Recollida, transport i conservació de mostres - Hospital HM Nens\nHome > Guies de salut i malalties > Temes de salut > Recollida, transport i conservació de mostres\nRecollida, transport i conservació de mostres\nEs convenient tenir present aquestes indicacions perquè la recollida correcta d´una mostra és segurament el pas més important per arribar a confirmar que un tractament és el correcte. És a dir, ens ajuda a confirmar si un microorganisme o paràsit és el responsable d´un procés de malaltia infecciosa.\nUna mostra mal recollida no només pot resultar una recol·lecció fallida del microorganisme o paràsit responsable de la malaltia, sinó que també pot conduir a un diagnòstic i una teràpia equivocada si el tractament és adreçat a un microorganisme no responsable de malalties.\nPer a prendre les mostres cal utilitzar recipients estèrils de boca àmplia i amb tapa hermètica on pugui llegir-s’hi clarament el nom del pacient, la data i l´hora de recollida de la mostra.\nÉs important, sempre que sigui possible, obtenir les mostres abans de l´administració d´antibiòtics.\nLa mostra, un cop recollida, s´ha de transportar al laboratori en un temps no superior a 2 hores després de la seva emissió. Quan no sigui possible el transport dins d´aquest interval de temps la mostra s´ha de refrigerar a 4 ºC.\nLa mostra d´orina òptima és la de la primera micció del matí, ja que permet la multiplicació dels bacteris durant la nit.\nNormes de recollida:\nPer evitar al màxim la contaminació de l´orina per la flora comensal normal de la uretra s´han de netejar bé els genitals i permetre que la primera part de la micció elimini, per mecanisme d´arrossegament, la flora uretral.\nEl recipient estèril on cal recollir la mostra d´orina no ha de posar-se en contacte amb les cames, vulva o roba del pacient. El recipient ha d´estar tancat i sols s´obrirà en el moment de recollir l´orina, evitant que els dits toquin la vorera del recipient o la seva superfície interior.\n· No són vàlides les mostres d´orina contaminades amb femtes.\n· Sempre que sigui possible, evitar refrigerar la mostra d´orina.\n· Recollir la mostra d´orina abans de l´administració d´antimicrobians.\n· Treure´s la roba interior.\n· Rentar-se les mans amb aigua i sabó, esbandir-les i eixugar-les amb una tovallola neta.\n· Separar els llavis majors i menors i amb una gasa i sabó neutre rentar la vulva, de davant a darrera unes quatre vegades, utilitzant cada cop una gasa nova. Seguidament esbandir amb aigua per eliminar les restes de sabó.\n· Orinar una petita quantitat (20 – 25 ml.) sense recollir i la resta d´orina recollir-la en un recipient estèril de boca ampla amb tapa hermètica.\n· Retraure completament el prepuci i, amb una gasa i sabó neutre, rentar el gland i esbandir amb aigua per eliminar les restes de sabó.\nNens amb bolquers:\n· L´orina s´ha de recollir en recol.lectors o bosses estèrils especialment dissenyades per a ells i elles.\n· Rentar amb cura els genitals i àrea perianal de la mateixa manera com s´explica per als nens que no porten bolquers.\n· Col.locar la bossa de plàstic estèril amb la màxima asèpsia possible.\n· Vigilar la bossa i quan el nen ja hagi orinat ( volum mínim de 10 ml.) retirar-la. Segellant amb cura l´obertura per evitar contaminacions i transportar-la al laboratori per al seu processament.\n· Si la micció no s´ha realitzat en 30 minuts, repetir l´operació de rentat col.locant una nova bossa.\nMostres de femtes\nPer a recollir les mostres de femtes és necessari un recipient tipus orinal, no cal que sigui estèril però sí net, sense restes de sabó, detergents, desinfectants o ions metàl.lics.\nRecollir amb una espàtula neta o una cullereta de plàstic d´un sol ús una quantitat aproximada d’ 1 o 2 gr. de femtes, formades o pastoses, del recipient on han estat emeses i transferir-les a un recipient de boca ampla estèril i amb tapa hermètica per a transportar-les al laboratori. És important seleccionar les zones on hi ha sang, moc o pus.\nSi la mostra de femtes és líquida, recollir-ne aproximadament 10 ml.\nPer a la detecció d´ous i paràsits intestinals és adequat obtenir una mostra de femtes diària fins a un total de 3 mostres, per augmentar així la probabilitat d´aconseguir paràsits en les mostres de femtes.\n· No són vàlides les mostres de femtes contaminades amb orines.\n· Recollir la mostra de femtes abans de l´administració d´antimicrobians, agents antidiarrèics o laxants.\n· No utilitzar paper higènic per recollir les mostres de femtes ja que acostuma a tenir sals de Bari que inhibeixen el creixement d´alguns bacteris enteropatògens.\n· Recollir les mostres de femtes dels nens amb bolquers el més ràpid possible i evitar recollir les que estiguin en contacte directe amb el bolquer.\n« Trastorns del llenguatge\nInfecció urinària »


La Setmana d’Arquitectura pretén fomentar l’intercanvi d’opinions i aportar mirades innovadores sobre l’univers arquitectònic i els seus escenaris de futur. Per això, durant aquests dies, la ciutat esdevé l’amfitriona de debats, xerrades i conferències a càrrec de destacades personalitats del món de l’arquitectura.\nLa Setmana va plena d’experiències 100% arquitectòniques que culminaran el 26 de maig amb un gran final de festa: l’entrega dels Premis Mies van der Rohe i una celebració oberta a tota la ciutadania.\nLa Fundació Mies van der Rohe hi participa amb els següents actes:\nL’EU Mies Award Day arrenca amb una jornada gratuïta de debats i conferències sobre habitatge, memòria i identitat, patrimoni i arquitectura que tindrà lloc al Palau de Victòria Eugènia.\nCERIMÒNIA D’ENTREGA EU MIES AWARD\nL’EU Mies Award Day prossegueix al vespre amb el lliurament del Premi Mies van der Rohe al Pavelló Mies van der Rohe (Av. de Francesc Ferrer i Guàrdia, 7, Montjuïc) i, a continuació, amb una festa de cloenda de la Setmana d’Arquitectura a la qual estan convidats tots els ciutadans.\nOrganitzada pel COAC, la celebració tindrà lloc a l’esplanada de la Font Màgica de Montjuïc i tindrà com a ‘atrezzo’ els contenidors arquitectònics de l’exposició ‘Made in Europe’ que, durant tota la setmana, s’hauran desplegat als 10 districtes de Barcelona i a la plaça Europa de L’Hospitalet de Llobregat.\n19-23 de maig\nDel 19 al 23 de maig, l’exposició ‘Made in Europe’ s’instal·la en el cor de cada districte de Barcelona. La mostra convida a recórrer la construcció a Europa dels últims 30 anys de la mà de l’arquitectura més rellevant destacada per la Fundació Mies van der Rohe a través dels seus guardons.\nPer tal d’apropar l’arquitectura a tots els barris, ‘Made in Europe’ s’ubica en 10+1 contenidors distribuïts pels 10 districtes de la ciutat de Barcelona. L’onzè se situa a la Plaça Europa de l’Hospitalet de Llobregat, amb motiu de la celebració de la fira Barcelona Building Construmat.\nEXPOSICIÓ EU MIES AWARD 2017\nDel 20 de maig al 9 de juny\nAl Palau Victòria Eugènia, es podrà veure l’exposició del Premi d’Arquitectura Contemporània de la Unió Europea 2017. Vídeos, textos, imatges i les maquetes de les obres finalistes i seleccionades ens expliquen la millor arquitectura que s’ha construit a Europa els últims dos anys.\nSeguint amb la voluntat de difondre el coneixement i el gaudi de la bona arquitectura, la Fundació Mies van der Rohe ha preparat una App perquè tothom pugui tenir al telèfon mòbil totes les obres que han estat nominades a l’edició d’enguany del Premi d’arquitectura contemporània de la Unió Europea – Premi Mies van der Rohe i saber exactament on són i com anar-hi.\nEn el cas de les ciutats de Berlín, Londres, Dublín, París i Barcelona a més de les obres nominades a l’edició de 2017 s’han inclòs totes les obres nominades a totes les edicions.


Politíca de Privacitat – Movimiento Banderaverde\nECOVIDRIO, plenament conscienciada de l’ús i tractament que se li han de donar a les dades de caràcter personal i en virtut de la normativa legal existent sobre aquest tema, té implantat en el si de la seva organització un sistema per a preservar la seguretat, integritat i confidencialitat de les dades considerades com a personals.\nVI.1. Privacitat i Confidencialitat\nECOVIDRIO informa els Usuaris que les dades que ens faciliti a través de qualsevol dels nostres serveis seran introduïts en un fitxer automatitzat titularitat de ECOVIDRIO, amb domicili social a Madrid al carrer Estébanez Calderón, 3-5 (4a planta) 28020 de Madrid. Aquestes dades s’utilitzaran per a la gestió de la relació amb els Usuaris, dels serveis oferts en la pàgina, per a l’ampliació i millora dels Continguts, així com per a l’enviament d’informació i/o publicitat que ECOVIDRIO pugui considerar com del seu interès, bé per correu electrònic, bé per qualsevol altra manera. En el cas de comunicacions comercials a través de correu electrònic o mig equivalent, el fet de facilitar les seves dades a ECOVIDRIO equival a la seva autorització expressa per a l’enviament de publicitat a través d’aquest mitjà.\nEn cas que l’Usuari sigui menor edat, les seves dades personals han de ser facilitats amb autorització del seu representant legal. D’aquesta manera, ECOVIDRIO entén que quan un menor accedeix als Portals ho fa amb el permís del seu representant legal.\nL’Usuari podrà accedir, rectificar i cancel·lar les seves dades personals enviant per correu (ordinari o certificat) el formulari que ECOVIDRIO posa a la seva disposició, degudament emplenat, al departament de Relacions Institucionals a ECOVIDRIO a l’adreça a dalt indicada. (Punxant aquí accedeix al nostre formulari)\nECOVIDRIO comunica a l’Usuari el caràcter no obligatori de la recollida de tals dades per a l’accés i navegació pels Portals. No obstant això, per a la prestació de determinats serveis serà necessari que l’Usuari proporcioni les seves dades personals. El no emplenament d’aquestes dades, en els casos en què sigui necessari, implicarà la possibilitat que ECOVIDRIO no presti aquells serveis per al compliment dels quals sigui necessari que l’Usuari faciliti les seves dades personals, alliberant-se per tant ECOVIDRIO de tota responsabilitat per la no prestació o prestació incompleta d’aquests serveis.\nL’Usuari respondrà, en qualsevol cas, de la veracitat de les dades facilitades, reservant-se ECOVIDRIO el dret a excloure dels serveis registrats a tot Usuari que hagi facilitat dades falses, sense perjudici de les altres accions que procedeixin en Dret.\nVI.2. Utilització de cookies\nECOVIDRIO l’informa que durant la navegació pels Portals s’utilitzen “cookies”, és a dir, petits fitxers de dades que es generen en l’ordinador de l’usuari i que ens permeten obtenir la següent informació:\na) La data i hora d’accés als nostres Portals. Això ens permet esbrinar les hores de més afluència, i fer els ajustos precisos per a evitar problemes de saturació en les nostres hores punta.\nb) El nombre de visitants diaris de cada secció. Això ens permet conèixer les àrees de més èxit i augmentar i millorar el seu contingut, amb la finalitat que els Usuaris obtinguin un resultat més satisfactori.\nc) La data i hora de l’última vegada que l’Usuari va visitar tots dos o un dels nostres Portals.\nd) El disseny de continguts que l’Usuari va triar en la seva primera visita a tots dos o un dels Portals.\ne) Elements de seguretat que intervenen en el control d’accés a les àrees restringides.\nAquesta informació obtinguda és totalment anònima, i en cap cas pot ser associada a un usuari concret i identificat. Aquesta informació permet a ECOVIDRIO adaptar i millorar els seus serveis als interessos de l’usuari.\nNo obstant això, l’usuari té l’opció d’impedir la generació de cookies, mitjançant la selecció de la corresponent opció en el seu programa navegador. ECOVIDRIO informa que en el cas que deshabiliti l’ús de cookies la navegació pot ser més lenta de l’habitual.


