesial i social; finalment, va reivindicar la necessitat que té la teolofia feminista d’acceptar la precarietat, tot construint amb creativitat, a partir de la humanitat de les dones.\nLes jornades van tenir també un altre espai molt important, creat des de fa dos anys: els seminaris, que actualment són dos, “Dones profetes, místiques i predicadores”, i “Nous llenguatges teològics”. Pensats per crear un àmbit de reflexió compartit, que pot donar lloc en el futur a possibles publicacions, han estat molt ben valorats per les assistents, que es comprometen a treballar sobre la temàtica escollida, al llarg del curs.\nLes abraçades van posar el punt final a un encontre que permet donar visibilitat a una tasca encara poc valorada dins la nostra Església, la de les teòlogues.\nURL d'origen: https://www.catalunyareligio.cat/ca/node/175499


Escacs de barri: de maig 2012\nBlog destinat a submergir-nos a l'entorn escaquístic del barri del Congrés. Història i actualitat del Club d'Escacs Congrés, sense oblidar-nos d'altres entitats veïnes\nI Open Ciudad de Albacete Sub-2300\nAmb el regust amarg de la derrota davant del Reial Madrid, que ens deixà sense lliga, combinat amb l'eliminació a mans d'un Chelsea que només va necessitar xutar tres vegades a porta en cent vuitanta minuts per eliminar-nos, quatre jugadors del Club d'Escacs Congrés emprenien el seu viatge cap a Albacete, el mateix dia que es desvetllava la incògnita amb la que ens han torturat durant tota la temporada: el futur d'en Pep Guardiola.\nCap a l'escorxador\nPassaven uns minuts de les set del matí quan l'expedició sortí des de la seu social del club que els ha vist créixer i formar-se, encara que malament, com a escaquistes. Els González Muelas (Xavier i MA), els Hernández Funes i un fotimé de bosses feien que el vehicle dessignat per dur a terme la missió, un Ford Focus força atrotinat, anés ple fins a la bandera. Comandats per la intel·ligència del GPS, els quatre congressistes van arribar a destí en poc més de cinc hores, sis si afegim la pausa obligatòria per esmorzar. Com que no tot podia ser perfecte, entre València i Albacete, concretament a Requena, l'expedició va ser detinguda per la Guàrdia Civil, al detectar un cotxe-radar, que evidentment són obviats pel GPS, un lleuger excés de velocitat que suposà una recepta groga més per al xofer.\nDivendres migdia, just s'estaven acomodant a les seves habitacions quan, a través de l'autonòmica de Castella la Manxa, els congressistes seguiren la roda de premsa on en Pep deixava clar que no seguiria. Quan va finalitzar la connexió, cercaren un lloc per dinar i agafar forces de cara a la primera ronda, programada per les 18 hores. Abans de dinar, reben una trucada: Tito Vilanova agafarà les regnes del primer equip. Definitivament en Pep, no en té prou amb les guardiolades per fer com en Johan, sinó que ara també vol fotre mà des de l'ombra. Em sembla encertada la decisió de no continuar, si ell percep que ja no és possible que els jugadors se'l creguin com el primer dia, però en aquest cas no té massa sentit que s'encarregui de l'equip un home que porta tant temps com ell convivint amb els jugadors. Dit això, evidentment espero equivocar-me i que el Barça d'en Tito s'acosti, iguali o millori els registres dels darrers quatre anys.\nPerò va, per unes línies anem a fer veure que ens tiren més els escacs que el futbol, per coherència amb el blog. A l'hora de dinar el mestre Rubén deixava les coses clares als González: no li servia qualsevol bar, ell de "lechón parriba". Finalment vàren trobar el punt intermig: un més que correcte menú de deu euros. Havent dinat i després de la pertinent migdiada, els quatre jugadors del Congrés confirmaven la seva presència al Palau de Congressos d'Albacete, seu del torneig i pressumiblement mostra de la construcció indiscriminada de dubtosa utilitat. Vinga, no ens queixem, que com a sala d'escacs ens va anar de perles.\nEl mestre cultiva el seu setè punt\nA les 18h, puntualment, començava la primera ronda: pel que fa als congressistes, dues sorpreses: el mestre Rubén perdia amb un jugador de l'Once que no arribava als 1900 FIDE mentre que, en Xavier va definir amb contundència una partida molt treballada davant del MF Aurelio Vila Dupla. En Xavier és un jugador capacitat per derrotar a jugadors titulats quan té el dia, llàstima que no és capaç d'apuntalar-ho amb una mica més de regularitat, per aconseguir que el seu rànquing així ho reflectís. D'altra banda, l'MA i el cronista, avui més aviat narrador, van fer bons els pronòstics, aconseguint dues "derrotas buenas" davant de rivals superiors. Tot i que vaig aguantar tot el que bonament vaig saber, l'adversari del que us escriu, MF Peña, va catalogar de bogeria el fet de que el negre no enroqués en una siciliana Scheveningen, ja que d'aquesta manera jugava amb torre i alfil de menys; la meva resposta va ser clara: "no estoy loco, soy muy malo". Bon paio aquest mestre fide, que lluny de la suposada arrogància d'alguns jugadors titulats, em va donar quatre nocions sobre l'esquema jugat, aconsellant-me posar-lo en pràctica en partides contra rivals més assequibles.\nAquell vespre els missioners varen debutar al buffet lliure: a veure si m'explico, varietat en microestructura, repetició en macroestructura. Desxifro: cada dia hi havia el mateix però l'assortiment era variat. Aigua i vi inclosos, que som catalans i això és mira. En línies generals, superior al nivell mig del buffet d'hotel, tot i que això es relatiu. A taula confluïen diversos estats d'ànim: el mestre, després de la derrota, veia allunyar-se el seu botí, mentre que en Xavier es mostrava eufòric, confiant en que aquell jugador que va arribar al primer equip, estava a punt de tornar, de recuperar la guspira. MA i Héctor es mantenien a l'espectativa; la seva lliga començava dissabte.