Bordeaux 2011: Château Climens | Vilaviniteca\nMartes 19 junio 2012\t2011, el resultat d’estacions caòtiques: digne d’un prodigiós llinatge…\n“Creure en el sol quan cau l’aigua” – Aragon\nUn clima increïblement estival que es va perllongar durant la primavera dona el to a l’anyada: al juny, la vinya porta un avançament de dues a tres setmanes! No podem més que alegrar-nos, mentre que les malalties criptogàmiques i els fongs no s’han unit a la festa i que ens hem escapat pels pèls de les pedregades (dues vegades!) que han devastat la regió.\nL’arribada de la pluja la segona setmana de juliol fou ben rebuda, li dóna a la vinya una mica de força, i permet homogeneïtzar una mica aquest verol precoç.\nPerò el canvi de clima és brutal: tot i partint del principi de que s’ha d’estar preparat per a qualsevol cosa, no estàvem preparats per tal canvi de situació (els mateixos estadistes del temps preveien xafogor i sequera perllongada, tot fals!).\nMentre que no va caure una sola gota d’aigua a Château CLimens de del 14 de juny al 10 de juliol, van caure prop de 100 mm entre l’11 de juliol i el 8 d’agost! Les temperatures van ser suau. Aquest estiu que era tan humit i fresc ens preocupava el desenvolupament de podridura grisa i el retorn dels nostres enemics declarats, els cucs. La biodinàmica, afortunadament, ajuda a la vinya a adaptar-se a aquestes variacions, i nosaltres renovem la podridura a base de talc, polvoritzacions de coure reforçat amb cua de cavall (generalment evitat durant aquest període de l’any). Vam començar a pensar que l’anyada tindria menys avançament del previst.\nA finals d’agost la situació és menys alarmant del que temíem: aquelles parcel·les afectades per la botritis molt precoç el 10 d’agost havien suportat bé els episodis caòtics que van seguir (41 mm addicionals entre el 15 i el 27 d’agost).\nEls focus de podridura s’assecaren i la podridura noble va començar a prendre el relleu sobre els grans daurats. Era el moment de preparar-se, i vam batre un nou rècord, amb l’inici de la verema el 8 de setembre, amb un sol més motivat que durant els dos mesos anteriors. Si es tractava sobre tot d’una selecció sanitària sobre algunes parcel·les, hi havia alguns grans sans llestos per la cistella. Tenint en compte les previsions anticiclòniques i les taques violàcies (el primer estadi de la botritis!) que observem aparèixer en alguns gotims, el nostre equip complet de veremadors va ser cridat pel dilluns 12 de setembre. Havíem d’estar preparats per afrontar una ràpida concentració de podridura noble, donat l’escenari dels últims anys. Tenint en compte això, la verema es va desenvolupar aquest any també de forma ràpida i vam tenir que estar vigilant contínuament per no ser sobrepassats per la concentració del raïm.\nL’estat dels raïms després d’aquesta primera etapa de verema fou molt satisfactori. Mentre que molts cellers es queixaven de la podridura àcida, aquí apareixia de forma molt discreta: la qualitat del drenatge natural dels nostres sòls calcaris ens van preservar d’aquesta malaltia que converteix els raïms en vinagre. Tan sols algunes parcel·les van exigir un nas bes afilat per no deixar caure un gra al cistell. En canvi, els gotims estaven poblats d’insectes inofensius: marietes, aranyes, formigues voladores i d’altres himenòpters.\nSota aquest sol radiant, sabem que hem d’anticipar-nos a una ràpida evolució de la concentració, però això gairebé mai és una feina fàcil, doncs la botritis té voluntat pròpia. S’ha de dir que l’heterogeneïtat entre els raïms i les fileres d’una mateixa parcel·la va suposar una feina molt intensa: el grau de concentració mig és molt complex d’avaluar! Vam visitar les parcel·les, passant una vegada i una altra per les fileres per determinar un programa de verema que vam anar modificant permanentment en funció de diferents criteris: el contingut actual del cistell, el grau de la primera premsada, el temps que els veremadors han estat a les parcel·les…\nLes ordres donades als veremadors eren en concordança amb: les directrius podrien canviar entre el matí i la tarda de “conservar la majoria” a “tirar excepte les baies verdes” passant per “tirar excepte la majoria de baies daurades”. A Sauternes un veremador ha de ser minuciós, pacient… però també flexible i ben dirigit. Tots aquests esforços i replantejaments incessants tenen com a objectiu crear lots coherents i equilibrats.\nNo era qüestió de baixar la guàrdia: el cap de setmana del 17 i 18 de setembre, vam reforçar l’equip, que arribava als 50 veremadors (40 talladors i 10 portadors). El sol deixa lloc a una pluja dominical, massa suau (10 mm) per afectar la verema, però ben rebuda per crear juntament amb el retorn del sol i les nits ben fresques, les condicions ideals de desenvolupament perfecte de la podridura noble.\nEn l’estiu indià vam recollir gairebé “à tire”, i la collita es confirma més abundant del previst… decididament ens sentim mimats i entusiastes. Quant més avança la verema, més obligats estàvem a recollir els gotims daurats per equilibrar l’extrema concentració dels raïms confitats. Però s’ha de ser cautelós amb els grans daurats que ho són tan sols per un costat, molt freqüent aquest any…\nVam passar per les fileres amunt i avall i controlant la recol·lecta dels veremadors i escrutant el continguts dels cistells. Però s’omplien ràpidament i recorríem les fileres i les parcel·les amb facilitat, de manera que el dimecres 21 de setembre havíem veremat en tots els llocs que era necessari: estàvem sorpresos d’haver de parar. Com és habitual, no sabíem quan podríem tornar a veremar, però estàvem alerta. La pausa va ser curta, ja que vam reprendre la verema el dilluns 26 de setembre quan els raïms que es van deixar tiraven cap a daurades. El most escorregut per la premsa semblava excessivament concentrat, obligant-nos a recollir raïms daurats per completar-lo. Afortunadament les nostres vinyes joves plantades l’any 2000 i 1997 encara tenien raïms daurats que oferir. Era el moment de recollir-les, ja que la calor sufocant que regnava, assecava els raïms i els veremadors. Així fou com acabà el gruix de la verema, el dimecres 28 de setembre, la data en què havíem començat l’any anterior…!\nAixí que amb el cor alegre vam guardar les cistelles, cups de fusta i caixes de verema i agraírem als veremadors durant les celebracions. A partir d’aquest moment, tota la nostra atenció es va focalitzar en vigilar les fermentacions.\nPer tant, dues parcel·les ben situades davant del château ens van donar una advertència: els raïms que ens semblaven ben verds i que no esperàvem gran cosa d’ells, van madurar tan bé que vam recollir-les. L’equip de verema tornà a sortir, però aquesta maduració tardana ens va donar l’oportunitat de veremar-les nosaltres mateixos, en comptes de passar dalt i baix controlant i inspeccionant. Fou un plaer inigualable recollir els raïms confitats per acabar la verema triomfalment –i que primerenca i abundant!\nPer la fermentació, va trigar una mica més del normal, com un mes de mitjana. Les diferents parcel·les, tastades de nou a principis de novembre, són molt homogènies quant a la qualitat. Algunes d’elles són ja molt remarcables per la seva amplitud i finesa; d’altres són encara arrugades com un nen acabat de néixer, però amb un gran potencial. La frescor és omnipresent, però la potència i profunditat son impressionant. Encara una anyada sensacional en perspectiva!


18 alumnes de l’Institut de Constantí comencen avui les proves de Selectivitat – Constantí Ràdio\nDels 26 alumnes de l’Institut de Constantí que aquest curs han obtingut el títol de batxillerat, un total de 18 comencen avui les PAU (Proves d’Accés a la Universitat) que es realitzen del 7 al 10 de juliol, en una convocatòria inèdita marcada per la COVID-19 i que arriba amb un mes de retard respecte a la data habitual. Durant les proves, que es realitzen a la Facultat de Química de la URV (Sant Pere i Sant Pau), els alumnes estaran acompanyats pel seu tutor.\nEn el conjunt de la demarcació de Tarragona són un total de 3.749 els estudiants que comencen avui les Proves d’Accés a la Universitat, en una convocatòria que és la més nombrosa de la història amb uns 500 alumnes més que l’any passat. Del total d’estudiants que es presenten a les proves a la Universitat Rovira i Virgili, 3.191 provenen del batxillerat, 268 de cicles formatius i 290 són de matrícula lliure.\nUn dels principals canvis és la data, ja que les proves s’han endarrerit un mes, de principis de juny a principis de juliol. Un altre és que s’han incrementat les seus per evitar aglomeracions. Enguany, els exàmens es repartiran en 21 tribunals d’examen diferents arreu del territori tarragoní. Set dels tribunals es concentren a Tarrgona, quatre a Reus, quatre a les Terres de l’Ebre i la resta a nuclis estratègics com Vila-seca, Valls, el Vendrell, Calafell, Cambrils i Móra d’Ebre. A més, s’han de complir totes les mesures de prevenció dels contagis, tot i que no serà obligatori fer l’examen amb mascareta.\nEls estudiants no han pogut seguir el curs ordinari de manera presencial des del 13 de març i per això s’ha decidit donar més flexibilitat a les proves, tenint en compte que hi ha temari que potser no han pogut seguir tots els estudiants. Per això, hi haurà més opcionalitat a l’hora d’escollir les preguntes a respondre. Així, s’ha flexibilitzat l’optativitat que ja existia en els enunciats dels exàmens, de tal manera que, en línies generals, aquelles parts que abans eren obligatòries amb una única proposta ara inclouran opcions a escollir pels alumnes. Des de la Secretària d’Universitats han destacat però que això no es tradueix en proves més fàcils ja que el rigor continuarà sent el mateix.\nConstantí formarà part de l'àrea metropolitana de Tarragona\nL'Ajuntament de Constantí es reuneix amb els centres educatius per determinar les necessitats organitzatives del curs vinent


/ S’obren les inscripcions per al 58è Concurs de Façanes, Balcons i Finestres de Corpus S’obren les inscripcions per al 58è Concurs de Façanes, Balcons i Finestres de Corpus 13/04/2016\nS’obren les inscripcions per al 58è Concurs de Façanes, Balcons i Finestres de Corpus Les persones interessades en participar al Concurs poden inscriure’s, del 18 d’abril al 6 de maig, a l’Oficina d’Atenció Ciutadana.\nSitges es tornarà a engalanar de flors en una nova edició del Corpus que, aquest any, arriba més matiner que mai, del 28 de maig fins el 5 de juny. La Comissió Municipal de Corpus, encapçalada per Núria Amigó, prepara la celebració que comença amb el 58è Concurs de Façanes, Balcons i Finestres. Les persones interessades en participar es poden inscriure del 18 d’abril al 6 de maig a l’Oficina d’Atenció Ciutadana (OAC). Les persones participants hauran de penjar al balcó, façana o finestra el cartell amb el logotip de la Comissió, perquè el jurat els pugui identificar fàcilment. El cartell es pot recollir a la regidoria de Tradicions i Festes, a l’Edifici Lola Anglada, a la plaça de l’Ajuntament. Les bases de participació al concurs es poden consultar a www.sitges.cat/corpus i a www.corpusdesitges.blogspot.com .\nLes persones interessades en assistir poden reservar plaça a La Botiga de la Bel, a l’Herbolari Dharani i a la botiga Gust i Colors, abans del dijous 14 d’abril. RECOMENDAMOS Chiringuitos en la playa\nElvia Cor Hola Club Sitges Xiringuito Xoriguer Santy's Cristal Sitges Fincas La Clau Sweet & Cool Sitges Alberto Beach Club Sitges Karmela Port de Sitges Aiguadolç Hotel Calipolis Gourmet Sitges Catering La Sinia Lizarran Sitges Eguzki La Marina Chiringuito Dancing Sitges Sweet Pacha Sitges El Sunset de Sitges Lizard Sitges Club OMm Multibrand Stores Casa Rainbow Sitges Associació Turística de Serveis de Platges de Sitges Ericboats Sitges WinesCeller Vinoteca El Pozo de Sitges Leo Estilista Sitges Port & Market Daniela & Cristina Express Spa Ribes Majestic Beauty Bar Pacha Sitges Hotel Avenida Sofia Club House 27 Utopia Beach House Ecomoto Extreme Sitges Brandi with love Sitges Gastronomía de Sitges


