Lo Parte Any 9 Núm. 3 | Lo Bloc de Lo Parte\nLo Parte Any 9 Núm. 3\n30 de gener de 2020 LoParte\t1 comentari\nEn el diari La Vanguardia del passat dimarts, en Màrius Serra referenciava la presentació del llibre Paremiologia catalana comparada digital , de Víctor Pàmies i Riudor, accessible en aquest enllaç pccd.dites.cat. Una parèmia, com ens aclareix el DIEC és un proverbi: Màxima, dita, d’ús popular, antiga, especialment que conté un ensenyament. Així doncs aquí hi podreu trobar un munt de dites, frases fretes, refranys, etc.. en llengua catalana. Hi ha gairebé 150.000 entrades i un cercador que us permet vàries opcions. Del tot recomanable.\nTambé l’amic Jordi Campos ens acosta unes imatges espectaculars de la seva sortida, ben farcida de neu, al Pla de les Salines. Espectacular. No us la perdeu paga la pena. Feu clic aquí\nI no oblidem als amics del projecte Atlàntic 2020 que segueix creuant l’Atlàntic en un veler. Cròniques imprescindibles. Aquí les trobareu\nAquesta setmana no ha estat possible la participació dels col·laboradors habituals d’aquesta secció. Malgrat tot intentarem oferir-vos una previsió el més fiable possible.\nSense cap mena de dubte la tendència general per als proper dies és la bonança. Estem en una dinàmica de clara millora del temps i, sobretot, amb una pujada clara de les temperatures.\nEn el meteograma podeu veure com a 850 hPa (uns 1500 m) la temperatura puja de manera continuada fins dilluns.\nDe tota manera, aquesta bonança anunciada no serà uniforme per a tot el territori.\nMalgrat el bloqueig anticiclònic hi ha prou circulació perquè les cues de front puguin visitar el Pirineu. Això es traduirà la matinada de divendres a dissabte amb la presència de més nuvolositat, vent i neu per la cota 2000 aproximadament o fins i tot un xic més alta. És per això que diumenge, si voleu fer muntanya serà millor dia que dissabte.\nPel que fa a la resta del territori farà bo, fins i tot “caloreta” al migdia amb presència generosa del sol.\nNo està clar encara què pot passar la propera setmana. Alguns models s’ensumen una baixa important de les temperatures que ens portarien de nou a l’hivern de cop. Falta massa per saber-ho amb certesa i ho haurem d’anar seguint.\nUs convidem a buscar la paraula “candelera” al repositori de paremiologia, veureu quina pila de resultats us torna. En aquest enllaç podreu saber més coses d’aquesta data marcada de tradició que determina festes i fires a moltes localitats.\nLa Fira de la Candelera és un dels esdeveniments firals més importants de Catalunya i té lloc el primer cap de setmana de febrer. Cada any, Molins de Rei obre les portes simbòliques de bat a bat i convida ufanosa vilatans i forasters a gaudir d’una fira secular: la Fira de la Candelera. El primer dissabte i diumenge del mes de febrer -llevat de causes de força major- la cita és obligada: Molins de Rei, la vila vuit centenària, us espera a tots per oferir-vos una de les mostres agrícoles, industrials, comercials, lúdiques i culturals més arrelades a la comarca i al nostre país. La web\nDivendres 31 de gener comença la Festa de la Candelera, la Festa Major d’Hivern de Castelló d’Empúries. Un any més arriba la Festa de la Candelera, La Festa Major d’Hivern o Festa Petita, carregada d’activitats per a tots els públics: concerts, espectacles, sardanes , exposicions…tres dies de celebració per a petits i grans. El programa\nA l’Ametlla de Mar celebren també la Festa de la Candelera com a festa major d’hivern amb tot us seguit d’actes per a totes les edats. Tenen pubilla i damisel·les, tenen hereu i tenen un amplíssim programa. Aquí ho trobareu tot\nAltres localitats com la Fatarella celebren també la Festa Major d’hivern en honor de Sant Blai. Hi trobareu actes religiosos, el cant de l’Aurora, balls, jotes, cercaviles i molt més. Aquí trobareu el programa\nXatonada popular del Vendrell. Cada primer diumenge de febrer se celebra la festa gastronòmica de la Xatonada Popular amb el repartiment d’unes de 2.000 racions de xató. Amb espectacles d’animació, estands relacionats amb el món del xató, la Fira de productes alimentaris naturals i artesanals, degustacions de cafè i la Trobada de plaques de cava. La web\nFestival de Jazz de Granollers. 30ª Edició. JazzGranollers va néixer el 1935 amb l’objectiu de difondre i promoure el jazz i les músiques improvisades a Granollers i comarca. L’associació organitza anualment dos cicles de jazz al Casino i el Festival de Jazz de Granollers. Tota la informació del festival d’enguany en aquest enllaç\nCada mes de febrer, Badalona es converteix en la capital de la màgia. El Festival Internacional de Màgia va néixer per retre homenatge a l’il·lusionista badaloní Joan Forns i Jordana, conegut com a Li-Chang i mort el 1998. Des de llavors, la seva passió per la màgia reneix cada any amb tallers de trucs, espectacles de grans mags, presentacions de llibres, conferències… Un programa que no deixarà indiferent a ningú i que et permetrà viure la màgia de ben a prop! La web\nSaló del Playmobil de Barcelona. No us perdeu