\nL'MA medita el seu cop màgic\nI dissabte al vespre tot era al seu lloc: el mestre, amb 2 de 3, havia iniciat l'operació submarí; en Xavier no va poder puntuar davant de rivals superiors, per bé que al matí gairebé ho aconsegueix, 1 de 3; l'MA va poder esgarrapar mig puntet, mentre que l'Héctor sobrevivia després de guanyar a una jove rival i perdre, durant els destrets de temps, contra un jugador cridat a acabar a les primeres posicions. Diuen les males llengües que els congressistes van ser caçats aquella nit a un local del centre d'Albacete, concretament al pub "Malecón". Els quatre jugadors es van afanyar a desmentir aquesta infàmia, assegurant que a les dotze de la nit es trobaven a la seva habitació, tal com indica el codi intern i no descarten empendre accions legals vers el difamador.\nLa jornada dominical començava a marcar els objectius de cadascú: el mestre, després d'imposar-se pel matí, va haver de tirar de la seva versió més defensiva (i afortunada) per aferrar-se als llocs capdavanters, rascant unes taules per la tarda en una partida on es trobava en clar desavantatge. Estem segurs que aquí va començar a forjar el seu podi final. En Xavier victòria pel matí i derrota per la tarda, mentre que el seu germà es situava a rebuf, amb els mateixos registres. Pel que fa a l'Héctor 2 de 2, tot i que el segon mercès a la incompareixença del seu adversari, que en un torneig tan compacte, no negaré que s'agraeix, més quan te'n pots anar a seguir la final del Godó.\nEn Xavier, entre el jovent als darrers taulers, hàbitat congressista\nDilluns. Ens trobem a l'etapa crítica, quan es comencen a concretar les actuacions d'uns i altres. L'equivalent al mes de març a la Lliga o al "10 laps remaining" a la fórmula 1. 1,5 de 2 pel mestre, que per la tarda va tenir a bé guardar la roba i assegurar l'empat per col·locar-se amb 6 de 8 a falta de dues rondes. En Xavier 1 de 2, mentre que l'MA va estar molt gran: després d'imposar-se a la matinal, per la tarda, quan estava a punt de derrotar a un jugador amb força més rànquing, li va oferir les taules per no disparar-se a la classificació i poder atacar al seu germà Xavier el darrer dia, més a prop de la meta. L'Héctor, per la seva part, va disputar una entretinguda partida amb el MC Herms: després de muntar un atac a l'enroc llarg infructuós, el jugador de Granollers no es va defensar correctament (havia de retornar una qualitat i quedava superior) i, quan l'Héctor havia aconseguit un final guanyat, va aparèixer el fantasma de la bandera, que li suposà la pèrdua d'un alfil net i de la partida. Cert que el meu lliurament de peça va ser digne del pitjor Codina, però també s'ha d'admetre que dins de les meves limitacions, vaig poder embolicar la posició fins a quedar guanyat, per acabar fent el "canelo". Com que els González pressionaven, per la tarda, amb les peces blanques davant d'un rival superior, vaig fer mans i mànigues per extreure mig puntet amb èxit.\nDesprés de la jornada, els capitans es varen reunir i varen decidir respectar la normativa: el mestre volia afrontar les dues jornades restants en plenitud de condicions, mentre que el xofer, que es fa gran, no es veia en cor de no dormir, jugar dues partides i conduir de nit fins a Barcelona.\nPreparant la darrera ronda\nCop moral per als paparazzi que van perdre la nit davant de l'Hotel Beatriz, cercant una nova exclusiva que acabés amb la carrera dels nostres escaquistes. D'això res: els González, 1 de 2; finalment a l'MA no li va sortir bé l'atac i tot i que ambdós van finalitzar amb quatre punts, el gran (encara que ara exhibeixi la seva versió "sílfide") va mantenir la posició, corroborada amb la foto-finish del desempat. Per la seva banda, "thebadfunes" va guanyar pel matí després que al seu jove rival, un nano de Gandia amb opcions per guanyar el sub-14 li sonés el mòbil quan tot just estaven a l'obertura. No vaig reclamar res i li vaig mostrar a l'àrbitre la meva voluntat de jugar la partida, però es mostrà intransigent i li donà per perduda. Realment va ser un regal d'aniversari amb un regust ben amarg, no agrada guanyar així, com a mínim a mí no. Després, per la tarda, amb 4,5 de 8 una jove, també valenciana, que superava els 2000 FIDE. Novament amb blanques, a prémer les dents, posar el ciri, demostrar el motiu pel que se'm coneix com a "totxo" i aconseguir rascar mig punt després de bloquejar un peó passat a cinquena (si arribava a sisena=criminal, Santos dixit) i donar un peó per apaivegar un atac sobre el meu enroc i aconseguir l'anhelat canvi de dames. Però el protagonisme era pel mestre: després de guanyar còmodament pel matí, el seu darrer adversari no es conformà amb l'empat i lliurà una peça per mirar de forçar, fet que suposà el vuitè punt del mestre, que l'encaramava al tercer calaix del podi.\nPer tant, com temíem, ens havíem de quedar al lliurament de premis, previst per les 21h, endarrerint la nostra arribada a Barcelona fins a les 4 de la matinada. Aquí el destí va premiar al xofer amb un altre regal d'aniversari, més gratificant que el matinal: mentre esperàvem el torn del mestre, resulta que era el tercer classificat sub-2000, fet que ni m'havia plantejat. 50 euros per pagar la multa, trofeu (que no me'n sobren, precisament) i una llonganissa i un xoriç ibèrics més grans que el meu braç.\nMinuts després el mestre s'embutxacava els 700 euros corresponents a la tercera posició, que quedaren delmats després de passar pel control d'Hisenda. Per si no en tenia prou, va estar a punt de rebre un dels dos pernils sortejats per número de rànquing (ell era el 15 i un dels afortunats fou el 16).\nEl mestre Rubén rep el guardó com a tercer classificat\nBotí dels Hernández Funes\nTornada plàcida fins a casa, amb el maleter encara més ple i amb un mestre que, contrastant amb la decepció de la primera ronda, anava ben crescut. Possiblement, en aquests tipus de torneigs, hagi descobert un filó. Un 10 a l'organització a nivell de puntualitat, rapidesa en la publicació dels emparellaments, acomodament, personal de l'hotel,... si l'any que ve s'organitza, suposo que ens hi trobaran!\nUs deixo l'enllaç amb la web del torneig, on podreu trobar partides, butlletins, classificacions, fotografies i entrevistes, tot molt ben trobat.\nPublicat per Héctor a 1:12 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nNascut setmanes després de "l'Urruti t'estimo", mesos abans de l'adjudicació dels Jocs Olímpics "à la ville de Barcelone" i jugador del Club d'Escacs Congrés des de l'any 2000.