COM MÉS INCLUSIVA, MÉS QUALITAT | Casal del Mestre de Granollers i Vallès Oriental\n← CAROL SANIGER: “JO A LA CLASSE NO TINC 30 ALUMNES, TINC 30 PERSONES”\nNI ASIGNATURAS, NI EXÁMENES, NI NOTAS →\nTRINITAT GILBERT/Ara Criatures\nL‟August, el protagonista de l‟èxit editorialWonder (La Campana), és un nen que mai no havia pogut anar a classe perquè la seva prioritat vital era entrar en un quiròfan. Però un dia, per fi, comença per primera vegada l‟escola. Ell és diferent. Té una cara que no és estàndard, però intel·lectualment pot seguir el ritme habitual del professor. I aquí comença el joc de la diversitat: hi ha companys que no accepten ni mirar-lo, que consideren que fins i tot tocar-lo és tenir “la pesta”, i els que volen parlar-hi per saber com és i que descobreixen que, darrere de la màscara amb què per malaltia li ha tocat viure, hi ha un nen meravellós.\nSi l‟August literari hagués anat a una escola inclusiva, s‟hauria estalviat molts dels disgustos que li toquen viure. Sí. Però si no hi hagués anat, i hagués continuat reclòs a casa seva, fugint de la realitat, tampoc no hauria fet amics de veritat, ni tampoc hauria pogut fer les activitats habituals que fan totes les criatures de la seva edat. Wonder, que ja compta amb una segona part ( El capítol del Julián ), mostra la poca maduresa de la societat per acceptar qui és diferent pel motiu que sigui i com l‟escola és el laboratori per millorar a tothom que s‟hi enfronta, tant els que no ho accepten i prefereixen mirar cap a una altra banda, com els que ho viuen en primera persona i es fan forts per lluitar per aconseguir gaudir d‟una normalitat educativa.\nWonder no deixa de ser una novel·la, però hi ha consens a afirmar que un camí per millorar la qualitat del sistema d‟educació passa pel suport als alumnes amb dificultats en l‟aprenentatge. Ho afirma el professor Ignasi Puigdellívol, un catedràtic de la UB i director del màster d‟educació inclusiva de la UB, que es basa en informes internacionals PISA que han constatat que els països amb més bon rendiment escolar són els que fan una atenció més acurada dels alumnes d‟educació especial. Al mateix temps, Puigdellívol cita un article del pedagog Francesc Pedró, de la secció de polítiques educatives i desenvolupament docent de la Unesco, que ho ha revelat en l‟article Polítiques públiques sobre suport i esforç educatiu: evidències internacionals.\nEn aquest article, Pedró constata, amb dades a la mà, que “l‟esforç invertit en els alumnes de baix rendiment té un retorn positiu important, i que l‟impacte es tradueix en una millora generalitzada dels resultats sense cap perjudici per als alumnes que obtenen més bons resultats”.\nA l‟hora de fer una definició dels grups d‟alumnes d‟educació especial, el professor de la UB esmenta “les criatures i joves amb discapacitat, els immigrants i també els gitanos, que són els tres sectors més vulnerables educativament a Catalunya, mentre que, en altres països, la radiografia social n‟inclouria d‟altres, com per exemple les nenes”.\nSi PISA revela que el rendiment escolar augmenta en una escola inclusiva, el professor Puigdellívol esmenta altres arguments socials a favor perquè totes les criatures estiguin juntes en una mateixa escola: 1) el dret dels infants a rebre una educació de qualitat; 2) el benefici social de viure i veure la diversitat, i 3) l‟aprofitament tècnic dels recursos per al mateix professor i per a l‟escola.\nDit amb un exemple, “si en una aula amb alumnes amb necessitat d‟educació especial hi ha un logopeda que, juntament amb el professor, hi està aportant recursos, aquests recursos seran útils tant per als alumnes que ho necessiten com per als que no, perquè seran estratègies que inicialment estaven pensades per als alumnes amb dificultats però que a la pràctica són vàlides per a tota la classe”.\nA Barcelona, a Nexe Fundació -una escola bressol especialitzada en educació especial de 0 a 5 anys-, Cècile de Vissche, presidenta i fundadora, explica com és d‟important l‟escolarització d‟infants amb pluridiscapacitats com les que atenen a l‟escola. “Ajudem els pares a veure el seu fill com un fill i no com una persona amb discapacitats”. És a dir, “l‟objectiu és que els infants comencin una vida rica d‟aprenentatges”. I oferir-los, a més, l‟oportunitat de socialitzar-se. “Sovint la discapacitat aïlla, sobretot en les primeres etapes, però quan es troben amb altres pares com ells obtenen una nova visió de tot; no estan sols”.\nNexe Fundació (escola bressol concertada) escolaritza fins als 5 anys, però més enllà es converteix en un centre de recursos, perquè ofereix serveis com la ludoteca o les colònies d‟estiu, “perquè el lleure també és formatiu per a les criatures amb discapacitats i també un temps de respir per a les famílies”. “Ara hem publicat una guia per als avis de néts amb discapacitats -explica De Vissche-, perquè ells també transmeten el seu punt de vista, i els recomanem que no se sentin més obligats a estar més amb els néts per la discapacitat, ja que també necessiten temps per a ells”.\nL‟objectiu final de totes les activitats de l‟escola bressol, tant les regularitzades com les obertes (més enllà dels 5 anys), és que les famílies se sentin partícips de la societat. En definitiva, l‟escola és el millor laboratori per a la inclusió social. La societat ha de continuar la feina per donar oportunitats reals a la inclusió.


Nou cicle de Tertúlies amb Gràcia, ara amb els representants dels partits sobiranistes\nL'ANC de Gràcia reprèn aquest dilluns que ve, 24 de novembre, el cicle de Tertúlies amb Gràcia que tant d'èxit va tenir les setmanes prèvies al 9N. Aquest segon cicle, però, no està protagonitzat per periodistes o opinadors, sinó pels representants de totes les forces polítiques catalanes que han donat suport al procés.\nEl primer de trencar el foc serà el portaveu de les Candidatures d'Unitat Popular (CUP), David Fernández, que, a més, sempre ha tingut una gran vinculació amb el nostre vila, ja que hi va estudiar i va participar activament en la fundació de l'Ateneu Popular "La Torna".\nA David Fernández i a la resta de representants polítics que passaran pel cicle de Tertúlies amb Gràcia (cada dilluns, a les 19:30 hores, al CAT), serà el moment de preguntar-los quines són les pròximes passes que proposen per culminar el procés que ens ha de dur a la independència de Catalunya.\nAnunciarem amb antel·lació els noms dels pròxims convidats.


La fi del 155 a Catalunya situa Sánchez davant el seu primer gran desafiament | Catalunya | EL PAÍS Catalunya\nTorra situa la reivindicació sobre els presos en l'epicentre del debat\nBarcelona / Madrid 2 JUN 2018 - 21:02\tCEST\nPedro Sánchez, en el moment de prometre el seu càrrec de president en presència de Felipe VI. FERNANDO ALVARADO (EFE)\nTot just mitja hora després de la presa de possessió de Pedro Sánchez com a president del Govern, ahir feia el mateix a Barcelona l’Executiu de Quim Torra. Tots dos gabinets comencen a caminar alhora amb una agenda d’objectius radicalment oposada però amb interessos comuns que els obligaran a parlar. “S’obre una oportunitat que paga la pena de ser explorada”, va dir Sánchez en referència a Catalunya durant el debat de la moció de censura dijous passat al Congrés. Torra va respondre ahir amb la mirada posada en els polítics empresonats: “Aquesta situació que vivim no pot allargar-se ni un dia més”.\nMoció de censura: Sánchez, president\nNingú, ni a Barcelona ni a Madrid, espera una revolució de les polítiques territorials. Però la simple obertura d’una via de diàleg després de dos anys d’absolut bloqueig és una novetat que fàcilment pot contribuir a rebaixar la tensió.\nSánchez haurà de conviure, almenys a curt termini, amb una realitat incòmoda i que segueix enverinant la vida política a Catalunya: la situació de presó preventiva per als líders del procés, entre els quals hi ha l’ex-vicepresident de la Generalitat Oriol Junqueras. Res del que es digui o es faci a Catalunya els propers mesos podrà fer-se sense tenir en compte aquesta situació i la dels polítics fugits.\nNo serà fàcil revertir la situació, però els capritxos del calendari han volgut que el mateix dia que ell prenia possessió com a president s’aixequés la intervenció que pesava sobre l’autogovern català des del passat mes d’octubre. Després que ahir prenguessin possessió tots els consellers de Torra, l’article 155 de la Constitució ja és història. No obstant això, la gravetat dels delictes que s’imputen als exdirigents del procés —rebel·lió, sedició, malversació— fan que ningú, ni tan sols l’independentisme, pensi ja en una ràpida sortida de presó dels exdirigents. Tots dos Governs, durin el que durin, hauran de conviure amb el seu compromís de mantenir un diàleg —ja es veurà sobre què— amb el desenvolupament d’un procés judicial que marcarà l’agenda política d’Espanya.\nPedro Sánchez sempre ha advocat per solucionar el problema català mitjançant una reforma de la Constitució basada en quatre eixos: reconèixer el caràcter “plurinacional” de l’Estat, blindar les llengües pròpies de les nacionalitats històriques, convertir el Senat en un òrgan de caràcter federal i, finalment, reconèixer el principi d’ordinalitat en el model de finançament autonòmic, és a dir, que la comunitat que més contribueixi a les arques de l’Estat sigui també la que més diners rebi un cop fetes les aportacions als fons de solidaritat.\nEl seu objectiu sempre ha estat abordar aquesta reforma i, en paral·lel, dur a terme una actualització de l’Estatut de Catalunya que recuperi alguns dels articles anul·lats pel Tribunal Constitucional en la sentència del 2010.\nEls dos textos nous serien sotmesos a referèndum: el primer a tot Espanya i el segon a Catalunya.\nEl nou president del Govern assegura que no ha pactat res amb els independentistes catalans per aconseguir els seus 17 imprescindibles vots per a la moció de censura. I que el sobiranisme l’hagi votat sense badar boca tampoc implica que hagi a donar oxigen a l’Executiu quan es produeixi l’escalada de previsibles processaments, inhabilitacions i eventuals condemnes que començarà d’aquí a pocs dies i que durarà almenys un any.\nSánchez, com Rajoy, ha estat escarnit per l’independentisme els últims mesos arran del seu suport a l’aplicació de l’article 155. Però no comença en una mala situació si el seu objectiu és obrir un diàleg a Catalunya i assentar les bases —que no culminar— d’una reforma territorial. Les dues vegades que Sánchez ha arribat a la secretaria general del PSOE ho ha fet amb picades d’ullet al catalanisme moderat que li han obert portes a Catalunya i li han ofert el suport del PSC fins i tot a costa d’obrir esquerdes internes al PSOE. El 2017 va defensar que “Catalunya és una nació” dins d’una Espanya que veia com “una nació de nacions”.\nEl Govern no podrà reformar la Constitució, com tantes vegades ha promès Sánchez. Ni el PSOE té clar quin model territorial defensa ni el PP, i menys encara Ciutadans, estan disposats a sumar la majoria qualificada que es requereix. Tampoc en l’independentisme existeixen ni el lideratge ni el valor polític que requeriria en aquests moments una operació d’aquesta mena.\nNo obstant això, el fet que Sánchez no compti amb una majoria clara al Parlament no exclou que intenti dur a terme una sèrie de gestos que permetin destensar la situació. Així, quan comuniqui l’organigrama del seu Govern se sabrà si finalment acaba per crear un ministeri específic de Política Territorial, amb l’objectiu que el seu titular sigui l’encarregat d’entaular el diàleg promès. Seria un senyal clar que per a Sánchez el problema català és una prioritat.\nTambé s’espera que el president revitalitzi la subcomissió parlamentària que durant els últims mesos ha estat estudiant el model territorial. Aquest fòrum va arrencar el passat 15 de novembre a petició del mateix Sánchez, que ho va posar com a condició per donar suport a Rajoy en l’activació del 155. La idea inicial de Sánchez era que aquesta subcomissió establís les bases perquè més tard la comissió constitucional del Congrés comencés a debatre una possible reforma de la Carta Magna.\nNo obstant això, ni Sánchez pot afrontar la reforma amb només 84 diputats al Congrés, ni ara per ara els partits independentistes semblen disposats a acontentar-se amb aquesta solució, ja que segueixen segrestats pel discurs del “quant pitjor millor” que Carles Puigdemont s’encarrega diàriament de mantenir viu des del seu estatge berlinès. Amb tot, el discurs de Sánchez pot tenir efectes balsàmics no només en les elits catalanes que han vist en el procés una oportunitat per vehicular les seves frustracions, sinó també en aquest 20% o 30% d’independentisme conjuntural que s’ha passat a la secessió bàsicament com a resposta a les polítiques de Rajoy. No serà fàcil. Catalunya està governada en aquest moment pel govern amb menys cintura política de la seva història recent. El discurs de Torra, a qui Sánchez va rebre titllant-ho de “xenòfob” i “supremacista”, s’ha basat fins ara en l’extremisme. “República”, “presos polítics”, “exiliats” i improperis contra Espanya han estat la tònica dominant i no ho tindrà fàcil per corregir el discurs mentre Carles Puigdemont estigui al capdavant de la cuina catalana des d’Alemanya. Al cap i a la fi a l’expresident català no li queda una altra opció que seguir gesticulant des de Berlín si no vol passar a la més absoluta irrellevància política. I Torra és l’únic dirigent que li ha garantit lleialtat absoluta.\nLa irrupció de Sánchez ha vingut acompanyada d’alguns canvis en la correlació de forces en l’independentisme. La vida política catalana fa dos anys que està segrestada per l’ala més radical, personificada en els dirigents de la CUP i en Puigdemont. Però aquesta última setmana, per primera vegada, no s’ha imposat el criteri d’aquests —que van maniobrar per avortar la moció de censura amb l’argument que Sánchez i Rajoy són el mateix—. S’ha imposat el criteri dels qui, dins de l’independentisme, creien que treure el PP del Govern era prioritari. No és un canvi menor. D’alguna manera s’han imposat els sectors possibilistes que, sense renunciar a l’independentisme, creuen que ara és més important organitzar una resistència a favor dels polítics empresonats i de la recuperació de l’autogovern abans de tornar a ballar-la.\nPer aquest motiu, davant el canvi de cares que ja s’ha dut a terme al Govern central, caldrà estar alerta davant la nova correlació de forces que s’estableixi a la Generalitat. Torra serà president mentre ho vulgui Puigdemont, però en el seu sottogoverno i al capdavant dels partits independentistes es consoliden figures que caldrà seguir i que no estan disposats a fer créixer l’enfrontament. Són els possibles aliats de l’operació de Sánchez a Catalunya. Són Pere Aragonès i Roger Torrent a Esquerra Republicana i de Marta Pascal al PDeCAT. Tots tres estan molt verds políticament, però la seva presència és millor que res en una política catalana que avui s’assembla més a un erm que a qualsevol altra cosa.


