Les sis hores en què els telèfons van callar - Diari de Sabadell\nLes sis hores en què els telèfons van callar\nPortada de la revista Time / DS\nI sense voler, el silenci.\nWhatsApp, Facebook i Instagram (tots tres de la mateixa companyia), van patir una falla a nivell mundial aquest dilluns a la tarda. Facebook i Instagram van tornar a funcionar abans de la mitjanit però WhatsApp no ho va fer fins a la matinada. Varen sr sis hores en les que les comunicacions internacionals van trontollar. Conversem amb vuit veus sabadellenques per analitzar la situació des de la dicotomia virtualitat-presencial, l’addició a les xarxes i l’ús racional, el canvi en els hàbits de consum, l’estratègia monopolística i l’esgotament dels recursos naturals.\nI és que estem absolutamet abocats a les xarxes socials. Martí Sàiz, dissenyador i creatiu publicitari de l’estudi Cèl·lula, apunta que passem 6 hores i 11 minuts de mitjana -al dia- a les xarxes socials.\nDe fet, molta gent va viure la caiguda amb el telèfon obert. El jove Sergi Gonzàlez, coordinador del festival musical ‘Sabadell Cultura Fest’ explica que, per ell, dilluns a la tarda va ser una manera de respirar. “La gent està absorta pel telèfon. Estem pendents tota l’estona en la vida dels altres, més que en la nostra. I quan quedes amb els amics en un bar, estàs a la taula i tot mirant el mòbil! Així que no valorem el moment que vivim”, sosté. Així que, per ell, dilluns a la tarda va ser una manera de respirar.\nRespirar en el silenci. “I mira que el silenci és inquietant, com va passar durant el confinament”, diu el regidor de Cultura, Carles de la Rosa. “Però de vegades no sabem desconnectar. Les xarxes són addictives. A mi, a casa, m’han hagut d’ensenyar a apagar el telèfon”.\nL’addicció a les XXSS\nLa jova influencer sabadellenca Laia Argelaguet confessa que inicialment no es va adonar. “Estava fent la migdiada en aquell moment! Després m’ho va dir la meva mare, que em va trucar per això”.\nI es demana que hagués passat si la caiguda haguès durat no pas sis hores, sinó mesos. “Ufff! Però si en 3 dies ja estaríem molt nerviosos! I jo també!”, sosté. “Ara bé, també és cert que al d’una setmana ens adaptaríem, com ens va passar amb el confinament tancats a casa”.\nIgualment, l’escriptora Montse Barderi també reflexiona sobre aquesta addicció: “Les App han estat creades i millorades amb tècniques conductivistes per a augmentar l’addicció. I desfermen la necessitat de reconeixement, provocació i visibilitat. Simplifiquen tant que només veiem allò que és tendència o estridència. I una de cada tres adolescents empitjora la seva autoestima corporal per culpa d’Instagram. Hem actuat com a veritables dependents només perquè han caigut durant unes hores”.\nAquesta conclusió ha portat a molta gent a fer una crida a tornar a la vida presencial. El dibuixant (i flamant escriptor) Ricard Efa reconeix d’inici la complexitat del debat i les contradiccions amb les que ho viu. Ara bé, li sembla “reduccionista” arriba a dir que hem de tornar a la vida real. “A veure, l’aparició del llibre destrueix la tradició oral? En tot cas, hem d’aprendre a fer-ne bon ús. Perquè no es pot aturar la digitalització. Ni tampoc estic en contra, les utilitzo molt, tant per temes laborals, personals, d’oci… I tot i així, tinc vida social!”.\nFer-ne un ús racional\nEn aquest punt, hi coincideix Montse Barderi. “Ara que sabem que més informació ja no significa més coneixement, i que el pensament profund requereix una ment tranquil·la i atenta, perquè no aprofitem aquest curt parèntesi per repensar quines relacions volem tenir amb elles?”, enraona l’escriptora.\n“Aprendre a utilitzar-les no és fàcil ni automàtic, estan plenes de robadors de temps, d’alarmes i tècniques addictives. Pensem’hi, i sobretot no deixem que els joves s’hi relacionin sense la nostra tutela. Ells són nadius digitals, però han heretat un món que hem creat nosaltres”.\nUn altre dels debats suscitats arran de la caiguda és si aquest incident podria modificar els hàbits de consum de la població mundial.\nMarc Argemí, periodista, soci-director de Sibilare i destacat expert en xarxes socials, creu que aquesta aturada no canviarà res. “Dins del que s’anomena Capitalisme de l’Atenció, ens hem habituat a aquest tipus de consum. Si ens quedéssim un temps sense xarxes, ens aniríem a buscar-ne unes altres. O sigui, el tema està en la dependència que tenim en un sol proveïdor. De WhatsApp, a Telegram o Signal. I a Tik Tok. Es diversificaran les plataformes, que han vingut per quedar-se”.\nDe fet, sosté que el canvi és un desplaçament cap a les pantalles on tenim el control dels horaris i dels continguts que veiem. I posa les TV com a exemple. “Les televisions convencionals (el que diem consum de pantalla no interactiu) tenen penetració entre menors de 25 anys és del 75%”. O sigui, ara un de cada 4 joves ja no veu la televisió. “Han perdut una quarta part del mercat en aquesta franja, que a més a més és la del futur” , diu, alertat, Argemí.\nCrisi a Facebook\nArgemí continua l’anàlisi sobre la caiguda: “Facebook arrossega problemes des de fa anys. Que si no han combatut els discursos d’odi tant com podien. La transparència en les campanyes electorals. El tema antitrust (per afavorir la competència). L’informe intern sobre Instagram, que va a dir que l’app genera malestar entre els joves…”, enumera Argemí.\n“O sigui, la parada arriba en un moment molt per Facebook”, remata.\nUna usuària de Rodalies trucant per telèfon / ACN\nDe fet, diversos consultats no amaguen les crítiques a Facebook per haver format un monopoli.\nEnric Pineda, bibliotecari i vinculat fa un temps amb el partit Pirates de Catalunya (de ciberactivistes), critica que les tres grans eines en línia siguin de la mateixa empresa. “És un oligopoli. I entre totes, creen el nostre avatar digital, amb les meta-dates que sorgeixen a cada like que donem, a cada foto que pengem… No té cara, no té cos, però aquest avatar nostre són diners”.\nEl dibuixant Ricard Efa hi coincideix: “Monetitzen la nostra existència virtual. Condicionen opinions… Està clar que no tenim control de la nostra existència digital. Si hem de vendre la nostra ànima, que sigui a la pública!”, diu.\nPosa com a exemple el servei públic xinès WeChat. “Faria una aposta per les xarxes públiques, tenint en compte que hi tenim la vida abocada a xarxes”, conclou.\nTambé hi ha altres formes d’evitar que les grans corporacions facin diners, defensa el pirata Enric Pineda. “Anant a buscar eines descentralitzades. “Si un node cau, entren en joc els altres, A més a més, saps que amb la teva activitat no els surt a guanyar”. És, senzillament, tenir uns hàbits de consum una mica més crítics.\nEl periodista Argemí, en un (quasi) profètic article publicat el 25 de setembre al DS, parlava de la crisi dels xips semiconductors. “Miners de criptomoneda, fabricants de cotxes i electrodomèstics, telefonia i legions de gamers tenen en comú una dependència d’un producte -el xip- que, ara mateix, no es produeix a prou ritme”.\nI alertava de les dificultats de trobar les matèries primeres. “Del plàstic per fer paquets, a l’alumini pel tancat d’un porxo”, deia. Estem sortint de la pandèmia amb les ganes de consumir d’abans, però en canvi la fàbrica del món no pot atendre les nostres peticions, venia a dir.\nI dels nous smartphones. Precisament, el consum de recursos sense límits és l’eix discursiu d’Albert Llorente, investigador en usos de sòl i reagrarització: “Això que hem viscut amb les xarxes socials de manera anecdòtica (que ens ha canviat la vida unes hores) serà aviat el pa de cada dia”. El motiu, a parer sedu: “Ens estem carregant tot recurs natural. I el que no, està en mans d’oligopolis i passarà el mateix aviat”.\nD’aquí la seva predicció: “Per tant, béns i serveis que ara tenim a l’abast i en som super depenents, desapareixeran. O sinó, tindrem problemes d’abastiments importants, o bé estaran a uns preus super alts”.\nSigui com sigui, en els mesos vinents i anys comprovarem quin és el món de demà.\nSengles portades de la Time / DS


Balius Bar, vermut i salut, existeix! | ets el que menges\nBalius Bar, vermut i salut, existeix!\nMés enllà dels còctels i de l’oferta ecològica, el Balius s’erigeix com un bar de vermuts amb l’especialitat dels peixos curats de la Mediterrània.\n4 de setembre 2014 | Actualitzat el 14 de gener 2019 per Núria Coll\nJa tenim una proposta eco en un barri amb força dèficit de locals saludables. Som al Poblenou, al carrer Pujades, a tocar de la Rambla i en un conegudíssim local cantoner que, fins fa quatre anys, va ser la famosa drogueria Balius. Els veïns encara recorden que anaven a comprar un cargol o un tornavís al senyor Balius. Avui, els primers que passegen pel carrer s’adonen que han tornat a aixecar persianes, que el cartell antic –ara ja vintage– es manté, però que els únics cargols que hi ha són els de la Rosa Solà, una emprenedora que té un cap prodigiós ple d’idees i que –aquest és el mèrit de l’emprenedor–, les executa i les fa realitat.\nBalius Bar és el nou projecte de la Rosa, que durant cinc anys va ser la presidenta a Barcelona de l’Associació Slow Food i coneguda també en el món de la restauració perquè ella ja servia gintònics quan a Barcelona ningú sabia ni què eren. Avui centra tots els esforços a cobrir “una mancança que tenim al barri. Vaig venir a viure al Poblenou i no sabia on anar; no hi ha res o pràcticament res. Els bars de la Rambla són per a guiris”. Aquí hi van moltes parelles mixtes, però de guiri cap. I això que acaben d’obrir.\nEl Poblenou viu un boom de negocis saludables\nAmb el Balius, l’oferta ecològica a Poblenou es completa una mica més gràcies a botigues ecològiques com Vida Meva, tres cooperatives, un supermercat Veritas i el bar Papas & The Mamas, amb algunes propostes eco per a pares i nens. Ara al setembre, el Balius Bar naixerà oficialment i ja començareu a veure com se’n parla arreu. Però fixeu-vos-hi bé: en parlaran perquè és un bar on fas el vermut, a l’hora que vulguis, acompanyant-lo amb un còctel molt original, però la lectura que en fem a Etselquemenges va en una altra direcció.\nEls còctels mariden amb aliments i elaboracions de primera qualitat. “Estava cansada de veure que torna el vermut, però que molts bars opten per obrir llaunes –i quines llaunes!– i volia oferir tapes amb producte ecològic i dels millors productors del país”. La proposta és innovadora sobretot si la completa, com ha fet, amb una carta en què predominen les propostes de peixos curats i pesca salada de la Mediterrània, que ajuden a convertir-lo en el local per excel·lència de tapes saludables i ecològiques. Les arengades, anxoves o sardines –que fumen amb destresa per cert– les hi porta un pescador de Badalona, però les tapes agafen volada amb l’amanida pagesa de Balears amb làmines de rajada assecada al sol i al vent de Formentera, una recepta balear molt antiga que pràcticament s’ha perdut.\nDe fet, l’equip del Balius cobreix part de la geografia espanyola i, gràcies a això, han pogut recuperar receptes antigues molt arrelades al territori que han modernitzat. En Miguel Baeza és de Saragossa, i la seva mare encara se’n fa creus quan li diu que, en un bar de còctels i vermuts, serveix l’Atascaburras del Quijote, una recepta medieval a base de bacallà, patata, ou dur i nous que ella deu associar amb èpoques de pobresa. En Miguel explica als comensals l’origen de la recepta i la Rosa fa pedagogia, taula per taula del perquè de l’oferta. “Som tots un equip molt conscienciat amb l’alimentació. Ah! també tenim moixama de Cartagena, que ha guanyat el Premi Nacional de Gastronomia 2013” i els aliments pròpiament ecològics s’indiquen a la carta amb claredat: pebrots del piquillo extraecològics, sobrassada ecològica de Mallorca i bona part de les verdures que compro a Vida Meva. El capellà és un llucet típic de València, el pernil ibèric és de Guijuelo i el pa és del forn Cruixent, que elabora pa artesà amb massa mare. Vaja, un compendi de qualitat i ecologia ben difícil de trobar quan vols fer un vermut i intentar respectar els hàbits. Fins i tot, cal passar per les postres que elabora la cuinera Yolanda Ubidre, que fa renéixer la recepta tradicional del pa amb xocolata, oli i sal com si fos una trufa selecta.\nServeixen plats des de la una del migdia i fins a les vuit del vespre sense pausa, ja que cada cop hi ha més gent que fa un parell de tapes i còctels a qualsevol hora del migdia o de la tarda, i que hi va, fins i tot, amb el cotxet i el nen. Però a les nou, s’acaben els plats i els nens, i el bar es transforma únicament en cocteleria, on en Fabio i l’Albert, els dos coctelers del Balius, fan meravelles amb les combinacions, moltes de les quals duen base de vermut o de cava. El cava, per cert, és ecològic (Eudalty), i el vi blanc i negre, també. “De moment tenim poques referències, però les poques que tinc vull que siguin bones i, en aquest cas, he triat un vi ecològic i biodinàmic, un Joan D’Anguera D.O. Montsant i el Cepell 2013 D.O. Penedès”.\nEl còctel estrella és el rom amb vermut vermell –en diuen Presidente–, però a mi em criden l’atenció els gintònics infusionats amb te verd japonès i llima seca, o poma i hibisc, gingebre, canyella o aranja. Gintònics amb toc saludable! Quina bogeria! A la carta trobareu indicats els plats per a vegetarians, vegans i celíacs. A final d’any, que és quan es fan entrega de les plaques, el Balius formarà part de la llista de restaurants Km0, oi, Rosa? “Dona, esperem que sí. Complim de sobres els requisits i, venint d’on vinc, també et diré: Només faltaria!\nI ara que hem aconseguit que el Poblenou es converteixi en un punt calent del moviment ecològic, convido que algun lector emprenedor faci el mateix al Born, on hi ha molt camí per recórrer.\nAls socis d’etselquemenges us conviden a una copa de cava ecològic i biodinàmic de franc. Consulteu el descompte i agafeu el carnet!