Espanya registra 7.026 nous positius de coronavirus i 320 defuncions més en les darreres 24 hores\nMadrid encapçala el nombre de diagnosticats en una setmana amb 7.432\nUn vial d'una vacuna d'AstraZeneca i una xeringa MARINA LÓPEZ / ACN\nDijous, 25 Març 2021 07:26\nEspanya ha registrat 7.026 nous positius de covid-19 des de dimarts, fet que deixa la xifra global en 3.241.345 des de l'inici de la pandèmia, el març de l'any passat. Pel que fa a les defuncions, des d'ahir n'hi ha hagut 320, i ara la xifra total és de 74.064. Madrid encapçala els contagis en els últims 7 dies amb 7.432 casos, seguida de Catalunya amb 6.156. Per darrere, Andalusia amb 4.684 i el País Basc amb 2.344. Des de l'inici de la pandèmia, Madrid és on més contagis s'han acumulat, amb 614.642 casos. Just després se situa Catalunya amb 526.704. Els segueix Andalusia amb 498.561. La comunitat autònoma amb més diagnosticats el dia previ és Madrid amb 1.567. A Catalunya n'hi ha hagut 175.\nPel que fa a les defuncions, Sanitat xifra en 74.064 el total de morts per coronavirus arreu de l'Estat espanyol, 320 més que dimarts. Segons l'informe del Ministeri, 309 s'han produït en els darrers 7 dies. D'aquestes, a Madrid n'hi ha hagut 69, a Andalusia 58 i a l'Aragó 20. A Catalunya n'hi ha hagut 19.\nDes de l'inici de la pandèmia 327.304 persones de l'estat espanyol han hagut de ser hospitalitzades per covid-19, de les quals 29.358 han anat a l'UCI. Els últims 7 dies hi ha hagut 1.729 hospitalitzats, 173 dels quals a Unitats de Cures Intensives.\nLa xifra més alta d'hospitalitzacions des de l'inici de l'episodi la té Madrid amb 90.898 i 6.637 a l'UCI. L'última setmana han ingressat a Madrid 369 persones, 41 a l'UCI. Catalunya comptabilitza des de l'inici de la pandèmia 37.942 hospitalitzats. Del total, 3.124 han anat a l'UCI. Els darrers 7 dies han ingressat 162 persones, 6 a l'UCI.\nPel que fa a la situació de la capacitat assistencial i l'activitat de la covid-19 als hospitals, en aquests moments hi ha 7.806 pacients hospitalitzats per covid-19 que ocupen el 6,24% del total de llits hospitalaris de l'Estat. A Catalunya hi ha 1.837 persones hospitalitzades per covid-19, el 7,25% de llits. També hi ha 1.855 ingressos en UCI a l'Estat, el 18,64% del total. A Catalunya n'hi ha 448, un 31,8%.\nEn les darreres 24 hores hi ha hagut 820 persones hospitalitzades a l'Estat per la infecció i 917 han estat donades d'alta. D'aquestes hospitalitzacions, a Madrid n'hi ha hagut 198 i a Catalunya 194. A Andalusia han estat 125.\nD'altra banda, de les 8.455.845 dosis de la vacuna que el govern ha entregat a les comunitats autònomes fins a aquest 24 de març (5.797.545 de Pfizer / BioNtech, 650.400 de Moderna i 2.060.500 d'AstraZeneca) se n'han administrat fins ara 6.620.093 (5.241.028, 382.252 i 996.813 respectivament), que representen un 77,8% del total. Hi ha 2.276.233 persones que han rebut les dues dosis de la vacuna al conjunt de l'Estat.\nA Catalunya, de les 1.361.650 dosis rebudes (923.750 de Pfizer, 105.400 de Moderna i 332.500 d'AstraZeneca), se n'han subministrat fins ara 1.027.370, el 75,5% del total. La comunitat que més dosis ha rebut ha estat Andalusia (1.472.070) i fins ara n'ha administrat el 85,5% (1.258.375). És la Comunitat que n'ha posat més. La que n'ha administrat menys a dia d'avui és Castella – La Manxa amb 278.619 dosis de les 388.535 que ha rebut, el 71,7% del total.\nLa Unió Europea ha adquirit fins ara 69.129.990 vacunes, i d'aquestes Espanya n'ha rebut el 12,3% del total, 8.522.095. A les que ha entregat a les Comunitats Autònomes cal afegir les 7.800 que s'han entregat a Andorra, les 52.600 que ha rebut l'Exèrcit i les 5.850 en procés d'enviament.


Una paret més: 2006\nDesprés de la pràctica destructora...\nve la teoria confusionista:\nEtiquetes de comentaris: medi ambient, notícia, turisme\nEnganxes a la paret\nbocins de solitud\ni te'ls penses com si mai\nno els haguesses vists.\nTornes a posar-te'ls\ni, feliç, comproves\nla neu impecable\nque et procura\nel fet de sentir-te\nde nou allotjat sota la pell.\nGRANELL, M. Exercici per a una veu, ed. del Mall, Barcelona, 1983.\nLa Safor: un territori de gestions culturals locals\n(La Falzia, núm. 8)\nA hores d’ara no hi ha dubte que alguna cosa es mou a la Safor: gestors culturals, agents de desenvolupament local dels ajuntaments, empreses privades, etc. generen projectes potser a un bon ritme però amb desigual fortuna; també amb una nul·la coordinació amb allò ja existent o amb els projectes que naixen al mateix temps.\nLa universitat, germen d’una gran part d’aquests gestors, encara actua com un actor secundari que aporta, com a molt, jóvens voluntariosos en pràctiques, els treballs i les aportacions dels quals no se solen tenir en compte. I m’agradaria equivocar-me.\nEn certa manera, també nosaltres ens hi hem afegit (amb una proposta d’ecomuseu: “Vernissa viu”), i quan ho hem esbossat hem intentat plantejar una idea que abastara un territori raonable –en consonància amb els nostres objectius com a Col·lectiu- i també amb una perspectiva comarcal: sense solapar iniciatives veïnes a la comarca i cercant l’assessorament de diversos agents implicats en diferents serveis culturals de la comarca (museus, arxius, tècnics mediambientals, etc.). I, així i tot, aquesta tasca no ha estat suficient; encara queda perfilar el producte.\nLa falta de vocació de la nostra Mancomunitat també té a veure amb el popurri de projectes apareguts arreu del nostre territori. No és que ens oposem a cap d’ells, ans al contrari: ens sembla que aquesta conjuntura no ajuda a fer-los reeixir, almenys en la mesura que haurien d’estar considerats.\nSi el nostre ens comarcal no fa aquesta tasca, com s’organitza la oferta d’aquesta mena de serveis? La resposta és evident: no s’organitza, ni es coordina. Cada ajuntament, altre cop els ajuntaments amb els seus drets sobre el seu terme –perquè és així com ha de ser-, vol tindre el seu projecte museístic, independent d’aquell que ha realitzat el seu veí, a pesar que puga ser-ne una còpia; més avant ja discutiran –no ho dubten- qui és còpia de qui.\nI cadascú amb el projecte més gran, més interessant: cal vendre el producte. I això és cert: cal vendre’l; i també cal que existesquen molts productes d’aquesta mena per tal de fer engegar aquell turisme cultural anhelat, que no tinga res a veure amb la depredació de la costa i la urbanització massiva.\nPerò també caldrà insistir que aquests recursos culturals haurien d’incidir en major mesura en la població que no en els visitants. No té sentit si els veïns no participem i interactuem amb el territori i en el territori. De fet, queden molts reptes per superar, com les col·laboracions supramunicipals o les dels ajuntaments amb les associacions.Cal que treballem de manera intensiva però –d’una una volta per totes i ara que comencem seria bon moment- podríem plantejar els objectius i la distribució de papers en clau comarcal. A l’octubre passat, les II Jornades Josep Camarena, tot i que organitzades per una associació amb curta volada i a pesar que passaren un tant de puntetes, volien ser un bon escenari per parlar-ne, car aquest és un camí necessari i, necessàriament, cal que el construïm entre tots.\nEtiquetes de comentaris: gestió, safor, vernissa viu


Pessinus - Viquipèdia\n(S'ha redirigit des de: Pessinos)\nPessinus o Pesinus (grec Pessinous) fou la principal fortalesa del tolistobois (tolistoboii) de l'occident de Galàcia, a la vora del riu Sangarios a poc mes de 20 km del seu naixement i similar distancia de Germa, a la via entre Ancyra i Amorium. El seu nom derivava d'un deu caigut (caiugut es diu en grec pesein) dels cels. Tenia un gran temple dedicat a la deessa Rhea o Cibeles que els nadius anomenaven Agdistis; els sacerdots del temple foren els governants de la ciutat, però sota domini romà van perdre casi totes les seves prerrogatives.\nEl 204 aC una ambaixada romana va anar a Pessinus per preguntar al oracle si era correcte el que deien els llibres sibil·lins de què la seguretat de la ciutat de Roma depenia del seu trasllat. Els reis de Pèrgam van adornar el santuari construint un nou temple amb pòrtic de marbre blanc. El culte a la deessa va continuar durant tot el període romà, republicà i imperial i Julià l'Apòstata va adorar a la deessa al seu temple.\nAl segle IV fou la capital de la província de Galàcia Salutaris.\nPessinus, l'actual poble de Ballıhisar, està situada a 13 km de Sivri Hisar, una petita ciutat a la carretera Ankara -Eskişehir, en la confluència amb la carretera a Afyonkarahisar-İzmir, 120 km al sud-oest d'Ankara. Les seves ruïnes es conserven en força bon estat.\nCoord.: 39° 20′ 2″ N, 31° 35′ 4″ E / 39.33389,31.58444\nObtingut de «http://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Pessinus&oldid=11205678»\tCategories: Ciutats de GalàciaProvíncia d'Eskişehir\tMenú de navegació\nDarrera modificació de la pàgina: 9 març 2013 a les 16:10.