La precarietat de l'edifici del Museu obliga a traslladar l'acollida de pelegrins del Camí Ignasià - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nLes obres de millora estan encallades i un dels projectes de la Manresa 2022 ha rebut de retruc\njordi morros | manresa 06.06.2018 | 19:02\nLes obres al Museu Comarcal de Manresa estan aturades i no se sap quan es reprendran Rut Masplà\nLa precarietat en què es troba l'edifici del Museu de Manresa, amb obres a mig fer que estan aturades i problemes en l'estructura de l'edifici que han obligat a tancar bona part de les dependències de l'equipament, ha fet decidir a l'Ajuntament de Manresa traslladar l'espai d'acollida dels pelegrins del Camí Ignasià a l'Espai 1522 de la plaça Fius i Palà. Les obres a l'edifici del Museu, amb la nova sala d'acollida dels pelegrins inclòs, era un dels projectes estrella d'aquest mandat, amb un pressupost d'1,3 milions d'euros.\nLa proposta l'ha posat damunt la taula la regidoria de Turisme. Ho va anunciar el seu responsable, Joan Calmet, a l'últim Consell Municipal de Turisme, un òrgan de participació format pel govern municipal, els grups de l'oposició i agents del sector. Abans que es faci el trasllat, però, s'ha de fer una intervenció menor al mateix Espai 1522 per resoldre uns problemes d'humitat. És previst que la iniciativa es posi en marxa aquest mateix estiu.\nAl Consell Municipal de Turisme Calmet, acompanyat pel gerent de la Fundació Turisme i Fires de Manresa, Albert Tulleuda, va anunciar que proposarà el canvi perquè el «Museu està en una situació precària». Va afirmar que no es pot fer bé la feina «perquè l'equipament no està en condicions». Seria una situació temporal fins que es desencalli la situació de l'edifici municipal. Els serveis que hi ha com dutxes i lavabos continuaran operatius, però el pelegrí que arribi a Manresa haurà d'anar a signar el segell que acredita que ha fet el recorregut del Camí Ignasià a l'Espai 1522. Segons Calmet, pel volum de pelegrins que arriba actualment no es generaran problemes.\nTulleuda va recordar que tant a l'Espai 1522 com al carrer del Balç o a l'Oficina de Turisme de la plaça Major els pelegrins podran rebre informació. El que es fa a l'espai d'acollida és segellar l'acreditació que deixa constància que s'ha recorregut el Camí Ignasià. També es pot aconseguir a la Cova de Manresa.\nPer al responsable de Turisme i Fires de Manresa derivar-los cap a l'Espai 1522 també canalitzarà gent al centre de Manresa. Precisament aquest era un dels objectius d'aquest espai que es va ubicar a l'edifici del teatre Conservatori aprofitant les restes de l'antic convent de Sant Domènec. Es va inaugurar el desembre del 2015. L'any següent va rebre gairebé 8.000 visites.\nLes obres al Museu van començar l'estiu del 2016. A l'ala sud, la que dóna al carrer de Viladordis, es va habilitar la sala d'acollida per oferir un punt de rebuda i de descans per als pelegrins. També una de polivalent al costat amb la idea de fer-hi activitats relacionades amb el projecte Manresa 2022.\nLes coses es van començar a tòrcer el desembre d'aquest any, quan un esfondrament parcial al sostre del Museu a l'ala oest, la que dóna a la plaça de Sant Ignasi, va obligar a tancar bona part de l'edifici per revisar-ne l'estructura. Posteriorment el mes de març passat l'Ajuntament va anunciar que rescindia el contracte d'obra amb l'empresa que feia els nous accessos al Museu per incompliment de terminis. La situació continua igual i tot està parat.


No hi ha enemic petit: L'esforç solidari dels jugadors del Barça\nEts conscient del que han fet els súper professionals jugadors del FC Barcelona aquest diumenge? No només han demostrat que són els millors del món sobre la gespa, sinó que són uns autèntics campions de solidaritat. Han aterrat a l'aeroport del Prat, procedents de Galícia, sobre les 5:00 de la matinada de diumenge. A les 12:00, entrenament obert als nens al Mini on han aplegat més de 16.000 persones que havien esgotat les entrades en poques hores. Molts equips de Primera ja signarien tenir 16.000 persones en un partit ofcial. I després de la sessió del Mini, i per comptes de tornar al llitet després del 0-4 de Riazor, visita solidària a diferents hospitals catalans per animar la quitxalla i regalar obsequis als nen@s malalts. Han anat a Sant Joan de Déu, a la Vall d’Hebron, a Sant Pau, a l’Hospital del Mar, al Trias i Pujol, a l’Hospital de Barcelona i a l’Hospital de Nens de Barcelona.\nPublicat per nohihaenemicpetit a 18:42


COTXERA BATET – VINAPEDIA\nL’inici de les obres d’adequació de l’edifici de propietat municipal de la “Cotxera de Batet”, edifici de l’any 1852 situat enfront del passeig marítim de Vinaròs ha suposat el descobriment de restes arqueològiques que estan sent estudiats, però que podrien correspondre a l’antic Fortí, baluard que estava en aquest lloc entre els segles XVIII i XIX, segons va explicar l’arqueòleg David López.\nLes troballes s’han produït durant les tasques d’anivellament i arranjament de la planta baixa de l’edifici i va corroborar que, encara que estan en estudi, aquestes restes correspondrien al Fortí segons els primers indicis. “El que hem trobat són paviments de cudol, estructures de murs de l’antiga edificació, que creiem que podrien estar afectades per altres obres posteriors al Fortí i anteriors al Corral de Batet; és a dir, que hi ha una successió de fases i èpoques constructives en aquest solar” (David López)\nTambé s’ha trobat material ceràmic, cristall, fauna i especialment molta malacofauna.\nLes obres en aquest immoble, com va explicar el regidor d’Ordenació del Territori, Jan Valls, s’escometen en la seua primera fase amb fons de romanents de tresoreria de l’Ajuntament de Vinaròs de l’any 2018, amb un import de 361.000 euros, i consisteixen en el condicionament de la planta baixa i el reforç i acabat de tota l’estructura, façana i fusteria. En una segona fase es realitzarà l’adequació interior de les dues plantes. El pressupost global serà de quasi 600.000€.


El calaix de les fotografies | Paraules Efímeres\nEl calaix de les fotografies\nEn tombar la cantonada, potser a uns cent metres de distància, de seguida ho he vist: se m’està cremant la casa. M’hi he aproximat poc a poc, amb calmada perplexitat. Amb el cor encongit, però sense gran sorpresa. No, no m’ha sorprès veure aquell foc tenaç, implacable, devorant amb avidesa aquell edifici no massa gran però relativament segur. No, no és que ho pressentís. Només dic que no m’ha sorprès.\nNo hi havien ni bombers ni policia. Ni tan sols cap veí. Només jo, testimoni mut del desastre, a l’espera que les flames roseguessin del tot els pilars d’aquell edifici, a l’espera que l’esfondrament imminent es produís finalment.\nCom així ha estat. El pis superior ha acabat caient amb un estrèpit llarg, crepitant, mostruós. Per efecte del rebot amb el terra han volat per l’aire milers de guspires, bocins de fusta incandescent, restes d’objectes coneguts, quotidians, estimats. Ha arribat fins els meus peus el calaix de les fotografies, aquell calaix sempre desordenat on hi havien les postals i els moments robats al temps. Un calaix caòtic, sovint oblidat. El calaix de la vida passada feta instants perduts. No cremava encara, per això he entrevist postals amb paisatges del nord, amb antigues capitals de grans imperis, amb llums de migdia amb rostre d’ensomni, amb mars d’un blau esclatant, amb rius amples i cabalosos, amb fines pluges sobre grisos canals, amb rostres d’amics damunt les muntanyes amb neu perpètua. Amb ulls plens d’il·lusió per un futur incert. Tot es barrejava, i els mapes de les absències i les presències es confonien més que mai.\nDe sobte he sentit l’impuls d’ajupir-me i salvar el calaix de les fotografies. Just quan ho anava a fer, un braç de foc s’hi ha abraonat, i d’una urpada, en qüestió de segons, ho ha recargolat tot en un caos de destrucció i al moment ho ha reduit tot a pols i cendra. Amb horror he vist com cremava la darrera fotografia: el meu rostre feliç i escabellat la nit que em vaig barallar amb una càrrega de càmping-gas en terres de França. Ens hem mirat, aquell rostre i jo. Semblava com si em somrigués volent-me dir adéu.\nUn home s’ha acostat fins on jo era. Duia uniforme. “Era casa seva?” m’ha preguntat. He callat uns instants. Llavors, sense pensar, he respost: “No”.\nMe n’he anat. Ja no hi havia res més per veure. El foc havia parlat, ja estava tot dit.\nJa no tinc casa. Només em queda esperar que tanqui aquest bar de terra brut on he gastat els meus darrers tres euros en un entrepà de llom. Només em queda esperar que acabi de sonar aquella vella balada dels Scorpions i marxar. Sota el pont de Vallcarca passaré la nit, una nit que juraria que serà freda, molt freda.\nI segur que somiaré. Somiaré amb les meves fotografies d’un temps robat i perdut, una per una, ben ordenades dins d’àlbums de colors per mans amigues. Una per una passant per davant dels meus ulls definitivament secs, definitivament vells.\nfebrer 12, 2008 by jaumeduran\t| 4 comentaris\n← Plastas prototípicas (¿un poco de misoginia?)\nLa rata (metamorfosis aún no resuelta) →\n4 thoughts on “El calaix de les fotografies”\njaumeduran ha dit:\t febrer 13, 2008 a les 11:21 pm\nBé, doncs ja parlaré més endavant de l’escriptor a què feia referència ahir. De moment tinc altres textos per penjar.\nAlegria De La Huerta ha dit:\t febrer 15, 2008 a les 8:58 pm\nDesprés del forat del Carmel he intentat posar-me al lloc d’aquella gent. He canviat de pis força cops i ara visc en una casa antiga del barri vell, amb bigues de fusta, sostres alts, escales de diferents alçàries… En les nits d’insomni penso que el sostre em cau a sobre o que quan torno de la feina la casa s’ha esfondrat i ho perdo tot. Sort que quasi bé totes les fotografies estan a casa dels meus pares encara… i si caigués casa dels meus pares? A mi les fotografies no em fan mal, m’agraden.\njaumeduran ha dit:\t febrer 15, 2008 a les 9:09 pm\nSempre he pensat que les millors fotograies són els records de les coses que hem viscut. El que passa és que la memòria és molt tramposa i sovint modifica i altera les vivències. Però si ho fa deu ser per algún motiu.\nAixò em fa pensar en un llibre d’un ex-professor meu, Rafael Argullol, que es titula “El caçador d’instants” o alguna cosa així. Ell parla dels “moments auris” o “moments daurats”. Ara hi he pensat. Són petits textos, molt digeribles, molt reflexius. I em sembla recordar que no el vaig acabar.\nAlegria, gràcies per la teva visita, un com més. Aquest blog ja és també casa teva.\nAlegria De La Huerta ha dit:\t febrer 16, 2008 a les 12:48 pm