Enric Argullol i Murgadas - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n1r Rector de la Universitat Pompeu Fabra\n18 juny 1990 – 2001\n← cap valor – Maria Rosa Virós i Galtier →\nCreu de Sant Jordi (2016)\nEnric Argullol i Murgadas (Barcelona, 1946) és un jurista català que fou el primer rector de la Universitat Pompeu Fabra.\nEl 2016 se li concedí la Creu de Sant Jordi per la seva trajectòria en l'àmbit del dret i especialment per la tasca com a primer rector de la Universitat Pompeu Fabra, de la qual és catedràtic de Dret Administratiu. Durant el seu mandat va apostar per un model d'universitat pública, de qualitat i oberta al món. Expert en organització administrativa, comunitats autònomes, urbanisme i dret d'aigües, és membre de la Comissió Jurídica Assessora de la Generalitat de Catalunya. S'ha implicat en la consolidació de les institucions catalanes.\nComissió jurídica assessora del Govern Arxivat 2018-01-02 a Wayback Machine.\nCurriculum a la UPF Arxivat 2016-06-01 a Wayback Machine.\nISNI: 0000 0000 5943 3864\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Enric_Argullol_i_Murgadas&oldid=26547776»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 6 març 2021 a les 08:46.


Arxius de Agenda - UNED Barcelona\nAgua en el Sistema Solar (La Tierra tiene sed)\nConferència: Agua en el Sistema Solar (La Tierra tiene sed)\nL’Antonio Bernal ens farà viatjar per tot el sistema solar a la recerca d’aquest líquid cada cop més preuat. L’aigua és més abundant en el sistema solar del que fa uns anys es pensava. Satèl·lits petits com l’Europa de Júpiter o Encelado de Saturn tenen més aigua que el nostre planeta. Tot i aquest fet també ens recordarà la necessitat de tenir cura de la nostra Terra i que l’aigua és tan necessària com escassa.\nSense coneixements previs. És un acte dirigir a tots els/les alumnes de les Sèniors i obert a la ciutadania en general.\nAntonio Bernal, divulgador científic\nGràcies a la iniciativa d’un grup de lectura, la UNED Sènior/UGG Cornellà, UNED Barcelona, Aula de formació Joan Garcia-Nieto, també de Cornellà, i Acròbates Cultura de l’Hospitalet hem organitzat una taula rodona per fer homenatge a l’escriptora Almudena Grandes.\nEstaríem molt agraïts si poguessis acompanyar-nos, creiem que l’Almudena Grandes es mereix aquest homenatge per la seva obra, pel compromís social que sempre va tenir i per ser ciutadana exemplar.\nPl Carles Navales, s/n. (C/ Almogavers)\nBenvinguda i presentació: Margarita González, dóna la paraula a la moderadora Vanessa Martín\nIgnasi Riera: Escriptor, polític, parlamentari, conferenciant,…\nMercè Novellón: Directora de la UNED de Barcelona\nElisa Corral: Coordinadora del grup de lectura\nFinalitzarà amb les lectura de quatre textos de les seves novel·les per dones de Cornellà de diferent edats


Et trobes a: Inici>\nDefinir el propòsit\nPlanificar la cerca d’informació a Internet en funció de l’ús que ha de tenir la informació trobada.\nDe la importància de la planificació en la cerca a Internet.\nQue no es busca de la mateixa manera per a propòsits diferents.\nAplicant les diferents propostes de cerca a cerques reals que sorgeixin a classe.\nFent fer una llista de cerques reals que hagin efectuat els alumnes i omplir la graella, fent-los reflexionar i comparar, tal com ho van fer en aquell moment i tal com ho farien ara.\nAprendre a definir el propòsit, tot simplificant alguns dels aspectes presentats en la graella de l’estratègia Definir el propòsit i centrant-nos en la planificació de la cerca, en funció de l’ús de la informació trobada.\nAquesta pràctica és una simulació on et donem diferents exemples de situacions de cerca a Internet amb què et podries trobar. Has de posar-te en situació i respondre les preguntes tot completant la graella següent.\nTingues en compte que a més de la informació recollida a Internet pots recórrer a d’altres fonts.\nLa pregunta clau que t’has de fer és: Per a què necessito la informació?\nImagina’t les situacions que et presentem i respon les preguntes següents, pensant com planificaries cadascuna d’aquestes cerques en funció de l’ús que li vulguis donar a la informació i en funció de les característiques de la informació que trobaràs.\nBuscar les obres més importants de Jules Verne\nFer una recerca sobre els arbres de la teva comarca\nBuscar la crítica d’un llibre per recomanar als companys de classe\nFer un treball sobre els teu grup de música preferit\nQuè hauré de fer amb la informació trobada?\nQuina extensió ha de tenir la informació trobada?\nQuin contingut ha de tenir la informació trobada?\nQuin grau de profunditat ha de tenir la informació trobada?\n1. Explica de tres a cinc línies el que has après amb aquesta pràctica.\n2. Pensa en altres situacions de cerca a Internet que ja hagis fet anteriorment i reflexiona si vas fer una planificació i com ho faries després d’aquesta pràctica.


30 d’abril del 1922: Adéu a ‘L’Escupidora’ - FC Barcelona\nHomeClubNotícies30 d’abril del 1922: Adéu a ‘L’Escupidora’\n30 d’abril del 1922: Adéu a ‘L’Escupidora’\nPreparant el salt cap a Les Corts\nCamp del carrer de la Insdustria durant un partit del Barça / ARXIU FCB\n[[DES_1]] Vint dies abans d’inaugurar-se el camp de Les Corts, el Barça va jugar el seu darrer duel al camp del carrer de la Indústria, conegut com ‘L’Escupidora’. El temps passat des que el recinte havia obert les portes es deixava notar en l’estat de la instal·lació. A més, el lloguer, en augment, era una càrrega molt pesada per a l’economia de l’Entitat i l’afició pel futbol havia empetitit el camp. Tothom volia veure en acció els Zamora, Alcántara, Samitier, Piera i companyia. El camp de Les Corts ja estava en marxa i la seva inauguració, a la cantonada, però entretant l’equip esgotava ‘L’Escupidora’ fins al darrer moment.\nL’última aparició al vell camp, obert el 1909, va ser en un amistós contra el Civil Service, un equip anglès amb el qual es va empatar a dos gols. El darrer conjunt del Barça que es va alinear al camp del carrer de la Indústria va estar integrat per Bruguera; Planas, Surroca; Torralba, Sancho, Gularons; Piera, Martínez, Gràcia, Armet i Martínez Sagi.


Robots, intel·ligència artificial, i xarxes socials: la ciència atrapa la ficció?Ajuntament de L'Hospitalet\nRobots, intel·ligència artificial, i xarxes socials: la ciència atrapa la ficció?\nLa invenció d’internet i la irrupció dels telèfons mòbils han propiciat l’aparició de les xarxes socials, un fenomen difícil de preveure fa tan sols un parell de dècades. Com tampoc ho era que els robots sortissin de l’àmbit estrictament laboral per donar pas als anomenats robots socials, que cada vegada veurem més assistint a discapacitats i persones grans, fent de recepcionistes o dependents en centres comercials, com a guies en fires i museus, actuant com a companys de joc de joves i adults, i, fins i tot, exercint de mainaderes i mestres de reforç.\nA la xerrada s'exposarà, de manera planera l'estat actual de la recerca en robòtica i intel•ligència artificial, i els dilemes ètics que planteja una societat com la descrita a Enxarxats, de Carme Torras (Males Herbes, 2017), una novel•la ambientada en el nostre present, una història inquietant sobre les possibilitats d'internet i sobre les responsabilitats i implicacions que comporta la nostra constant interacció a les xarxes.\nA càrrec de Carme Torras , membre de la Reial Acadèmia de les Ciències, doctora en informàtica, professora d’investigació del CSIC a l’Institut de Robòtica (CSIC-UPC), on lidera una línia de recerca en l’àmbit de la percepció i la manipulació. A banda de la seva carrera científica, ha publicat les novel•les Pedres de toc (premi Primera Columna, 2003), La mutació sentimental (premis Manuel de Pedrolo i Ictineu, Pagès Editors, 2008), i Miracles perversos (premi Ferran Canyameres d’intriga i misteri, Pagès Editors, 2011).\nPrograma : Pessics de Ciència