L'agost finalitza amb la quarta factura de llum més cara des del gener del 2017\nActualitzada 03/09/2018 a les 16:54\nFacua reclama al Govern que "intervingui les tarifes del sector per acabar amb l’especulació"\nUna subestació elèctrica.\nEl mes d’agost va finalitzar amb la quarta factura de la llum més cara des del gener del 2017, segons l’anàlisi de Facua, que ha reclamat al Govern que "intervingui les tarifes del sector per acabar amb l’especulació". La pujada mensual aquest agost ha estat del 3%, el que suposa que el rebut de l’usuari mitjà serà 2,34 euros més car que el de juliol, ha informat en un comunicat.\nSegons l’organització de consumidors, entre l’1 i el 31 d’agost el rebut de l’usuari mitjà amb les tarifes semiregulades PVPC s’ha situat en 80,73 euros, gairebé 9 euros per sobre dels 71,82 euros d’agost de 2017, i en dotze mesos el rebut s’ha encarit en un 12,4 %.\nLes anàlisis de Facua reflecteixen que la factura de la llum més cara va ser la del primer trimestre de 2012, quan es va situar en 88,66 euros per a l’usuari mitjà (després de la correcció de la tarifa fixada pel Govern per una sentència del Tribunal Suprem). Després d’ella es van assolir 87,81 euros el gener de 2017 i en tercer lloc 81,18 euros de juliol de 2015.\nQuant al preu de l’energia consumida, el kWh s’ha situat l’agost en una mitjana de 16,81 cèntims (impostos inclosos), un 3,9 % per sobre dels 16,18 cèntims de juliol, i en taxa interanual la pujada ha estat del 16,9 % -el kWh estava en 14,4 cèntims l’agost de 2017-.\nFacua recorda que a finals del 2016 va promoure un manifest juntament amb més d’una vintena d’organitzacions de la societat civil per reivindicar sis mesures en matèria de política elèctrica, entre elles l’aprovació d’una tarifa assequible, regulada pel Govern, a la qual puguin acollir-se tots els consumidors domèstics en la seua primera residència.\nL’aprovació d’una tarifa social per als usuaris amb menys poder adquisitiu i sufragada per les elèctriques és una altra de les reclamacions de les organitzacions ciutadanes.\nEntre les reivindicacions també s’inclou l’aplicació del tipus d’IVA superreduït a l’electricitat, passant del 21 % actual al 4 % per ser considerat un servei essencial per a la ciutadania.


Imatges, fotos, fons de pantalla del bon dia del treball | Imatges del Dia del Treball 2019 - Altres\nPrincipal Altres Imatges i fons de pantalla feliços del Dia del Treball 2019\nÉs el dia del treballador, és hora d’actuar i divertir-se de debò. És hora de sortir del recinte d’una habitació i alliberar l’esperit alegre. Celebreu aquest any el Dia del Treball amb molta més vibració i passió. Milloreu la vostra alegria en major mesura. Mostreu al món fins a quin punt estimeu la vostra llibertat i com podeu aconseguir una vida lliure de problemes, pot ser fins i tot per un dia. Per tant, converteu aquest Dia del Treball en una oportunitat per explorar el vostre costat divertit. Trobeu les millors imatges gratuïtes sobre el Dia del Treball. També podeu penjar i compartir els vostres fons de pantalla favorits del Dia del Treball. Descarregueu aquests fons de pantalla d'alta resolució del Dia del Treball i configureu-los com a fons d'escriptori. Aquests antecedents segur que milloraran el vostre estat d’ànim de festa i, sens dubte, proporcionaran un ambient encantador que realment és necessari per celebrar l’ocasió del Dia del Treball. Descarregar-los és fàcil, només cal que feu clic a la miniatura i els fons de pantalla s’obriran en una finestra nova i, a continuació, seleccioneu la resolució que vulgueu. També podeu enviar aquests fons de pantalla mitjançant fent clic aquí , als vostres éssers estimats com a forma de salutació i feu que aquest dia sigui encara més divertit, ple i emocionant.\nImatges i fons de pantalla del Dia del Treball


La cursa per trobar una vacuna i la polèmica per la reforma laboral als mercats\nper Jordi Bellini Economista i analista financer Barcelona. 23 de maig de 2020 05:25\n“Aquest virus es va engendrar a la província de Wuhan, el pacient zero va ser al Novembre”. [...] “Els xinesos, darrere de l’escut de l’Organització Mundial de la Salut, durant dos mesos van amagar el virus del món i van enviar centenars de milers de xinesos en avió a Milà, Nova York i a tot el món per a sembrar-lo”. Intenta endevinar qui ha fet aquestes declaracions.\nNo, no va ser Trump. Però sí que va ser una persona molt propera a ell. Les va fer un home que es diu Peter Navarro i que és ajudant del president i director de polítiques comercials i industrials, entre d’altres. Amb aquestes declaracions ens aixecàvem dilluns a Europa. I tot i que la setmana anterior les borses no van reaccionar massa bé a les tensions entre la Xina i Estats Units, aquesta setmana la situació era diferent.\nDivendres de la setmana anterior es va publicar el descobriment d’un medicament Anti-SARS-CoV-2 que funcionava a la perfecció en proves in vitro. Dilluns al matí també vam saber com AstraZeneca va anunciar que tindria 30 milions de dosis de vacunes preparades per distribuir al Regne Unit al setembre. Aquesta vacuna encara es troba a la primera fase, en vistes que comenci la segona i última, i sembla que és una de les que està liderant la carrera per la gran troballa. Poc després i ja durant aquesta setmana, els Estats Units s’asseguraven un subministrament de 400 milions de dosis pel mes d’octubre. A principis de setmana, la farmacèutica Moderna que també buscava una vacuna pel coronavirus, va publicar resultats positius, però limitats.\n"L’eufòria borsària es basava en uns resultats preliminars que, tot i que tenien un 100% d’efectivitat, comptava amb un nombre molt baix de persones"\nTotes aquestes notícies positives van fer que les borses reaccionessin a l’alça a principis de setmana. Tot aquest positivisme es va acabar quan Stat, una agència de comunicació mèdica, va obrir els ulls a tothom. L’eufòria borsària es basava en uns resultats preliminars que, tot i que tenien un 100% d’efectivitat, comptava amb un nombre molt baix de persones. Més en concret, 25 persones havien generat anticossos, i d’entre aquestes a vuit se’ls va realitzar una prova per veure si eren suficients per a tenir immunitat. Tot i que sí que eren immunes, només era un resultat sobre 8 persones. Si bé és cert que és un resultat esperançador, no es poden treure conclusions fermes.\nTornant cap a Europa, Alemanya i França van ajuntar forces per demanar un fons europeu comú de 500.000 milions d’euros per lluitar contra el coronavirus. Aquest fons es pagaria amb pressupost europeu i aniria destinat a les economies més afectades pel coronavirus. Similarment, a Estats Units la Reserva Federal també instava al govern a coordinar-se per poder sortir més ràpidament de la crisi. Tot això mentre Thierry Breton renyava a Mark Zuckerberg per fer tot el possible per pagar menys impostos.