L'arquitectura orientada a serveis (SOA) va sorgir a principis d'aquest segle com una evolució de la informàtica distribuïda. Abans de SOA, serveis es van entendre com el resultat final del procés de desenvolupament de l'aplicació. A SOA, l'aplicació en si es compon de serveis. Els serveis es poden oferir individualment o combinar-se com a components en un servei compost més gran.\nEls serveis interactuen per cable mitjançant un protocol com REST o SOAP (Simple Object Access Protocol). Els serveis són dèbilment acoblat, és a dir, la interfície del servei és independent de la implementació subjacent. Els desenvolupadors o integradors de sistemes poden compondre un o més serveis en una aplicació sense necessàriament saber com s'implementa cada servei.\nAquest article és una visió general de Java SOA i les característiques clau d'una arquitectura orientada a serveis implementada mitjançant serveis web basats en SOAP. També compararé breument SOA i microserveis i parlaré de la diferència entre els serveis web RESTful i basats en SOAP a Java.\nSOA i serveis web\nSOA i serveis web sovint es combinen, però no són el mateix. SOA és una arquitectura que permet als desenvolupadors combinar diversos serveis d'aplicacions en un servei compost més gran. SOA es pot implementar mitjançant serveis web basats en SOAP o API REST, o de vegades una combinació d'ambdós. És important entendre que a SOA, a servei és qualsevol recurs disponible de manera remota que pugui respondre a les sol·licituds. A servei web s'implementa mitjançant protocols específics.\nPer què arquitectura orientada a serveis?\nSOA aborda tres reptes empresarials comuns:\nRespondre ràpidament als canvis empresarials.\nAprofitar les inversions en infraestructures existents.\nDonar suport a nous canals d'interacció amb clients, socis i proveïdors.\nLa infraestructura empresarial és heterogènia entre sistemes operatius, aplicacions, programari del sistema i infraestructura d'aplicacions. Com a resultat, molts sistemes empresarials estan formats per aplicacions complexes i inconsistents que ofereixen una gamma de serveis interdependents. Les aplicacions existents que executen processos empresarials actuals són crítiques, de manera que començar des de zero o modificar-les és una proposta delicada. Però les empreses han de poder modificar i ampliar la infraestructura tècnica per satisfer les demandes empresarials.\nSOA i microserveis\nEls microserveis són un estil arquitectònic evolucionat a partir de SOA. Ambdues són arquitectures distribuïdes i totes dues ofereixen un paradigma desacoblat. Mentre que l'arquitectura orientada a serveis pesa més en infraestructura, els microserveis ofereixen un estil de desenvolupament més flexible i lleuger. Hi ha pros i contres a tots dos, i tots dos s'utilitzen àmpliament. En termes generals, SOA és més freqüentment implementat o mantingut per empreses establertes que tenen els recursos per suportar més formalitat. Els microserveis sovint atreuen a organitzacions noves o en creixement que requereixen agilitat.\nEn comparació amb una arquitectura monolítica, la naturalesa poc acoblada de SOA fa que sigui relativament senzill connectar nous serveis o actualitzar els serveis existents per a nous requisits empresarials. També ofereix l'opció de fer que els serveis siguin consumibles a través de diferents canals i d'exposar aplicacions heretades com a serveis, salvaguardant així les inversions en infraestructura.\nCom que estan poc acoblats, els components SOA es poden canviar amb un impacte mínim a altres components. Els components també es poden afegir a l'arquitectura de manera estandarditzada i es poden escalar per adreçar la càrrega.\nCom a exemple, considereu com una empresa pot utilitzar un conjunt d'aplicacions existents per crear una nova aplicació de cadena de subministrament composta. Tot i que les aplicacions existents són heterogènies i es distribueixen entre diversos sistemes, la seva funcionalitat s'exposa i s'hi accedeix mitjançant interfícies estàndard.\nCaracterístiques clau de SOA\nSOA pot ser tan senzill com un únic component que consumeix serveis proporcionats per un altre component o tan sofisticat com una gamma de components que interactuen mitjançant un bus de servei empresarial com ara l'ESB de MuleSoft. Sigui quina sigui l'escala, la clau per a una implementació reeixida de SOA és utilitzar la menor complexitat possible per assolir els vostres objectius. La teva primera i última pregunta sempre haurien de ser: Aquest disseny satisfà els nostres requisits empresarials?\nIndependentment de l'escala o la complexitat, el patró d'una arquitectura orientada a serveis és més o menys el mateix:\nEls proveïdors de serveis exposen els punts finals i descriuen les accions disponibles a cada punt final.\nEls consumidors de serveis emeten peticions i consumeixen respostes.\nEls proveïdors de serveis generen missatges per gestionar les sol·licituds.\nImplementació d'arquitectura orientada a serveis\nPer implementar SOA, s'ha de començar amb l'arquitectura bàsica del servei, després proporcionar la infraestructura, és a dir, protocols i altres eines que permeten la comunicació i la interoperabilitat. La figura 2 mostra un diagrama d'una arquitectura de servei típica.\nEn aquest diagrama, tres consumidors invoquen serveis enviant missatges a un bus de servei empresarial, que transforma i encamina els missatges a una implementació de servei adequada. A motor de regles empresarials incorpora regles empresarials en un servei o entre serveis. A capa de gestió del servei gestiona activitats com l'auditoria, la facturació i el registre.\nEls components d'aquesta arquitectura estan poc acoblats, de manera que es poden canviar o actualitzar amb un impacte relativament mínim per a l'aplicació en conjunt. Això ofereix a l'empresa flexibilitat per afegir o actualitzar processos empresarials segons sigui necessari. En la seva majoria, els canvis als serveis individuals no haurien d'afectar gaire els altres serveis.\nServeis web SOAP vs RESTful\nÉs possible adoptar l'estil SOA i implementar-lo amb REST, per exemple utilitzant l'API JAX-RS o Spring Boot Actuator, però aquesta discussió està fora de l'abast d'aquest article. Consulteu "SOAP vs REST vs JSON" per obtenir una comparació útil dels serveis web SOAP i RESTful. També hi ha una certa superposició entre els serveis web RESTful i l'estil més lleuger associat als microserveis.\nServeis web basats en SOAP\nEls serveis web implementats mitjançant SOAP són encara més rígids que els serveis web RESTful o la implementació de microserveis, però molt més flexibles que els primers dies de SOA. Aquí només veurem els protocols d'alt nivell necessaris per als serveis web basats en SOAP.\nSOAP, WSDL i XSD\nSOAP, WSDL i XSD són la infraestructura fonamental d'una implementació de serveis web basada en SOAP. WSDL s'utilitza per descriure el servei i SOAP és la capa de transport per enviar missatges entre consumidors i proveïdors de serveis. Els serveis es comuniquen amb missatges definits formalment mitjançant XML Schema (XSD). Podeu pensar en WSDL com la interfície del servei (vagament anàloga a una interfície Java). La implementació es fa en classes Java i la comunicació a través de la xarxa es fa mitjançant SOAP. Funcionalment, un consumidor buscaria un servei, obtindria el WSDL d'aquest servei i, a continuació, invocaria el servei mitjançant SOAP.\nSeguretat del servei web\nL'especificació WS-I Basic Profile 2.0 aborda la seguretat dels missatges. Aquesta especificació se centra en l'intercanvi de credencials, la integritat del missatge i la confidencialitat del missatge.\nDescobriment de serveis web\nUn cop la pedra angular del descobriment de serveis web, UDDI (Descripció Universal, Definició i Integració) s'ha esvaït a la història. Avui en dia és habitual exposar un servei web basat en SOAP com ho faria amb qualsevol altre servei, mitjançant un URL de punt final. Com a exemple, podeu utilitzar la interfície de punt final del servei JAX-WS i la seva @WebService i @WebMethod anotacions.\nCreació i implementació de serveis web\nEls desenvolupadors de Java tenen diverses opcions per crear i desplegar serveis web basats en SOAP, com Apache Axis2 i Spring-WS; tanmateix, l'estàndard de Java és JAX-WS, l'API de Java per a serveis web XML. La idea bàsica darrere de JAX-WS és crear classes Java i anotar-les per crear els artefactes necessaris. Sota el capó, JAX-WS utilitza diversos paquets Java, inclòs JAXB, una biblioteca de propòsit general per vincular classes Java a XML.\nJAX-WS amaga la complexitat i els protocols subjacents al desenvolupador, racionalitzant així el procés de definició i desplegament de serveis SOAP basats en Java. Els IDE de Java moderns com Eclipse inclouen suport complet per desenvolupar serveis web JAX-WS. L'especificació JAX-WS també s'ha seleccionat per al desenvolupament en curs a Jakarta, EUA.\nL'arquitectura orientada a serveis implementada amb serveis web basats en SOAP requereix definicions de serveis més rígides i formals que els serveis web o microserveis RESTful. Tanmateix, algunes organitzacions més grans continuen afavorint l'estil més formal aplicat per SOAP. Molts sistemes heretats a gran escala també es basen en SOAP, i alguns sistemes B2B i interns trien serveis web basats en SOAP per als seus contractes API més formalment definits. Tant si esteu desenvolupant o mantenint un sistema empresarial a gran escala, entendre el patró SOA i poder avaluar les vostres opcions per implementar-lo us servirà bé en la vostra carrera de programador.\nAquesta història, "Què és l'arquitectura orientada a serveis?" va ser publicat originalment per JavaWorld.


06 agost 2021 02:54\nLa Comissió d’Aliments Tradicionals de les Illes Balears, òrgan consultiu adscrit a la conselleria d’Agricultura, Pesca i Alimentació, ha aprovat aquest dimarts la inclusió de dos nous aliments al Catàleg. Es tracta de l’albercoc de Porreres i de la mel d’Eivissa. A la reunió hi ha participat la consellera d’Agricultura, Pesca i Alimentació, Mae de la Concha, la directora general de Polítiques per a la Sobirania Alimentària, Paula Valero, caps de servei de l’Institut de Qualitat Agroalimentària (IQUA) i d’Agricultura; representants dels consells insulars, de l’ajuntament de Porreres i de l’Associació d’Apicultors d’Eivissa.\nLa mel d’Eivissa és la mel produïda per les abelles a partir del nèctar de les flors i secrecions ensucrades de determinades plantes ubicades a Eivissa. El caràcter específic de la mel d’Eivissa deriva directament de la flora de l’illa i també del factor humà. La gastronomia també és una prova del vincle de la mel d’Eivissa amb la cuina tradicional, per exemple a la Salsa de Nadal o el flaó. Pel seu origen, aquestes mels poden ser monoflorals o multiflorals, i a les explotacions apícoles d’Eivissa s’utilitza tant el mètode de maneig de rusc vertical com l’horitzontal, en funció de l'apicultor. L’aprofitament de la mel a Eivissa es remunta als temps de Ca Na Costa (abans del 1600 aC), i segons l’Associació d’Apicultors d’Eivissa, avui dia encara hi ha un apicultor que fa servir caseres ancestrals, possiblement de l’època dels fenicis. Actualment, l’Associació d’apicultors d’Eivissa té 3255 caseres, que representen el 23,75% de les caseres de les Balears. La producció de mel d’Eivissa va ser de 12.600 quilos el 2020, amb un valor de mercat de 315.000 euros. El preu mitjà de la mel d’Eivissa és de 25,54 euros per quilogram.