Hamlet viatja amb tren de rodalia | Quadern | EL PAÍS\nEl II Festival de Tallers de Teatre Clàssic ofereix a València diversos muntatges per a tots els públics amb actors professionals i aficionats\n15 MAY 2013 - 13:04\tCEST\tChema Cardeña. JESÚS CÍSCAR “Hamlet! Fa un quart d’hora que intentes posar-te els pantalons!”, diu Ofèlia. Evidentment, el crit no forma part de l’obra de Shakespeare. És que Hamlet, com que arriba de Castelló a València amb tren, ha fet tard, i Ofèlia, la xicota del príncep de Dinamarca, i la resta de personatges interpretats per actors no professionals, l’esperen impacients en l’escenari per començar l’assaig amb el vestuari que lluiran en l’estrena de l’obra.\nA vueltas con Hamlet, una adaptació de l’autor i director Chema Cardeña, és un dels cinc muntatges que es representaran del 30 de maig al 30 de juny en el II Festival de Tallers de Teatre Clàssic a la Sala Russafa de València. “El teatre clàssic és la carència més gran que hi ha a les escoles de teatre”, explica Cardeña, director del festival i de la sala que l’acull, “i com en la dansa, si vols treballar bé les obres contemporànies has de conéixer primer de tot els clàssics: Shakespeare, Calderón, Molière…”.\nEls tallers de teatre clàssic solen ser organitzats per companyies independents i altres entitats (escoles municipals, sales teatrals, instituts i col·legis, etc.) en els quals participen actors professionals o aficionats. Per exemple, Los malcasados de Valencia, de Guillem de Castro (del 30 de maig al 2 de juny), i Sangre de Miserables, un monòleg amb barreja de textos diversos de Shakespeare (del 7 al 9 de juny), les representaran actors professionals de les companyies El Corral de l’Olivera i Lagartera, respectivament.\nActors dels Tallers de Teatre Clàssic. Jesús Císcar En canvi, A vueltas con Hamlet, del grup d’amateurs de la Sala Russafa (15 i 16 de juny), estarà interpretada per un arquitecte, dos professors, una pedagoga, una jubilada, un dissenyador gràfic… Eusebio Játiva, Hamlet, de 34 anys, és enginyer industrial. “Una combinació estranya, veritat?”, comenta aquest aficionat que fa quatre anys que participa en tallers teatrals “perquè, després de tot el dia treballant, m’agrada transformar-me en un altre personatge”.\nEl teatre clàssic és la carència més gran que hi ha a les escoles de teatre”, explica Cardeña\nOfèlia, la xicota de Hamlet, és Bárbara Trillo-Figueroa, una gestora cultural de 35 anys, que per qüestions laborals va haver de veure 118 funcions anuals durant tres anys. “Quan em canviaren de departament i vaig deixar de veure espectacles, necessitava el teatre com si fóra una droga”, explica, “i per això em vaig inscriure en els tallers, perquè s’ha convertit en una addicció”. Per a Nieves González, de 63 anys, aquest és el primer taller i la seua primera funció davant el públic. “He aprés molt sobre els comportaments de les persones, sobre la comunicació, sobre tot allò que ens fa humans”, diu aquesta jubilada que interpreta el paper de la dama de la reina de Dinamarca.\nPer a Cardeña, dirigir un grup d’aficionats “ha estat molt estressant, perquè es tracta de gent de diverses edats [entre 23 i 63 anys] que no té res a veure amb el teatre, i perquè jo en cap moment els he tractat com a amateurs, sinó com a actors”. “Però”, afig el director, “tot i que la manera de treballar és diferent, perquè no tenen la mateixa capacitat de concentració i disciplina, ha estat una experiència enriquidora fora mida, i és meravellós veure com han evolucionat persones que al principi eren incapaces de memoritzar una frase”.\nAixí doncs, al cap de tres mesos de preparació i de sessions monogràfiques (dansa, veu i dicció, etc.), sense pensar-s’hi, Cardeña va dir als seus alumnes: “Si s’hi atreviu, jo inclòs, farem un Hamlet!”. I això fan, n’assagen una adaptació per a 14 personatges (el nombre d’alumnes que formen el taller) amb una escenografia mínima, “però molt arriscada, perquè tots els actors estan damunt l’escenari sempre”, diu el director.\nEls tallers de teatre clàssic solen ser organitzats per companyies independents i altres entitats\nLa quarta obra del festival, Mucho ruido y pocas nueces (del 20 al 23 de juny), la representaran actors del taller per a professionals de la Sala Russafa. Però l’obra que fa més il·lusió al director del cicle és l’última, La isla de Miranda (30 de juny). Es tracta d’una adaptació de La tempesta, de Shakespeare, a càrrec del Teatro de Sombras Avoramar (Sagunt), format per discapacitats intel·lectuals sota la direcció de la companyia Teatres de la Llum. “La versió la fan els mateixos alumnes, que tenen un món molt especial, i la representen només amb llums i ombres”. “L’any passat”, afig Cardeña, “van portar al festival l’obra Romeos & Julietas, i el públic es va alçar dret emocionat”. “A mi”, confessa, “em va colpir que els alumnes no volgueren que Romeu i Julieta moriren, perquè deien que la gent enamorada no es pot morir, eren incapaços d’acceptar-ho”.\nÉs clar que Cardeña defensa la vigència dels clàssics. “El teatre és un llenguatge que arriba a tot el món, i l’essència d’un clàssic s’entén perfectament hui en dia”. Per al festival ha volgut seleccionar “una varietat de temes i muntatges perquè el públic no identifique allò clàssic amb temes potents o avorrits”. “Els clàssics”, diu, “tenen una atemporalitat i una universalitat pel que fa als temes que tracten: la mort, la por de la mort, l’amor, la política…”. “És un exercici de comparació amb les coses que passen ara, i la gent, en reconéixer-les, les fa seues”, conclou.


A la ciutat de Mataró, igual que a la resta de Catalunya, també s’imposa de manera còmoda, En Comú Podem del líder Pablo Iglesias que s'emporten 13.581 vots - el que significa el 24,2 per cent del total dels vots. La nova formació lidera bona part del territori català i es posiciona com a tercera força en l’àmbit espanyol. Seguidament d’En Comú Podem se situen a Mataró els socialistes del PSC amb 4.000 vots menys, seguits de Ciutadans, Esquerra Republicana, Democràcia i Llibertat, Partit Popular, Unió Democràtica, PACMA i Recortes Zero. En aquestes eleccions al Congrés dels Diputats qui ha perdut més vots a Mataró ha estat Convergència i Unió que aquest 20D, amb la nova nomenclatura de Democràcia i Llibertat sumada a Unió Democràtica, ha perdut 7.656 vots respecte als comicis del 2011.\nQui també puja en nombre absolut de vots és Esquerra Republicana amb 4.700 vots més, PACMA amb 350 vots més i Recortes Zero amb 200 vots més. Els partits que, per altra banda, perden suport mataroní són el Partit dels Socialistes que perden 5.000 vots i el Partit Popular que baixen 6.532 paperetes amb el seu nom respecte a les eleccions al Congrés de fa 4 anys.\nEl PP perd la majoria absoluta\nEn l'àmbit espanyol, el Partit Popular ha guanyat les eleccions amb 123 escons, 63 menys que fa quatre anys, seguit del PSOE, que ha perdut 20 escons respecte dels 110 que va aconseguir el 2011. Els mals resultats dels dos partits tradicionals espanyols es deu a la irrupció de forces emergents com la suma de Podemos, En Comú Podem, Compromís i En Marea, que ascendeixen a 69 diputats o el partit d'Albert Rivera, Ciutadans, que serà quarta força al Congrés amb 40 escons. Les pròximes setmanes es preveuen decisives, ja que les sumes per aconseguir la majoria absoluta obliguen els partits a pactar.\nDestacats són també els resultats dels partits nacionalistes catalans. ERC serà la cinquena força al Congrés amb nou diputats, que se sumen als 8 de Democràcia i Llibertat.


Us desitgem un estiu genial! – AFA Institut Mediterrània\nHa estat un final de curs frenètic i necessitem carregar les piles.\nMarxem de vacances del 12 de juliol al 5 de setembre.\nTornarem amb un munt de novetats!\nSi necessites quelcom, escriu-nos i et respondrem tan aviat com ens sigui possible.\nAFA Mediterrània 11 de juliol de 2018 15 de juny de 2021 actualitat, Serveis Sense comentaris\n← Un 60% dels alumnes de l’Institut Mediterrània agafarien l’autobús CF1\nCalendari de recuperacions del setembre →


Tallers Culturals (Ciència)\nBreu recorregut per l'Univers: 'de Plató a l'astronomia moderna'\nDel 1 de març de 2022 al 29 de març de 2022\nProfessor/a: RUBIO COMAS, ALEJANDRO\nEn aquest curs veurem quin ha estat el paper de l'astronomia en l'evolució del saber i com hem arribat a l'estat actual. Què saben els astrònoms ara de l'Univers i quins han estat els descobriments més importants del s.XX.\nDel 16 de febrer de 2022 al 16 de març de 2022\nEspai: 1.3 Taller plàstica (1a planta)\nAprèn a dibuixar aus utilitzant diverses tècniques artístiques i/o digitals i seguint tots els passos per recrear una làmina naturalista amb tot el rigor científic i tota la bellesa d'una bona il·lustració. L'última sessió serà al Museu d’Història Natural de Barcelona per a posar en pràctica els coneixements! A càrrec de Roc Olivé\nIntroducció a la il·lustració d'història natural\nDel 31 de gener de 2022 al 4 d'abril de 2022\nLa il·lustració segueix sent una de les vies principals de divulgació del coneixement científic i el registre de la història naturals. En aquest taller es farà una introducció a algunes de les tècniques tradicionals d’il·lustració científica i aprendràs a dibuixar el teu model des de cero. Material per a la primera sessió: Quadern de dibuix, Llapis de diferents dureses (HB, 2B i 4B), maquineta, goma de borra i esfumí. A càrrec de Isa Loureiro\nDel 25 de gener de 2022 al 22 de febrer de 2022\nEn aquest taller (re)descobrirem les nits estelades que hem perdut a la ciutat. Parlarem de la volta celeste, de les estrelles, planetes, nebuloses i galàxies. Un taller d'iniciació a l'astronomia per a tots els públics on sabrem com mirar al cel i convertir-vos en astrònoms/es durant una estona, només observant el cel a ull nu i amb uns prismàtics (no cal tenir-los per fer el taller).


4 aspectes clau dels locals per a startups - Api.cat\nHome Api\t4 aspectes clau dels locals per startups\nRequisits d’un local per a una startup\nDes de fa un temps, qui no ha sentit parlar de les empreses ‘startups’? Però, saps realment a què es refereix aquest nou terme que s’ha colat en el nostre vocabulari empresarial. En les notícies immobiliàries volem mostrar exactament a què correspon aquesta denominació i assenyalar alguns dels aspectes que tota startup s’han de fer a l’hora de començar la cerca de local.\nPodríem definir una startup com una empresa que està donant els seus primers passos. Però, així no estaríem dient res que no descrivís el començament de tota organització empresarial. Llavors, què és el que distingeix una startup? Bé, la majoria d’experts assenyalen la innovació i la mida com dues de les seves principals característiques. I és que una startup parteix d’una idea innovadora de negoci i compta, normalment amb un nombre reduït de socis. A més, sol estar delimitada en el temps i normalment està relacionada amb el món tecnològic.\nA partir d’aquestes característiques, podem identificar alguns dels punts que, en general, qualsevol agent immobiliari hauria de tenir en compte a l’hora de buscar un local destinat a una startup.\n1. Preu assequible\nCom dèiem, una startup és abans de res una empresa de recent creació, el que significa que una de les seves prioritats, per no dir la primera, serà ocupar un local que s’adapti el màxim possible al seu pressupost. Per als seus fundadors trobar un espai que s’ajusti al conegut “bo, bonic, barat” és bàsic. De manera que una primera selecció passa pel criteri del preu.\n2. Ubicació en funció del negoci\nÒbviament, el límit que establim per preu, el qual consensuarem amb l’empresari, delimitarà les zones on ens interessa buscar el local. Ara bé, depenent del tipus de negoci i perquè aquest surti endavant, hem d’escollir aquelles zones que han de garantir tot allò que el negoci necessita per prosperar. És a dir, si el negoci no exigeix l’entrada de públic, podrem allunyar-nos de les àrees més concorregudes de la ciutat. No obstant això, si està enfocat a la venda in situ, és imprescindible trobar una ubicació que, sense ser la millor, sí s’apropi al nucli urbà.\n3. Mida intermedi\nEl preu màxim que el client està disposat a assumir també determinarà el nombre de metres del local a què pot optar. Ara bé, això no té per què ser un problema, ja que moltes de les empreses denominades startup es dediquen a la tecnologia o projectes relacionats amb el món digital, el que significa que la majoria de les vegades no necessiten massa espai. A més, tampoc solen comptar amb molts socis.\n4. Preferiblement de lloguer\nFinalment, tenint en compte que estem davant d’una empresa que comença de zero i que té previst créixer molt en poc temps, el més lògic serà que els seus fundadors busquin un local de lloguer. Ja que els primers anys de qualsevol empresa són els de major incertesa i el menys arriscat serà no embarcar-se en crèdits a llarg termini.\nCreus que seria important afegir un altre requisit propi de les startups? Comparteix la teva opinió en aquest post. Ens interessa a tots.