\nMés info: Rics desitjant pagar més impostos?\nA Espanya durant aquesta setmana s’anava cuinant la derogació d'almenys algunes parts de la reforma laboral. Això convertiria els mercats en menys flexibles, cosa que no agrada als inversors. Per entendre perquè no agrada, s’ha d’entendre que no només és una mesura que dificulta l’acomiadament, sinó que també dificulta la creació de nous llocs de treball. Al fer el mercat laboral més rígid, les empreses tenen més costos a l’hora d’acomiadar, i això fa que s’ho pensin bé quan vulguin contractar. Per tant, a nivell individual és cert que és menys probable que ens facin fora, però també ens serà més difícil buscar feina si ens en quedem sense. Això, crea desigualtats, ja que les persones aturades rotarien més ràpidament en un mercat laboral més flexible.\nPer posar un símil, quan contractem una línia de telèfon per tenir Internet a casa, ens ho pensarem dues vegades si sabem que tindrem dificultats a l’hora de donar-la de baixa. Si tenim permanència, o sabem que l'empresa posa traves per a cancel·lar el contracte, potser mirarem alternatives que ens generin menys compromís. En canvi, som molts els que hem provat serveis com Netflix i HBO perquè sabem que en el moment que vulguem donar-nos de baixa ho podem fer en dos clics. Aquest símil es pot traslladar a les empreses per a veure que un mercat laboral més rígid no només fa que la rotació de l’atur sigui més baixa, sinó que també fa que més gent es quedi sense feina.\n"La derogació de la reforma laboral convertiria els mercats en menys flexibiles i això no agrada als inversors"\nEls mercats saben això i saben que l’economia se’n veurà ressentida, i per tant l’Ibex cada vegada es va convertint en un actiu menys atractiu. Per aquest tipus de mesures que s’estan proposant l’Ibex ha sigut dels índexs que menys ha recuperat les caigudes de març. Al còmput global de la setmana a Estats Units els tres principals índexs, el S&P 500, el Nasdaq i el Dow Jones, han pujat al voltant del 3%. El DAX, l’índex de referència d’Alemanya ha pujat més d’un 5%, i l’Ibex ho ha fet més d’un 3%. Per tant, malgrat els alts i baixos la setmana ha acabat a l’alça.\nEl "dopatge" del BCE als mercats\nUn futur cru: el petroli no és llet


Punxonadores línia professional\nTotes les màquines punxonadores EHRT de la Holecut Professional Line compten amb tres eixos controlats per CNC. Estan dissenyats per a altes càrregues en una operació industrial. La durabilitat extrema i la velocitat incomparable caracteritzen la línia professional.\nProgrameu la peça de treball introduint la longitud de la barra de matèria primera i l’ordinador calcula automàticament el nombre màxim de peces a perforar (per exemple, 18 peces d’una barra de 6000 mm). Un cop introduït el nombre desitjat de peces de treball, la barra s’empeny cap al límit. La màquina està totalment automatitzada una vegada que s’inicia el procés de producció. Totes les peces s’envien per un transportador de llistons i s’empenyen lateralment sobre una taula. El material sobrant es porta fins al final del transportador i es deixa caure en un recipient. La màquina continua funcionant d’aquesta manera fins que es programi o es seleccioni una nova peça de treball. Simplement inseriu material nou. Diferents peces de treball es poden produir dins d’un cicle de treball per optimitzar la producció.\nDIMENSIONS DE LES PECES DE TREBALL\nLes màquines perforadores EHRT Holecut Professional Line processen ràpidament barres de perfil pla de fins a 16 mm de gruix i 200 mm d’ample amb una opció de fins a 260 mm d’ample.\nÀREA DE PERFORACIÓ\nEl porta eines lineal (eix y) té sis estacions que contenen cinc eines de perforació i una eina de tall. Totes les màquines perforadores EHRT estan equipades amb un sistema especial d’endoll per a un canvi ràpid i fàcil de les eines. No hi ha necessitat de cargolar res. El punxó i la placa d’encuny s’ajusten automàticament entre si. Punxons i matrius es poden canviar ràpidament, el que significa menys temps d’inactivitat de la màquina.\nEs pot instal·lar una impressora per imprimir codis de barres en les etiquetes o en les peces de treball directament.\nDurant el desenvolupament de la nostra última línia de màquines de punxonat, s’han implementat sol·licituds i suggeriments de clients. També hem donat gran importància a l’optimització de l’ergonomia.\nSoftare POWERCUT – FÀCIL DE MANEJAR\nEl programari basat en Microsoft Windows ® PowerCut és molt fàcil d’aprendre. No són necessàries habilitats de programació CNC. Tots els cops en una peça de treball es mostren a la pantalla el que ajuda a detectar fàcilment errors de programació. En seleccionar una nova peça, es mostren tots els canvis d’eines necessaris. La formació de programari es minimitza mitjançant el programari de menú. Els operadors poden programar les peces de treball per si mateixos. PowerCut escaneja cada programa per a possibles col·lisions abans de transferir-lo a la unitat de control. Això elimina la majoria dels errors de manipulació. El programari es pot utilitzar en mil·límetres o polzades.\nEMMAGATZEMATGE DE PROGRAMES\nEl programa per a cada peça de treball es pot emmagatzemar com noms alfanumèrics de fins a 24 dígits. Es poden emmagatzemar fins 200.00 parts, que es poden localitzar fàcilment mitjançant les opcions de cerca i classificació.\nS’admet la connexió en xarxa amb altres màquines EHRT i estacions de treball externes. En treballar en xarxa amb una de les màquines de doblegat EHRT, els eixos de flexió també són visibles i estan disponibles per referència.\nIdiomes del programari: Alemany, Anglès, Rus, Francès, Finès. Altres idiomes a petició.\nForça de punxonat\nHidràulic, amb servovàlv. oli 400 l, viscositat 46\nVelocitat de carrera\nFins a 200/min\nFins a 350/min\n30 – 6000 mm (majors long. opcional)\nPunxó y plat màtrix\nCada un max. 3 mm\nEix X: 80m/min\nPC amb Windows 7 posterior\nSegons normativa VDE\nCarga connexió elect.\nLa tecnologia de control relacionada amb la seguretat compleix amb els estàndards CE (cat. 2)\nPROGRAMES ESPECIALS DE PERFORACIÓ\nPer a una programació més ràpida de peces de treball estan disponibles els següents programes addicionals:\nCercle de forats\nEncaix unilateral i doble cara\nMirall horitzontal i vertical\nCantonades bisellades de fins a 20 mm\nCantonades arrodonides amb Rmàx = 25 mm (ràdio més ampli sota comanda)\nProgrames de còpia i modificació\nTall radiat amb Rmàx = 30 mm (ràdio més ampli a petició)\nBotons de gofrat\nEnregistrament de dígits i / o caràcters\nProgramació de macro d’usuari\nConsento l'ús de les meves dades personals per rebre publicitat.