Hotel Best Andorra Center en Andorra la Vella, informació i reserves | Esquiades\nHotel Best Andorra Center 4 *: al centre de l'shopping!\nL'Hotel Best Andorra Center 4 *, és perfecte per gaudir d'Andorra: amb una ubicació molt cèntrica, et permetrà combinar una escapada d'esquí amb els avantatges d'estar en l'alegre zona de shopping, als 10 minuts caminant de l'estació d'autobusos.\nGaudeix de la seva piscina climatitzada, sauna i gym gratis!\nLes seves instal·lacions són molt completes, i si vols combinar esquiadors amb gent que vulgui relax, t'encantarà: disposa d'un solàrium amb vista sobre la muntanya.\nLes habitacions tenen una capacitat màxima fins a 4 persones i la majoria disposen de dos llits de matrimoni. No disposen de llits supletoris.\nLes seves habitacions són senzilles amb terra de fusta i estan ben equipades. Totes tenen TV per satèl·lit. El bany inclou assecador i articles de tocador. Disposa d'un restaurant.\nHorari del bar-cafeteria: de 10: 00h a 00: 00h\nOfertes Hotel Best Andorra Center\nHotel + Forfaits des de 120€\nCarrer Doctor Nequi, 12 AD500 Andorra la Vella\nOpinions dels clients sobre Hotel Best Andorra Center\nLlegir les opinions de Hotel Best Andorra Center (mostrant les @@mostrades@@ més recents de 716). (mostrant @@mostrades@@ de 716)\n"La habotacion i els llits eren àmplies"\n"Faltava una neteja més a fons"\n"L'hotel està molt bé; habitació còmoda, calenteta, bany còmode, bona vista al carrer de botigues i spa, molt bé. Personal de l'hotel, amables i servicials. Varietat de menjar, tant en la sopars com en els esmorzars. Personal de restaurant, molt amables. La ubicació de l'hotel és excel lent."\n"Els coixins es poden millorar, així com la neteja de l'habitació i la temperatura, massa calor per poder dormir. El radiador de l'bany de l'habitació en la qual vaig estar allotjada, perdia aigua. L'spa té massa clor."\n"El tracte amb el personal molt amables. Bastant varietat de menjar de l'esmorzar en l'esmorzar"\n"Mala insonorizacion de les habitacions, se sent tot! No hi ha molt bones vistes des de les finestres de l'habitació si el que vols és treure el cap i trobar-te un gran paisatge, jo ni moviment les cortines."\n"Es veu antiquat"\n"El personal amable, i l'hotel ben situat"\n"Relació qualitat / preu normalet, el menjar a part de la planxa que és excepcional deixa bastant que desitjar i les habitacions no són d'un hotel de quatre estrelles"\n"Ens ha agradat l'hotel en general. El personal de recepció molt amable. Esmorzar ampli i variat. Tornarem i ho recomanarem"\n"Personal encantador, habitacions netes i àmplies. Menjars correctes, acords a el preu. Bona ubicació"\n"Ubicació, personal, zona de piscina"\n"Neteja i poca qualitat sopars"\n"Valoració de mitjana regular, no és un 4 estrelles, indicaria 3 estrelles."\n"Buffet bastant repetitiu i instal·lacions que necessiten una actualització"\n"L’acolliment i l’amabilitat del personal"\n"Molt calorós a les habitacions. Buffet decepcionant algunes tardes. Habitació mal aïllada del soroll dels passadissos i les portes de l'habitació sobresurten massa"\n"Està ben situat."\n"L'habitació feia mala olor i feia molta calor"\n"El bufet molt bé, l'hotel està molt bé ... I un lloc molt ben situat"\n"Que a l'fer serioses amb molta antelació i sol·licitant si us plau que cada habitació sigui dobles o triples hagi llits individuals, i a l'arribar et donen les triples amb un llit individual i una de matrimoni, i les dobles algunes només un llit de matrimoni, ja portem 5 anys venint i cada vegada porto mes gent i som adults la majoria homes i són amics no volen compartir llit, jo crec que l'hotel estan més que avisats d'aquesta petició i no ens fan cas cada any i ens ho colen alguna i clar la gent s'enfada per pagar una cosa que no és."\n"Servei d'Restaurat, spada la ubicació"\n"El menjar. Gran bufet d'esmorzar amb moltes opcions i moltes fruites i verdures fresques. Gran buffet variat amb una carn fresca a la brasa a la carta. Una piscina (amb bona temperatura) i sauna."\n"Les habitacions eren una mica petites i era difícil regular la temperatura. L'hotel era agradable i ordenat, però els colors foscos i el restaurant del soterrani li van donar una impressió una mica antiga."\n"Lloc a la ciutat"\n"Les habitacions no tenen finestra a l'exterior, no poden tenir llum del dia ni aire fresc a l'habitació"\n"Ens agradaria més varietat en el menjar i millor elaboració"\n"Bona relació qualitat preu. Cèntric Esmorzar molt bo Instal·lacions (piscina, gimnàs) en bon estat."\n"Habitació una mica justa de mida per 4. Molta calor a l'habitació."\n"Ubicació, tracte amb el personal."\n"Nens a la zona de l'spa, dentria d'estar més regulat els horaris."\n"La ubicació de l'hotel."\n"La habitació era molt fosca, no hi havia llum de l'exterior i perdies la noció de el temps"\n"L'esmorzar molt ric i variat"\n"L'spa, estava ple de nens i se sentia molt el soroll. A més la piscina no estava calenta i tenia tant clor que els ulls em picaven moltíssim, més de 10 minuts no s'aguantava."\n"Neteja ubicació i el tracte d'algun empleat!"\n"No té categoria per ser un 4 estrelles el menjar és molt dolenta no hi ha varietat esmorzar escàs i sopar molt escassa la neteja de la campana i planxa de el bufet és de pena molt brut, portem 5 anys venint skiar a Andorra i aquest any a estat el pitjor amb diferència 1400 € Per a una estada molt dolenta! Un gall et desperta a les 5 del matí és un hotel 3 estrella molt sota un spa amb la piscina amb aigua freda !! No rrepetiremos per res de el món en aquest hotel !! No ho aconsello"\n"El cèntric que aquesta a Andorra. Personal encantador"\n"A les habitacions cap a moltíssima calor havia de dormir amb la finestra oberta. És veritat que no feia molt fred a Andorra. No trieu habitacions interiors. A el tercer dia ens han canviat per a una exterior i molt millor. L'aigua de la piscina estava tirant a freda ..."\n"Esmorzar molt generós, habitació molt decent, així com el personal"\n"Mala insonorització (sentim tot el soroll exterior) una plaça molt aparcada"\n"El ben situat que està"\n"Ubicació molt cèntrica. Havia llegit algunes crítiques per els sopars, però hi havia varietat i la qualitat bastant acceptable. Van tenir un detall amb nosaltres per ser l'aniversari d'un hoste. Fàcil accés de l'aparcament a l'habitació."\n"Molt clor a la piscina. Poc aparcament als voltants, per la qual cosa et veus gairebé obligat a agafar plaça de pàrquing. Molta calor a l'habitació a la nit."


La Pobla de Claramunt tanca la primera Setmana Europea de l'Esport amb una bona acollida - Ajuntament de la Pobla de Claramunt\nData i hora oficials: 25/02/2021 06:42\nLa Pobla de Claramunt tanca la primera Setmana Europea de l'Esport amb una bona acollida\nEls esports van ser els protagonistes de les jornades que es van organitzar del dilluns 23 al divendres 29 de setembre al nostre municipi. Les activitats es van incloure dins de la Setmana Europea de l'Esport, a la qual el municipi participava per primera vegada. Durant aquests dies es van programar propostes esportives de diverses modalitats, com acroioga, boxa tailandesa, futbol o tennis.\nLes jornades es van coordinar des de la regidoria d'Esports de l'Ajuntament en col·laboració amb el CF la Pobla, el CT la Pobla i el Cau Jove. Dues de les activitats que van tenir una bona resposta van ser la iniciació a l'acroioga, que va obrir la setmana, en què una vintena de persones van poder combinar el ioga i les acrobàcies; i la boxa tailandesa, amb una masterclass de Muay Thai a càrrec de Dani Molero, en què hi van participar una vintena de joves i nens.\nTambé cal destacar l'exhibició de tennis amb jugadors d'alt nivell, que va tancar les jornades el diumenge al migdia, amb la participació de més d'una cinquantena de persones, entre adults i nens i nenes. Els i les tennistes professionals que van participar en la demostració van ser: Marina Bassols, Júlia Payola, Íñigo Cervantes i Juan Lizariturry. Després de l'exhibició, i junt amb l'equip tècnic del club, els participants van poder jugar a tennis i provar el material de la marca Head, considerada una de les millors.\nEl futbol també va tenir presència en aquesta Setmana Europea de l'Esport. El dissabte al matí al camp de futbol municipal del Pas Blau es van disputar tres partits amistosos de l'Escola de Futbol Base. En la categoria benjamí i aleví, els poblatans van jugar amb el Fàtima i en la cadet, amb el Mediona.\nA més de les activitats esmentades, la gent gran també va participar en aquestes jornades amb una sessió de gimnàstica, que es va fer el dimecres a la plaça de l'Ajuntament. El dijous, un bon nombre de gent es va moure al ritme dels balls llatins amb un taller de Zumba, i el divendres, un grup de joves van jugar a tennis taula al parc de Sant Galderic. Des de la regidoria d'Esports s'ha fet una valoració molt positiva de com han anat les jornades i de cara l'any vinent es plantejaran noves propostes.\nParticipants a la sessió d'iniciació a l'acroioga


Disc de la setmana: Mark Murphy “Once to every heart” | Bloc de toies.com\nDisc de la setmana: Mark Murphy “Once to every heart”\ndissabte, 5 Març 2011 by Joan-Carles\nEn Mark Murphy (1932) és un vocalista de jazz, amb un talent i nivell de sofisticació al que no trobo comparació amb cap altre vocalista masculí del mon del jazz d’avui.\nEncel-lent cantant, va deixar empremta en el gènere per la seva capacitat de tocar un àmplia gama d’estils i especialment la seva tècnica de improvisació i scatting.\nEl disc “Once to every heart” (2005), és un treball de maduresa, deu balades dels més afamats compositor del mon del jazz i el song book americà, temes de Rodgers i Hart, Ellington, Gershwin…\nLa seva veu millora amb el temps, pot ser perd una mica de potencia (per escoltar una veu més jove i més impetuosa, recomano escoltar dics com “Rah!” de 1961 o “Midnight mood” del 70 ). En aquest disc ens fa un presentació reflexiva i melangiosa, reprimint l’impuls de fer servir la seva capacitat per el show, moderant molt els temps dels temes que ha triat.\nÀlbum Once to every herat\nCançó que escoltes When i fall in love/My one and only love\nM’encanta el seu sentit rítmic, és impecable, li permetent cantar línies i frases que són inabastables per a la majoria de cantants, la seva entonació és exacta encara que no clínica, la seva sensibilitat melòdica li permet utilitzar l’harmonia d’una cançó per transformar de nou les seves melodies, és intrèpid emocionalment, no té por per buscar profundament l’essència de les cançons.\nExcel·lents arranjaments, especialment els de corda fan ressortir meravellosament les cançons, la trompeta de Till Bronner , a la vegada productor, dona un contrapunt a la veu, i l’equip rítmic amb un treball sensitiu i solid, acaba d’embolcallar la feina.\nMark Murphy ens deixa un disc ple d’elegància i passió, només ens queda escoltar i gaudir-lo.\n.‘Podeu escoltar un extracte de tots els temes del disc i si us agrada comparar-lo a:‘\nEtiquetes : jazz, Once to every heart, Vocal; Mark Murphy\n← EdG: Una petita descoberta (5)\nXavier Miserachs →\nOne thought on “Disc de la setmana: Mark Murphy “Once to every heart””\nMario on diumenge, 6 Març 2011 a les 19:36 said:\nDe nou ens presentes un disc fantàstic. Precioses balades, una veu de les millors que he escoltat i uns arrengaments delicats i precisos que fan les delícies de qualsevol amant al jazz vocal. Per sort encara tinc tot el dia de demà per escoltar-lo una i altra vegada…