Sunakay: un (bon) conte sobre l'emergència climàtica, per Montse Camps Puigantell - Catalunya Ràdio\nSunakay: un (bon) conte sobre l'emergència climàtica\nMeritxell Martí i Xavier Salomó publiquen una obra monumental al voltant de la necessitat de protegir el planeta\n22/11/2021 - 10.57 Actualitzat 22/11/2021 - 11.03\nEls llibres infantils viuen un bon moment i molts se centren en el medi ambient, dirigits a un públic que està molt sensibilitzat per aquest tema. Un d'aquests llibres és "Sunakay" , publicat per Flamboyant.\nLes protagonistes són la Sunan i la Kay, dues germanes que viuen en un temps inconcret en una illa de plàstic, des d'on es capbussen al mar, convertit en un abocador i pràcticament mort, per buscar algun objecte valuós per vendre'l als mercaders.\nEls autors són Meritxell Martí, que ha fet el guió, i Xavier Salomó, que l'ha il·lustrat. La Meritxell i el Xavier han fet més de 40 llibres junts, com els contes del gatet "Mixifú", els best-sellers Bon dia i Bona nit (amb més de cent mil exemplars venuts) i la més recent "Sota les onades".\nEl 2019, després d'anar a un acte de neteja de platges a Formentera, van voler parlar de com el llançament indiscriminat de plàstics està asfixiant el mar. El resultat és aquest llibre, que té mes de cent pàgines quan el normal és que en tinguin unes quaranta-cinc.\n"Ha sigut un repte per part dels dos perquè és la primera vegada que ens afrontàvem a un llibre d'aquesta magnitud . I, a més, s'ha fet amb aquarel·la. Això ha portat prop de tres anys de feina. El format és molt gran perquè volíem transmetre que és un àlbum on s'explica un drama èpic."\nPer l'editorial Flamboyant, fer aquest llibre també ha sigut també un repte, com explica la directora editorial, Patrícia Martin:\n"Una obra així espanta perquè costa molt de produir, és molt costós. 'Sunakay' és un àlbum il·lustrat però la llargària correspon més a una novel·la gràfica."\nEl medi ambient, un tema molt important per al públic infantil\n"Sunakay" és una oda als mars i un himne a la necessitat de protegir el planeta. S'emmarca en els diferents llibres per a infants que parlen de medi ambient i emergència climàtica, però els autors no volen provocar-los angoixa, al revés:\n"Creiem que la nostra funció com a creadors literaris no es tant fer pedagogia, perquè ja n'hi ha prou al seu entorn. Tampoc volem angoixar els nens. El que intentem aportar és la part literària. No donem solucions ecològiques, aportem la dimensió poètica a aquestes problemàtiques."\nLa literatura infantil i la sobredimensió\nTot plegat, un llibre de qualitat dins d'un gran grup d'obres per a nens, també tots de qualitat. Tots tres coincideixen a dir que el sector de la lieratura infantil viu un molt bon moment però que n'hi ha una sobreproducció. És el que pensa la Patricia Martin:\n"Tots hauríem de reduir, però és difícil perquè al final tots volem arribar al punt de venda i tenir un espai."\nLa Meritxell i el Xavier hi estan d'acord i creuen que la producció literària està sobredimensionada.:\n"És la crisi del sobreconsum. Però que hi hagi varietat em sembla fantàstic. Al mateix temps cal dir que el sector està probablement en el millor moment històric. Hem d'estar molt orgullosos de la quantitat de blbliotecaris, mestres i llibreters i sobretot llibreteres que estan abocades al món de la literatura i de qualitat."\nFlamboyant n'ha fet una tirada de 1.500 exemplars en català i 3.000 en castellà.\nLa família d'Helena Jubany reclama que s'investiguin tres persones més pel crim


Americana Film Fest | Americana 2017: Un segon dia explosiu\nAmericana 2017: Un segon dia explosiu\n04 Mar Americana 2017: Un segon dia explosiu\nPosted at 10:47h in bloc\tby\tRoger Navarro 0 Comments\nÈxit rotund en el primer dia de festival als Cinemes Girona. Goat, Another Evil, Christine o Love True han estat el primer tast que el públic ha pogut fer de la programació d’enguany. Fos quin fos el vostre itinerari, destacarem la sobreexcitació de testosterona fermentada amb la llei del més fort a Goat i la capa més real i menys visible de Los Ángeles a The 4th.\nEn Brad, interpretat per Ben Schnetzer, vol encaixar al món freqüentat per son germà Brett, interpretat per Nick Jonas, sí. Un dia sortint tots dos de festa, en Brad decideix marxar abans, no se sent còmode amb tot l’ambient de drogues i sexe al qual es veu exposat. Surt de la casa, i abans de poder obrir la porta del seu cotxe, un encaputxat li demana si el pot portat a casa seva que està just al costat. Pocs minuts després en Brad és brutalment apallissat.\nL’estiu s’acaba i en Brad encara es refà de l’atac, son germà que forma part d’una fraternitat el convencerà perquè s’uneixi just quan retornin a les classes. L’ansietat que atraparà en Brad per no decebre el seu germà i per intentar ser un més del conjunt, les denigrants i maquiavèl·liques proves d’iniciació i el fet traumàtic que l’acompanya, posarà els dos germans a prova i els farà qüestionar tot el seu entorn.\nSe situa la violència com una de les arrels de la fraternitat, com una de les lleis mai escrites que conformen la base d’aquesta comunitat. S’exposa l’absurd d’aquests grups on la violència es converteix en una forma de conviure, de perpetuar les normes i el modus operandi d’uns altres temps. Tot i que, a poc a poc, sembla que malauradament tot torna.\nVeiem a The 4th un altre tipus de violència, una violència passiva, una agressivitat interna que converteix a tothom a la seva manera en portador de males notícies.\nEn Jaimie ha convidat un grup d’amics a una barbacoa a casa seva (on comparteix pis amb en Derek, que està de viatge), en tornar de fer la compra veu que s’ha deixat el líquid per encendre la barbacoa a la tenda i decideix tornar per recuperar-lo. A partir d’aquest punt totes les decisions que pren el protagonista el porten a engrandir i multiplicar els seus problemes, obstacle rere obstacle col·lideix contra una societat capficada en ella mateixa i indubtablement egoista.\nL’aposta per imitar l’estructura del film “¡Jo qué noche!” de Scorsese porta la narració cap a un punt de no retorn on s’exposa una clara afirmació: Los Angeles va més enllà de les pictòriques imatges que s’acostumen a exposar com a l’ideal californià, l’estrat urbà és molt més salvatge del que un pot esperar.


Cap a una cultura lenta\nLa necessitat de recuperar l'activitat cultural després de les repetides aturades causades per la crisi sanitària i l'auge necessari de les propostes tecnològiques i telemàtiques poden portar associat un risc sobre el qual ens adverteix l'Helena Minuesa, experta i formadora en l'àmbit de la mediació cultural. La velocitat i la urgència ens poden dur a generar ofertes buides de contingut, superficials, que busquen l'entreteniment despullat de qualsevol esforç reflexiu. Cal cercar l'equilibri, i Minuesa ens anima a fer un esforç per trobar-lo.\nLes vacances sempre ens donen una oportunitat per a aturar-nos a agafar aire, però també per a reflexionar i fer autocrítica. Els dies a l’estiu semblen dilatar-se, les hores i els minuts es fan més llargs. Ens convertim en un videoclip frenètic que ha quedat pausat.\nI en aquest context, aquest mes d’agost m’ha vingut a buscar una conclusió incòmoda que em neguitejava durant el confinament, però que s’ha fet més evident, i que avui voldria compartir en unes línies.\nVivim en l’era de la cultura fugaç, inconsistent i ràpida. Emulant el fast food -barat, breu i instantani- les institucions i empreses culturals sembla que s’hagin embrancat en una cursa de fons per a plats ràpids que entrin molt pels ulls: espectacles exprés, seminaris virtuals, concerts i microconcerts, xerrades, tik toks i mil històries més. Minuts de cultura a la carta, sense més objectiu que l’entreteniment, ras i curt. Tot amb el filtre que la fugacitat imposa.\nLa meva reflexió d’avui no pretén pas criticar el món de la creació cultural, ara més necessària que mai. Defenso i defensaré sempre la cultura com una arma -o una eina, més aviat- de construcció massiva. Capaç de trencar murs, apropar les persones, alleugerir l’ànima en temps convulsos. Una cultura al servei de l’educació, entenent que ens permet conrear el nostre esperit crític, la nostra capacitat de pensar per nosaltres mateixes.\nEl que voldria replantejar és el model que el confinament sembla haver accelerat sense mesura. Un model cultural basat en la fugacitat, en quelcom efímer, que passa i que no queda, (a diferència del que Machado defensava “Todo pasa y todo queda”) que tampoc ens transforma, ni ens fa pensar.\nUna cultura ràpida que es fonamenta en el consum més que no pas en el foment real de l’intel·lecte.\nEstretament vinculat a aquest, em ve al cap el debat entorn a l’ús de les pantalles en l’àmbit pedagògic. Videojocs sí, videojocs no. Suposo que a hores d’ara hauríem de reconèixer que no podem negar l’evidència i que les generacions dels nostres fills i filles porten ja el llenguatge de la gammificació en el seu ADN. En aquest sentit, també la cultura ha sofert la síndrome del “passar pantalles”. Ja no importa la qualitat del procés sinó la quantitat de pantalles que superem, la quantitat de diamants (virtuals) que aconseguim i la rapidesa en l’execució del joc.\nPotser valdria la pena polsar el mode pausa i tornar a pensar. I tornar a aprendre.\nRecuperar la cultura lenta, com la bona cuina, que les digestions sempre són més bones.\nHelena Minuesa impartirà properament un curs online i subvencionat\nde Mediació patrimonial sobre el qual us podeu informar en aquest enllaç.


Es presenta el Pla d'acció 2019 del Consorci de promoció turística del Maresme\nLes accions a executar durant l’any que ve, repartides en 6 àmbits de treball principals, tenen previst assolir 4 objectius estratègics i 9 anuals que pretenen donar suport i fomentar el sector turístic del Maresme.\nEntre les accions a portar a terme durant l’any 2019 s’hi troba l’organització de taules de treball en diferents matèries (gastronomia, cultura, turisme esportiu); l’ampliació dels Punts d’Informació Turística (PITs); la realització d’un estudi de reputació on-line a la comarca; l’actualització del Pla Estratègic 2018-2022; la celebració d’una trobada de bloguers de tot Espanya (amb l’Associació de Bcn Travel Bloggers); la realització de fires comercials, concursos i promocions; la incorporació d’un tècnic de Turisme Comarcal o les Jornades de difusió Laietània (Festival Laietània), entre moltes altres.\nTambé s’executaran accions de continuïtat, com pot ser la celebració del Maresme Film Comission; la trobada de velers centenaris, la Maresmar o la promoció de la Guia de la Iaia.\nEl Consorci està integrat pel total dels 30 ajuntaments de la comarca, el Gremi d’Hostaleria del Maresme, l’Associació de Càmpings i C.V. de la província de Barcelona, la Federació d’Associacions i Gremis Empresarials del Maresme (FAGEM), el TecnoCampus Mataró – Maresme, el Consell Comarcal del Maresme i el Club Nàutic el Balís. Des de la seva creació, l’any 1997, l’entitat realitza una important tasca de suport i de foment del sector turístic a la zona, a partir del desenvolupament de projectes i productes turístics d’acord amb els corresponents plans d’acció.


Actualització: 20.12.2017 - 20:16\nQue les jornades de reflexió siguin obligades és collonut. Com que no reflexionem mai, aquell dia és obligatori. Podem apagar Twitter i WhatsApp de manera justificada i sense haver de donar explicacions a ningú. Podem, de fet, no anar a treballar, no fos cas que algú pogués contaminar-nos. Ep, a qui li sembli anacrònic i paternalista, s’equivoca: si existeix és perquè la necessitem, la jornada de reflexió. Seria d’imbècils mantenir aquesta norma si no servís de res.\nAmb molt de gust, he fet la prova: ahir, durant unes quantes hores vaig apagar mòbils, rellotges, ordinadors, aparells diversos i vaig tallar tota comunicació amb res que bellugués més enllà dels topalls del meu cos. No vaig arribar a tapar-me els ulls, tot i que reconec que per a fer-ho ben fet hauria estat un requisit important, perquè no us podeu ni imaginar quantes coses de color groc que ens envolten…\nLa reflexió em va deixar exhaust. L’huracà d’imatges i pensaments em va atordir fins al punt que vaig acabar al CAP amb un mal de panxa terrible. Un virus, em va dir la doctora, arròs i repòs. Maleïda reflexió. Debilitat i sense forces, els flaixos derivats de tanta meditació es van multiplicar i m’esquinçaven el cervell i l’estómac com ganivetades, sense aturador. Mítings de final de campanya a les portes d’una presó. Candidats tancats a dins, sense judici, tot plegat per haver defensat idees. Ultradretans violents condemnats, a la porta de la mateixa presó, però a fora, en llibertat, amb pancartes feixistes, perquè ells, únics al món, tenen fills i n’han de tenir cura. Debats electorals en què segons qui no pot respondre preguntes perquè la llibertat provisional de la qual ‘gaudeix’ li ho impedeix. Vots de l’estranger que s’extravien o no arriben o no s’accepten. Llaços grocs prohibits i alhora penjats a tot arreu. Per Déu, fiblades al lavabo. Vota, que igualment, peti qui peti, segons què surti, no valdrà. Fes-te de la democràcia.\nVaig acabar el dia amb febre (encara en tinc una mica…), però he de dir que agraeixo profundament l’imperatiu electoral de la jornada de reflexió. Els cànons (no pas canons, de moment) diuen que ha servir per a decidir el vot. Sort, perquè sense la jornada de reflexió mai no hauria sabut qui votar. Perquè res del que vaig pensar ahir no ho havia pensat abans. No m’hauria adonat mai de res de tot això, no hauria tingut mai prou perspectiva per a analitzar-ho i per tant viuria enganyat i desorientat. Gràcies, Junta Electoral.\nAra només desitjo que les eleccions d’avui passin de pressa per a poder-me recuperar. Tinc un grapat de missatges de WhatsApp per respondre i ganes de menjar una amanida i un tall de carn. Friso per votar. I, si s’escau, fer un brindis per celebrar el resultat, sobretot ara, que aquesta jornada de reflexió tan decisiva m’ha ensenyat a pensar i a votar. I a saber que sens dubte el resultat serà respectat i aplicat. Sort, perquè em fa l’efecte que un enèsim mal de ventre no el podria suportar.