El sènior masculí, a seguir entre els millors de la lliga – Club Natació Terrassa\nSet 27, 2019 Jaume Vidal General, Secció de Waterpolo\t0 comments cn barcelona, prèvia lliga premaat masculina\nEl sènior masculí de waterpolo buscarà seguir entre els millors de la lliga\nEl conjunt de Dídac Cobacho s’estrena demà a casa contra el CN Barcelona (18.00h)\nEl sènior masculí de waterpolo debutarà demà a casa (18.00h) en la Lliga Premaat Masculina Divisió d’Honor contra el CN Barcelona. Després d’haver aconseguit una fita històrica per a l’entitat, la classificació per a la fase de grups de la Champions League, el conjunt de Dídac Cobacho afronta un inici exigent, contra un rival directe, en el torneig de la regularitat, amb l’objectiu de situar-se, un any més, entre els millors.\nEl tècnic local afirma que el propòsit és “estar al més amunt possible” i destaca que repetir el segon lloc de la temporada passada “seria tot un èxit”. Cobacho considera que els contrincants s’han reforçat i pronostica una lliga molt equilibrada, això sí, amb l’excepció del CN Atlètic-Barceloneta. “El Sabadell i el Barcelona han dissenyat plantilles de nivell, així com el Mediterrani i el Mataró. Hi haurà molta igualtat entre nosaltres”. Respecte el conjunt mariner, l’entrenador egarenc es mostra rotund. “Estan en una altra lliga. Tenen un equip per intentar guanyar la Champions i nosaltres acabem d’accedir a la fase de grups. Crec que encara són millors que la temporada passada i que han esdevingut més intocables. A més dels jugadors amb què comptaven, han incorporat waterpolistes com Mike Bodegas o Milan Aleksic. La seva aposta va més enllà de les competicions estatals”.\nCobacho reconeix que, hores d’ara, encara no sap l’afectació que tindrà la participació a la fase de grups europea en la lliga. “És una incògnita, però esperem que sigui en positiu. Hi haurà un estímul competitiu de màxim nivell, però també és cert que tindrem viatges entre setmana que no ens permetran fer tantes sessions d’entrenament. Hem de tenir clar que la Champions ens ha de servir per seguir creixent com a grup, però el nostre objectiu prioritari ha de ser la Lliga. És on hem d’estar forts i seriosos perquè és la competició que et garanteix temporada rere temporada l’accés a Europa”.\nEl CN Terrassa presenta enguany les incorporacions del boia Víctor Gutiérrez, procedent del Real Canoe NC, i dels joves Sergio Prieto i Víctor Alegre, provinents del CN Atlètic-Barceloneta i del CN Catalunya, respectivament. “Crec que ens aporten sobretot a nivell ofensiu, cosa que ja hem comprovat a la Champions. I també consoliden la nostra solidesa defensiva”.\nEstrena contra el CN Barcelona\nQuant al matx de demà, el tècnic terrassenc manifesta que demana “un esforç més als jugadors” després del repte europeu. “Confio molt en ells. Es pot notar la factura física, però venim de guanyar i, per tant, la dinàmica ha de ser molt positiva”. Cobacho opina que el CN Barcelona ha fet un salt de qualitat respecte la temporada passada. “Ha guanyat en experiència amb les arribades de Pere Estrany, Lukas Duric i Iván Idarraga. Els dos darrers són dos boies molt potents”. L’altre canvi substancial del conjunt que dirigeix Toni Esteller és a la porteria, on el jove i prometedor Unai Aguirre ha substituït Edu Lorrio, que ha fitxat pel Sabadell.


El ceramista Ramon Fort revisita el món del bol a l'Espai Aljub - Empordà\nLa mostra es titula 'Vadebols'\nEl ceramista Ramon Fort revisita el món del bol a l'Espai Aljub\nHi exposa una selecció de quaranta-vuit bols creats especialment per a l'ocasió; es podran veure fins al 18 de gener\nCRISTINA VILÀ 22.12.2015 | 15:18\nEl muntatge de les peces és suggeridor BORJA BALSERA\nEl diccionari català defineix bol com un vas hemisfèric destinat a contenir aliments líquids o rentar-se els dits. Per a algunes cultures, com la japonesa, el bol és un objecte quasi de culte. Feia anys que el ceramista Ramon Fort volia reflexionar al voltant d´aquesta peça i l´exposició 'Vadebols' n´és el resultat. Quaranta-vuit bols, de diferents formats, en són els protagonistes absoluts i donen personalitat a l´espai Aljub de Figueres, una sala on Fort se sent a gust per la "seva calidesa i recolliment.\n"Ha estat com un joc que m´ha permès usar diferents tècniques per tractar un objecte similar", explica l´artista. Una part de la producció creada expressament per a l´ocasió es pot veure també en una sala de Madrid. A Figueres, hi ha temps per veure-les fins al 18 de gener.


Professionals de l'acompanyament familiar\nEls Educadors Familiars\nSom un equip de professionals del món de l'Educació Social que oferim un servei d'acompanyament, orientació i suport a famílies amb problemàtiques diverses.\nTreballem des del vincle socioeducatiu amb els membres de la família per encarar dificultats vitals com els conflictes, les addiccions a les drogues, a les xarxes socials o als videojocs, les separacions complexes, les conductes violentes i la victimització en bullying.\nL'acompanyament a famílies\nEls Educadors Familiars treballem amb les famílies a la seva llar i a d'altres escenaris propis i comunitaris.\nLa llar és l'escenari ideal per a una intervenció socioeducativa de qualitat, ajustada a les necessitats expressades per la família, centrada en les solucions, acurada i realista; una intervenció que dóna resultats sorprenents de forma ràpida i satisfactòria.\nFilosofia i mètode de treball\nLa metodologia de treball dels Educadors Familiars és la intervenció socioeducativa des del model propi de l'orientació personal i familiar i del treball en xarxa. La nostra metodologia té com a marc teòric la pedagogia social, sistèmica i de l'aprenentatge permanent i constant al llarg del cicle vital. Són eixos centrals de l'ètica del nostre treball la teoria del Bé Comú, la Comunicació No Violenta, l'aprenentatge significatiu, l'educació positiva. Guia la nostra acció la creença ferma en les oportunitats i en la resiliència de les persones des de l'aplicació de la neurociència a l'educació.\nProjectes, partenariats, formació i sensibilització\nDes d'Educadors Familiars treballem en xarxa amb diferents actors comunitaris, sempre en projectes on l'eix central són les famílies i la inversió d'esforços en el seu benestar present i futur.\nEl projecte d'Intervenció SocioEducativa a la Llar (ISELL) ha crescut gràcies al suport de l'Obra Social de La Caixa, tot fent possible l'acompanyament a les famílies i els infants més vulnerables. Aquest projecte s'ofereix als municipis en coordinació amb els Equips Bàsics de Serveis Socials.\nEl projecte Koala és un partenariat amb l'associació SAFGroup de famílies afectades per la Síndrome Alcohòlica Fetal (SAF). L'objectiu és acompanyar les famílies i els membres afectats en les seves dinàmiques quotidianes com a suport proper i d'encaix amb els processos comunitaris, amb la visió posada en el futur, per tal d'apoderar petits i grans en plena sintonia emocional.\nProjectes de mentoria social\nLa mentoria social és una metodologia altament resolutiva, des d'Educadors Familiars fem una aposta clara per la mentoria social intergeneracional per acompanyar els infants en risc d'exclusió social. L'objectiu és oferir un modelatge positiu per part d'una persona adulta que esdevingui un referent socialment positiu, capaç d'acompanyar les vivències de la infantesa des del quotidià i no pas des de l'extraordinari.\nPrograma in itinere\nIn itinere és un programa de suport a famílies amb infants i adolescents que fan absentisme escolar parcial o total. Està centrat en l'atenció precoç, directa i propera per tal d'incidir sobre la motivació de la conducta absentista, en ocasions lligada a dificultats personals o familiars greus, bullying o altres processos de victimització.\nProjecte descarrega't el futur!\n"The future is just downloading", som una generació de mares i pares nouvinguts digitals que ens enfrontem al repte d'educar les primeres generacions de nadius digitals. El projecte Descarrega't el futur dóna eines a les mares i pares per gestionar la realitat digital de la llar.\nEl projecte Elefant és una intervenció socioeducativa a la llar a través d’un Servei Educatiu Familiar Intensiu (SEFI). El SEFI està guiat per un educador/a familiar, amb una intervenció de 20 a 35 hores setmanals per família, durant un període de temps inferior a un any. És un projecte alternatiu a les retirades i a l'internament d'infants en CRAE. Més informació\nPartenariat amb Gatsela\nGatsela és una associació centrada en el suport, des d'un concepte ampli, a les famílies amb infants, adolescents o joves en risc d'exclusió social. El partenariat cerca sumar esforços envers la innovació en la intervenció socioeducativa, tot centrant-nos en temes d'important rellevància social.\nOferim formació, tallers i xerrades. Tenim consolidades dues línies centrals de formació per a professionals, centrades en la família i en el joc; tanmateix tenim una línia per a mares i pares.\nSi us agrada la nostra filosofia de treball podeu seguir-nos a les xarxes socials i contactar amb nosaltres.\nNom Correu electrònic Text


Notícies – Pàgina 46 – Radio Vilafant\nObservem el cel i fem estada a un càmping amb ànima, tot el Bassegoda park i al Observatori Astronòmic d’Albanyà\nEn Jacint Casademont ens proposa una sèrie documental sobre ‘True Crime’\nRuta pel romànic de l’Alt Empordà amb en Xavi Camps\nEl Cadet del FS Vilafant Sots Campió de la Copa Girona\n8 de juny de 2018 0\nDissabte 2 de Juny el Cadet del Futbol Sala Vilafant va disputar la seva primera final de la Copa Girona on va perdre per un 9 a 2 contra el Sant Julià de Ramis. Els Vilafantencs que pel camí havien eliminat l’Atlètic Vidreres ens han visitat per parlar-nos d’aquesta temporada...\nAvui al Quin Matí!! hem parlat de politica local amb Pere Casellas del PSC\nAvui amb la Laura Vinuesa Coch, @Pere Casellas opinant sobre la situació política actual.\nEl Tae Kwon-Do present al Fem Campana\nAvui dins la secció d’esports del Fem Campana amb la nostra companya Gemma Alegrí ens han visitat esportistes del Tae Sport de Vilafant i Jan Su de Figueres per parlar-nos dels seus darrers resultats d’aquest passat cap de setmana. Tae Sport Vilafant Ramón Ruiz Franz Hierro Nerea Hierro Jan...\nSalvador Torres explica els seus anys a la direcció de Figueres a Escena\nAhir Dijous en Jaume Alsina, Salvador Torres ens va parlar de la seva trajectòria professional com a director de Figueres a Escena – Teatre de Figueres durant els últims 8 anys al magazin del Quin Matí.\nAvui dijous la Tertúlia amb cireres de Terrades\n31 de maig de 2018 0\nGràcies al tertulià Pere Prats, que viu a Terrades, hem pogut testar unes delicioses cireres de Terrades.\nLa visió de Francesc Canet de la situació Política actual al Quin Matí\nFrancesc Canet ha visitat els estudis de Ràdio Vilafant acompanyat de la Laura Vinuesa en el magazin Quin Matí, per parlar-nos de la seva visió de la situació política actual.\nRàdio Vilafant reb una distinció de la germandat de donadors de sang de Girona.\nRàdio Vilafant ha rebut una distinció per la bona feina feta en donar suport a la germandat de donants de sang de Girona, agraïm a les delegades locals la seva feina i el seu suport per aconseguir aquesta distinció. Gràcies.\nNova peli de la saga galáctica, Han Solo\n25 de maig de 2018 0\nLa nostra companya Mercè Mayné va ser a l’estrena de la nova pel·lícula de la Guerra de las Galàxies, Han Solo , al cinema Las Vegas de Figueres.\nLa protecció de dades és un tema que preocupa als usuaris d’Internet\nAvui a la Tarda en Xarxa parlem amb l’expert en Internet Bruno Pérez\nAquest dimecres a la Tarda en Xarxa parlem d’alletament matern\nHi ho fem amb la Joana Reid, llevadora de l’hospital de Figueres i la Remei Martínez llevadora de Roses.\nUs agrada la Sèpia? a la Pesca engresca ens encanta la Sèpia de l’Estartit\nGelati Dino fusiona innovació i tradició per crear aquells gustos que ens evoquen records d’estiu


La portaveu del grup municipal de Ciutadans (CS), Sonia Rodríguez, explica que la 'Targeta Moneder d’Impacte Social' és un programa que té com a objectiu dotar als municipis d'un instrument àgil per ajudar a l’adquisició d’aliments i productes de primera necessitat, que "s'atorguen a la ciutadania més vulnerable i amb manca de recursos”. L’objectiu és que, mitjançant una targeta prepagament amb un valor monetari definit pels Serveis Socials municipals, els usuaris puguin anar a adquirir els productes de primera necessitat. “És important ajudar a les persones més vulnerables, especialment en aquest moment tan complicat”, destaca Rodríguez.\nLa portaveu taronja ha explicat que el programa es va iniciar al 2015, i des de llavors ha tingut 92 demandes que sumen 8.877 targetes sol·licitades. Rodríguez destaca que “cal preocupar-se de les persones més vulnerables i aquesta mesura ajuda a fer-ho”. Així, aquesta mesura es complementa amb les ja proposades per Cs d’àmbit social, com fomentar el SAD (Servei d’Atenció Domiciliaria) o aprovar ajudes per poder pagar el lloguer.\nEl seu funcionament és similar als vals o les prestacions econòmiques directes, els serveis socials locals faran entrega de la targeta, amb l'import acordat en el pla de treball, a les famílies necessitades per a que siguin destinades a la compra d'aliments i productes bàsics.\nEls serveis socials envien telemàticament a Caixabank, mitjançant un senzill aplicatiu, la quantitat assignada a cada targeta. La persona usuària, un cop el treballador/a social ha prescrit l'ajut, disposa d'una targeta moneder activada amb saldo "0", pendent que en tres dies se li activi amb l'import acordat. Aquesta targeta només és operativa en els establiments que tenen CNAE (codi nacional d'activitat econòmica) d'alimentació. A petició de l'ens local a la Diputació de Barcelona, es pot ampliar el seu ús també a l'àmbit de farmàcia, òptica i/o material escolar. Es poden realitzar consultes de saldo en qualsevol caixer automàtic de la xarxa "Caixabank". No es podrà treure diners en efectiu. Posteriorment, i d'acord amb el pla de treball definit pel professional social, la persona beneficiària haurà de donar compte, acreditant l'ús dels diners atorgats per l'Ens Local.