decoradors/es | Dades de Catalunya\nArxiu d'etiquetes: decoradors/es\n(Madrid ?, 1889 – Sitges, Garraf, 1971)\nDecorador, figurinista i dibuixant, conegut com a Pepito Zamora.\nVinculat a Sitges des dels anys 1940, hi féu una exposició individual el 1970 (Sala Blaumar).\nAquesta entrada va ser publicada a Biografies i etiquetada decoradors/es, dibuixants/es el 11 Agost, 2021 per DadesCat.\nVeciana i Domingo, Florenci\n(Tarragona, 1886 – Barcelona, 1974)\nRestaurador, tallista i decorador. Tot i ésser desconeguda, per indocumentada i no signada, la major part de la seva obra, és identificada, per clàusula expressa de qui l’encarregà l’obra, com a autor de la capella del Santíssim de Canet de Mar (1955) i de la del monestir de Sant Joan de les Abadesses.\nRestaurà la imatge de la Mare de Déu de la Mercè del cambril del temple de la Mercè, a Barcelona (1939), i el retaule del Roser de l’església de Vilafranca del Penedès (1962).\nReconstruí i decorà la imatge de la Mare de Déu de la Candela, de Valls. Fou el decorador de l’avantllotja reial del Gran Teatre del Liceu.\nAquesta entrada va ser publicada a Biografies i etiquetada decoradors/es, escultors/es, fusters el 18 Juliol, 2021 per DadesCat.\n(Tona, Osona, 26 maig 1916 – Vic, Osona, 5 agost 2012)\nPintor i decorador. Format a Llotja, a l’Escola d’Arquitectura de Barcelona i a l’École des Beaux-Arts, de París (1950).\nHa conreat especialment el muralisme, a Sant Pere de les Puelles, al cinema Diagonal de Barcelona, a l’església parroquial de Tona, etc.\nA exposat a Palma de Mallorca i a París.\nAquesta entrada va ser publicada a Biografies i etiquetada decoradors/es, pintors/es el 10 Juliol, 2021 per DadesCat.\nTrepat i Samarra, Bonaventura\n(la Sentiu de Sió, Noguera, 10 març 1907 – Montalban, França, 24 juliol 1941)\nPintor, decorador i muralista. Alumne de l’Escola de Belles Arts de Barcelona i del Cercle Artístic de Sant Lluc.\nTreballà l’aquarel·la, l’oli i el tremp. Exposà a les Galeries Laietanes de Barcelona. Decorà algunes esglésies d’Occitània, entre altres les de Setfonts (Guiena).\nAl Museu Morera de Lleida es conserven obres seves.\nAquesta entrada va ser publicada a Biografies i etiquetada decoradors/es, pintors/es el 1 Juliol, 2021 per DadesCat.\nTrabal i Altés, Ramon\n(Barcelona, 1930 – 1970)\nEscenògraf i figurinista. Estudià a l’Institut del Teatre de Barcelona durant el període 1951-54.\nTreballà per al Théâtre de l’Étoile de París i per al Carnegie Hall de Nova York, i assolí un notable reconeixement internacional.\nVa ser director artístic de la companyia de Roberto Iglesias (1960-62) i treballà també per a l’Òpera de Charleroi i per al Gran Teatre del Liceu de Barcelona, entre d’altres.\nAquesta entrada va ser publicada a Biografies i etiquetada decoradors/es, escenògrafs/es el 29 Juny, 2021 per DadesCat.\nTorrents i Riu, Ramon\n(Vic, Osona, 1910 – 1971)\nPintor i decorador. Format a la vigatana Escola de Dibuix, al taller familiar i fins i tot amb els contactes amb el pintor Josep Maria Sert, d’on li provingué l’especial destresa de restaurador en el domini de les tècniques.\nS’esmerçà en temes de paisatge i, sobretot, de figura, amb els quals participà en diverses exposicions, i sobresortí amb composicions murals, com les que decoren el despatx de l’alcaldia de la casa de la ciutat de Vic.\nAquesta entrada va ser publicada a Biografies i etiquetada decoradors/es, pintors/es el 25 Juny, 2021 per DadesCat.\nSutrà i Vinyes, Joan\n(Figueres, Alt Empordà, 19 setembre 1898 – 7 abril 1981)\nDecorador i pintor.\nHa destacat com a restaurador, especialitat que començà a practicar devers el 1930 i que ha exercit a París i a Roma. Ha restaurat a Catalunya un nombre important de pintures antigues.\nEl 1934 obtingué el Premi de Museus atorgat per l’IEC amb l’estudi El retaule de la Mare de Déu de la Catedral Metropolitana i Primada de Tarragona.\nAquesta entrada va ser publicada a Biografies i etiquetada decoradors/es, pintors/es el 7 Juny, 2021 per DadesCat.\n(Vilassar de Dalt, Maresme, 5 gener 1834 – Barcelona, 28 juliol 1877)\nDibuixant i decorador. Format a Llotja, on posteriorment fou professor. Era deixeble de Claudi Lorenzale.\nIl·lustrà, entre altres obres, els Monumentos Históricos de España.\nS’encarregà de la decoració del paraninf de la Universitat de Barcelona, i de la del Saló de descans del Gran Teatre del Liceu, en col·laboració amb Mirabent.\nFou germà seu Leonci Serra i Gibert (Vilassar de Mar, Maresme, 1839 – Barcelona, 1898) Decorador. S’especialitzà en tapissos decoratius.\nAquesta entrada va ser publicada a Biografies i etiquetada decoradors/es, dibuixants/es el 19 Mai, 2021 per DadesCat.\nRigol i Font, Ramon\n(Barcelona, 1892 – 9 maig 1977)\nDibuixant i decorador. Format a l’Escola de Belles Arts de Barcelona, d’on fou deixeble de Josep Pascó.\nEntre els seus treballs cal esmentar la decoració del despatx i de la biblioteca de Cambó a la Via Laietana (1925), els salons de la Capitania General (1929) i la restauració dels salons del Govern Civil, tots a Barcelona.\nFou diversament premiat: premi extraordinari a la VI Exposició Internacional d’Art a Barcelona (1911), pels dibuixos Els amors de Pierrot i Mascarada; el 1912 un plafó decoratiu seu fou premiat pel Círculo de Bellas Artes de Madrid; el mateix any, un ex-libris seu guanyà el primer premi del concurs del FAD a Barcelona; medalla d’or del Cercle Artístic de Barcelona (1919), etc.\nEl 1921 anà becat a Viena. Participà a l’Exposition des Arts Décoratifs de París (1925). El 1936 concorregué al primer Saló d’Artistes Decoradors de Barcelona.\nSeguí, amb sobrietat, l’estil Arts-Déco.\nAquesta entrada va ser publicada a Biografies i etiquetada decoradors/es, dibuixants/es el 6 febrer, 2021 per DadesCat.


Èric Iborra i Dan Clotet fan un bon paper al Campionat d’Espanya d’escacs Sub-12 – Xiulet Final\nImatge dels participants catalans | FJ\nCampionat d’Espanya d’escacs Sub-12\nRedacció | 08/07/2019 19:20\nEls escaquistes de Fundació Joviat s’estrenaven a la categoria, però van assolir resultats més propis de jugadors de segon any, fet que corrobora la línia ascendent d’ambdós esportistes.\nEl campionat es va celebrar, com és habitual els darrers anys, a la localitat malaguenya de Salobreña, entre l’u i el sis de juliol. Es van disputar nou rondes de 90 minuts amb 30 segons d’increment per jugada. Iborra i Clotet sortien 48è i 62è del rànquing inicial, d’un total de 172 participants.\nÈric Iborra va protagonitzar un inici de campionat fulgurant, anotant 4,5 punts a les 5 primeres rondes, que el van situar 5è de la general i van possibilitar que s’assegués a la segona taula a la sisena ronda. Malgrat la lluita que va protagonitzar contra rivals de l’entitat de Diego Vergara o Xulio Del Prado (1r i 3r del rànquing inicial), Iborra només va poder anotar un dels quatre darrers punts, finalitzant 33è amb 5,5 punts.\nD’altra banda Dan Clotet, que a la segona ronda va ensopegar amb el balear Manuel Ermachenko, 5è del rànquing inicial, va mostrar un joc sòlid i regular que al capdavall li va donar una excel·lent i treballada 43a posició final, també amb 5,5 punts.\nAmbdós jugadors van rendir a un molt bon nivell, aconseguint classificar-se en millor posició respecte el rànquing inicial i quedant entre els millors de la delegació catalana: Iborra setè i Clotet desè, d’un total de trenta jugadors pertanyents a la FCE. Si tenim en compte els jugadors Sub-11 (nascuts el 2008) el resultat va ser igualment extraordinari: Iborra desè i Clotet tretzè, d’un total de seixanta-nou participants Sub-11.\nPel que fa a la resta de participants catalans, la millor classificació la va aconseguir Gerard Añó, 8è amb 7 punts, seguit de Roc Boix, 15è amb 6,5 punts. Aramí Lobo va aconseguir el títol de campiona d’Espanya femenina, en finalitzar 39a amb 5,5 punts.\nIborra va participar també, els dies sis i set de juliol, al campionat d’Espanya de partides ràpides sub-12, que es va disputar a nou rondes de 10 minuts amb 5 segons d’increment per jugada. Va finalitzar 88è d’un total de 133 inscrits, en anotar 4 punts de 9 possibles