Columbia Fast Trek II Negre comprar i ofertes a Trekkinn\n(69) Comentaris | Escriure un comentari\nCap comoditat que ve amb tot-al voltant del desenvolupament i cada dia es veu bé. Tire el Fast Fleece Zip Trek complet després que el seu equip s'estén pel torneig de softbol de cap de setmana i el cap d'una cervesa de celebració.\nEls rentats 270g microfleece com un somni, així que no es preocupi si el seu receptor bocamoll xipolleja part del seu porter en el seu braç mentre ell re-viu una gran jugada. Una cremallera butxaca interna manté la seva cartera i altres objectes de valor segur. Zip-up i el cap fora.\n- Teixit: 100% polièster micropolar\n- Longitud del centre de l'esquena: 28\nNo esperis més i compra Columbia Fast Trek II! A trekkinn tots els productes de la secció Roba home té la total garantia de Columbia. Comprant a la nostra botiga de muntanya, et beneficiaràs de tots els avantatges de pertànyer a la nostra comunitat de muntanya. Fes la compra avui mateix i rep Columbia Fast Trek II en unes hores a casa.\nPreguntes i comentaris dels nostres clients (69)\nExcel·lent p / f\nMolt còmode, m’ha agradat. Una mica més petit que altres models.\nMolt bona opció amb preu contingut.\nMolt còmoda i compleix el seu objectiu.\nRelació qualitat-preu excel·lent. Vaig fer un regal i em va encantar. Botiga de confiança.\nUn velló de molt bona qualitat amb una bonica línia que es pot portar tant en un passeig tranquil com en l'exercici, càlid i sense fer-ne malbé.\nCom és habitual, bona mà d’obra i de moda. La mida era com s’esperava.\nEl producte és molt bo i li recomanaria a qualsevol que estigui interessat. Prova la mida en un magatzem físic.\nRelació qualitat-preu excel·lent. Butxaca davantera convenient.\nMolt còmode i càlid. Disponible colors bonics. Botiga de confiança.\nProducte absolutament original i de bona qualitat\nÉs còmode i es manté calent. El color no és negre fosc, sembla el negre gris.\ntranspirable i càlid\nS'espera una bona qualitat i un lliurament ràpid i fiable\nBona jaqueta polar. Qualitat adequada i molt bona relació qualitat-preu. Tallatge major a l'habitual.\nBi harika polar\nVaig comprar un velló per aquí i al voltant de 2000 iens a Columbia. Per a 2000 iens, la tela és fina i senzilla de fabricar. Aquí hi ha un teixit de folre gruixut i té una butxaca per al pit. Però tots dos són barats. Si el compres al Japó és barat i costa al voltant de 6.000 iens.\nDiners per valor\nLa relació qualitat-preu és fantàstica, et manté calent, la mida està bé.\nMolt còmode i càlid. La mida és correcta\nBona jaqueta de vellut, ligth i cuc.\nPeça per anar de caminada a la muntanya i urbanes per a caminar molt còmode i càlid. Excel·lent indumentària.\nmida XL s'acobla perfectament a el cos, la sensació de calor a baixes temperatures externes, és des del primer moment.\nExcel·lent producte i servei de venda\nestic molt agraït pels productes a la venda i vull comentar l'excel·lent compra que vaig fer, ni parlar de el producte és excente, moltes gràcies. totalment recomanable !!!\nBen biraz sıkıntılıyımdır. Hava aşırı soğuk olmadığı sürece mont yerine cadaanıyorum. Llit Olarak 182cm / 90kg. "L" bir miktar bol geldi.\nExcel·lent càlid i lleuger\nProducte de qualitat excel·lent, lleuger i càlid.\nProducte perfecte per als dies de fred. Llum i calor. Juntament amb una segona pell tèrmica i un abric estarà calent fins i tot a temperatures baixes.\nGran producte. Llum i calor. Perfecte per a dies de fred extrem juntament amb una segona pell i abric tèrmic.\nLlum n calent\nBonica jaqueta. Bon ajust en mida M. Ligth i cuc.\nMolt bona qualitat a bon preu. S'adapta perfectament a la mida L.\nes veu bé i és còmode\nMolt bé producte.\nEl meu fill porta anys amb aquests mantells. Diu que són realment còmodes.\nFelicitats trekkinn, lliurament ràpid de gran qualitat i molt bon preu, molt satisfet amb la meva primera compra, segur que faré una compra nova\nProducte de molt bona qualitat. lliurament ràpida\nPes lleuger i cuc\nLleuger, càlid i 100% recomanat\nBon producte, excel·lent preu\nUn gran folre a un preu més que bo. Com gairebé tota la gamma Columbia, talla tirant a alt pel que recomano demanar una talla menys de l'habitual.\nColumbia fast trek ii llisa amb cremallera integral\nJaqueta de cotó de bona qualitat de Columbia\nMolt bo pel seu preu, però hi ha encara millors.\nJaqueta de llana de bona qualitat\nRecomanem la jaqueta polar amb bona qualitat pel preu.\nEl producte és bo, de qualitat i el lliurament rapidíssim molt satisfet ja que era per un regal\nBona jaqueta i bona relació qualitat-preu\nEntrega ràpida i d'acord amb el producte ordenat. El polar agradable de vestir. Veure aquest hivern si està calent. La mida de la costa la M per 1,82 m és perfecta. Molt content amb la meva compra. Recomendaré sense dubtar.\nEs nota de bona qualitat\nUna jaqueta còmoda d'utilitzar en sortides al camp amb temps fred, amb un gruix acceptable, cordó d'ajust a la part baixa i 3 butxaques amb cremallera.\nRoba de diari\nVa ser comprat per a la tardor d'ús diari. És més fàcil en una forma relaxada, butxaca amb cremallera al pit també és útil.\nColòmbia opinió velló\nGran ... A ++ qualitat. 3 ordenada en diferents colors en una mida petita per 1.75cm d'alçada i és molt gran.\nrelació qualitat-preu és bona\nCàlid i de qualitat, gràcies per seccesfuly lliurar.\nProducte i el lliurament és sense problemes\nEl meu pare estima aquesta jaqueta i els meus germans em va demanar que comprar-també una mateixa jaqueta, la mida és perfecte i l'enviament ràpid - Gràcies!\nla capa polar de bona qualitat.\nDrap gruixut i suau de columbia\nbon producte. gran temps d'enviament.\nNo hi ha cap problema, Everythink és bo :)\nel millor el millor el millor\nDrap gruixut i suau de colòmbia cremallera completa\njaqueta de llana fina, també tenia una similar i portava intensiva després de 12 anys, el temps per una de nova.