MOLDÀVIA | musicaTOUR\nESO1, 2007-2008: Paula Valldeperas\nESO1, 2013-2014: Carina Oxanii\nHe agafat aquest país perquè jo sóc d’allà. Com diu una cançó de Lluís Llach “el meu país és tan petit…” que hi ha poca gent que el conegui. Puc explicar moltes coses: les nostres tradicions, les danses…. +info: lletra “El meu país” (C.O.)\nMoldova (o Moldàvia) és un petit país situat entre Romania i Ucraïna. La ciutat principal és Chisinau. Actualment és un país independent, però abans Moldova formava part de Rússia.\nLa bandera de la República de Moldàvia és un dels símbols nacionals del país. Està formada per tres franges verticals de colors blau (el més proper al màstil), groc (al centre) i vermell (a la part exterior). Al centre apareix l’escut nacional. És una àguila que subjecta l’escut amb les armes del país.\nLa incorporació d’aquest escut serveix per distingir la bandera moldava de la romanesa, nació amb qui comparteix cultura, llengua i, fins a la Segona Guerra Mundial, també una mateixa administració.\nAquesta bandera va ser adoptada pel parlament moldau el 12 de maig de 1990, abans fins i tot de proclamar la independència del país de la Unió Soviètica, que va tenir lloc el 27 d’agost de 1991.\nL’escut de Moldàvia es va aprovar el 3 de novembre de 1990 amb motiu de la independència de la nova República després de la dissolució de la Unió Soviètica. És obra de l’artista plàstic Gheorghe Vrabie i està basat en les armes del Principat de Moldàvia. Apareix al centre de la bandera de l’estat.\nEls símbols de l’escut són:\nÀliga. Representa l’origen llatí del poble moldau.\nCreu ortodoxa. Fa referència al símbol de la religió russa, que és ortodoxa.\nBranca d’olivera. Hi ha una història bíblica que explica el seu simbolisme. Tracta de Noé i de l’arca que va construir per salvar-se d’un diluvi. Déu, enutjat perquè els homes s’han corromput, provoca un gran diluvi. Escull un home bo i just -Noè- per salvar l’espècie humana. Per això Noè construeix una arca on posa la seva família i una parella de cada espècie animal perquè no morin anegats. El diluvi dura quaranta dies i quaranta nits fins inundar tot el món. Un dia deixa de ploure i Noè decideix enviar diversos ocells per veure si en algun lloc ha baixat el nivell de l’aigua i ja hi ha terra. Al tercer intent, un colom porta una branca d’olivera. Això indica que hi ha terra seca a la vora i la família de Noè comença una nova dia donant gràcies a Déu.\nArmes. Representen els morts de la guerra d’independència de Moldàvia.\nCap d’un bou. Representa la riquesa i abundància de la terra.\nEl leu moldau és la unitat monetària de Moldàvia. Un leu es divideix en 100 bani.\nQuan Moldàvia era una província de Romania (1918-1940), hi circulava el leu romanès. Després de la desintegració de la Unió Soviètica (època en què els moldaus van utilitzar el ruble soviètic) i de la creació de l’estat independent de Moldàvia el 1993, es va establir el leu moldau, que va agafar el nom de la moneda romanesa.\nLa llengua oficial de Moldàvia és el romanès. És una llengua romànica parlada per uns 24 milions de persones arreu del món. La majoria, uns 20 milions es concentren a Romania i més de dos milions i mig a Moldàvia, on oficialment s’anomena moldau.\nEl romanès té un 73% de semblança amb el català i un 77% amb l’italià. Oficialment s’escriu amb l’alfabet llatí, tot i que a Moldàvia encara molta gent fa servir l’alfabet ciríl·lic.\nVídeo: “Limba noastra” (La nostra llengua)\nTraducció lliure al català: La nostra llengua és un tresor / que sorgeix de les arrels profundes del passat…\nEl paisatge té moltes muntanyes. Hi ha ciutats i pobles, i moltes granges, però el país és molt pobre. La gent és molt hospitalària i treballadora.\nL’agricultura té un paper important en l’economia de Moldàvia. L’àrea de terra cultivable representa el 43,8% de la república. De la superfície total plantada, el 60,6% són de cultius de cereals (principalment blat, blat de moroi gira-sol) i altres aliments.\nLa terra de Moldova és molt fèrtil i s’obtenen raïms abundants, fruites, verdures i cereals.\nLa cuina moldava ha tingut una gran influència per part d’altres nacionalitats que viuen al voltant d’aquest territori, com Ucraïna, Bulgària o Rússia, però també hi ha elements que s’han incorporat de Grècia i Turquia.\nLa base de la gastronomia són la verdures com les tomates, els pebrots verds, les albergínies, la col blanca, les cebes, els alls, etc., tant per amanides com en salses o per acompanyar els plats principals. També es cuinen al forn o en escabetx.\nS’utilitza molt el blat de moro i la farina de blat, que donen un color específic als menjars tradicionals, com les sopes i els bescuits. El plat més comú és mamaliga, civada de blat de moro o polenta, que té un gust molt fi i deliciós. Es serveix juntament amb la carn, el formatge o la carn fregida.\nA Moldova es reb els convidats de manera especial. El cap de família és qui serveix el gran vi moldau i qui ofereix els millors plats de la casa. En general, s’acull els convidats a l’anomenada “Casa Mare”, que és la cambra gran de cada casa, on es celebren les reunions familiars.\nHi ha moltes festes i vacances, i cadascuna d’elles té les seves característiques. Per exemple, durant les vacances d’hivern es fan targetes de salutacions amb els millors desitjos que s’envien a familiars, amics i coneguts. El dia de Nadal es disfressen i es passegen de casa en casa cantant nadales. Cada casa espera l’arribada del Pare Noel amb el seu trineu ple de regals. Els nen es preparen especialment posant-se diferents vestit i màscares i decorant l’Arbre de Nadal.\nMartisor. És el símbol de la primavera. Al març cada persona moldava es penja del coll dues boles de corda, una blanca i l’altra vermella. Simbolitzen el renaixement de la natura en aquesta estació.\nEls colors de Martisor simbolitzen la sang vermella sobre el lliri blanc i la neu blanca d’una llegenda moldava. Segons aquesta llegenda, el primer dia del mes de març va arribar al bosc la bella Primavera. Va mirar al seu voltant i va veure un lliri de neu enmig d’un matoll d’esbarzers. Ella va decidir d’alliberar-lo perquè pogués créixer. L’Hivern ho va veure i es va posar furiosa. Va cridar el Vent fred i la Neu perquè destruïssin la Primavera. El delicat lliri es va marcir sota el cruel vent i la Primavera, que el cobria amb les seves mans, es va punxar amb les espines de l’esbarzer. De les seves ferides va caure una gota de sang calenta que avivà la flor. Així va ser com la Primavera va guanyar l’Hivern


coses de la vida: noviembre 2008\nuff ja estic saturada, cansada, agobiada ... i tots els sinònims que es puguin acudir! Però es que me quedat en blanc en un dels treballs, no per la dificultat sinó per no saber-ho enfocar, se que no ho faig bé i vull arreglar-ho i ho esgarro més, és a dir una cadena molt difícil de trencar.\nA més, la pressió que m'estan transmeten! i la mateixa tònica que abans, a més pressió més bloqueig ... i no serveix allò de respirar fons i tornem a començar, la pàgina continua estan en blanc.\nEnviat per laura sarri a 20:34 No hay comentarios:\nel meu petit recordatori\nA vegades la vida és injusta. Et desconsoles observant com la vida d'una família ha quedat destrossada, com no troben consol en res ni ningú. Encara que sense família és igual dur l'amic del meu pare ... han lluitat molt per a que no arribes el final, però no ho han aconseguit, sols han aconseguit esgarrapar un espai de temps d'aquesta vida, que ja és molt.\nRealment el que m'indigna es que hagin de patir encara més, les persones que ja no tenen una vida ... no ho entenc, no ho entendré mai, ni vull entendre-ho, és injust, molt injust! Se que vols viure, i que estàs lluitant, i se que ho faràs, perquè sempre has estat lluitadora. També se que no t'agradaria veure'm plorar, i no m'hi veuràs, però he plorat per tu, i desitjo de tot cor no tenir-ho que tornar a fer!\nLa vida és així, en aquesta setmana, plena de tristor i de pensaments foscos sobre qui som, ha arribat la notícia, la Núria serà mare. Ella plena d'il·lusió i alegria comparteix aquesta notícia, transmetent-la als demés d'aquesta manera, amb esperança.\nTambé va dur-se a terme la boda de la Sílvia, ara ja són marit i muller, i em van deixar que ho compartís amb ells.\n... res més trist i real, la vida és així, damunt de tristeses fas una rialla sincera en veure la felicitat dels altres.\nSe que els que ja no sou aquí, també heu tingut aquesta felicitat, per això i des de el més profund del meu cor, Dolors i Mossèn, espero que allà on sigueu hàgiu trobat la pau tant desitjada\nen el vostre record\nEnviat per laura sarri a 20:27 No hay comentarios:\nun altre cop formadora, (encara que molt poquet)\nencara que es molt poc, súper poc, torno a estar dins el món de la formació! i en tinc moltes ganes ... dos setmanes passaran volant però encara que només sigui per passar l'estona, tenir una nova experiència i guanyar quatre quartos doncs em be de gust!!!!!!!!!!!!!!!\nEnviat per laura sarri a 20:45 No hay comentarios:\n"el nen amb el pijama de ralles"\nAhir vaig anar a veure aquesta pel·lícula, i m'ha vingut ganes de llegir el llibre, per tant ja deu estar bé, algo ja em deu dir que sinó no ho hagués pensat ...\nÉs una història curta, explicada de forma intensa i amb un final dramàtic, esperat o no segons cada persona ... però bé a les històries de la Alemanya de Hitler sempre es dona un final així. Em va recordar "la lladra de llibres", jo vaig dir "que trist!", i la meva mare va dir "que no, acaba bé", per tant tot depèn de com es miri.\nTornant a la peli, la recomano molt, també fa pensar en la nostra vida diària i com a vegades no ens fixem en aquells petits detalls que ens diuen molt de les persones amb que convivim\nEnviat per laura sarri a 20:54 No hay comentarios:\nuna història qualsevol ... II\nHas decidit continuar amb allò que tenies, l'estabilitat, la família, el conegut, ... però no pots deixar de pensar en aquella tarda. Tot i que t'ha succeït allò que fa 40 anys que et passa, els mateixos que tens, només era un miratge, aquell home ja no hi es o potser només va ser allò que la teva ment volia en aquell moment. Saps que vols un canvi però no estàs disposada a renunciar res i saps perfectament que no pot ser.\nPerò bé continuaràs somiant i desitjant que aquell home no torni a aparèixer a la teva vida ... els somnis, somnis són!\nreprenc concert Manolo\nTot i que amb molt de retard reprenc el tema del concert ... doncs va ser fantàstic! realment va tocar totes les cançons del nou disc, també coincidint amb les que m'agraden més, que potser són totes! a més d'altres i algunes del último de la fila, però no gaires, realment ja es Manolo no? doncs només això.\nEs sentia molt bé, la seva veu com sempre, energia total i l'escenografia diferent a l'anterior concert, ben escollida, realment la ballarina es guanya el sou durant el concert ... Potser si que com va dir la meva germana, semblava anés una mica porrat?? però tot s'ho val per passar una bona estona!!!!!!!!!!!\nja espero el pròxim disc i concert\nEnviat per laura sarri a 20:09 No hay comentarios:


Converteix Dòlars de Bermudes (BMD) i Qatar rials (QAR) : Canvi de divises Calculadora de conversió\nDòlar de Bermudes (BMD) i Qatar Riyal (QAR) Canvi de divises Calculadora de conversió\nAquest Dòlar de Bermudes i Qatar Riyal convertidor està al dia amb tipus de canvi de 21 febrer 2018.\nIntrodueixi l'import que voleu convertir a la casella a l'esquerra de Dòlar de Bermudes. Utilitzeu les monedes "swap" per fer Qatar Riyal la moneda per defecte. Fer clic a Qatar rials o Dòlars de Bermudes per convertir entre aquesta moneda i totes les altres monedes.\nEl dòlar de les Bermudes és la moneda en la Bermuda (BM, BMU). El riyal de Qatar és la moneda en la Qatar (Control de qualitat, Qat). El riyal de Qatar també es coneix com el rial de Qatar. El símbol per BMD pot ser escrit Bd$. El símbol per QAR pot ser escrit QR. El dòlar de les Bermudes es divideix en 100 cents. El riyal de Qatar es divideix en 100 dirhams. La taxa de canvi de el dòlar de les Bermudes es va actualitzar per última vegada el 21 febrer 2018 de El Fons Monetari Internacional. La taxa de canvi de el riyal de Qatar es va actualitzar per última vegada el 21 febrer 2018 de El Fons Monetari Internacional. La BMD factor de conversió té 6 dígits significatius. La QAR factor de conversió té 6 dígits significatius.