Fixar una edat per a aprendre a llegir és frustrar els nens\nS'ha de respectar la maduració cerebral de l'infant\nEn l’ensenyament formal de la lectura hi ha dos posicionaments diferenciats, el dels partidaris d’aprendre a llegir a partir dels tres anys i el dels defensors de fer-ho a partir dels sis. Per a experts com la psicoterapeuta infantil de la UOC Amàlia Gordóvil, el més adequat és trobar el punt d’equilibri entre tots dos: «Cal estimular la curiositat dels nens al principi amb activitats relacionades amb la lectura, com ara que el mestre o els pares els llegeixin contes, parlar sobre algun text conjuntament, etc., i, a partir d’aquí, anar introduint aprenentatges més complexos, valorant en tot moment el desenvolupament individual de cada nen».\nL’aprenentatge de la lectura no es fa espontàniament com passa en el llenguatge oral, en què altres persones serveixen de model i els nens actuen per imitació. Llegir requereix un ensenyament amb unes pràctiques educatives concretes. «Cal complir uns requisits previs vinculats a la maduració neurològica que es correlacionen positivament amb l’edat (com més gran és el nen, més maduració hi ha)», assenyala Gordóvil. Aquests requisits són importants atès que la lectura implica la posada en marxa de diversos sistemes, com el motor i el sensorial, i l’activació d’àrees cerebrals vinculades a les funcions de llenguatge, memòria i atenció.\n«Hi ha nens, però, que a l’edat de cinc o sis anys no estan preparats per a iniciar-se en la lectura i això no ha de representar cap problema», remarca Gordóvil. Al contrari, s’ha de respectar la seva velocitat de «maduració neurobiològica». Establir que tots el nens de sis anys han de saber llegir és contribuir a la «frustració i desinterès» dels que tenen un ritme de desenvolupament diferent. «Hi ha pares i nens que arriben a la consulta del psicopedagog estressats i alarmats perquè el seu fill de cinc anys no llegeix correctament», explica Gordóvil.\nDiverses escoles a més contribueixen a aquesta pressió. Busquen l’excel·lència entre els petits i llancen missatges prometedors garantint que els nens acabaran l’etapa de preescolar sabent llegir perfectament. «Això atrau molts pares, però s’ha de recordar que la manera natural que els infants tenen d’aprendre és jugant, i que aquesta ha de ser la prioritat en aquestes edats; no s’ha de forçar una maquinària que encara no està a punt», alerta la professora.\nL’educació artística millora la comprensió lectora\nEstudis neurocientífics han provat que el desenvolupament visual per a dibuixar, pintar o modelar són crucials per a millorar la comprensió lectora dels nens. «Només el 15% dels estudiants assimila bé els continguts escoltant-los. En canvi, l’aprenentatge via visual és el predominant en el 40% dels alumnes», apunta el neurocientífic de la UOC Diego Redolar. I és que l’educació artística ajuda a «augmentar el raonament abstracte» i, per tant, contribueix a la llarga al rendiment acadèmic en altres matèries que no són plàstiques.\nEn concret, les activitats artístiques activen dues parts del cervell, les mateixes que s’utilitzen per a llegir i entendre un text: el lòbul parietal -lligat a l’atenció, la capacitat visuoespacial, etc.- i el lòbul frontal -lligat al raonament, al control cognitiu, etc. «El fet d’exercitar-les prepara el cervell per a altres tasques més complexes com la comprensió lectora», afegeix.\nLes imatges, clau per als nens amb dislèxia\nEncara que hi ha persones que tenen un pensament majoritàriament verbal i altres que el tenen majoritàriament visual, per a Llorenç Andreu, psicopedagog de la UOC, l’ús d’imatges «ajuda a representar i memoritzar millor les coses a totes les persones». «En l’era de la imatge, en què per diferents canals i dispositius es rep informació audiovisual, és clau ensenyar amb un suport visual, perquè si no l’interlocutor perd una oportunitat extraordinària de comprendre millor el que se li està explicant».\nAquest component visual també és important per als nens que tenen un tipus concret de dislèxia, la dislèxia de superfície, explica Andreu, expert a més en trastorns del llenguatge. Aquests nens tenen dificultats per a memoritzar les representacions ortogràfiques de les paraules encara que les hagin llegit moltes vegades. En aquests casos, s’utilitzen estratègies basades en l’ús d’imatges associades a paraules o frases. «En els textos, a la part superior de cada paraula, se’ls posa una imatge que representa el significat de la paraula i això els ajuda a memoritzar-ne la forma o representació ortogràfica, i així, quan la tornen a veure, són més ràpids llegint-la».\nExpert/a en: Neurociència i psicobiologia (bases biològiques de l'aprenentatge, la memòria, les emocions i el reforç).\nExpert/a en: trastorns del llenguatge de la UOC.


L' abat Garreta, d'Hostafrancs a Solius - Diari de Girona\nL' abat Garreta, d'Hostafrancs a Solius\njoaquim nadal i farreras 11.02.2011 | 10:31\n«Va triar un camí de discreció i humilitat evangèliques situant els designis del concili Vaticà II en relació amb la vida monàstica com un objectiu de depuració i simplificació d'austeritat exemplaritzant»\nLa vall de Solius té ara en aquests dies assolellats de febrer un punt dolç de suavitat elemental. Els sembrats despunten amb prou feines, però estenen una catifa verda per la geometria dels camps; els arbres de ribera exhibeixen la seva nuesa exterior mentre la saba mig adormida gairebé no reacciona encara al pessigolleig del sol del migdia. El lledoner que vetlla l'entrada a la plaça del recinte monàstic es manté impàvidament despullat. Corona l'escala que puja a l'església una pedra que assenyala l'any 1861. Un sender marcat per xiprers condueix a la porta. Al capdamunt de la façana, un rellotge de sol proclama solemne el principi que inspira la comunitat, "ora et labora", de sol a sol, és clar. Alguns xiprers alterosos aguanten enmig d'alguns altres reduïts a un brancam esquelètic, signe del trànsit mateix del temps.\nEn el silenci de Solius, la piuladissa d'ocells és un bàlsam afegit als paisatges que van confortar en la malaltia Xavier Montsalvatge, que hi escriví aquelles delicioses Proses del viure a Solius, ofertes pels amics en edició pòstuma d'homenatge.\nEn aquest paratge van arribar, l'any 1967, un grup de quatre monjos procedents de Poblet. Encapçalava el grup Edmon Maria Garreta Olivella, nascut a Barcelona, a Hostafrancs, el 15 de gener de 1921. L'abat Garreta fa pocs dies que ha complert noranta anys; tota una vida. Una làpida gravada amb pedra de Girona a l'espai cobert que separa i uneix les dependències monàstiques, l'antiga rectoria ara hostatgeria, i la porta d'entrada certifica aquesta fundació: "Aquest monestir de Santa Maria de Solius va ser fundat el 21 de gener de 1967 per monjos de Poblet de l'orde del Císter. Amb el permís i l'ajut del bisbe de Girona, després cardenal Narcís Jubany i Arnau. Al cap de XXV anys en donem gràcies a Déu".\nEl mateix abat Garreta ha explicat el context i les condicions de la tria de Solius: "Per a mi, com a monjo, Solius és la meva única residència", deia a l'article "Solius paratge monàstic" (Revista de Girona, núm. 136, 1989, pàg. 10 i 11), on glossava el paisatge, el silenci, les facilitats de l'entorn, la disposició del bisbe de cedir els béns de la parròquia com a fonament de la Fundació. Uns anys més tard, també a la Revista de Girona (núm. 155, 1992, pàg. 82-85), va escriure "El monestir de Solius compleix 25 anys". Hi escriu una mena de declaració de principis alhora que fa una exposició de l'evolució d'aquests primers 25 anys: "Solius, per tant, neix sota el signe d'un propòsit de fidelitat als valors essencials del monaquisme reflectits en la regla de sant Benet i en les antigues tradicions de l'orde. Els iniciadors no pretenien, ni pretenen, donar cap lliçó a ningú, ni significar cap contestació, sinó ser monjos lliures de compromisos i viure estrictament com a tals, sense afegitons d'activitats de tipus apostòlic o pastoral,fora dels límits del recinte conventual..".\nSolius, doncs, és ara, una colla d'anys més tard, un fruit madur d'aquell esperit fundacional. Hi ha més de deu monjos i sota l'atenta i bondadosa mirada de l'abat Garreta, el prior Enric Benito, de somriure tot just insinuat i de total austeritat monàstica, condueix una comunitat ben arrelada i molt estimada a la vall de Solius. Un recinte on han buscat la serenitat per a la reflexió, el silenci i la pregària el doctor Damià Estela molts mesos d'agost des que va deixar de ser rector del seminari, el mateix bisbe Jaume Camprodon, de llarg pontificat, i en menor mesura els bisbes Soler i Pardo, junt a una llarga llista de persones anònimes o conegudes que desfilen cada any a veure els diorames del germà Gilbert Galceran o troben confort espiritual uns dies a l'hostatgeria.\nPerò avui en aquest recent norantè aniversari d'Edmon M. Garreta convé retrocedir. Hem de recordar el que ell mateix ha relatat a l'entrevista que li van fer Xavier Guinovart i Octavi Vilà a la revista Poblet (núm. 8, juliol 2004; núm. 9, gener 2005 i núm. 10, juliol 2005). La infància barcelonina, la mort dramàtica de la mare el 1934, l'impacte de la guerra civil en un noi de quinze anys, les dificultats de la família. La vocació i entrada al seminari el 1940 i la decisió d'anar a Poblet l'estiu de 1944. Només quatre anys abans, amb quatre monjos italians, s'havia procedit a la restauració monàstica de Poblet. Aquí Garreta va fer els vots temporals (11-11-1945), després va anar al monestir suís d'Hauterive, i quan va tornar el 13 de novembre de 1948 feia els vots solemnes i pocs mesos més tard, el 2 d'abril de 1949, va ser ordenat sacerdot. De 1951 a 1953 residiria a Roma fent estudis de dret canònic, i quan va tornar temporalment a Poblet es va trobar que la petita comunitat tenia pendent de decidir qui es faria càrrec de les responsabilitats de prior per renúncia de l'anterior. El fet que Garreta hagués conegut l'abat general de l'Orde al monestir de Suïssa del qual n'era prior durant la seva estada va afavorir que sota el seu impuls, Edmon Garreta fos elegit nou prior de Poblet l'1 d'octubre de 1953, abat a finals de juny de 1954 i, que finalment, el 4 de juliol de 1954, rebés la benedicció abacial. Edmon M. Garreta esdevingué, així, als trenta-tres anys el primer abat de Poblet des de la restauració monàstica i es faria càrrec d'aquesta responsabilitat fins que el 1967 va optar per impulsar la ja comentada fundació de Solius. En l'entrevista esmentada comenta les vicissituds i dificultats de la comunitat; les relacions amb la jerarquia eclesiàstica, la necessitat de resistir els intents d'utilització en una contraposició inútil entre Poblet i Montserrat, malgrat la mateixa arrel benedictina de les dues comunitats, com el mateix abat Garreta no s'està de recordar, "vaig haver de deixar clar a alguns que Poblet i Montserrat, abans que cap altra cosa, érem monestirs germans que vivíem una mateixa Regla, la de sant Benet, i que no podíem prestar-nos a cap joc; a més havia de quedar clar que Poblet no podia comparar-se amb el prestigi de Montserrat".\nPerò, ara, per damunt de tot té tot el sentit recordar com durant aquests catorze anys d'abat de Poblet Garreta va contribuir a l'engrandiment espiritual de la comunitat cistercenca, que va veure créixer de forma rellevant i a la consolidació material a través dels acords necessaris per tal de refer i rehabilitar el monument i vincular les propietats a la comunitat amb l'objectiu de superar les inicials condicions de duresa extrema i anar fent cada cop més fàcil la vida a la comunitat.\nDe fet, és molt probable que la discreció de la seva retirada a Solius i la potentíssima i emprenedora personalitat de l'abat Maur M. Esteve hagin mantingut molt en un segon pla el paper del que fou el primer abat de Poblet després de la restauració. L'abat Esteve acabaria sent Abat General com ho havia sigut l'antic prior d'Hauterive; Garreta, entre aquestes dues poderoses personalitats, va triar un camí de discreció i humilitat evangèliques situant els designis del concili Vaticà II en relació amb la vida monàstica com un objectiu de depuració i simplificació d'austeritat exemplaritzant.\nSé segur que als seus noranta anys aquesta reivindicació dels seus catorze anys d'abat de Poblet molestaran un instant la innata discreció de l'abat Garreta, però també sé segur que em permetrà que el reivindiqui com una baula de la cadena dels abats que han fet créixer i madurar Poblet i que sense el treball del seu predecessor potser no ho haurien pogut fer de la mateixa manera ni amb tant d'èxit.\nEl silenci de la vall de Solius acull la joiosa edat madura de l'abat jove que impulsà Poblet i que va decidir renunciar a alguna de les glòries de la seva pròpia obra. Per una raó essencial, perquè és una obra col·lectiva.