Còctel “Tiburón” – taulaposada\nGeneral · licors i begudes\n14 de Juny de 2012 16 de Novembre de 2021 taulaposada\nJa toca Recepta del 15 una altra vegada i aquest mes m’encanta perquè la proposta va de còctels i vull aprofitar per publicar una recepta familiar. He vist fer el “Tiburón” en moltes ocasions, sempre a festes familiars on el meu tio Biel, el seu autor, era requerit per les germanes, cosines i nebodes per a què exercís de barman i els en preparàs un com a aperitiu. Ell, home inquiet en molts camps i autor del llibre Aplec d’usos de cuina al Pla de Mallorca, entre d’altres, va conèixer de ben a prop el món dels còctels i les begudes. Primer a l’hotel de Cala d’Or on va fer feina en ple boom del turisme i després com a treballador de la destil·leria 2 Perellons. Guard com un incunable un llibre seu de licors del qual, que jo sàpiga, només n’hi ha dues còpies.\nM’agradaria dedicar-li el post d’avui, ja que li rob la recepta i li oferesc en homenatge, per a què se’l begui allà a on sigui.\nL’ingredient principal del “Tiburon” és el Palo, acompanyat d’una mica de ginebra i de pell de llimona. Si no sou de Mallorca heu de saber que el Palo és un licor de color negre propi d’aquí, dens i fort que es sol prendre com a vermouth i que és el resultat de la maceració en alcohol de diferents sucres cremats i recremats i d’algunes herbes aromàtiques. La seva elaboració és tot un procés que requereix experiència i per aquest motiu no és freqüent que se’n faci a casa. Jo tenc la sort de poder-ne gaudir de propi perquè mon pare és l’hereu de la fórmula del tio Biel i en sol fer cada any. El dia que es fa és com un dia festiu, un dia especial en el calendari familiar i en honor seu he de dir que és el millor de l’illa amb diferència.\n1 mesura de Palo\n1/4 mesura de ginebra\nPosam el gel en un tassó. Abocam primer el Palo, després la ginebra i finalment sucam la pell de la llimona sobre la beguda de manera que l’aroma del cítric s’escampi i es mescli amb els esperits. Deixarem la pell macerant en el tassó, remenarem i ja estarà a punt.\nAu, ara a brindar… no? i alerta amb els taurons, aquests no mosseguen però pugen al cap a una velocitat desmesurada!\nEntrada anteriorTartaletes amb verdures confitades i formatge cottage\nSegüent entradaSouvlakis (pintxos de porc) amb menta i fonoll, crema mutabal, salsa de iogurt i pa de pita especiat\n4 thoughts on “Còctel “Tiburón””\n15 de Juny de 2012 a les 14:24\nHe estiuejat molt anys a Mallorca i mai he provat el Palo, com pot ser? La veritat és que sempre ens hem decantat per les Herbes de Mallorca, Dos Perellons! 😉 O sigui que aquest còctel s’haurà de provar en homenatge al tiet Biel!!\n15 de Juny de 2012 a les 14:31\nLes “herbes” són més populars, supòs que és perquè el Palo té un sabor més especial. Si tornes fes-m’ho saber i podràs tastar el que fa el meu pare, no en provaràs altre de millor.\n15 de Juny de 2012 a les 18:38\nun combinat ben curiós.. m´agradaria tastar-lo!!! petons,\nRetroenllaç: Licor d’herbes casolanes | taulaposada\nNovembre: cocarrois dolços de mussola\nPorc agredolç amb cebetes


GAUDEIX DE L’ESTIU AMB NAMAKA! – Revista Namaka\nGAUDEIX DE L’ESTIU AMB NAMAKA!\nJa tenim l’estiu a tocar… Per fi!, i també el final de curs. Es poden rebre més bones notícies alhora? Doncs sembla impossible, però SÍ!\nAvui et portem una de les subscripcions que més t’agraden i que et farà passar unes vacances molt divertides i entretingudes.\nLA CAPSA REGAL més estiuenca de l’any!!\nLa primera revista de la subscripció!\nUn quadernet amb propostes esbojarrades per despertar la creativitat.\nUna fantàstica il·lustració del Carles Lluch per penjar a la paret de l’habitació!\nUna làmina amb 25 idees per fer aquestes vacances!\nUn llapis xulíssim i ben namakià.\nLa subscripció inclou 5 revistes més que trobaràs a la bústia de casa durant un any sencer.\nEmporta’t la teva Namaka a tot arreu, a la piscina o a la platja. No te la deixis a casa i gaudeix amb ella dels viatges infinits per arribar al poble o per viatjar en avió! A la Namaka li encanta descobrir nous llocs i si és en companyia de petits grans lectors, encara més.\nEncara tens dubtes? Dona-li un cop d’ull al nostre Instagram per veure molt més d’aquesta divertida i esbojarrada CAPSA REGAL ESTIUENCA!\nEi! Has tingut l’oportunitat de veure la revista Namaka per dins i descobrir les històries, aventures, il·lustracions i moltes coses més que fan que aquesta revista sigui tan divertida i salvatge?\nDescarrega’t un número totalment GRATUÏT!\njuny 21, 2021 /by Sara\nhttps://revistanamaka.com/wp-content/uploads/2021/06/NMK_capsa_regal_ESTIU_2-1.png 1121 1121 Sara https://revistanamaka.com/wp-content/uploads/2021/06/logo_namaka-1.png Sara2021-06-21 11:08:042021-06-21 11:08:04GAUDEIX DE L'ESTIU AMB NAMAKA!\nLa lectura, un espai per imaginar Cinc beneficis de realitzar les lectures de manera digital


COMPLIM 18 ANYS\nFecha Inicio: 05-04-2018\nFecha Finalización: 28-12-2018\nIN, Comerç i Serveis a Ontinyent celebra la seua majoria d'edat\nRepresentants de comerços i serveis de la ciutat van celebrar anit el seu 18 aniversari arropats per una important representació del món polític i associatiu\nL’Associació de Promoció del Comerç d’Ontinyent celebrava aquest dijous els seus 18 anys de trajectòria. A l'acte, que va tindre lloc en el Centre Cultural Caixa Ontinyent, acudia l'alcalde d'Ontinyent, Jorge Rodríguez, el conseller d'Economia, Rafael Climent i la secretària autonòmica, Blanca Marín, a més de portaveus i regidors dels diferents partits polítics que conformen l'Ajuntament de la localitat.\nEn la celebració es comptava amb la participació dels 5 presidents que ha tingut l'associació en els seus 18 anys de vida. Tots ells destacaven de l'entitat el dinamisme que ha tingut i la important contribució per a la millora del sector i de la ciutat, amb accions pioneres i innovadores com la Targeta de Fidelització, que va ser la primera a Espanya, el Ontrivial, la Fira Outlet, la Nit Oberta, entre altres de les innumerables accions dutes a terme durant tots aquests anys.\nA més. els presidents van mostrar el seu suport a la nova presidenta, Mª José Alhambra, nomenament que es donava a conèixer en aquest dia especial i que marcarà una nova etapa dins de l'associació, sent la primera dona a ostentar el càrrec.\nL'acte comptava també amb el recolzament del vicepresident i membres de l'equip de Confecomerç, la nova Confederació del Comerç de la Comunitat Valenciana, de la qual també forma part l’Associació de Promoció del Comerç d’Ontinyent. D'altra banda, el món empresarial també va voler demostrar el seu recolzament i cooperació, acudint representants de COEVAL, ATEVAL, Càmara València, Caixa Ontinyent, així com d'altres associacions de comerç i sectors empresarials de la ciutat. Nombroses associacions veïnals, culturals i socials també es van sumar a aquesta celebració, així com ex alcaldes i regidors de la ciutat.\nDes de Comerç IN destacar la important llavor duta a terme durant aquests 18 anys gràcies al suport i la cooperació de totes les institucions i associacions presents, ja que tot l'aconseguit és fruit del treball conjunt de tots els agents, tant actuals com els que han estat durant aquests anys.