i música de l’Àfrica musulmana | enciclopèdia.cat\nmúsica de l’Àfrica musulmana\nMarc històric i antropològic\nMúsica tradicional folklòrica\nMúsica culta religiosa\nMúsica culta profana\nMúsica desenvolupada a l’Àfrica musulmana, terme que identifica la zona de tradició panislàmica situada al nord del continent africà, aproximadament per damunt del paral·lel 10 graus latitud nord i que comprèn el desert del Sàhara i els països del Magrib més Egipte.\nA diferència de la música de l’Àfrica negra, la cultura musical de l’Àfrica musulmana ha de ser analitzada en els plans tradicional (folklòric) i culte, i també religiós i popular (originada per l’aculturació urbana i la influència d’altres cultures musicals). D’aquests factors es desprèn que la configuració musical de l’Àfrica musulmana actual és fruit de la simbiosi de les cultures berber, àrab (s’inclouen les aportacions perses), andalusina, turca i sefardita. A tot això cal afegir la influència occidental, sobretot des del segle XIX.\nL’any 1000 aC, després d’un període de diversificacions i posterior amalgama, es pot parlar ja d’una població en part homogènia a causa del seu tipus de vida nòmada: els berbers. En aquest últim mil·lenni abans de Crist, siríacs, perses, fenicis, grecs i romans ocuparen el nord d’Àfrica. Durant l’Edat Mitjana la conquesta àrab, que comportà fortes revoltes berbers i moviments de població, implantà l’àrab com a llengua dominant. Al segle XVI la reconquesta cristiana de l’Àndalus provocà la diàspora, i alhora un renaixement cultural, d’andalusins i jueus pel nord d’Àfrica. Més tard s’inicià la conquesta i dominació que es prolongà fins a l’època del colonialisme dels imperis europeus del segle XIX. Finalment, en el període comprès entre els anys cinquanta i seixanta del segle XX, es produí el procés d’independència dels països del nord d’Àfrica.\nLes primeres referències sobre música a l’Àfrica septentrional provenen de les pintures i baixos relleus de l’Egipte dels faraons. Grècia fou la primera cultura a descriure la música del nord d’Àfrica i, ja en el període islàmic, una de les primeres figures fou Isḥaq al-Mawṣili (767-850) de Bagdad, considerat un estudiós i alhora el músic més complet de la seva època. El teòric al-Kindī (~801-873) és l’autor de la primera referència sobre els cicles rítmics. La relació del Magrib amb el Mašreq (el món àrab oriental) es posa de manifest amb la figura, al voltant del 890, de Ziryāb, que arribà a Ibèria procedent de Bagdad, d’on havia importat l’estil oriental cap a l’Àndalus. Els primers grans teòrics foren al-Fārābī (950) i Ibn Sīnā (Avicenna, 980-1037). A la Península Ibèrica destaquen el filòsof de Saragossa Ibn Bāǧǧa (mort el 1139) i, cap al 1200, Abū’l-Ḥasan ibn al-Ḥaṣīb, que desenvolupà a Múrcia les idees d’Avempace. L’egipci Ibn Sanā’ al-Mulk (1155-1211) fou el primer teòric de la moaixakha i el tunisià al-Tifāši (1184-1253) descriví l’estructura de la nūba i n’inventarià unes 500. Al final del segle XIII, Ṣafi al-Dīn, mort el 1294, arribà a la sistematització més clara de la música àrab. L’obra d’Abd al-Qādir, mort el 1435, és una referència bàsica per als instruments i les formes musicals àrabs del segle XIV. Els estudis musicals del segle XV fins al final del XVIII són escassos. Passat aquest període, les primeres obres tendeixen a diferenciar entre música àrab i andalusina. El 1932 tingué lloc el I Congrés de Música Àrab, al Caire, fruit de l’esforç del musicòleg egipci Maḥmūd Aḥmad al-Hifnī. El Congrés volia ser la trobada musical entre el Mašreq i el Magrib. Pel que fa al repertori culte, el musicòleg R. d’Erlanger dividí la música andalusina en zones: la magribina (marroquina), l’algeriana i la tunisiana, divisió acceptada fins a l’actualitat. Fou en aquest congrés on es pogué apreciar per primer cop algun tipus de reflexió sobre la música folklòrica.\nL’Àfrica musulmana principalment manté localismes d’origen berber barrejats amb trets comuns a tota la zona islamitzada. Com a aspectes panislàmics hi ha, en primer lloc, la importància i els constituents de la festa i celebració comunitàries (casament, naixement, circumcisió, retorn de la Meca, defunció) com a motius de manifestacions musicals populars amb característiques comunes, per exemple, les danses col·lectives en fila a partir del ritme desenvolupat amb l’ajut d’una pandereta. En segon lloc, el paper desenvolupat pel l’art poètica encarnada en la figura del poeta cantor, ensems músic professional, el prestigi del qual es fonamenta en el fet d’haver estat alumne d’algun santó o, a través d’una aparició, haver estat inspirat pel mateix Profeta. Destaca també, en tercer lloc, la poca presència dels instruments de corda en l’àmbit rural, ja que és l’especialista (músic professional amb freqüència itinerant) el que els utilitza principalment. En quart lloc, l’estructura formal és concebuda com a suite a través de l’acumulació de peces i, finalment, en tot l’àmbit islàmic és rellevant el paper de la dona en l’activitat i ritual musicals, sobretot en les celebracions de casaments, com a membre de la comunitat i com a música i ballarina professional. Les escales utilitzades en la música tradicional presenten també una interrelació entre el fons preislàmic pentatònic i la modalitat àrab: Lotart-Jacob (1980) indica l’ús, entre els berbers del sud-oest de l’Atles, d’escales tritòniques, tetratòniques i pentatòniques anhemitòniques (reforçades amb notes pien) segons el gènere musical que interpreten, però si el cant s’executa en espais públics (en concret, la forma imsaq: lluita poètica sobre versos de dotze síl·labes) el solista (com a forma de lluïment) introdueix melismes improvisats que sistemàticament alteren cromàticament els graus de l’escala (excepte el 1r i el 5è de l’escala pentatònica) realitzant intervals de semitò o més petits propis de la línia melòdica àrab, canvis que han de ser seguits pel cor. Rovsing (1997) indica un parentiu modal més gran amb l’àrab en el repertori dels berbers del nord-est de l’Atles. Una situació similar es dona entre els tuaregs, potser els berbers que han conservat millor la seva identitat, ja que llur repertori oscil·la també entre el pentatònic (sobri i d’àmbit reduït) i el cromàtic (ornamentat). A Egipte no es dona aquesta simultaneïtat d’escales sinó una gradació d’unes a altres en la direcció del Nil.\nEl cristianisme de l’Àfrica del nord és singularment representat per la música del ritu ortodox copte d’Egipte, la litúrgia del qual, de cant monòdic sense acompanyament instrumental, no ha variat amb els segles (cant copte). La religió islàmica concreta la seva expressió musical en diversos aspectes: la salmòdia de l’Alcorà realitzada pel muqri' o qāri', recitador de les sures (versos) alcoràniques, i la crida a l’oració i al cant religiós fora dels recintes de culte, és a dir, en cerimònies (haḍra) dins de les germandats (tarīqa) -sobretot les de la secta mística sufí-, en les festes populars (mawlid) que ofereixen aquestes germandats, en les quals el repertori tarīqa continua essent culte, o bé en cases privades. En tots aquests àmbits es destaca el gènere de l'inšād (himnòdia religiosa), a càrrec de cantants solistes (munšid), que es formen dins una tarīqa i que a mesura que aconsegueixen prestigi són convidats a cantar en altres germandats, en cases particulars o en festivals populars. En la tarīqa, durant un haḍra, es pot cantar un ḍikr (rememoració del nom de Déu) que busca arribar a l’èxtasi mitjançant el cant (o la dansa, com els dervixos de la secta mawlawiyya); en el recinte domèstic el repertori del munšid abraça cants semiprefixats o compostos (cassida religiosa i tawših o moaixakha religiosa), a més d’altres d’improvisats com el madīºh (elogi al Profeta o als sants) i els ibtihālāt (súpliques dirigides a Déu). Aquest tercer aspecte de l’expressió religiosa culta és l’únic que admet acompanyament instrumental.\nDos grans tipus de música són presents a la zona: l’àrab i l’andalusina. En totes dues l’activitat musical és eminentment urbana; l’àrab se centra a Egipte mentre que l’andalusina és implantada als països del Magrib. La música culta àrab, a Egipte, s’ha configurat entorn de l’anomenada Escola de la Nahḍa durant els segles XIX i XX, i cerca la unitat estètica i estilística a través de la síntesi de la música rural i urbana, profana i sagrada i de les cultures musicals siríaca, turca i persa. La música àrab es regeix per principis estilístics, entre els quals l’heterofonia o les interferències en la línia unísona produïdes per la interpretació personal de cadascun dels músics del taẖt; l’ornamentació entesa com a vocabulari de tècniques d’emissió del so (tímbriques, rítmiques, de fraseig, de dissenys melòdics) que ha d’elegir el músic; i la improvisació, que es pot diferenciar en dos tipus: la clàssica, que pren com a model la recitació alcorànica des de l’època medieval i és de caràcter exploratori i que, a més, identifica l’executant amb el Creador (té lloc al taqsīm, als mawwāl i la cassida), i la més moderna improvisació interpretativa, en què l’autor sorgeix com una figura (sobretot durant el segle XX) que dona a l’intèrpret un ric esbós melòdic perquè hi jugui i en combini els elements.¬En la configuració melòdica de la música culta àrab cal distingir tres aspectes: l’escala, el gènere i el mode o maqām. La referència de l’escala a una altura absoluta és només aproximada, ja que a la pràctica no la respecta. Teòricament l’octava es divideix en 24 intervals de quart de to i l’àmbit principal és de dues octaves (sol1-sol3). L’escala consta de tres tipus diferents de notes: principals, intermèdies i menors. Les notes principals o parda corresponen a les notes del mode principal rast. Les notes intermèdies o 'araba són necessàries per a realitzar els modes més usuals. Les notes menors s’utilitzen en els modes menys usuals o en els modes transportats i s’anomenen per referència a les notes intermèdies, al nom de les quals s’afegeix la partícula persa nim ('baix') o tik ('sobre').\nEl gènere, generalment tetracordal, és la unitat amb la qual, a partir de l’addició del mateix o diferents gèneres, es configura el mode. És un material musical transportable construït principalment per tres formes diferents: amb intervals de 2a M i 2a m, amb 2a M, 2a m i 2a neutra (de 3/4 de to) i amb 2a M, 2a m i 2a aug. Hi ha gèneres construïts a còpia d’intervals amb diferències encara menors.\nEl mode o maqāmconstitueix una idea d’organització del material musical clarament emparentada amb la música de l’antiguitat grega i romana, amb equivalents directes a l’àrea panislàmica actual i relacions significatives amb configuracions modals i de cultures musicals asiàtiques tan allunyades com la xinesa i la seva derivació japonesa. La idea de mode o maqām busca melòdicament l’expressivitat o êthos que una configuració de gèneres en concret pugui donar. S’ordenen segons un gènere greu a manera d’arrels, un altre de base o tronc, un altre de mig o branca i un gènere agut a manera de fulles. La primera nota del gènere base sol donar nom a tot el mode, llevat que es tracti d’una variació del mode principal. Els gèneres es poden enllaçar entre si de manera conjunta (l’última nota d’un és la primera del següent), imbricada (la penúltima nota d’un és la primera del següent) o disjunta (l’última nota d’un és a distància de to i mig de la primera del següent). Per a construir un mode són necessaris el gènere base i el mig, i els altres dos són optatius.\nLa configuració del ritme difereix si les parts són del tipus mursala ('flotants'), en què la pulsació no s’estructura de forma cíclica, o del tipus mawzūna ('mesurades'), en les quals el patró rítmic es repeteix i influeix en la melodia atès que cal respectar-ne les accentuacions. El cicle rítmic es defineix per l’alternança d’un número fix i en el mateix ordre de dos tipus principals d’accentuació: el dum o so greu i el tak, so lleuger o agut, als quals cal afegir el moment de silenci hashw, que pot ornamentar-se o no per part del percussionista: en general la música culta és molt sòbria, mentre que en la popular el virtuosisme ornamental és gairebé obligat.\nLa forma musical culta per excel·lència, i també d’àmbit panislàmic, és la suite denominada wasla al Mašreq, nūba al Magrib o fasl (a Síria). A Egipte, aquesta forma deixà de practicar-se a mitjan segle XX, però sí que se n’executen les diferents seccions, que es descriuen a continuació. Hi ha les obertures instrumentals i la tahmīla. Les obertures instrumentals com el bašraf i el samā’ī (quatre estrofes jana, seguides cadascuna per una tornada, taslīm) del repertori otomà dels segles XVIII i XIX, i la tahmīla, que té forma dialogada responsorial i improvisada entre solistes (pregunta) i taẖt (resposta), en les quals es passa d’un mode a l’altre. Les moaixakhes, música sobre poemes estròfics en àrab clàssic literari (o dialectal elevat) cantat amb una melodia fixa articulada en dues o tres frases musicals i que expressen tot el conjunt del mode; la forma comuna té quatre versos per estrofa que musicalment es presenten com a AAB (registre agut del mode) A'. Les frases musicals tenen cicles rítmics molt complexos (de quinze o setze temps) que poden repetir-se una desena de vegades, de manera que llur entonació a la senyalització dels temps es converteix en un exercici per a l’aspirant mutrib del taẖt necessari per a poder improvisar en aquesta i en altres formes del repertori. El taqsīm o improvisació instrumental, que pot ser un gènere independent que només enquadra les intervencions del cant o bé taqsīm, és el punt d’acompanyament que se sotmet a la natura de la peça cantada, per la qual cosa pot ser de ritme lliure o mesurat. Els layālī i els mawwāl són l’equivalent del taqsīm en el cant: el primer pot ser mesurat o no ser-ho i el segon sempre és lliure. El dōr, peça de virtuosisme i valentia, és el clímax de la suite. Pot allargar-se més de trenta minuts, sobre un poema de quatre a deu versos en àrab dialectal elevat. Es compon d’un dulāb (introducció instrumental basada en fórmules que permeten adaptar-les a qualsevol mode) i el dōr, en què té dues parts mesurades: el maḏhab sobre els dos primers versos i el dōr pròpiament dit, sobre la resta, que desenvolupa el material temàtic exposat al maḏhab. La cassida, poema monorim i monomètric en àrab clàssic (molt valorat perquè representa el patrimoni d’origen medieval àrab) designa, des del punt de vista musical, qualsevol cant en àrab clàssic. A Egipte, però, es redueix a dues menes de cant, la cassida mesurada, de temps ràpid, i la no mesurada, que pot arribar a ser totalment improvisada. Se sol executar al final de l’última wasla de la vetllada musical i pot arribar a substituir el dōr. La músicaandalusina participa dels condicionaments estilístics de l’àrab, ja que no és sinó música àrab. En canvi, les formes tenen algunes variants i la modalitat també difereix, fins i tot, en alguns aspectes fonamentals.\nLa música popular sorgí al voltant dels anys vint, i Egipte, especialment, és un cas més, en aquest punt, del que s’esdevingué arreu del món. Les condicions que donaren lloc a aquest tipus de música inicialment de munawwa’at (varietats) són múltiples: d’una banda, hi ha el fet que la música culta àrab sempre fou elitista i que també les incipients indústries del disc i del cinema requerien un gran públic per a conquerir. D’altra banda, els fenòmens de modernització passaven per una assimilació d’elements europeus que tingué dos vessants en principi paradoxals: la música culta tradicional de les classes altes s’identificà, per la connivència d’aquestes amb el domini europeu, amb el colonialisme, mentre que les influències musicals, i de costums socials, occidentals que trencaven amb aquesta tradició s’adaptaren i identificaren, sobretot a Egipte, com a font d’inspiració del nacionalisme musical propi. La música culta àrab, recuperada al llarg del segle XIX, passà directament als conservatoris -mistificada a força de suprimir solos, l’heterofonia, les improvisacions, la incorporació d’instruments i de l’escriptura occidentals- i a la discografia i al cinema, on ben aviat es veié que els formats curts i el guió dramàtic la feien inviable. Així s’obriren pas, durant els anys vint, la cançó lleugera o taqtuqa i l’opereta, en un primer moment gèneres costumistes i picarescos. A partir dels anys trenta, però, alguns compositors joves formats a l’escola tradicional elevaren el gènere de tal forma, que la producció, pel cap baix fins als anys setanta, fou considerada en el món àrab com a repertori culte derivat de la modernització del clàssic i la més escoltada per les persones adultes. Com a reacció, sorgí al voltant de la dècada dels vuitanta a Egipte la música popular urbana i proletària i, d’aquesta, al final de la dècada, l'aḡani šababiyya (cançons per a joves) d’estètica propera a la dance music. Finalment, des dels anys vuitanta la música ha restat emmarcada, a tot el nord de l’Àfrica, dins l’auge de l’integrisme islàmic, el qual no solament polaritza les posicions orient-occident sinó, com a Algèria, les araboberber. El conflicte s’arribà a encarnar en músics com Lounès Matoub, assassinat el 1998, per a esdevenir l’expressió musical d’un enfrontament polític.\nEls instruments tradicionals es troben en tota la zona, amb les variants i els canvis de noms locals. Entre els idiòfons podem apuntar el tambor d’aigua tuareg, molt estès per tota l’Àfrica. Consisteix en una escorça buida de carabassa que flota amb la part còncava cap avall i percutida. Hi ha dos tipus de cròtals: el que es troba entre els berbers de la tribu šeluḥ de l’Atles, el nāqūs, que és format per un ferro arrodonit i foradat que es colpeja amb baquetes metàl·liques, i els platerets nuiqsat berber o sāgāt àrab entrexocats amb el polze i l’índex per les dansarines. Entre els membranòfons destaquen la darbukka (tambor en forma de calze) i els diferents tipus de panderetes que requereixen una execució més complexa. Dels aeròfons, la música folklòrica és la que més instruments ha conservat. El prototip de flauta musulmana és l’obliqua oberta per tots dos extrems, originada en el nāy (canya) persa. Dels clarinets, el més comú i difós és el doble clarinet: arḡūl àrab, mizmār egipci, zamr tunisià, aḡanin marroquí. Els oboès tenen un origen lligat al doble clarinet i en algunes regions s’intercanvien el nom; la denominació actual és: zīūrnā àrab, ḡayṭa marroquí i algerià, zukra tunisià. A Egipte conserven la denominació genèrica del doble clarinet tradicional, mizmār, aplicada a l’oboè. Els cordòfons són més escassos en l’àmbit tradicional folklòric. Entre les violes d’arc hi ha el rabāb, d’origen probablement persa, que es presenta en dos tipus: el rabāb al-šā’ir (violí del poeta) i el rabāb al-muġannī (violí del cantant). Una tercera viola de la zona és l'imzād tuareg, monocord, que toca la dona acompanyant el repertori masculí vocal solista. Una quarta és el ribāb berber, també monocord i que toca el rays (poeta cantor). Entre les lires hi ha la ṭanbūra al Sudan i l’Alt Egipte, i la simsimīyya del Baix Egipte.\nEls músics i els instruments de la música culta es poden descriure a partir de les agrupacions instrumentals. En la música àrab cal destacar el taẖt, conjunt orquestral clàssic: el mutrib és el cantant solista al voltant del qual s’organitza l’orquestra; els coristes (maḏhab-geyya o cantant de tornada) ajuden i responen el mutrib i el primer corista (maḏhabgī) pot arribar a substituir-lo. El 'awwād és el tocador d''ūd (llaüt) que acompanya i redobla la línia del cantant. El qānūngī toca el qānūn (cítara) amb pues col·locades en els dits índexs de cada mà, que toquen entre si de forma octavada. Les cordes amb arc es representen en el taẖt pel kamangātī que toca el kamānga o kamanjeh; viola d’origen kurd (persa), aquest instrument es difongué per tot el món islàmic, però al voltant del segle XIX començà a ser desplaçat pel violí occidental (anomenat també kamānga o keman), que abraçava un àmbit més gran i era d’execució més fàcil. En el taẖt s’introduí durant el segle XIX la flauta obliqua nāy, quan els cantants religiosos passaren a practicar repertori profà. Finalment, el taẖt es completa amb el raqqāq: el que toca el riqq ja esmentat. La música andalusina, en la formació instrumental ālah marroquina per a l’execució de nūbas, incorpora de forma exclusiva el rabāb magribí piriforme. L’orquestra algeriana incorpora també en exclusiva un altre instrument: la kitā, mena de llaüt d’origen andalusí, del nom del qual -no tant de l’instrument- deriva el de la guitarra.\nAlexandru, T. i Wahba, E.: La musique populaire d’Egypte, text i discos Sono Cairo EST 52/53, Ministeri de Cultura d’Egipte, el Caire 1967\nChottin, A.: Tableau de la musique marocaine, Geutner, París 1939\nErian, N.B.: Coptic Music: An Egyptian Tradition, PhD, University of Maryland, 1986\nFarmer, H.G.: A History of Arabian Music to the XIIIth Century, Luzac and Co., Londres 1967\nGuettat, M.: La musique classique du Magreb, Sindbad, París 1980\nJargy, S.: La musique arabe, PUF (Que sais-je 1436), París 1971\nLagrange, F.: Músicas de Egipto, Akal, Madrid 1997 [conté un CD]\nLortat-Jacob, B.: Musique et fêtes au Haut-Atlas, Mouton-EHESS, París 1980\nNelson, K.: The Art of Reciting the Qur’ân, University of Texas Press, 1985\nPoché, C.: La música arábigo-andaluza, Akal, Madrid 1997 [conté un CD]\nRovsing, M.: Chants et danses de l’Atlas (Maroc), Cité de la musique, París 1997 (conté un CD)\nShiloah, A.: The Theory of Music in Arabic Writings, Munic 1979\nAsensio Llamas, Susana M.: Música y emigración: el fenómeno marroquí en Barcelona