Nova regulació de l'arrendament. - Articles - Gestoria Mongay\nNova regulació de l'arrendament.\nLa nova regulació de l'arrendament d'habitatges és més proteccionista per a l'arrendatari.\nRecentment s'ha modificat el règim jurídic de l'arrendament d'habitatges. Pot tenir accés a la normativa substantiva reguladora dels arrendaments urbans en aquest enllaç.\nÉs destacable com a anècdota el sinuós procés que ha seguit l'aprovació d'aquesta nova regulació. Perquè l'actual Reial decret llei 7/2019 va ser precedit d'una norma anterior amb un contingut molt similar, l'eficàcia del qual requeria una convalidació parlamentària... que mai es va produir. En conseqüència, tenim el dubtós honor de tenir una modificació de la normativa d'arrendaments urbans que va estar vigent des del 19 de desembre de 2018 (data d'entrada en vigor del Reial decret llei 21/2018) fins el dia 24 de gener de 2019 (Data de la Resolució de 22 de gener de 2019, que publica l'Acord del Congrés dels Diputats pel qual es deroga el Reial decret llei 21/2018). Pot tenir més informació sobre aquest tema en aquest enllaç.\nEl nou règim jurídic és aplicable aplicable a contractes celebrats a partir del dia 6 de març de 2019. Per tant, no afecta als contractes subscrits amb anterioritat a aquesta data, que continuaran regint-se pel règim que els era aplicable, tant si estan en el període inicialment pactat per les parts, com si estan en pròrroga anual, o si estan en la pròrroga posterior d'un any. No obstant això, la norma estableix expressament que, si totes dues parts ho acorden, els contractes preexistents podran adaptar-se al nou règim jurídic.\nLes principals novetats introduïdes per aquesta normativa són les que destaquem a continuació.\nAmpliació del termini de durada mínima del contracte.\nEn arrendament d'habitatge, el termini mínim de durada del contracte de forma obligatòria per a l'arrendador és de cinc anys. L'actual regulació reprodueix l'esquema de terminis que ja és conegut en matèria d'arrendament d'habitatge, amb l'única modificació que el nombre de pròrrogues automàtiques anuals, que fins ara era fins a un màxim de tres anys, s'estableix un màxim de cinc anys. Així, amb la nova normativa el contracte de durada inferior a cinc anys es prorrogarà anualment, de forma potestativa per a l'arrendatari però obligatòria per a l'arrendador, fins a un màxim de cinc anys.\nEn cas que l'arrendador sigui una persona jurídica (societat anònima, limitada, associacions, societats cooperatives, etc.), el termini s'incrementa de cinc a set anys. Aquest termini no serà aplicable a entitats col·lectives sense personalitat jurídica com a comunitats de béns, comunitats de propietaris, etc.\nFinalitzat aquest termini de cinc o set anys, es regula una pròrroga anual addicional de fins a tres anys (que substitueix a la pròrroga d'un any establerta pel règim anterior).\nIncrement del termini de preavís de l'arrendador per a evitar la pròrroga del contracte.\nEn l'esquema de durada del contracte que hem exposat, cal destacar que es poden distingir tres fases de pròrrogues. En primer lloc, les que es produeixen durant els cinc (o set) primers anys de vigència del contracte, que són potestatives per a l'arrendatari i obligatòries per a l'arrendador, i que per a simplificar poden denominar-se pròrrogues obligatòries.\nEn segon lloc, existeix una pròrroga que es produeix una vegada transcorregut aquest període inicial de fins a cinc o set anys. La norma estableix que, transcorreguts els cinc o set primers anys de vigència del contracte, el contracte es prorrogarà per terminis anuals fins a un màxim de tres anys més. No obstant això, en aquest termini addicional de tres anys es produeixen realment dues situacions diferenciades. Una primera, que es produeix immediatament després de finalitzat el període de pròrroga obligatòria, que és una pròrroga potestativa tant per a l'arrendatari com per a l'arrendador. Com aquesta pròrroga no és obligatòria per a cap de les parts, totes dues parts poden evitar la pròrroga i extingir així la vigència del contracte. Per tant, pot qualificar-se com a pròrroga potestativa.\nPer a evitar que es produeixi la pròrroga del contracte, la regulació actual, com l'anterior, permet que qualsevol de les parts comuniqui la seva voluntat de no renovar el contracte. El canvi normatiu consisteix en l'ampliació d'aquest termini de preavís respecte de la primera pròrroga, que ara és de quatre mesos si qui ho realitza és l'arrendador, i de dos mesos si qui el realitza és l'arrendatari.\nFinalment, una vegada produïda aquesta pròrroga potestativa, tornen a produir-se altres dues pròrrogues obligatòries. Perquè la norma indica que la pròrroga es produirà per terminis anuals fins a un màxim de tres, tret que l'arrendatari manifesti la seva voluntat de re no renovar el contracte. Per tant, tornem a tenir aquí un règim de pròrroga potestativa per a l'arrendatari i obligatòria per a l'arrendador. El termini de preavís que ha de complir l'arrendatari per a evitar la pròrroga del contracte és de trenta dies d'antelació a la data de finalització de qualsevol de les anualitats.\nL'arrendador pot oposar-se a les pròrrogues obligatòries si té necessitat d'ocupar l'habitatge arrendat per a ell mateix, o bé per als seus familiars de primer grau per consanguinitat o adopció, o bé per al seu cònjuge en cas de dissolució del matrimoni (separació, divorci, o nul·litat matrimonial). És de destacar, no per la seva novetat sinó per la seva rellevància, que perquè l'arrendador pugui exercir aquesta facultat, aquesta previsió ha de constar expressament en el contracte d'arrendament.\nLimitació de garanties addicionals.\nLa fiança del contracte és d'una quantitat equivalent a un mes de renda; aquesta és la fiança que ha de ser dipositada en l'Òrgan competent. La norma permet establir altres garanties addicionals, però en els contractes de fins a cinc o set anys de durada l'import d'aquestes garanties no podrà ser superior a l'import de dos mesos de renda.\nLes despeses de gestió immobiliària i formalització del contracte són a càrrec de l'arrendador, quan sigui una persona jurídica.\nFins avui, les despeses de gestió immobiliària i formalització del contracte eren satisfets en la forma en què s'acordés, sent molt habitual que fossin a càrrec de l'arrendatari. La norma trenca amb aquesta pràctica en establir que aquestes despeses seran a càrrec de l'arrendador quan aquest sigui una persona jurídica. En cas que l'arrendador sigui una persona física no s'estableix cap regulació, per la qual cosa cal entendre que es manté l'acord entre les parts com a principal forma de distribució d'aquestes despeses.\nL'arrendatari té dret a romandre en l'habitatge en cas de venda.\nEn cas de transmissió de l'habitatge per qualsevol títol, l'arrendatari pot continuar en l'habitatge durant el període de durada mínima (de cinc o set anys), encara que aquest arrendament no estigui inscrit en el Registre de la Propietat.\nActualització de la renda.\nRespecte de l'actualització de rendes, és destacable que, a falta de pacte exprés, no podrà practicar-se actualització de la renda del contracte per aplicació de l'IPC o índex similar. S'estableix llibertat de les parts per a establir diferents formes d'actualització de la renda, però en cap cas el resultat de l'increment produït com a conseqüència de l'actualització podrà ser superior al resultat d'aplicar la variació percentual experimentada per l'IPC a la data de cada actualització.\nS'introdueix un nou tràmit per al llançament de l'arrendatari en els procediments de desnonament.\nPer a protegir a l'arrendatari, s'introdueix un nou tràmit en els procediments de desnonament, que s'articula mitjançant dues noves obligacions a càrrec del Jutjat. D'una part, s'obliga el Jutjat a informar el demandat de la possibilitat que acudeixi als serveis socials perquè aquests puguin apreciar si existeix situació de vulnerabilitat. D'altra banda, s'obliga al mateix Jutjat a informar directament els serveis socials.\nAmb aquesta previsió es pretén que quan els serveis socials apreciïn que existeix vulnerabilitat social i/o econòmica, puguin comunicar-ho així al Jutjat, a aquest efecte que pugui suspendre's el procés de desnonament fins que els serveis socials no adoptin les mesures oportunes. És de destacar que aquest nou supòsit de suspensió retardarà encara més els ja lents i injustos processos judicials de desnonament. Perquè el termini màxim de suspensió és d'un mes, però comença a córrer des de la recepció de la comunicació dels serveis socials, i és improbable que s'aconsegueixi aixecar la suspensió de forma àgil tan aviat com hagi transcorregut aquest termini. A més, el termini es reprendrà "una vegada hagin estat adoptades les mesures o transcorregut el termini de suspensió" però, pel caràcter *garantista dels jutges, és probable que el jutjat esperi a disposar de les mesures encara que aquestes se li comuniquin fora del termini d'un mes. Finalment, és de destacar que, quan l'arrendador sigui una persona jurídica, el termini de suspensió és de tres mesos.\nExempció de l'Impost sobre Transmissions en cas d'arrendament d'habitatges.\nFinalment, s'estableix l'exempció de l'Impost indicat en cas de contractes d'arrendament d'habitatges.


I ja som aquí altre cop. Comença el curs escolar, el dia s'escurça, entrem en la desitjada rutina. I torna el bàsquet. Aquest any serà un any interessant. Va començar intens el primer cap de setmana de setembre, quan el Sedis Esquitx, aquest any cadets femenines i el Sedi Alfa Consult, el cadet masculí, provaven d'entrar a l'elit del bàsquet en unes fases preliminars. Tots dos equips van aconseguir guanyar els dos partits que els feien arribar a dalt per la porta gran. La fita és històrica, un cadet masculí i un femení de la Seu a la lliga preferent, entre els millors de Catalunya. A molts els trenca els esquemes, no es veu cada dia que equips de més enllà de l'extraradi barceloní, es passegin pels poliesportius dels millors i sense complexes. En els últims darrers anys s'ha fet molt bona feina i el nom de la Seu va quallant en molts d'aquests clubs, si més no per la mandra que els fa haver de pujar fins aquí dalt. Alguns cops ens han rebut amb somriure pater…\nA la Seu, els actes de l'11 de setembre són d'allò més avorridots. Enguany, gràcies a la iniciativa d'uns quants agosarats, s'ha anat una mica més lluny. La nit del 10 de setembre es va convocar una Marxa de torxes. Unes 150 persones van fer un recorregut torxa en mà i discrets crits a favor de la independència. Quina misèria, oi? Vist des de fora pot semblar així. De tota la comarca, només 150 persones? Doncs us puc assegurar que ha estat un èxit, un gran dia. Una fita històrica. A la Seu i gran part del Pirineu, per moltes raons històriques i geogràfiques, la gent no acostuma a bellugar-se gaire en massa. Ja es va fer una gran feina per aconseguir que la gent digués la paraula independència sense pensar que automàticament tindria un Guàrdia Civil a la porta. La nit del 10 de setembre, 150 persones es van atrevir a sortir al carrer, encendre una torxa, embolicar-se amb una estelada i, de mica en mica, amb un cert grau de temor i discreció, cridaven cada cop més fort …\nSenyors, això va molt en serio. Aquests espanyols no estan de broma, agafen embranzida i ja no s'amaguen de res. Ja no cal anar en compte per por que els descobrim, ara ja ataquen amb la cara destapada. Penseu tots en català ara que encara podeu perquè tenim els dies comptats. Tres famílies molt ben triades i recolzades ens foten la feina de 30 anys i molts més que van aguantar alguns durant tota la postguerra. Em diuen radical. Radical... Jo no em penso deixar trepitjar. Jo no acataré. No senyors, a casa meva, no. Això no és una coseta més, això és el preludi del que ens ha de venir. Tocaran la Constitució Española amb l'excusa dels alemanys. Ingenus... els va de conya!!! La tocaran per lligar el que el 77 no es van atrevir a fer. Han deixar passar uns anys, els suficients. Ho tenien ben pensat, ben calculat. Les eleccions el 20 N? No, no és un acudit, ni una casualitat. És la data clau, la data de la resurrecció, la data Nacional, la data que ens els llibres acabarà substi…


Sergi Pons Codina debuta amb ‘Mars del Carib’, centrada en el nihilisme del seu protagonista\nBarcelona“La literatura et colpeix quan l’escriptor ha viscut el que explica. No cal que sigui en primera persona: pot ser algú que coneix o pot ser un fet que hagi vist al carrer”. Mentre parla, Sergi Pons Codina camufla la mirada -decidida, una mica agressiva- sota una gorra Lonsdale. L’autenticitat i la grapa de la seva primera novel·la, Mars del Carib, l’obliguen a contestar un cop rere l’altre si la novel·la és autobiogràfica. ¿És veritat que una vegada et van detenir perquè amb uns amics us vau atonyinar amb els segurates del camp del Sant Andreu? ¿Existeix un cau de mala mort com el de la novel·la? ¿Has col·laborat a destrossar algun bar del Raval? ¿T’has pres tants tripis com el teu personatge?\nSergi Pons Codina Literatura catalana Edicions de 1984


Yellen anima les borses\nLa presidenta de la Reserva Federal, Janet Yellen, no va defraudar i tant el mercat d'accions com el de bons van aplaudir la seva intervenció en el Congrés dels EUA. L'Ibex va pujar més d'un 1%, amb un euro que va corregir davant de la divisa americana, fins a 1,1417 dòlars.\nEn el seu discurs, Yellen va reiterar que és partidària de pujades graduals del preu dels diners, però va afegir que els tipus en el futur no assolirien els nivells a què van arribar en els cicles anteriors a la Gran Recessió, on van escalar fins al 6,5% i el 5,5%. Això és, que dóna per sobreentès que la inflació ja no serà com abans. Portugal va oferir l'exemple en informar que el seu IPC s'ha situat en el 0,9%, el mínim el 2017.\nEl petroli Brent ha pujat a 48,62 dòlars en reduir-se els inventaris de petroli americà en 7,5 milions de barrils. I això encara que l'Aràbia Saudita i la OPEP estan produint més cru del pactat.\nTambé la rendibilitat dels bons sobirans van baixar en apujar els seus preus, el que revela que els mercats busquen una sincronització del valor dels actius per part dels bancs centrals.\nEn l'Ibex, no van ser els bancs els protagonistes de la sessió, sinó Acciona, Iberdrola, Cellnex, Ferrovial o Telefónica, valors molt cíclics. Per la seva part, les vendes d'habitatges han fet un salt al maig en créixer el 23%.\nA Wall Street, el Dow Jones pujava a mitja sessió el 0,83%, fent cas omís a les batusses polítics de Washington. Entrem en una altra era, diuen a la Borsa de Nova York.