Les primàries de Compromís també tenen cita a Benissa « Infobenissa\nLes primàries de Compromís també tenen cita a Benissa\nJaume Berenguer, secretari local del Bloc\nEl passat diumenge va acabar el termini per a registrar-se i poder participar en les primàries de la Coalició Compromís per a triar candidats a les eleccions al Parlament Europeu del pròxim 25 de maig, el cens estarà format finalment per 11.577 valencianes i valencians. A Benissa seran 31 les persones que podran votar en dites primàries, entre militants, simpatitzants i benissers que han manifestat la seua voluntat de participar.\nEn tot el País Valencià el cens està dividit entre els 4.354 militants de la coalició, les 2.754 persones que s’havien donat d’alta com a simpatitzants de la mateixa abans d’iniciar-se el procés de primàries, i els 958 simpatitzants i els 3.511 ciutadans que s’han registrat per a participar en les primàries des que s’obrí el cens el passat 19 de febrer.\nEl procés de votació es podrà realitzar per via electrònica, del 17 al 19 de març, per correu postal, del 14 al 20, o presencialment el dia 21, en les meses electorals que s’establiran per tot el territori valencià. A Benissa l’urna per poder exercir el dret a vot estarà situada en l’arxiu municipal del carrer La Puríssima de 18h a 21h, on, d’igual manera que per correu postal o via electrònica, es podrà triar entre els cinc candidats a cap de llista, Jordi Sebastià, Enric Bataller, Julià Álvaro, Isabel Martí i Pedro Sánchez, i els dèsset candidats per a la resta de la llista.\nEl secretari local de Compromís a Benissa, Jaume Berenguer, vol aprofitar per a convidar a eixes 31 persones a participar de les primàries de Compromís, si es que desitgen fer-ho de manera presencial el pròxim divendres 21 o a fer-ho via electrònica o postal en els terminis previstos. A més, vol convidar als benissers i benisseres que vulguen aprofitar la jornada per interessar-se en el funcionament i la vida política de la coalició Compromís, tant a Benissa com en tot el país, a passar-se per l’arxiu municipal i poder parlar i debatre amb la resta de persones que formen Compromís a Benissa per si és del seu interès afegir-se al projecte polític de la coalició valencianista i enfortir entre tots la formació política, que com ja es sabut, es mou entre els eixos del valencianisme, l’esquerra i l’ecologisme al País Valencià.


Entrevista a Virginia, Cortines Guijarro | Comerç de Dalt\nLa gent de Dalt\t abril 3, 2018 abril 16, 2018\nCortines Guijarro (Virginia Guijarro)\nSegona entrevista de la campanya “La gent de Dalt“, aquesta vegada entrevistem a Virginia Guijarro. Una dona que sent passió per les teles des de ben petita i va decidir continuar amb el negoci familiar. Després d’uns quants a Barcelona, va decidir venir-se a Granollers a obrir el seu propi negoci.\nNo crec que un mateix pugui descriure’s de manera correcta. Però intentaré fer-ho… amable, sincera, responsable, sana, xerraire, familiar, fidel a les meves idees sempre, tossuda, sensible, lleial. Això és més o menys el que em defineix.\nQuan el meu pare es va jubilar, vaig decidir continuar amb el negoci.Tenim botigues fixes per les quals confeccionem a Barcelona. I porto tota la vida en la botiga. Sempre m’ha encantat estar envoltada de teles, sento passió per elles. Cosir és una cosa que m’encanta i em relaxa moltíssim. Així que era un pas natural i no em va costar gens continuar amb el negoci.\nSi, sense cap dubte.\nGranollers és un lloc amb molta vida. El comerç de proximitat forma part d’ella, de manera natural. La meva parella va néixer aquí, vivim aquí. Em va semblar l’opció perfecta per continuar amb el negoci. I ho vaig traslladar.\nÉs el barri on visc, la meva casa està a dos passos de la botiga. Amb el carrer, en concret, vaig tenir amor a primera vista. Un barri fantàstic per viure i treballar.\nCrec que el més important i valorable dels meus clients, és la confiança que dipositen en Cortines Guijarro. Sense aquesta confiança, no seria possible continuar. Segueixo confeccionant per a les botigues que el meu pare confeccionava. Amb algunes des de fa més de 20 anys. El client tant de botiga com de taller, sempre és el més important.\nLa satisfacció del client quan instal·lem les cortines, tapisseria a la seva llar i veu la feina realitzada i valora tot l’esforç realitzat.\nEl meu entorn no ha canviat gaire. La botiga fa un any que està oberta. El barri i el meu entorn continua igual.\nSimplement com una persona, que està en el seu lloc de treball. Algú que vol ajudar i aconsellar, de la millor manera possible, respecte al canvi que volen realitzar la seva llar. I farà tot el possible perquè tot quedi perfecte.\nCreus que la “atenció al client” s’ha substituït per les compres online i grans superfícies?\nAbsolutament, crec que les grans superfícies i la venda online, han fet molt de mal al comerç de proximitat. Però no poden oferir, ni l’atenció, ni la dedicació al client que oferim nosaltres.\nJo sóc de les que pensa, que a dia d’avui, cap petit comerç està consolidat del tot. No hi ha sostre per a nosaltres. És un treball que cal continuar fent cada dia. No es pot abaixar la guàrdia.\nDoncs suposo que no saben, el temps i la dedicació que suposa portar un petit comerç. No tenim una estabilitat econòmica i cada mes és una aventura. A vegades és difícil. Intentes estar a totes, no tens un horari fixe. Però la satisfacció de la feina ben feta, és sempre teva. Per a nosaltres cada client és únic i especial. Posem tota la nostra experiència i atenció al seu servei. Sense ells, això no seria possible.\nLi diria que ha de tenir les coses molt clares, abans de muntar un negoci propi. Mirar-ho tot molt bé i si ho té clar, que tingui paciència, lògicament tindrà mesos millors i altres de pitjors, al cap i a la fi això no és com un treball remunerat mensual. Els nervis i la pressió recaurà en ell mateix, però la satisfacció de la feina ben feta, val la pena.