Inauguren la carretera de Llagostera a Caldes de Malavella - Diari de Girona\nInauguren la carretera de Llagostera a Caldes de Malavella\nInauguren la carretera de Llagostera a Caldes de Malavella aj. de caldes de malavella\nEl carrer Pla i Deniel va ser l'escenari de la inauguració de la carretera de Llagostera al seu pas per Caldes de Malavella diumenge. A la inauguració hi van participar l'hereu i la pubilla del municipi, el director de serveis territorials de Girona, Pere Saló, el diputat Jordi Camps i l'alcalde, Salvador Balliu, juntament amb els veïns i veïnes.\nLes obres van acabar a principis del desembre i, segons l'Ajuntament, són importants per refer la xarxa de serveis principals d'enllumenat, d'aigua i de clavegueram, ja que l'antiga causava nombroses avaries.\nLa reforma també ha fet més amples les voreres, sobre les quals s'ha col·locat unes jardineres. El carrer Pla i Deniel està rehabilitat des de les termes fins a les noves restes romanes aparegudes sota el puig de Sant Grau. Està previst continuar amb les tasques d'excavació durant els propers anys en aquests àmbits perquè Caldes pugui lluir el seu passat mil·lenari. També s'ha recuperat l'antic safareig de Sant Grau. Feia molts anys que se'n guardaven les peces, i torna a lluir molt proper a la seva antiga ubicació.\nL'objectiu del consistori amb les obres de la carretera és millorar la seguretat en les interseccions. L'obra es va licitar per 735.000 euros, dels quals el 90% l'ha pagat l'Ajuntament.


ERC, JxCat i la CUP buscaran una “estratègia unitària” davant la investidura de Sánchez\nXIV LEGISLATURA PACTES\nRufián cita Borràs a una reunió i es veurà amb els cupaires || La líder juntista descarta el pacte de Pedralbes i veu millor el de Llotja de Mar, en el qual es va demanar amnistia, diàleg i autodeterminació\n© Imatge d'arxiu de Laura Borràs i Gabriel Rufián.\nERC i la CUP es reuniran la setmana que ve per abordar les seues posicions en la investidura del president del Govern en funcions, Pedro Sánchez, segons van informar ahir els cupaires en un comunicat.\nLa formació anticapitalista ja va explicar dijous que volia iniciar una ronda de contactes amb els partits independentistes per citar-los a bloquejar la governabilitat de l’Estat i que es comprometin “a establir l’amnistia, el dret a l’autodeterminació i la defensa dels drets socials al centre de la seua acció política com una clara voluntat destituient del règim del 78”.\nLa CUP cita Esquerra i JxCat a bloquejar la governabilitat de l’Estat espanyol\nDe moment, els dos partits han manifestat la seua voluntat de votar no a la investidura de Sánchez, però amb plantejaments diferents: mentre que la CUP no contempla cap opció de variar la seua posició perquè la seua estratègia és de bloqueig, ERC demana al PSOE un compromís per establir una taula de negociació sobre el conflicte a Catalunya per modificar el seu vot.\nAhir mateix, el líder d’ERC, Gabriel Rufián, i la portaveu del partit, Marta Vilalta, van firmar una carta dirigida a la cap de files de JxCat a Madrid, Laura Borràs, en què proposen de “continuar avançant” en la unitat de l’independentisme de cara a les negociacions de la investidura.\n“Estem segurs que de nou sabrem arribar a acords que ens permetin continuar avançant amb més força cap a l’objectiu compartit de l’exercici de l’autodeterminació i la independència”, assegura ERC a la carta. Rufián i Vilalta també constaten que ja han deixat clar que el PSOE no compta amb el seu suport, i que “no cediran en cap cas a cap xantatge indigne”. ERC va informar que també vol reunir-se fins i tot amb EH Bildu.\nPer la seua part, la mateixa Borràs va citar ERC i la CUP a celebrar una cimera dels 23 diputats electes independentistes per poder abordar la investidura.\nBorràs va apuntar que l’acord de la Llotja de Mar del 25 d’octubre, en el qual els partits nacionalistes i independentistes (tret del PNB i Compromís) van reclamar “amnistia, diàleg i autodeterminació”, pot ser un “punt de partida” de cara a abordar la investidura de Sánchez.\nVa rebutjar tornar a l’escenari de Pedralbes per ser insuficient perquè JxCat es plantegi una abstenció, ja que aquesta declaració que van firmar Generalitat i Moncloa és prèvia a la sentència de l’1-O.\n“Comencem a complir l’objectiu amb el qual vam nàixer: millorar la vida de la gent des del Govern”, diu el líder de la formació morada.\n“Governarem en minoria dins d’un Executiu compartit amb el PSOE, en el qual ens trobarem molts límits i contradiccions, i a més a més haurem de cedir en moltes coses”, va advertir Pablo Iglesias en la missiva a la militància.\nIglesias avisa la militància que hauran “de cedir en moltes coses”\nEl líder d’Unides Podem, Pablo Iglesias, va enviar dijous una carta a la militància del seu partit per agrair el suport rebut a les eleccions generals i per avisar que hauran de renunciar a certes qüestions en el cas de formar un Govern de coalició amb Pedro Sánchez.