Hi ha hàbits beneficiosos i, d’altres que, tot i que poden ser plaents momentàniament, a la llarga poden ser perjudicials. Hi ha hàbits dels quals som conscients de tenir-los, i d’altres dels quals no ens adonem. Hi ha hàbits més directament relacionats amb la nostra salut física, i d’altres que ens afecten psicològicament, tot i que, en general, tots ens influeixen tant a nivell físic com a nivell mental perquè el cos i la ment estan íntimament connectats.\nImaginem-nos que la nostra ment és plena d’una xarxa de carreteres. Prenem-ne una qualsevol: una acció que anem repetint i que anem tornant habitual dibuixa una d’aquestes carreteres. Aquesta acció pot ser per exemple menjar mirant la televisió, o estar-se hores diàries assegut al sofà mirant la televisió, o discutir mentre es menja en família, o bé satisfer la tristor omplint l’estómac, o fumar, o deixar-ho tot per a després, o actuar per impuls, o no fer exercici, o mirar el mòbil cada dos per tres… La carretera va imprimint-se més profundament en la nostra ment a mesura que l’anem repetint en el temps. El fet de no adonar-nos-en i anar repetint-la un dia rere l’altre, va enfortint-la i transformant-la en habitual. Quan ens n’adonem ja la tenim molt interioritzada i la carretera ja és una autopista amb uns guarda-rails els quals ens costarà molt de sobrepassar. Aquesta acció s’ha transformat en un hàbit que no podem abandonar i que ens arrossega a repetir-lo una i altra vegada. Hem creat un condicionament, un samskara. El problema és que aquest samskara ens agita la ment i la manifestació d’aquesta agitació podem no relacionar-la amb aquest hàbit. I l’agitació de la ment duu al sofriment emocional, la negativitat, alteracions fisiològiques i respiratòries. Perquè el cos i la ment viuen agafats de la mà.\nNo obstant això, també comptem amb samskares d’apaivagament i de calma. Hi ha molts bons hàbits que ens aporten pau i ens ajuden a gaudir d’una bona salut física i mental a curt, mitjà i llarg termini. Fer ioga n’és un, dur una dieta equilibrada, fer exercici moderat diàriament, sopar de manera lleugera, llegir un llibre inspirador, riure, tenir un hobby saludable com la jardineria o l’excursionisme o pintar o simplement passejar el gos…la llista pot ser molt llarga, igual que la dels samskares agitadors.\nEl truc per a un vida millor és disminuir els samskares d’agitació i augmentar els d’apaivagament. El problema rau en què els primers són molt fàcils d’adquirir i molt difícils d’abandonar, a més, per a combatre’ls primer has de ser conscients d’ells; i els segons demanen un cert esforç per contreure’ls: si en realitzar-los ens donen plaer i valorem els beneficis que ens aporten ens serà més fàcil de mantenir-los.\nEn tots dos casos ens cal una bona dosi de voluntat i fe, tant per aconseguir abandonar-ne un de negatiu com per a adquirir-ne un de positiu. Voluntat perquè val molt la pena, es tracta de la nostra felicitat! Fe perquè hem de creure en nosaltres! Creure en nosaltres mateixos també és sinònim de felicitat! I motivació, essent conscients dels beneficis que n’obtindrem.\nPersonalment sé els beneficis que m’aporta la pràctica diària del ioga, el ioga és la unió del cos, la ment i la respiració, és estar amb tu a l’instant present, és benestar. Hi ha èpoques en què aquesta pràctica és diària i d’altres en què apareixen entrebancs per poder practicar amb continuïtat. En aquestes ocasions la voluntat i la fe s’han de mantenir més fortes, perquè les excuses per no fer la pràctica poden ser molt potents.\nA mi m’agrada practicar pel matí, perquè començo el dia amb calma i equilibradament i després tot transcorre amb més facilitat. Per fer una bona pràctica, és a dir, per a poder gaudir de tots els seus beneficis, és necessari disposar del temps suficient. Si practico pensant que d’aquí una hora he hagut d’acabar la pràctica per tenir temps de fer tot el que haig de fer i dur les meves filles a temps a l’escola ja no estic centrada en el meu cos mentre practico, estic centrada en l’agitació de no fer tard…i això m’altera i em desconcentra. Per tant, necessito llevar-me d’hora, i necessito força de voluntat i motivació per llevar-me d’hora. Quan la voluntat em falla, he de cercar recursos per a estimular-la i aconseguir que aquesta es desvetlli per poder actuar com desitjo.\nQuan tenim dificultats per llevar-nos d’hora, hi ha una sèrie d’eines que poden ajudar-nos a instaurar aquest hàbit:\nCrear una rutina per la nit per poder descansar bé.\nSopar lleuger i com a mínim dues hores abans d’anar a dormir.\nBeure una infusió relaxant.\nAbaixar els llums i apagar el televisor una hora abans.\nRecuperar hores de son. Si ahir només vas dormir cinc hores, avui en dorms deu.\nPreparar la nit anterior tot el que necessitis pel matí per no quedar-te curt de temps i no distreure’t durant la pràctica, de manera que l’ego no pugui buscar-se una excusa dient-te a l’orella que “avui vas just de temps, potser que ho deixis córrer…”.\nNo distreure’s amb el telèfon ni amb l’iPad ni amb l’ordinador. El correu electrònic, el Facebook, l’Instagram, el Twitter… probablement poden esperar.\nNo consumir coses ensucrades per la nit. El sucre no ens ajuda a desvetllar-nos pel matí.\nLlegir llibres inspiradors.\nExplicar a la teva família el teu projecte. El fet de compartir-ho pot engrescar-te a aconseguir-ho.\nComençar a pensar en la teva pràctica la nit anterior. Per poder progressar, necessitem temps, sinó ens podem quedar encallats i tindrem una sensació de desengany que no ens estimularà per llevar-nos i continuar.\nPensar en els beneficis que t’aporta el ioga.\nSer fidel a la rutina diària pel que fa a horaris: cada dia anar a dormir i llevar-se a la mateixa hora.\nNo oblidar per què ho fas: per sentir-te millor.\nPel matí la nostra ment està molt vigilant. Tenir a mà paper i bolígraf per prendre notes i poder continuar la pràctica sense que la por a oblidar-nos del que hem pensat o recordat ens distregui.\nRecordar que només necessites vint-i-un dies per instaurar un nou hàbit, després d’aquests dies ha de ser més fàcil.\nSer tolerant i no castigar-te si un dia no aconsegueixes el teu objectiu.\nNo tenir pressa. L’ideal és practicar cada dia, però potser començar a practicar només quatre dies per setmana et serà més fàcil d’acomplir i aquest fet et farà augmentar la fe en el teu èxit. D’aquesta manera estàs sembrant una llavor per a una pràctica diària futura.\nTenir fe i donar-li valor a la teva paraula. Quina validesa li dones a la teva paraula? Si dius que faràs una cosa…la fas? Fes-ho!\nNo cal dir que dur una alimentació equilibrada i saludable i fer exercici suficient és bàsic per al nostre benestar. Són hàbits imprescindibles perquè els seus beneficis ens aplanen el camí de la vida.


Trespass Motorway Gris comprar i ofertes a Trekkinn\nDescripció Trespass Motorway\nEstàs a punt de comprar Trespass Motorway? Tots els productes de la marca Trespass tenen la millor qualitat perquè puguis gaudir de l’esport sense complicacions. Fes la compra del Trespass Motorway amb total confiança i rep el paquet en pocs dies. Tenim un ampli catàleg de material de muntanya i tot tipus de complements que necessitaràs per practicar aquest esport. Volem apropar-te les millors ofertes de trekkinn!\nCaracterístiques Trespass Motorway


Roses comença els treballs per recuperar la sorra perduda a les platges - El Gerió Digital\nTindran una durada de nou dies\nRoses (Alt Empordà) ha iniciat aquest matí els treballs de manteniment de sorres de les platges La Punta, Nova, Rastrell i Santa Margarida. Aquest condicionament, consistent en la reposició de les franges de sorra desplaçades pels efectes del vent, permetrà recuperar l’amplada idònia a les platges que resulten cada any afectades pels temporals.\nEls efectes del vent, de les llevantades i de la basculació natural provocada per la dinàmica marina, provoquen cada any una regressió natural de la sorra d’aquestes quatre platges, enguany accentuada pel pas del temporal Gloria. L’Ajuntament porta a terme cada any els treballs de reposició de sorra necessaris per adequar aquests espais a les òptimes condicions, un cop la probabilitat de temporals disminueix i s’inicia la temporada de bany.\nEs preveu que els treballs iniciats avui tinguin una durada de 9 dies, de manera que les platges puguin quedar en perfecte estat a principis de juny. La recuperació s’aconsegueix mitjançant el moviment de sorres des de l’interior de l’aigua fins a la superfície, o bé des d’aquells sectors on la força del vent ha provocat una major acumulació de terres. Posteriorment, es procedeix al repartiment i escampament per la platja, fins aconseguir l’amplada òptima en funció de les característiques de cada platja.


🍾 Nit de Sant Joan amb 'botellons' però sense aglomeracions a Calafell\nCalafell posa nou denúncies per fer 'botellón' al carrer la nit de Sant Joan\nL'Ajuntament destaca que no es van produir aglomeracions a les platges\ndijous, 25 de juny 2020 - 09:12h\nLa policia de Calafell ha fet diversos controls durant la nit de Sant Joan. | Ajuntament de Calafell\nL'Ajuntament de Calafell ha fet una valoració positiva de la passada revetlla de Sant Joan al municipi, durant la qual s'havia permès l'accés a alguns trams de la platja. Segons el consistori, durant tota la nit no es van produir aglomeracions en cap punt, i la quantitat de gent que hi havia al carrer era menor que en altres anys. De fet, des de l'Ajuntament afirmen que no hi va haver incidències remarcables.\nDenúncies per 'botellons'\nEn aquest context, la policia local va dedicar bona part de la nit a controlar que no es fessin 'botellons' a la via pública. En total es van posar nou denúncies per consumir begudes alcohòliques a la via pública, intervenint una quinzena d'ampolles. Totes les denúncies van tenir lloc al Passeig Marítim, a prop del carrer Monturiol. Una altra denúncia va ser per la música forta, mentre que els diferents controls d'alcoholèmia que es van fer durant la nit van donar tots negatiu.\nEncara que durant la revetlla no es va produir cap incendi, a la tarda d'aquest dimecres 24 de juny sí que s'ha hagut de controlar un foc de vegetació que s'havia declarat al carrer de Cosme Mainé. El foc no ha provocat afectacions greus, però el fum ha entrat en un habitatge pròxim. Hi han treballat els Bombers de la Generalitat i la policia local.\nTres detinguts a l'Arboç\nPer altra banda, la policia local de l'Arboç va sancionar fa uns dies tres veïns del municipi que causaven molèsties i sorolls als veïns a altes hores de la matinada. Els fets van tenir lloc el passat 11 de juny, tot i que l'Ajuntament no els ha donat a conèixer fins ara. Les queixes dels veïns es van produir a l'avinguda de l'Institut, ja que els tres joves feien soroll amb els respectius cotxes. La policia els ha denunciat per incomplir l'ordenança de convivència i civisme.\n"Aquesta nit: Baralla multitudinària, coductors beguts i moltes queixes a Torredembarra" "Atenció: Batalla campal amb ganivets i ferits a TGN"\nAjuntament de Calafell Calafell Policia local Sant Joan


Un grup d'unionistes intenten despenjar la pancarta de la Generalitat a favor dels presos\nper Redacció 15 de març de 2019 09:03\nUna vintena d'unionistes ha tornat a intentar retirar sense èxit el cartell que demana la llibertat dels presos polítics i exiliats penjat al balcó de la façana principal del Palau de la Generalitat. Els Mossos d'Esquadra ho han impedit. L'acció dels encaputxats ha estat després que el consistori despengés el llaç groc ahir al vespre.\nEls fets han passat al voltant de la una de la matinada i la policia han identificat quatre persones, segons ha explicat el cos de la policia catalana a El Món. També han intervingut el pal amb què han intentat retirar la pancarta i s'han presentat les diligències al jutjat, tal i com es va fer el dia anterior amb l'altre intent. El grup estava integrat per alguns encaputxats. Han cridat consignes contra els Mossos i contra els presos polítics. "Trapero al talego", exclamaven.\nDurant la matinada d'aquest dijous un altre grup d'encaputxats va retirar el llaç groc de l'Ajuntament de Barcelona i va intentar treure el de la Generalitat. El portaveu de Ciutadans al Congrés, Juan Carlos Girauta, va justificar l'acció afirmant que l'acte es feia per tal que es complís l'ordre de la Junta Electoral Central (JEC) de retirar aquests símbols.\nLa JEC va ordenar la retirada d'aquestes pancartes perquè consideren que és un símbol electoral i que per tant influeix en els comicis que se celebraran a Catalunya en els propers mesos: les eleccions espanyoles del 28 d'abril i les municipals i europees del 26 de maig.


TRIBUNA BERGUEDANA: QUAN SIGUI TARD SEGURAMENT PLORAREM I ENS LAMENTAREM.\nRamon 9 de març de 2012 a les 0:03\nFelicitats per tocar aquest tema. Els nostres boscos estan en perill, el foc ja ha arribat. Encara que els boscos tingui amo, són patrimoni de tots, són part de la nostre terra. Llàstima que és vegin amenaçats. Hi hauria d'haver més gent implicada a conservar-los.\nMiquel Pujol Mur 9 de març de 2012 a les 18:51\nTens tota la raó Ramon ja ha començat en els Pallars. Tanta gent sense feina, tants boscos per netejar i tantes construccions buides per no poder equipar. Un país de nous rics, Veurem qui l'endreça!