El president del govern espanyol ha sigut denunciat per prevaricació\ndilluns, 23 de març 2020 - 17:45h\nPedro Sánchez denunciat per presumpta prevaricació | València Diari\nL'advocat Víctor Valladares va presentar el passat dijous, en els Jutjats de Plaza Castilla de Madrid, una denúncia contra el president del govern espanyol, Pedro Sánchez, per presumpta prevaricació en haver permés les manifestacions massives del 8 de març, en plena expansió del coronavirus. La denúncia haurà de ser tramesa pel Tribunal Suprem, ja que el president és aforat.\nEl lletrat denuncia en el seu auto que el cap de l'executiu i altres 17 delegats autonòmics van obviar l'amenaça que enfrontava el país després de què a principis de febrer es detectara el primer cas en La Gomera (Canàries) i després de la crisi sanitària que havia explotat en països com la Xina o Itàlia.\nLa denúncia té la seua base en l'informe que va presentar el Centre per al Control i Prevenció de Malalties a tots els estats membres de la Unió Europea per a alertar de la situació d'emergència mundial. «Fins al 2 de març, 66 països havien notificat casos. El risc associat amb la infecció per Covid-19 per a les persones de la Unió Europea i el Regne Unit es considera actualment de moderat a alt», destaca l'informe.\nValladares afirma que, tot i que la Unió Europea instava als estats membres a decretar mesures de distanciament individual i a considerar la cancel·lació de concentracions massives, el govern espanyol va obviar les recomanacions, autoritzant manifestacions multitudinàries per al 8M, Dia de la Dona.\nPer a donar validesa al seu argument, recorda que la manifestació de Madrid, a la que van acudir 120.000 persones, van participar també la ministra Irene Montero i la mateixa dona del president, Begoña Gómez, que pocs dies després van donar positiu en les proves de coronavirus.\nPer este motiu, Víctor Valladares acusa Pedro Sánchez i als delegats del govern d'un delicte de prevaricació administrativa, d'acord amb l'article 404 del Codi Penal que establix una condemna d'entre 9 i 15 anys d'inhabilitació per a autoritats i funcionaris públics que, coneixedors de la injustícia, presenten una resolució arbitrària.\n‘Morvedre a casa’, la plataforma que oferix servicis a domicili en tota la comarca


enigmística: d’octubre 2000\ndijous, 26 d’octubre de 2000\nFa tres setmanes un color "púrpura" esclatant va apoderar-se d'aquesta columna amb la seva possessió sorprenent de la puresa masculina i femenina. Aquell pur i aquella pura que, plegats, podien designar una malaltia que ens feia enrogir la pell, van donar pas a tota una disquisició sobre l'existència d'uns mots denominats siamesos. Mots compostos pels dos gèneres d'un mateix concepte que segons com poden ser separats sense causar cap trauma i segons com no. Com l'aimada "púrpura" o com les mítiques ovelles "caracul".\nLa veritat és que la possibilitat d'enviar exemples per correu electrònic ha fet que el nombre de siamesos en circulació hagi estat molt major de l'habitual, de manera que, a l'espera de les cartes de paper, ja es pot fer una primera avaluació. Del país de Siam ha arribat fins i tot un fitxer jpg amb la coberta d'una antiga novel·la de la Maria de la Pau Janer: "Màrmara". Uns siamesos que, després de passar per quiròfan, trien destins oposats: l'un se'n va mar enllà i l'altre terra endins (la mara és un rosegador propi de l'Argentina). Des del transitadíssim barri de Girona.com Àngel Mauri ens fa arribar, a través de la clàssica tórtora missatgera de na Bàrbara, dues propostes innovadores al país de Siam: verbs com ara "palpa-la" (¿la pala amb el pal, he de palpar?) o el més abstracte "xiuxiua". Via verbal a la qual s'afegeix amb gran joia un verbívor anònim que escriu des de mail.bcn.es. L'anònim siamòleg proposa dos verbs en temps present i un en passat: "vivia", "murmura" i "posposa". Posats a triar, guanya el primer de carrer, és clar, perquè conté dos siamesos decidits a dur una vida ben nòmada en cas de separació sobtada, tot bevent vi l'un i anar fent via l'altre.\nLa Mònica d'arrakis aporta una bombona que remet al país natal de Luis Figo i la Genoveva de teleline promet que buscarà més associacions verbals d'aquesta mena però de moment ho posposa, perquè justament creu que "posposar" és el verb siamès per excel·lència. Per la seva banda, Cèlia Riba ha fet un estudi profund del barri monosexual de Siami i ha arribat a la conclusió que "els siamesos més perfectes són dues de les paraules que primer aprenem: papa> pa pa (2 vegades pa, aquí és el pare qui ve amb un pa sota el braç) i mama> mà mà. També hi ha la fet-fet, que és com anomenen la cigala per Fraga; o un bàrbar que no és més que un bar repetit, potser perquè els ídems (tipus germànic) veuen doble en sortir-ne d'un". El fet-fet fragatí trobo que és tota una descoberta, però així d'entrada més aviat m'ha sonat a bistec. Només cinc segons després d'haver-ho llegit he capit que aquesta cigala no era pas de mar i he substituït el bistec per una botifarra.\nFinalment, no contenta amb les troballes ecoiques (l'ocell "motmot", el "tutú" de les ballerines o el "cuscús" deliciós que també ens fa arribar Josepa Huguet), la Cèlia Riba ens regala una joia siamesa de gran bellesa: el "joiell", probablement el millor regal que una ovella caracul adúltera pot rebre del seu amant. Sobretot si l'al·ludit amant és, com proposa Sílvia Miranda, un ésser "solvent". És a dir, una barreja de calidesa i passió desfermada.\n· Màrius Serra , 26.10.00\ndijous, 19 d’octubre de 2000\nCom més novel·les llegeixo més penso que Guillermo Cabrera Infante n'ha escrit una que figurarà entre les cinc millors del segle XX: Tres tristes tigres. Verbívor patològic i anticastrista irredempt, el cubà s'ha prodigat poc en la —diguem-ne— ficció, però la seva ploma de mestre no ha deixat de funcionar mai. Ha publicat, entre d'altres, proses polítiques (Mea Cuba), llibres sobre cinema (Arcadia todas las noches i Cine o sardina), proses inclassificables (Exorcismos de esti(l)o, La Habana para un infante difunto, O) o petits retrats d'escriptors cubans (Vidas para leerlas). Ara Alfaguara acaba d'editar Puro humo, la versió en espanyol del seu Holy Smoke (1985), una amena història del tabac escrita en anglès que parteix d'Amèrica i desemboca en l'ús cinematogràfic del fum. Cabrera Infante, fumador d'havans dels d'abans i cinèfil de tota la vida, relliga aquestes dues grans passions amb una tercera que encara les supera —la seva passió pel joc lingüístic—, tot fonent a la catalana manera els verbs fúmer i fumar.\nQuan, quinze anys enrere, Cabrera va publicar la versió original anglesa d'aquest monogràfic inclassificable, la seva prosa va ser comparada a les de Beckett i Nabokov, dos altres estrangers que van fer el salt a la disciplina (lingüística) anglesa. Ara, la (retro)traducció a la llengua mare del cubà ha implicat reescriptura. I quan Cabrera es posa a escriure, tant se val sobre què, plou mannà per als seus lectors. Puro humo és una prova més de la potència estilística dels jocs de llengua quan el seu ús no és abusiu. Comparat amb les exhibicions verbals d'un Julián Ríos, per exemple, els "retruécanos" de Cabrera Infante són un model de discreció. Però la seva presència és constant. Cristòfor Colom és "nuestro colono", "lo absoluto" es confon amb "lo obsoleto" i la troballa d'una paronomàsia tan poc forçada com la que encapçala la frase següent —"Tras tres días en tierra…"—, indueix Cabrera a navegar ineluctablement cap a la tercera vocal: "…Colón estaba en un tris de obsesionarse con el oro".\nLa lectura de Puro humo és recomanable fins i tot per als no fumadors més militants (de tabac ros, de negre o de verb). El tractament literari que el cubà fa de la ingent informació històrica i cinematogràfica sobre el tabac el converteixen en un llibre divertidíssim que incita a lectura voraç. Les digressions i els constants retrucs de mots que es permet desafien la lectura lineal igual com les melodies canviants d'un concert de jazz. De fet, Cabrera obre el llibre amb una "Nota Beníssima" molt il·lustrativa: "Había en Cuba otrora, que rima con aurora, un programa radial matutino muy popular que creaba una forma de punto y contrapunto, usando la controversia musical, titulado Dímelo cantando. Este libro puede considerarse un Dímelo contando".\nI realment, cal tenir en compte que quan l'Infante esdevé comte i el corprèn la dèria de contar, la seva paraula es contagia amb gran facilitat entre els lectors que saben calcular el plaer de llegir tot fent el compte de la "bella".\n· Màrius Serra , 19.10.00


Hoquei patins | Esport Andreuenc\nClota, medalla d’Honor de Barcelona\nAltres esportsRedacció 07/08/2017\nCristina Clota, presidenta del Club Patí Congrés-La Sagrera es Mou , ha estat guardonada amb la Medalla d’Honor de Barcelona, reconeixent la gran tasca que està realitzant a l’entitat sagrerenca durant l’última dècada. El Centre Cultural Els Catalanistes ha estat l’altre premiat del Districte de Sant Andreu. Cada any l’Ajuntament n’atorga 25 medalles. La Medalla d’Honor és un guardó creat el 1997 i servei...\tLlegir més...\nAltres esportsRedacció 18/07/2017\nEl CP Congrés-La Sagrera Es Mou ha tancat la plantilla amb la incorporació de Sergi López, procedent del PHC Sant Cugat, i el definitiu ascens de Marc Escribà, que fins a la passada campanya ha militat al filial, al primer equip. Són les dues novetats de l’esquadra dirigida per August de Nòbregas de cara a la temporada vinent. López, defensa de 20 anys que es va formar al Jesús […]\tLlegir més...\nArboix i Amado completen la plantilla del CP Congrés-La Sagrera es Mou\nAltres esportsRedacció 30/08/2016\nEl CP Congrés-La Sagrera es Mou ha tancat la plantilla amb les incorporacions de Jordi Arboix, procedent de l’Horta, i Pablo Amado, ex del Godoy Cruz de Mendoza. Per altra banda, David Salelles, porter que la passada temporada estava al Barcino, completarà la plantilla en què seguiran de la passada temporada: Àlex López, Marc i […]\tLlegir més...\nEl Club Patí Congrés i l’associació La Sagrera es Mou uneixen forces\nAltres esportsRedacció 17/06/2016\nEl Club Patí Congrés i l’associació de La Sagrera es Mou han signat aquest dijous un acord de col·laboració solidaria entre les dues entitats. Amb aquest entesa, el club groc-i-negre incorporarà el nom de La Sagrera es Mou a tots els equips d’hoquei patins i també inclourà el logotip de l’entitat benèfica a la samarreta. […]\tLlegir més...\nEl Club Patí Congrés s’acomiada de la Copa de la Lliga sense premi\nAltres esportsRedacció 16/06/2016\nEls dos equips sèniors del Club Patí Congrés han acabat la temporada sense el premi final de la Copa de la Lliga disputada el cap de setmana passat a Sant Hipòlit de Voltregà. El Nacional Catalana va perdre en les semifinals contra el Tona i en duel pel tercer i quart lloc contra el Noia. […]\tLlegir més...\nEl Patí Congrés tanca la temporada amb la disputa de la Copa de la Lliga\nAltres esportsRedacció 10/06/2016\nEls dos equips sèniors del Club Patí Congrés, el Nacional Catalana i el Segona Catalana, disputaran aquest cap de setmana l’última competició oficial de la temporada, la Copa de la Lliga d’hoquei patins. Sant Hipòlit de Voltregà serà la seu de les finals a quatre de les respectives categories. El primer equip del Patí Congrés, […]\tLlegir més...