Moisés Pérez i Noelia Rastrero, representants de la Federació Catalana de Bitlles i Bowling, es van classificar en la 29a i 53a posició respectivament, a la 48a Copa del Món Qubica-AMF, un dels torneigs més prestigiosos d’aquest esport, on van participar 151 jugadors (82 homes i 69 dones) de 82 federacions.\nMoisés Pérez va obtenir bons resultats des de la primera sèrie, finalment 58 pals el van separar de la classificació dels 24 primers per jugar els quarts de final. Moisés, va sumar un total de 4.119 (205.95 de mitjana).\nNoelia Rastrero, que debutava en aquesta competició, va assolir la 53a plaça amb un total de 3.553 pals (177,65 de mitjana).\nDes del 2008, la Federació Catalana de Bitlles i Bowling participa en aquest prestigiós torneig amb els esportistes següents: Diego Peña i Rafaela Carneiro a Hermosillo 2008 (Mèxic), Raúl Gálvez i Pilar Perales a Malacca 2009 (Malàisia), Marcial Ovide i Cristina Sanz a Toulon 2010 (França) i Luz Adriana Leal i Moisés Pérez a Johannesburg 2011 (Sud-àfrica).\nNg Shayna (Singapur) va vèncer Aumi Guerra (República Dominicana) campiona de les dues anteriors edicions (2010 i 2011), per 2 a 1, mentre en categoria masculina, Adbul Malek Syafiq Ridhwan de Malàisia es va imposar per 2 a 0 al nord-americà Kent Marshall que va liderar en tot moment la competició.\nLes 24 pistes de Sky Bowling de Wroclaw (Pòlonia) van acollir la competició, del 24 de novembre al 2 de desembre.


Bloc dels afectats de l'Illa 2 del Mas Lluí: de juliol 2009\nEstat de les obres_9\nPengem noves fotografies de les obres fetes avui mateix dia 30 de juliol del 2009.\nPublicat per Afectats Illa 2 Mas Lluí a 14:09 4 comentaris:\nNova comunicació de Promunsa\nAquetsa setmana hem rebut una nova notificació de Promunsa on explica els acords a que, conjuntament, es va arribar per canviar els materials i els acabaments dels habitatges dels edificis A i B. Podeu consultar-la aquí.\nCal recordar, però, que durant les reunions de la Comissió amb Promunsa i l'Ajuntament tractem d'altres temes com els crètdis hipotecaris, els accessos a la zona, els equipaments, transports i serveis amb que comptarem, etc.\nEn aquest sentit dimarts 21 de juliol vam poder reunir-nos amb la regidora Anna Hernández durant aproximadament una hora per tractar, precisaent, aquests temes tant diversos, però sobretot la reducció d'anys de protecció dels habitatges de l'edifici "T", els de règim de promoció municipal.\nAquesta possible reducció no depèn només de la bona voluntat de l'equip de Govern, que hi és, sinó d'un consens amb la resta de representants dels partits polítics que són presents a la Junta de Promunsa, primer, i al Ple de l'Ajuntament després. Estem intentant trobar aquest consens per aconseguir aquesta reducció.\nD'altra banda Promunsa es va comprometre, amb aquelles persones que, per la raó que sigui hagin de renunciar al seu pis, a no cobrar els 300€ que hauria de cobrar per despeses de gestió i a retornar íntegrament el 20% d'entrada que es va abonar.\nEsperem reprendre les converses i les reunions i continuar fent el seguiment de les obres a partir del mes de setembre, al retorn de les vacances.\nPublicat per Afectats Illa 2 Mas Lluí a 8:00 5 comentaris:\nEn marxa el finançament pel Pla Estatal de la Vivenda\nEns han fet arribar un nou article sobre el finançament dels pisos de protecció oficial i el conveni entre el Ministeri de la Vivenda i les entitats bancàries.\nPublicat per Afectats Illa 2 Mas Lluí a 9:31 Cap comentari:\nNotícia sobre avals als VPO\nUna adjudicatària ens ha fet arribar aquesta notícia sobre la creació, per part del Ministeri de la Vivenda, una línia d'aval per compartir el risc del finançament de les vivendes de protecció al 50% amb els bancs.\nPodeu llegir-ho aquí en format PDF.\nPublicat per Afectats Illa 2 Mas Lluí a 15:52 1 comentari:\nResum reunió amb Promunsa\nAhir dimarts 14 de juliol els membres de la Comissió ens vam tornar a reunir amb el sr. Enric Camats.\nL'empresa EMTE, adjudicatària de les obres de soterrament de les línies elèctriques, ha entrat al terreny aquesta setmana i calcula que haurà acabat entre el 10 i el 30 de setembre.\nVam pactar també que a partir d'aquest moment concretarem una primera visita als terrenys PER PART DELS MEMBRES DE LA COMISSIÓ, acompanyats dels responsables de Promunsa i de les obres.\nPel que fa als accessos ens van assegurar que el vial d'entrada i sortida de la zona que passa per darrere la ITV de Sant Just estarà acabat abans de finals d'aquest any 2009.\nTambé se'ns va informar que la UGT no ha cobert tots els pisos del seu edifici amb els seus afiliats i que han obert l'adjudicació dels restants a tot el públic.\nPublicat per Afectats Illa 2 Mas Lluí a 9:42 Cap comentari:\nReunió amb Promunsa\nDemà dimarts 14 de juliol els membres de la Comissió de Seguiment tenim una reunió amb Promunsa per concretar diferents temes:\nseguiment de les obres d'edificació i d'urbanització\nestabliment de data per la primera visita a la zona de les obres\nseguiment de la implantació de les millores materials als habitatges\ndefinició de la implantació dels canvis en les bases d'adjudicació dels habitatges de l'edifici T\nCom sempre, informarem puntualment del resultat de les converses amb Promunsa.\nPublicat per Afectats Illa 2 Mas Lluí a 8:00 1 comentari:\nEstat de les obres_8\nNoves imatges de l'estat actual de les obres. Les fotografies es van fer des del carrer Comte de Vilardaga (el del Mercadona)\nComunicat de les JERC de Sant Just\nLes JERC de Sant Just Desvern han editat l'últim número de "La Campana", el seu butlletí informatiu, on dediquen un espai al tema del Mas Lluí.\nDenuncien el calvari que hem hagut de patir des de l'adjudicació dels habitatges, el pagament per avançat de l'entrada del 20% i el retard en l'inici de les obres.\nEfectivament, el retard en l'inici de les obres (més de 6 mesos) ha resultat ser un calvari, en diferents aspectes, per a molts de nosaltres.\nAra bé, val a dir que hi ha una informació que no és del tot correcta: les obres JA s'han iniciat. De fet, l'acta de replanteig de les obres d'edificació està datada el dia 10 de febrer i la de urbanització de la zona ho està del dia 15 d'abril. Per tant, a hores d'ara LES OBRES SÍ QUE HAN COMENÇAT, contràriament al que s'afirma en aquest fulletó.\nDe tota manera, la Comissió vol agraïr públicament l'esforç de les JERC en denunciar una situació que nosaltres no ens hem cansat de fer durant aquest últim any. Agraïm qualsevol ajuda i qualsevol iniciativa que ens pugui ajudar a fer visible la situació de la nostra promoció d'habitatges i restem a disposició de qui necessiti qualsevol tipus d'informació sobre el Mas Lluí de Sant Just Devern.\nPublicat per Afectats Illa 2 Mas Lluí a 19:06 Cap comentari:\nMillores pels adjudicataris de l'edifici T\nL'últim Ple Municipal de l'Ajuntament de Sant Just va aprovar una sèrie de modificacions de les bases d'adjudicació dels habitatges de l'edifici T que encara resten buits (bé perquè ho estan des del principi o bé per les renúncies que hi ha hagut).\nPer adjudicar aquests habitatges s'han aprovat unes modificacions de les bases originals, algunes de les quals són retroactives als adjudicataris que encara aguanten:\nNo es obligatori comprar la segona plaça d’aparcament (aquesta mesura es farà extensible als actuals adjudicataris)\nUn sola persona podrà accedir als habitatges 3 habitacions\ntenir un mínim de 5 anys d’empadronament a Sant Just (abans eren 10) i 8 de treball (abans eren 12)\n6,50 vegades l’IPREM (abans era de 5,5 vegades)\nPublicat per Afectats Illa 2 Mas Lluí a 8:00 Cap comentari:\nPla de Mobilitat Urbana de Sant Just: transports\nDilluns passat, 29 de juny, dos membres de la Comissió de Segiment de la Illa 2 del Mas Llui van participar, a la Sala de Plens de l'Ajuntament de Sant Just, en la sessió sobre el Pla de Mobilitat Urbana del poble.\nDurant la sessió van participar en les discussios sobre els cinc àmbits d’actuació del pla: vianants; vehicle privat motoritzat; aparcament; transport públic; i bicicleta.\nVal a dir que en totes les planificacios que s'estan realitzant es va poder constatar que NO ES TÉ PROU EN COMPTE EL NOU BARRI DE MAS LLUI i, per extensió, tampoc els seus futurs habitants.\nPer aquesta raó van expressar, tant davant dels representants de l'Ajuntament com dels partits polítics, la seva disconformitat respecte el que s'està planificant fins al moment i van demanar que el Mas Llui es tingui en compte; van reclamar unes línies de transport públic adequades i de qualitat per unir el futur barri amb el centre del poble; autobusos llançadera cap a l'estació de RENFE de Sant Feliu i cap al TramBaix; accessos adequats pel transport privat; etc.\nEsperem poder continuar participant i reivindicant el que serà millor per tots els adjudicataris.\nPublicat per Afectats Illa 2 Mas Lluí a 9:00 Cap comentari:


club pilota alacant: IX Trofeu Club Pilota Alacant: 9 anys contracorrent\nIX Trofeu Club Pilota Alacant: 9 anys contracorrent\nSanta Creu: grandíssim campió del IXé Trofeu Club Pilota Alacant - IV Trofeu Festes de Sant Roc\nI miraculosament, el trofeu de pilota valenciana més important de la ciutat d'Alacant ha complit 9 anys, 9 anys en quasi clandestinitat, una clandestinitat imposada pels la gran majoria de mitjos de comunicació als quals no pareix interessar l'esport més antic dels que se practica al País Valencià.\nCom sempre, hem d'agrair el suport que ens dóna la Comissió de Festes de Sant Roc, que tan bé ens ha acollit els últims 4 anys, facilitant el dinar i gestionant la cessió dels trofeus per part de l'Ajuntament d'Alacant.\nSense ells, seria impossible celebrar este event, ja que el pressupost del Club ha quedat reduït a la mínima expressió "gràcies" a l'absència de subvencions oficials. Enguany, ni tan sols vam poder oferir camisetes, ¿tan cares són com per a què l'Ajuntament d'Alacant ens les negue? No podem esperar més d'un Ajuntament que permet que siguem l'únic club esportiu d'Alacant que ha d'entrenar fora del terme municipal per no tindre instal·lacions a la capital...\n1a semifinal: Santa Creu - Raval Roig: 8 jocs a 1\nComençava el campionat amb una interessant partida. Santa Creu venia liderat per Nicolás, el "banca" més experimentat en el carrer Abat Nàjera, ben acompanyat de Adrián de Crevillent, Juanma i Diego.\nRaval Roig destacava amb la potent banca de Davó de Crevillent, Hèctor al resto, Rubén i altre jugador de Crevillent completant el quartet.\nLa semifinal es va convertir en tot un recital de Nicolás, que amagava el seus traures en tots els indrets possibles del carrer, deixant als restos del Raval Roig totalment impotents. A més, Adrián al resto tampoc deixava fer el seu joc al banca del Raval Roig.\nAixí, Santa Creu va aconseguir el pas directe a la final amb autoritat, no deixant demostrar tot el seu joc als del Raval Roig.\n2a semifinal: Sant Roc - Sant Antoni: 8 jocs a 3\nSant Roc venia al campionat amb una grandíssima sorpresa, Marcos de Monòver va resultar ser un banca segur i sòlid amb un traure molt llarg i segur que el Club Pilota Monòver podria utilitzar en un futur per a competir en la Lliga de Palma. A més, tenia al seu costat al resto més prometedor del club alacantí, Santacreu; amb Jordi i Luis completant un equip molt jove i amb futur.\nSant Antoni va estar conformat per jugadors del Club Pilota Galotxes de Monòver, liderat amb el banca Bessó II, que malgrat el seu grandíssim potencial, no es va trobar a gust en el carrer, fet que va condicionar molt el bon fer dels restos monovers.\nAixí i tot, la partida va estar molt igualada als inicis, però mentres el banca de Sant Roc cada vegada feia el traure millor, el banca de Sant Antoni es va descentrar i no va poder seguir el ritme dels seus rivals.\n3r i 4t lloc: Raval Roig - Sant Antoni: 8 jocs a 5\nLa lluita pel tercer lloc va estar molt més igualada, ja que els banques d'ambdós equips van estar molt encertats, allargant la pilota de badana fins al final del carrer en més d'una vegada.\nLa clau va estar en el resto del Raval Roig, on la combinació d'Hèctor i Rubén va ser letal, guanyant quasi totes les ratlles que tenien al seu abast, amb volees potents i col·locades. Així, el 3r lloc va anar cap al Raval Roig.\nFINAL: Santa Creu - Sant Roc: 8 jocs a 7\nIndubtablement, la millor final en els 9 anys d'existència del campionat. La partida va ser tan igualada que sols una mínima diferència en el marcador va fer possible saber qui era el campió d'esta edició. Quedará per a les nostres memòries una partida veritablement bonica, de les que fan afició i ens demostren que la pilota valenciana mereix molt més.\nSant Roc va començar més entonat, comandant sempre el marcador 0-1, 1-2, 2-3, 3-4, 4-5, però Santa Creu no parava el seu ritme i va donar el seu primer avís al 6-5, posant-se per primera vegada per davant al marcador. Per Sant Roc no es donava per vençut, i tornava a adelantar-se amb un 7-6 que pareixia deixar el campionat en les seues mans.\nPerò, Santa Creu es va conjurar per a fer 2 jocs més. Nicolás continuava amb el seu traure amagat mentres els de Sant Roc cometien errades fruit de la pressió de la final. Finalment, Santa Creu culminava amb un 8 a 7, conscients d'haver fet un joc d'una grandíssima qualitat.\nEsta final mai serà oblidada...\nPublicat per Club Pilota Alacant a 19:24\nEs presenta de nou el IX Trofeu Club Pilota Alacan...


01 Abr Germinans abril 2016\nPublicat 16:01h in Germinans\tper\tadmin 0 Comments\nAcabem de celebrar la Setmana Santa. Aquest any se m’ha fet palesa, d’una manera molt directe, la diferència entre foscor i llum i el pas que els cristians fem de la primera a la segona gràcies a la resurrecció. També se m’ha manifestat d’una manera, també especial, els qui continuen en al fosca, els qui no han descobert aquesta llum… i he pensat en vosaltres. Gent de Germinans, vosaltres no només esteu en la foscor si no que hi viviu dins. Aquesta crítica vostra, tant destructiva i àcida, envers companys vostres en la fe només pot voler dir que no heu descobert la llum del ressuscitat. Qui es creu legitimat a criticar i jutjar així a membres de la mateixa església no només no sap ni entén –i molt menys estima– la realitat de l’Església –formada per persones humanes– si no que, a més a més, no ha descobert la llum del ressuscitat, una llum que, molt sovint, ens fa adonar de les nostres pròpies mancances. Per això resteu en la foscor: no firmar per por, “tirar la pedra i amagar la ma”, sentir-se superior i menystenir als altres, fer fotos d’amagat i publicar-les… son actituds de foscor. I els qui consulteu la pàgina web també esteu en la foscor. O us penseu que aquest comportament de consultar davant del vostre ordinador –enmig de la nit, és clar– és un comportament cristià? Per què ho feu? Pel “morbo” de saber “amb qui es fiquen avui”? Potser per animar-vos a costa de les desgràcies dels altres? O per pensar “mira que diuen d’aquest. Jo no estic tan malament!” Així funcionen els programes que busquen la polèmica en la televisió i les revistes del cor. Transmeten la falsa idea de que qui ho mira “controla” la seva vida, que no és “com els altres”. Això em recorda el passatge de l’evangeli del fariseu i el publicà on el fariseu prega Déu dient: “jo no sóc com aquest publicà…” La sentència que dóna l’evangelista és clara: la pregària del publicà –que no gosava ni aixecar els ulls al cel– es acceptada mentre que la del fariseu, no. Us sentiu superiors a la gent que els de Germinans critiquen? Doncs llavors també esteu en la foscor.\nAl final del camí de la Pasqua celebrarem la Pentecosta. Els deixebles, tancats per por dels jueus –en la foscor de les seves cases– decideixen sortir fora i, jugant-se la vida, anunciar el Crist ressuscitat. Aquí varen néixer les comunitats i la mateixa Església. Amb les seves febleses i contradiccions –que en tenien– però amb molta fe i amb la força de l’Esperit varen donar la cara. I vosaltres? A mi em trobareu a la parròquia, em podeu fer les fotos que vulgueu i firmo els meus articles. I vosaltres? On sou? En la foscor de la xarxa. Vosaltres viviu en la nit.\nPer tot plegat estic decidit a continuar desemmascarant-vos, tant a vosaltres com als qui us consulten i la meva audiència va creixent. Si una cosa no suporto es que us fiqueu així amb els meus companys preveres. Que us fiqueu amb mi em rellisca bastant però amb els altres… Però no patiu. Seguiré pregant per vosaltres… i també pels qui consulteu la vostra web.


El semàfor de 'delCamp.cat' del 17 d'abril de 2018\nCada cop falta menys perquè els alumnes de l'Escola Arrabassada de Tarragona abandonin els barracons i s'instal·lin en un nou edifici. Aquest dilluns, l'alcalde de la ciutat, Josep Fèlix Ballesteros i el director general de Centres Públics del Departament d'Enseyament, Antoni Massegú anunciaven, des d'una aula de l'escola, que les obres començaran d'aquí a menys d'un mes. El projecte comptarà amb un pressupost de més de quatre milions i mig d'euros que destinarà aquest departament de la Generalitat. Una bona notícia per desencallar aquest centre, que es troba en barracons.\nConstantí vivia aquest dilluns una jornada trista, després de l'esfondrament d'una part del sostre de la seva església, tancada des de fa dos anys per perill de despreniments i un problema d'esquerdes. L'Arquebisbat de Tarragona, propietari de l'edifici, ha assenyalat que es farà càrrec de les actuacions immediates que es duran a terme a l'església de Constantí, des de treure la runa fins a la restauració de la coberta caiguda. Malgrat que encara s'ha de valorar quin cost tindran les actuacions, que determinaran els tècnics, es preveu que sigui una intervenció cara. Ara bé, no es podria haver actuat abans per frenar el deteriorament del temple?\nExdirector general d'Innova\nEl Tribunal de Comptes ha tombat el recurs que va presentar Josep Prat contra la sentència que l'obligava a pagar al voltant d'1,2 milions d'euros a l'Ajuntament de Reus en el marc del cas INNOVA. L'exdirector general de l'Institut Català de la Salut i d'INNOVA —l'entramat d'empreses municipals del consistori reusenc que ha desembocat en una macrocausa judicial— s'haurà de fer càrrec de les factures sense justificar que van percebre Carles Manté i Jorge Batesteza.


Sanitat destitueix la directora de Salut Pública de València per les vacunacions irregulars | Valencia Extra\nL’escàndol de les vacunacions irregulars que s’han produït a la Comunitat Valenciana ha provocat que la Conselleria de Sanitat destituïsca la directora general de Salut Pública del departament de València, Elvira Mensat.\nLa decisió s’ha pres després que s’haja constatat que la funcionària havia afirmat en un informe, que no va passar per la Conselleria de Sanitat, que no disposava d’instruccions específiques de la conselleria sobre com actuar en cas que sobraren vacunes. Per part seua, Barceló va assegurar, ahir en roda de premsa, que desconeixia l’existència d’eixe informe.\nAquest text detalla com es va oferir a l’alcalde de Rafelbunyol, Fran López, l’última dosi que quedava i precisa que “en cap moment López va sol·licitar vacunar-se”. Després de conéixer l’informe, Barceló ha demanat a la directora general de Salut Pública del Consell, Ofelia Gimeno, que destituïsca a Mensat del seu càrrec.\nA més, la consellera també va informar de la investigació de 62 casos de persones vacunades irregularment contra el coronavirus, entre ells 10 càrrecs públics, i que formen part d’un total de 233 casos la vacunació dels quals ha sigut objecte d’anàlisi per no ajustar-se aparentment als grups de risc corresponents.


Inaugurada la depuradora del Catllar que permetrà ampliar la capacitat de la presó de Mas d’Enric\nEl conseller de Territori i Sostenibilitat, Josep Rull, i el conseller de Justícia, Carles Mundó, han inaugurat aquest dilluns la nova depuradora del Catllar. La planta dóna servei a la presó de Mas d’Enric i la seva posada en marxa era “imprescindible” per poder incrementar la capacitat de reclusos del centre penitenciari. L’equipament, que ha suposat una inversió superior als 2,1 MEUR, també tractarà les aigües residuals procedents d’una desena d’urbanitzacions del sector oest del municipi del Catllar.\nCorreus podria veure's obligat a acomiadar 150 treballadors de la demarcació de Tarragona\nCorreus podria veure's obligat a acomiadar 150 treballadors de la demarcació. El Ministeri de Foment té previst retallar el finançament del Servei Postal Universal a través dels Pressupostos Generals de l'Estat (PGE) pel 2017 provocant, una reducció de 60 milions d'euros. Arran d'aquesta possible mesura, des de Comissions Obreres (CCOO) –sindicat majoritari a Correus- s'ha fet una crida per iniciar un gran procés de mobilitzacions.\nLa vicepresidenta i ministra de la Presidència, Soraya Sáenz de Santamaría, acompanyada dels ministres Montoro i Méndez de Vigo, ha signat amb l’Ajuntament el conveni que garanteix una aportació de 10,5 MEUR a Tarragona 2018.\nAcord per atendre la diversitat religiosa durant els Jocs Mediterranis\nEls voluntaris dels JJMM Tarragona 2018 rebran formació en matèria de diversitat religiosa. Així es desprèn del conveni que van signar ahir la consellera de Governació, Administracions Públiques i Habitatge, Meritxell Borràs, i l'alcalde de Tarragona i president de la Fundació Tarragona 2017, Josep Fèlix Ballesteros.\nLa Diada de Sant Jordi culmina un intens cap de setmana d’activitat cultural a Constantí\nJornada festiva per celebrar la diada de Sant Jordi la que es va viure a Constantí al llarg de tot aquest diumenge. Una vintena de parades i estands es van concentrar a la plaça, al carrer Major, que des de primera hora del matí es va tancar a la circul·lació per acollir totes els activitats programades durant la diada.\nUna incidència de procés a l’àrea de compressors atura la unitat de producció d’etilè de les instal·lacions de Dow a la Pobla de Mafumet. Segons informa la companyia en un comunicat, la planta està en parada tècnica des de dos quarts d'una d'aquesta matinada de dilluns.\nLa URV i Repsol impulsen la creació d'un jardí de les papallones al Campus Sescelades\nLa Universitat Rovira i Virgili i Repsol fan un pas més en el seu compromís amb la sostenibilitat, a través de la creació del Jardí de les Papallones. Divendres es posava la primera pedra d’aquest espai, que s'ubicarà entre la passarel·la d'entrada al CRAI i l'edifici E1 d'aules del Campus Sescelades, i que tindrà una superfície d'entre 200 i 300 m2.\nEl Comitè Internacional afirma sentir-se “tranquil” després del compromís financer de l’Estat amb Tarragona 2018\nEl Comitè Internacional dels Jocs Mediterranis ha tancat aquest divendres l'estada de dos dies aquí per analitzar el treball de Tarragona 2018. S'ha confirmat que la competició de vòlei es disputarà a la Tarraco Arena Plaça i no al nou pavelló Sant Jordi. La Gimnàstica Rítmica es traslladarà a Reus, al Pavelló Olímpic on ja s'havia previst realitzar la Gimnàstica Artística.\nCap de setmana intens a Constantí amb el "Fes Cultura, Fes Salut" i la Diada de Sant Jordi\nL'activitat cultural centra des d'avui tota l'actualitat informativa a Constantí amb la programació del cicle "Fes Cultura, Fes Salut" i la Diada de Sant Jordi d'aquest diumenge 23 d'abril. Els actes han començat aquest matí amb la Representació Teatral de Sant Jordi, al Parc de la Muralla. L'obra ha comptat amb la participació dels Balls de Cercavila de la Societat Cultural i Recreativa El Casino i la Dragonina de Constantí, de l'Associació d'Amics de la Colla C.O.C.A, fent el paper de Drac de Sant Jordi.\nPàgina 176 de 269