Penedès Circular s’adhereix a 'Porta a Residurecurs', per reaprofitar recursos empresarials | RTVVilafranca\nD’aquesta manera s’amplia les possibilitats de donar sortida a recursos d’empreses de la comarca, ja que és una plataforma que arriba a tot el territori català.\nEl tinent d’alcalde de l’Àrea de Desenvolupament Econòmic de l’Ajuntament de Vilafranca, Joan Manel Montfort, acompanyat d’una tècnica del Consell de Cambres de Catalunya ha presentat aquest projecte que pretén facilitar el contacte entre empreses per tal d’aprofitar els residus que generen i que d’aquesta manera es converteixen en recursos. De fet al Penedès ja existia una experiència en aquest sentit, el ‘Penedès Circular’, que procurava aquest reaprofitament dels residus industrials; i ara el que es fa és sumar-se a la Borsa de Subproductes i Matèries primeres de Catalunya en aquesta plataforma ‘Porta ResiduRecurs’.\nMontfort ha destacat la importància de la sinergia entre diferents administracions i entitats, que tenen el paper de coordinar per generar oportunitats a l’entorn de la recuperació dels residus, que suposarà més feina, més recursos, més innovació i eficiència, millor reputació i millora ambiental. El residu que es llença costa diners, i en canvi és un valor que pot ser aprofitat al territori.\nPorta ResiduRecurs és una plataforma marketplace de la Borsa de Subproductes i matèries primeres de Catalunya, que funciona d’una banda com una eina estratègica d’informació i visibilització de l’existència de recursos industrials i, per un altre costat, com a recurs per a empreses que busquen recursos no convencionals per aplicar en el seu procés.\nSegons ha explicat la responsable de la borsa al Consell de Cambres de Catalunya, Montse Monedero, es tracta d’una eina pública i gratuïta, que està a disposició de les entitats locals públiques i privades per generar economia local, territorial, i per fomentar la col·laboració entre empreses i l’exploració de noves oportunitats de negoci per optimitzar i millorar l’eficiència en l’ús de recursos.\nPenedès Circular col·labora des de principis d’any amb la Borsa de Subproductes per impulsar el projecte al territori en col·laboració amb la Federació Empresarial Gran Penedès.\nA la plataforma ResiduRecurs s’han publicat fins ara 3 anuncis d’empreses del Penedès que ofereixen productes de sarment de vinya, taps de suro i peces de plàstic.\nJoan Manel Montfort, Montse Monedero, ResiduRecurs


ELS PRIMERS GESTOS DEL VERD: VISITA AL COL·LEGI SANT ANDREU APÒSTOL DE L'ALCÚDIA\nDivendres 4 de novembre vaig anar al col·legi Sant Andreu Apòstol de l’Alcúdia per fer una xerrada als alumnes de 3r i 4t sobre la novel·la Lina Panxolina i el quadern màgic que han llegit aquest trimestre.\nCap a les 9.30 em reunia amb els xiquets i xiquetes de 3r i la seva professora Imma. Després de fer-los una breu explicació sobre el llibre ells em tenien preparades un fum de preguntes. Durant quasi una hora vam parlar sobre el fet d’escriure –en tots els grups sempre hi ha més d’un alumne que li agrada fer-ho i això els pot ajudar–, sobre els problemes que té el personatge i com acaba donant-los solució, sobre possibles temes per a fer una segona part del llibre –és molt interessant escoltar les històries que són capaços d’inventar–, sobre altres llibres que tinc escrits i, també, sobre les il·lustracions tan fantàstiques d’Àgueda Climent. Estigueren molt atents i participatius. Vaig deixar els últims minutets per dedicar-los el llibre –a ells els feia molta il·lusió– i per fer-nos fotos de grup. La darrera davant d’un mural gegant que havien preparat per a la visita. Havien escollit una de les il·lustracions de l’obra i cadascú d’ells l'havia acolorit al seu gust. Amb totes havien fet un fantàstic cartell de benvinguda. Moltes gràcies, em va encantar.\nDesprés del pati vaig anar a l’aula de 4t de primària. He de dir que aquest grup em va sorprendre moltíssim. Havien disposat les cadires en cercle i m’havien reservat un lloc en la part més cèntrica –però també formant part del cercle. El professor em presentà als alumnes que em tenien preparada una sorpresa. Havien elaborat un escrit on m’explicaven coses sobre el seu poble, l’Alcúdia, com ara la situació geogràfica, els monuments, la població o les festes, i també del col·legi. Cadascú llegí tres o quatre línies, de tal manera que tots foren protagonistes durant uns instants. Em deixaren bocabadada, he de confessar-ho. A més, havien preparat una tanda de preguntes ben interessants que van anar fent-me d’un en un i de manera molt ordenada. Sota l’atenta mirada d’ells vaig anar contestant-les una per una. Com que amb aquest grup el temps fou més curt, em van dir que m’escriurien les opinions i preguntes al Llibre de visites del blog la setmana vinent. Finalment, vaig dedicar-los el llibre i també vam fer fotos de grup. També ells havien fet un mural amb una de les il·lustracions de la novel·la que havien pintat individualment. Des d’ací vull felicitar Fernando M. Furió per la implicació i la bona organització. Em duc un record molt grat d’aquest encontre i molt d’afecte per part de tots els alumnes.\nMercè, és molt agradable anar a les escoles a explicar algun conte que has escrit...Jo, malgrat només n'he escrit un que es diu la Kika no s'agrada, he anat varies vegades a les Teresianes de Barcelona , que durant uns anys el tenien com a llibre de segon de primària i també a alguna escola del poble, Esplugues.\nQuant veus tantes carones pendents del que estàs explicant, és agradable...\nÉs una de les coses que més m'agrada d'escriure per als més menuts, xerrar amb ells i que em mostren tota la màgia que ells guarden. Et saluden amb una barreja de vergonya i d'admiració, s'emocionen quan els dediques els llibres, s'amunteguen al teu costat quan et fas una foto amb ells i et demanen amb la seva candidesa si poden abraçar-te abans de marxar... I és clar, arribes a casa i no pots evitar imaginar noves històries que puguen fer-los somniar...\nGràcies, M. Roser pel teu comentari. Una abraçada molt forta.\n[VÍDEOS] Els Segadors traspassen els murs dels Lledoners per un concert de Músics per la llibertat\nLITERATURA I EROTISME PER A LA VESPRADA DE DIVENDR...\nVISITA AL COL·LEGI SANT ANDREU APÒSTOL DE L'ALCÚDI...


Ialma Presentació de treball, Concerts a Girona – Oci a Empordà\nEts a: Empordà > Canal d'Oci > Agenda > Girona > Concerts > Girona > Ialma Presentació de treball\nIalma Presentació de treball\nHa estat caminant, oferint un nombre impressionant de concerts arreu del món, que Ialma ha forjat pacientment el seu darrer treball, Camiño. Amb aquest projecte ens conviden a una experiència musical en què es barreja l'empremta de la cultura i les tradicions gallegues amb la diversitat del món contemporani.\nCamiño és la ferma elecció d'obrir-se als altres; el cant de les dones d'avui, testimonis d'aquest context enterbolit en què el respecte, la tolerància o l'expressió de les diferències es veu sacsejat per tot arreu.\nMagalí Menéndez, veu i percussió


Montilla rep el fèretre de Samaranch a la Generalitat Montilla rep el fèretre de Samaranch a la Generalitat – Món Esport\nMontilla rep el fèretre de Samaranch a la Generalitat\nTambé han estat presents a la cerimonia de comiat del president d'Honor del COI: Pujol, Maragall, Benach i Carod-Rovira.\nEl fèretre del president d’honor del Comitè Olímpic Internacional (COI), Joan Antoni Samaranch, ha entrat pocs minuts després de les deu del matí al Palau de la Generalitat, on s’ha instal·lat la capella ardent.\nLa rebuda del fèretre ha estat presidida pel president de la Generalitat, José Montilla; els prínceps d’Astúries, Felip de Borbó i Letizia Ortiz; i per l’infanta Cristina, que s’han situat al costat de la família més pròxima de Samaranch. El fèretre ha entrat al Saló Sant Jordi des del pati dels tarongers amb l’himne olímpic de fons i cobert per una bandera olímpica. El president ha afirmat que “tot Catalunya és deutora” de l’aportació de l’expresident del COI, i la seva “petjada cívica quedarà sempre a Catalunya”.\nDesprés, el fèretre ha estat instal·lat al Saló Sant Jordi del Palau de la Generalitat, on s’ha fet la cerimònia. Entre els assistents hi havia els expresident de la Generalitat Jordi Pujol i Pasqual Maragall, el president del Parlament, Ernest Benach, el vicepresident del govern, Josep Lluis Carod-Rovira, el president del PP, Mariano Rajoy, l’alcalde de Barcelona, Jordi Hereu, l’alcalde de Madrid, Alberto Ruiz Gallardón, el president de la Diputació de Barcelona, Antoni Fogué, el delegat del govern espanyol a Catalunya, Joan Rangel, el president del Cercle d’Economia, Salvador Alemany i el president del F.C. Barcelona, Joan Laporta.\nA la tarda, unes 4.000 persones han acomiadat el president honorífic del Comitè Olímpic Internacional (COI), en el funeral que ha tingut lloc a la Catedral de Barcelona amb la presència dels reis Joan Carles i Sofia. Fonts del temple calculen que dins de la Catedral han presenciat el funeral més de 3.000 persones, a les quals cal sumar centenars de ciutadans que s’han concentrat a la plaça per veure passar el fèretre, que ha estat traslladat a pes des del Palau de la Generalitat a mans de destacats esportistes. En la seva homilia, el cardenal arquebisbe de Barcelona, Lluís Martínez Sistach, ha afirmat que “Barcelona, l’Estat i el món tenen un deute de gratitud” amb Samaranch.\nEls Tragichrysa ovoruptora fossilitzats en ambre, amb un dibuix que mostra més clarament la seva distribució\nSafir sense polir trobat a la Terra


41a edició del Parc de Nadal de Reus\nPortes obertes a la imaginació i la diversió al Parc de Nadal de Reus. Aquest divendres 27 a la tarda s'ha donat el tret de sortida a la 41a edició del certamen, que enguany gira al voltant del ball 💃 i el bàsquet.🏀\nDe fet, aquestes són les dues vessants que tindran un protagonisme especial, gràcies a l'Any Roseta Mauri i Reus Ciutat del Bàsquet respectivament. En total, una seixantena d'entitats de tot tipus participen en aquesta edició amb una vuitantena d'activitats i s'allargarà fins el 4 de gener. Tot plegat, a les instal·lacions de FiraReus que ocuparan més de 6.000 m². A més de les activitats permanents, durant aquesta edició cada dia es podran fer iniciatives diferents que duran a terme les diferents entitats col·laboradores.\nLa principal novetat d'enguany és el preu de l'entrada, que passa de valdre 5 euros a 3 euros tant pels nens com pels seus acompanyants. Els menors de dos anys, podran entrar de forma gratuïta. Cal recordar que els pares i mares, fins ara, no pagaven entrada. A banda d'aquest fet, les activitats exteriors amb els elements tradicionals de les fires d'atraccions passen a ser gratuïtes. Paral·lelament, en l'àmbit de la solidaritat el Parc de Nadal col·labora amb la recollida solidària de joguines noves anomenada 'Cap nen sense joguina' que es farà fins el 2 de gener.\nEl Parc obrirà les portes a partir d'aquest divendres fins al dissabte 4 de gener, de 15:00h a 21:00h, excepte el 31 de desembre que tancarà a les 20:00 h i l’1 de gener, que romandrà tancat.\n📆 Del 27 al 4 de gener, de ⌚ 15:00h a 21:00h


Regatta Navas Negre comprar i ofertes a Trekkinn\nDescripció Regatta Navas\nPesant només 3 kg, la butaca compacta i lleugera de Navas és ideal per fer excursions i festivals. Bossa d'emmagatzematge inclosa.\nCadira plegable lleugera\nTeixit de polièster i marc d'acer\nCàrrega màxima de 100 kg\nBossa d'emmagatzematge inclosa\nRegatta Navas està disponible amb vàries talles i colors. Compra’l a trekkinn i beneficia’t de tots els avantatges i ofertes exclusives. A més a més, el Regatta Navas té la total garantia oficial de Regatta. A més a més, podràs complementar la teva compra amb altres productes de la categoria de Mobiliari a l’apartat de Càmping.\nCaracterístiques Regatta Navas\nSostenibilitat Regatta Navas


Arxius de futbol femeni - UE Sant Andreu\nInscripcions obertes per jugar al femení del Sant Andreu!\nLa intenció del Club és ampliar els equips per construir un futbol base femení de renom i fa portes obertes al Narcís Sala.\nAquest cap de setmana només els equips de futbol 7 femení disputaran els seus partits. El partit entre el femení 11 i el Base Montcada FC queda ajornat.\nEl Fem7 ‘A’ guanya al Monopol per 2-5 i, el Fem7 ‘B’ guanya 3 – 2 al Calaf.\nL’Amateur Femení 11 ja coneix el calendari de lliga 2020/2021\nL’amateur femení ja coneix el calendari de lliga 2020/2021. La lliga estava prevista que comencès el cap de setmana del 24 i 25 d’octubre però degut a les noves restriccions, començarà el cap de setmana del 31 d’octubre a domicili contra el Levante las Planas.\nInscripcions per al futbol base i amateur femení\nObertes les preinscripcions per als equips femenins de la UE Sant Andreu per a la temporada 2020/2021.\nComencem les preinscripcions pel futbol femení\nLa UE Sant Andreu obre les matrícules per la pròxima temporada 2020/2021, pel projecte FEM UESA de la secció femenina del club. Per qualsevol informació relacionada, podeu adreçar-vos al correu futbolfemeni@uesantandreu.cat.\nL’escola Pompeu Fabra visita el Narcís Sala\nObertes les inscripcions del futbol femení


La UE Camprodon guanya l'XIè Trofeu Vila de Camprodon - Ripollès Digital\nLa UE Camprodon guanya l'XIè Trofeu Vila de Camprodon\nÉs un pas més en la pretemporada dels de Jordi Arau i Arcadi Torres\nDijous, 16 d'agost de 2018 a les 11:08h\nLa UE Camprodon, campiona de l'XIè Trofeu Vila de Camprodon | Boi\nEnguany el Trofeu Vila de Camprodon va esdevenir un triangular. L’equip local es va enfrontar als convidats Hostoles i també al Juvenil de Nacional de l’Escola de Futbol Gironès Sàbat. En el primer partit d’aquesta onzena edició del torneig, els de Jordi Arau i Arcadi Torres van derrotar als gironins per 2 a 0. El segon matx va enfrontar a l’Hostoles amb el Sàbat i el resultat final va ser d’empat a 2. En el tercer i últim partit, la Unió Esportiva Camprodon i l’Hostoles també van empatar, en aquest cas amb un gol per a cadascú. El campió final va ser l’equip de casa.\nJordi Arau, un dels entrenadors del Camprodon, es mostrava content per la victòria del seu equip al torneig, i explicava que aquests partits serveixen «per anar agafant minuts i rodatge, ja que hi ha moltes coses noves i així els jugadors es van adaptant a totes les novetats que anem proposant».\nDe cara a l'inici de la temporada, Arau considera que «encara s'ha d'acabar de tancar la plantilla, ja que ens falta algun reforç, i s'ha de seguir acumulant experiència per afrontar de la millor manera possible el primer partit de lliga».\nEl proper dissabte, nou partit de pretemporada del Camprodon, al camp de l’OAR Vic a les 6 de la tarda.\nTrofeu Vila de Camprodon


El seu agnomen, Nepos, li venia de la relació de parentiu que tenia amb l'emperador d'Orient Lleó I.[a] Era fill de Nepocià i d'una germana de Marcel·lí d'Il·líria, que s'havia creat un imperi independent a Il·líria. Nepocià se sap que fou un general de l'exèrcit a Dalmàcia el 471, però alguns pensen que aquesta dada esmentada per Jordanes es refereix al mateix Nepot, ja que la lectura tant pot ser Nepotianus com Nepos . El cronista Teòfanes Isàuric dona a l'emperador el nom de Nepocià i diu que era nadiu de Dalmàcia. Modernament es considera que Nepot havia succeït al seu oncle Marcel·lí a la mort d'aquest el 468 i per això fou escollit per Flavi Valeri Lleó l'emperador oriental, com a espòs de la neboda de la seva dona Verina, i li va donar el títol d'august d'Occident per mans del seu oficial Domicià a Ravenna.\nA la mort de l'emperador Olibri, Gliceri amb el suport del got Gundebald, es va proclamar successor. L'emperador oriental Lleó I el Traci el traci no el va reconèixer i a finals del 473 o començaments del 474 va fer proclamar emperador a Juli Nepot, però feia mal temps per navegar i el seu viatge cap a Ravenna es va ajornar. Mentrestant Lleó I va morir (gener del 474) i fou succeït pel seu net, Lleó II, un noiet que va tenir com a regent al seu pare Zenó. Zenó tampoc va reconèixer el nomenament de Gliceri i finalment va enviar Juli Nepot amb un exèrcit contra Gliceri, que era a Roma. A la ciutat de Roma, el va derrotar sense gaire lluita i el va fer presoner al port fluvial de Roma[b], i el va obligar a esdevenir monjo vers començaments de l'estiu del 474, tot i que Teòfanes el Confessor situa els fets el 473; el cronicó anònim situa l'entronització de Nepot el 24 de juny del 474, que correspondria a la victòria sobre Gliceri, mentre la proclamació a Ravenna podia haver estat l'agost del 473), o el 19 de juny.\nFugida cap a Dalmàcia[modifica]\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Juli_Nepot&oldid=27832901»


illeana Douglas valor net, actius, fonts d’ingressos, estil de vida, despeses, sou, edat, vida casada, marit - biografia | Juny 2020\nIlleana Douglas Networth - Juny 2020\nFets de Illeana Douglas\nNom complet Illeana Hesselberg\nNom del naixement Illeana Hesselberg\nUn altre nom Illeana Douglas\nCiutat de naixement Quincy, Massachusetts\nNom del pare Gregory Douglas\nNom de la mare Joan Douglas\nMare de professió Professora de l'escola\nData de naixement 25 de juliol de 1965\nQuant val la pena neta d'Illeana Douglas?\nIlleana Hesselberg aka Illeana Douglas és una actriu nord-americana i guanyadora del premi Satellite a la millor actriu. És famosa pel seu treball a la pel·lícula de 1996 Grace of My Heart i en sèries de televisió com Action, Six Feet Under i Fàcil de Muntar .\nProfessional des del 1987, la carrera de Douglas com a directora, guionista i productora al costat d’actriu li ha valgut una gran fortuna. A partir del 2019, Illeana té el valor net de 5 milions de dòlars .\nSegons Celebrity Net Worth, Illeana Douglas té el valor net de 5 milions de dòlars a maig de 2019 . La principal font d’ingressos és la seva carrera d’actriu mentre que la seva carrera com a directora i productora també l’ajuda a la seva fortuna.\nVa fer la seva carrera professional el 1987 apareixent a Hello Again com a mare al parc. Més tard, Illeana va aparèixer en quatre pel·lícules dirigides per Martin Scorsese: The Last Temptation of Christ (1988), New York Stories (1989), Goodfellas (1990) i Cape Fear (1991).\nAmb el seu viatge professional de més de 30 anys, Douglas segurament guanya una suma enorme, guanyant centenars de milers de dòlars. El salari mitjà d’una actriu als Estats Units és d’uns 50.000 dòlars.\nIlleana Douglas, actriu nord-americana, té el valor net de 5 milions de dòlars\nFins a la data, l’actriu ha aparegut en més de 60 pel·lícules i 22 sèries de televisió. Algunes de les seves famoses aparicions en sèries de televisió són:\nHomicidi: la vida al carrer (1995)\nSis peus menors (2001-2005)\nLaw and Order: Unitat Especial de Víctimes (2002–2003)\nFàcil de muntar (2008-2012)\nHa treballat al costat d’estrelles de Hollywood com Mariska Hargitay, Melora Walters i Peter Riegert. Doncs bé, Illeana també va pronunciar New Age Clerk a la sèrie d’animació The Simpsons el 2019.\nHo savies? El creador de Simpsons, Matt Groening, té el valor estimat de 550 milions de dòlars.\nHola una altra vegada (1987) Mare al parc - 20, 41 milions de dòlars\nGoodfellas (1990) Rosie 25 milions de dòlars 46, 8 milions de dòlars\nLa por del cap (1991) Lori Davis 35 milions de dòlars 182, 3 milions de dòlars\nPicture Perfect (1997) Darcy O'Neil 19 milions de dòlars 44, 3 milions de dòlars\nStir of Echoes (1999) Lisa Weil 12 milions de dòlars 21, 1 milions de dòlars\nMissatge en ampolla (1999) Lina Paul 80 milions de dòlars 118 milions de dòlars\nIlleana Douglas segurament pot obtenir grans beneficis dels seus avals. Tot i que, de moment, el detall sobre els seus patrocinis no està fora. Segons diverses fonts en línia, el seu compte d’Instagram amb més de 6, 67 k de seguidors pot sumar al voltant de 39 $ a 67 dòlars per publicació patrocinada.\nA més, Douglas és l’escriptor del llibre I Blame Dennis Hopper: And Other Stories from a Life Live in and out of the Movies. El llibre està disponible a Amazon: Hardcover (18, 97 $) i Paperback (11, 55 $).\nA part de la seva carrera professional, Illeana Douglas també és activa en obres de beneficència i participa activament en molts esdeveniments de recaptació de fons.\nDouglas, que posseeix una fortuna de milions de dòlars, viu un estil de vida prou i té un imperi immillorable, incloses cases i cotxes. Al juliol de 2018, Illeana va cotitzar la seva casa a Los Angeles amb un preu demanat d'1, 8 milions de dòlars.\nLa propietat tenia una superfície de 1.711 metres quadrats, amb dos dormitoris i dos banys, es va comprar el 2006 per 1, 28 milions de dòlars.\nLa casa d’Illeana Douglas de Los Angeles es va vendre a la venda\nL’actriu també és propietària d’una altra casa a Connecticut, però el valor digne no està fora. Bé, el preu de la casa mediana a Connecticut és de 235.300 dòlars.\nPer ara, no hi ha altres detalls sobre la seva col·lecció d’actius, incloses cases i cotxes.\nA més d'això, també fa despeses en allotjament, roba costosa, joies i viatges.\nPagament i assegurança d’impostos\nDoncs bé, els grans ingressos i la propietat massiva d’Illeana Douglas la fan responsable dels impostos: l’impost sobre la propietat i la renda. La seva casa a Los Angeles cerca al voltant d’un 0, 793% del seu valor com a impost sobre propietat, que inclou una prima d’assegurança de casa per 1.360 dòlars anuals.\nA més d'això, l'actriu ha de pagar 468.500 dòlars en concepte d'IRPF per als seus ingressos anuals d'1 milió de dòlars; inclou 33, 12% d'impostos federals, 2, 97% FICA i 10, 77% d'impostos estatals.\nVida personal de Illeana Douglas: Edat, Alçada, Família, Educació i Vida Casada\nNascut el 25 de juliol de 1965 a Quincy, Massachusetts, Estats Units, el nom de naixement de Illeana Douglas és Illeana Hesselberg . El seu pare Gregory Douglas és pintor, mentre que la mare Joan Douglas era professora d'escola.\nDouglas 'té 2 germans grans: Stefan Gregor Hesselberg (fins a la tarda) i Erik Hesselberg, periodista. L’Illaana té la nacionalitat nord-americana i és d’ètnia blanca.\nAbans d’assistir a Neighborhood Playhouse, Douglas es va formar durant dos anys (1981-1983) a l’Acadèmia Americana d’Arts Dramàtiques de Nova York .\nA maig de 2019, l'edat de Illeana Douglas tenia 53 anys i tenia una altura de 174 cm de 5 peus.\nL’actriu nord-americana s’ha casat dues vegades a la seva vida però totes dues van acabar amb el divorci. Primer, Illeana Douglas va estar casada amb el director de cinema Martin Scorsese . El duo va mantenir una relació des del 1989 fins al 1997 .\nIlleana Douglas i el seu exmarit Martin Scorsese\nPosteriorment es va casar amb Jonathan Axelrod el 16 de maig de 1998, però es van divorciar al cap de tres anys el 13 de març del 2001 .\nMalgrat dos matrimonis, Douglas mai va compartir cap fill.