TV3 lidera amb contundència les audiències de la Diada 2018\nTV3 lidera amb contundència les audiències de l'11 de setembre amb una quota del 21,5%. Tots els programes, líders de les seves franges. Encapçala la llista el "Telenotícies vespre" amb 823.000 espectadors\n12/09/2018 - 10.00\nTV3 va liderar amb contundència les audiències de l'11 de setembre amb una quota del 21,5%, el millor resultat en una Diada des del 2013. Tots els programes van liderar les franges des de les 8.00 del matí fins al final del "prime time", a les 24.30. El programa més vist del dia va ser el "TN vespre", amb una quota del 29,2% i 823.000 espectadors.\nL'estrena d'"Històries de Palau", en què es descobrien els secrets de l'edifici, la història i el dia a dia de la Generalitat de Catalunya, va ocupar el tercer lloc del rànquing amb 525.000 espectadors i una quota del 22,8%. El van seguir la retransmissió de la Diada Nacional de Catalunya amb una quota del 26,5% i l'espai d'"Anàlisi" de la Diada, que va ser seguit per 430.000 espectadors. El sisè lloc del rànquing va ser pel "TN migdia", que va fer una quota del 23,5%.\nPel que fa al portal de la CCMA, va tenir una audiència de 317.000 usuaris únics, un 30% més que l'11 de setembre del 2017, i un 100% més que el 2016. El consum de vídeo també va aconseguir un increment d'un 32% en relació amb el 2017, amb un total de 568.000 reproduccions.\nTV3, líder destacat de tot el dia l'11 de Setembre\nTelenotícies vespre - 11/09/2018


Catalunya desperta amb talls a les fronteres i als accessos a la ciutat de Barcelona - directa.cat\nDesprés del tall d’ahir nit de la C-58 a l’alçada de Terrassa i totes les aturades durant diumenge i dilluns, aquesta matinada els Comitès de Defensa del la República (CDR) han tornat a convocar per reclamar la llibertat del president de la Generalitat Carles Puigdemont, detingut a Alemanya el dissabte, així com de totes les polítiques preses. Des de quarts de set del matí, l’autopista AP-7 està tallada en els dos sentits de la marxa a l’alçada de la sortida 3 a Figueres. No només convoca el CDR de les comarques gironines, sinó també el dels Vallesos i Osona, és a dir, una acció coordinada dels CDR nord orientals. La intenció és mantenir la circulació cap a la frontera amb l’Estat francès paralitzada durant hores.\nAlhora, s’han produït talls a l’avinguda Diagonal de Barcelona, on han celebrat un esmorzar popular, així com a l’avinguda Meridiana, en els dos sentits de la marxa. Més tard, ha estat la la N-340, a l’alçada de Les Cases d’Alcanar, al Sud de Catalunya, la que ha quedat aturada en tots dos.\nDes de la Directa, fem un seguiment de com es desenvolupen els talls arreu de Catalunya:\n19.03 h. Desenes de persones emprenen una marxa lenta per la carretera N-260 a l’altura de Bellver de Cerdanya per reclamar la llibertat de les preses polítiques i en defensa de la República\n16.45 h. El CDR de l’Espluga de Francolí ha tallat la carretera N-240 a l’altura de Vimbodí i Poblet, a la Conca de Barberà. El tall ha acabat cap a les sis de la tarda\n/ CDR Espluga\n21.20 h. Un grup de persones aconsegueix tallar la Diagonal a l’alçada de la Gran Via de Carles III, a Barcelona. Moltes provenen de l’acció de Sants. S’hi despleguen agents antiavalots dels Mossos.\n20.28 h. L’Assemblea per la Defensa de Llibertat de la Garrotxa anúncia el tall de la C-57 al l’entrada des de la Garrotxa del túnel de Bracons. Demanen l’assistència de més manifestants per continuar amb l’acció. El tall genera retencions en el trànsit al llarg de divuit quilòmetres\n/ADL La Garrotxa\n20.00 h. Es desconvoca també l’acció que ha encerclat l’estació de Sants de Barcelona, després de donar dues voltes a la infraestructura. Alguns policies que custodiaven la infraestuctura han rebut impactes de pintura groga.\nAlguns policies que custodiaven la infraestuctura han rebut impactes de pintura groga / Victor Serri\n19.45 h. Desconvocada la marxa a peu que avançava per l’AP-7 entre l’Ampolla i l’Aldea, a les Terres de l’Ebre, en direcció a Barcelona. L’únic punt viari que es mantenia tallat, a la frontera entre els estats espanyols i francès a Puigcerdà, s’acaba de dissoldre.\nEls mossos esperant la columna que avançava per l’AP-7 a les Terres de l’Ebre en direcció a Tarragona, moment en que s’ha disolt\n19.15 h. Més de 2.000 persones encerclen l’Estació de Sants, blindada per un cordó d’agents de la Brimo dels Mossos. Alguns efectius policials han estat tacats amb pintura groga. La marxa es fa en suport a les persones encausades pel tall de les vies de l’AVE durant la vaga general del 8 de novembre.\nL’estació de Sants de Barcelona, encerclada de gent / Victor Serri\n18:34 h. La persona que ha quedat inconscient a Soses després de rebre nombrosos cops de porra per part de l’ARRO Ponent dels Mossos d’Esquadra ha estat traslladada a l’hospital Arnau de Vilanova de Lleida. El tall de l’A-2 ha quedat desconvocat i la carretera s’ha reobert al trànsit\n18:21 h. Desenes de manifestants tallen la frontera amb l’Estat francès entre Puigcerdà i la Guingueta d’Ix, a la cruïlla entre la carretera N-154 i la N-152\n18:17 h. Es manté el tall de l’N-340 a l’Ampolla en ambdós sentits, amb una barricada de neumàtics en flames, i s’amplia a l’AP-7 en direcció a Barcelona, on té lloc una marxa lenta\n18:09 h. Comencen a congregar-se manifestants als voltants de l’estació de Sants de Barcelona, on en els CDR de la ciutat han convocat a les 18 h. per “encerclar” el recinte. S’han tancat els accessos a la línia 5 i la línia 3 del metro per indicacció dels Mossos d’Esquadra\n17:53 h. Es desconvoca la marxa lenta organitzada pel CDR Nord Oriental com a conseqüència de “la lentitud exagerada d’alguns vehicles i per tant la posada en perill de l’acció. Donem per acabada la jornada d’avui”, expliquen\n17:34 h. A Soses es desplega una cinquantena d’antiavalots de l’ARRO Ponent dels Mossos d’Esquadra després de set hores de tall a l’A-2 i comencen a carregar contra les persones concentrades que es retiren al marge de la calçada. Segons les manifestants, una de les persones ha quedat insconscient després de rebre nombrosos cops de porra per part dels Mossos i ha hagut de ser atès per els serveis d’emeregència\n/CDRs de Lleida\n17:22 h. Es torna a tallar l’N-340, aquest cop entre Camarles i l’Ampolla. Els CDR han format una barricada de neumàtics a tos dos sentits de la via\n17.12 h. Segons el servei Català de Trànsit, hi ha 6 Km de retenció entre l’Agullana (Alt Empordà) i al frontera amb l’Estat francès.\n16:49 h. Segons els CDR de Lleida, s’ha ampliat el tall de l’A-2 a Soses a les dues direccions, també cap a Saragossa\nTall de l’AP-2 a Soses / CDR de Lleida\n16:18 h. Comença la marxa lenta del CDR Nord Oriental des de Vilademuls cap a Fornells de la Selva per l’AP-7\n15:32 h. Els CDR de l’Alt Ter tallen la C-17 en ambdós sentits a l’altura de Sant Quirze de Besora. Han fet una barricada i s’hi han cremat neumàtics. La circulació a la via s’ha reprès al voltant de les quatre de la tarda\n14:39 h. Els antiavalots dels Mossos d’Esquadra han irromput a l’N-340 a Alcanar. Les manifestants que tallaven la carretera des del matí han dissolt la concentració a la via i es troben en un camí adjacent\n13:35 h. Els Mossos d’Esquadra han començat a desallotjar les persones que tallen la N-II al terme municipal de Llers\n/ CDR Girona\n13:00 h. Tallen la N-II al terme municipal de Llers en els dos sentits de la marxa, entre el peatge de la sortida 3 de l’AP-7 i l’entrada de la N-II direcció sud\n/ CDR Salt\n12.25 h. Els Mossos d’Esquadra es despleguen davant les manifestants que tallen la N-340 a Les Cases d’Alcanar. Van equipats amb llançadores de foam i escopetes de bales de goma que, des de que estan prohibides, utilitzen per disparar salves\n12.03 h. La policia ha desallotjat les persones assegudes a l’AP-7 i la coordinadora CDR Nord Oriental desconvoca amb una marxa lenta direcció sud per anar a tallar la N-II a la mateixa alçada de Figueres. Els CDR confirmen almenys dues persones ferides\nMoment del desallotjament de l’AP-7 / Martí Albesa\n11:45 h. Els Mossos d’Esquadra es disposen a desallotjar les persones que tallen l’AP-7\n11:00 h. Un ampli dispositiu dels Mossos d’Esquadra ha arribat a la sortida 4 de l’AP-7 i un helicòter sobrevola la zona. El tall en tots dos sentits de la marxa continua, però els CDR han alliberat les sortides perquè els camions puguin sortir de l’autopista\n10:24 h. Tallada l’A-2 entre Soses i Alcarràs, a l’alçada de la sortida 446\n9:30 h. La coordinadora CDR Nord Oriental fa públic un comunicat en què defensa que tant el dia 1 d’octubre com el 21 de desembre, el poble de Catalunya va votar a favor de la República i expliquen que prenen “la decisió d’aturar el país un dia com avui de forma immediata per a exigir la proclamació immediata de la República, la llibertat i amnistia de les preses polítiques, la retirada del 155 i la restitució de les institucions”.\n09:27 h. El CDR Nou Barris juntament amb el CDR Clot-Camp de l’Arpa es concentren davant les oficines de Tresoreria General de la Seguretat Social de l’Estat\n08:53 h. Els CDR Nou Barris anuncia que s’aixeca el tall de l’avinguda Meridiana, però anuncia noves accions a Fabra i Puig\n08:30 h. Es restableix la circulació a l’avinguda Diagonal de Barcelona després d’una hora d’aturada\n08:21 h. Tallen la N-340 a l’alçada d’Alcanar, a la frontera sud de Catalunya amb Castelló\n08:10 h. Els CDR tallen l’avinguda Meridiana a l’alçada de Fabra i Puig\n07:40 h. Tallen l’avinguda Diagonal d’accés a la ciutat de Barcelona.\nTall de l’AP-7 a primera hora del matí a Figueres\n06:32 h. Els Comitès de Defensa de la República tallen l’AP-7 a l’alçada de la sortida 3 de Figueres en els dos sentits de la marxa. Per tant, la frontera amb l’Estat francès queda bloquejada.\n« La PAH en lluita contra el veto del PP i Ciutadans\nL’últim viatge d’Idrissa Diallo »


Un regal de l’amor de Déu\nLa nova Església (VIII). Presència de la Trinitat\nCor orant i missioner\nEls petis primers passos del Sínode Diocesà\nAssumptes que fereixen (i 2)\nCorpus vs Càritas\nTARRAGONA. V Jornades d’història Mn. Sanç Capdevila i Felip\nBARCELONA. Viu l’estiu més jove\nURGELL. Trobada de preveres i diaques a Vallbona de les Monges\nSANT FELIU. 50 anys essent "llevat i font de comunió constant"\nTERRASSA. Mons. Saiz Meneses participa en el Ple Nacional de Cursets de Cristiandat\nVIC. Mig miler de persones assisteixen a Roma a l’Oratori musical Episcopus\nLLEIDA. Càritas alerta de l’enquistament de la pobresa a les comarques de Lleida\nGIRONA. Un grup de 47 adults reben la Confirmació a la Catedral de Girona\nSOLSONA. Èxit de públic a l’estrena del documental “425 anys: una història de resistència”\nEls propers dies 5 i 6 de juliol de 2019, el Secretariat Interdiocesà de Catequesi de Catalunya i les Illes Balears (SIC), organitza a Barcelona les XVIIIes Jornades Interdiocesanes de Responsables de Catequesi, amb el títol: «La catequesi, al cor de la comunitat».\nDiumenge 16 de juny, solemnitat de la Santíssima Trinitat, l’Església celebra la Jornada Pro Orantibus, dedicada a aquells homes i dones que han optat dins l’Església per la vida contemplativa. Els bisbes proposen com a lema per aquesta Jornada “La vida contemplativa. Cor orant i missioner”...