l’espectacular reproducció del Mauritània d’escala Playmobil. Entre d’altres diorames espectaculars i moltes botigues, hi trobareu un munt d’activitats infantils i familiars per gaudir de valent. Com sempre el Saló mostra altra vegada la seva vessant solidària amb un punt de recollida d’aliments i una donació econòmica a l’associació TEA per l’autisme. Amb l’entrada accedireu també a un munt de rifes que s’hi fan on podreu guanyar un lot fantàstic de playmobils. La web\nL’Associació Esportiva La Mitja organitza la 34a. edició de la Mitja Marató Internacional de Granollers, Les Franqueses i la Garriga. La Mitja de Granollers és tot un referent nacional i internacional del calendari de proves de mig fons. El seu caràcter popular, amb més de 5.000 participants no ha impedit que aquesta prova atlètica compti, any rere any, amb els millors plusmarquistes mundials i olímpics. La web\nAny Nou Xinès amb Barcelona. Enguany la comunitat xinesa de la ciutat celebra l’entrada a l’Any del Ratolí. L’arribada de l’Any Nou Xinès és un esdeveniment molt important per a la comunitat xinesa i se celebra a tot arreu del món. A Barcelona, és un moment en el qual aquest col·lectiu, format per unes 20.000 persones, també vol aprofitar per compartir la seva cultura amb tots aquells que us hi vulgueu apuntar. Aquest any serà el número 4718 segons el calendari tradicional xinès. Podreu unir-vos a la celebració de l’Any Nou Xinès l’1 de febrer al passeig de Lluís Companys, on trobareu la fira gastronòmica oberta des de les 10.00 i fins a les 20.00 hores. Tota la informació\nSuspès l’Any Nou Xinès a Barcelona en solidaritat amb els afectats pel coronavirus. Les entitats promotores han decidit cancel·lar la festa, prevista per l’1 de febrer\nBCNegra. Ciutat amagada. Trobada de Novel·la Negra de Barcelona. Del 30 de gener al 9 de febrer, Barcelona torna a esdevenir durant uns dies la capital europea del crim de tinta i paper amb l’edició número 15 de BCNegra. Una tria de grans autors i autores de novel·la negra participen en unes taules rodones i xerrades durant les quals el públic coneixerà els seus autors i autores preferits i els escoltarà reflexionar sobre els camins que ha emprès el gènere negre en els últims anys. Consulteu el programa d’actes sencer al web de BCNegra.\nPer cert en el marc de BCNegra s’organitzen també rutes pel cementiri de Montjuïc i pel cementiri del Poble Nou. Per si pot ser del vostre interès. Si voleu més detalls podeu fer clic aquí\nLa Model torna a obrir les portes amb noves visites guiades, una activitat gratuïta per descobrir tots els detalls de la seva controvertida història, accedir als espais més emblemàtics i sorprendre’s amb la singularitat arquitectònica d’aquest antic centre penitenciari. Les visites guiades “Una mirada sobre la Model” tenen lloc els divendres (17.00 h) i els dissabtes (11.30 i 17.00 h), i tenen una durada d’una hora i mitja. Amb l’acompanyament d’un guia especialitzat, la visita fa un complet recorregut a través dels patis, les galeries, les cel·les i la sala panòptica del centre penitenciari, un conjunt de gran valor arquitectònic, patrimonial i històric. Inscriviu-vos a les visites guiades a la Model aquí.\nBaobab, de la companyia La Pera Llimonera, és un homenatge a totes les persones, grans i petites, a qui la violència dels conflictes armats ha obligat a deixar la seva terra. Malgrat el tema que tracta, és un espectacle ple d’humor i diversió. L’obra, la podeu veure dissabte a les 18:00 al Centre Cívic Parc Sandaru del Districte de Sant Martí. Entrada gratuïta. Més informació\n“Bocaccio, temple de la Gauche Divine”. Bocaccio, la mítica sala de festes del carrer de Muntaner, 505, creada el febrer del 1967 per Oriol Regàs i que va tancar el juliol del 1985, va ser l’indret preferent de trobada de l’anomenada Gauche Divine. No era només una discoteca on passar-s’ho bé, no era cap temple de la frivolitat, el pijerío i la burgesia, sinó que era el punt de reunió d’una generació de professionals liberals i intel·lectuals d’esquerra que excel·lien en els seus respectius camps: fotografia, música, arquitectura, disseny, moda, cinema, edició, literatura, etc. L’expo és al Palau Robert. Aquí més informació\nEl Cicle de Dones Creadores “Muses” té com a objectiu donar visibilitat a la tasca que desenvolupen les dones artistes, que comparteixen un espai públic on exposar, fer crítica constructiva i sensibilitzar sobre la seva tasca creativa. Amb “Muses” es vol reflexionar sobre el paper de la dona en les diferents disciplines de l’art, en què tradicionalment han quedat relegades a un segon pla i han estat presentades com a subjectes passius malgrat la qualitat de les seves produccions. Per això és tan important generar espais de reflexió i de visibilitat. A la Farinera del Clot. Més informació\nEntrada anteriorPla de les SalinesSegüent entradaWHISTLER 1\nUn pensament a “Lo Parte Any 9 Núm. 3”\n30 de gener de 2020 a les 13:11\nRecordo d’altres anys que després d’una “calorada” a l’hivern ve una FREDORADA MOLT IMPORTANT, l’hivern no s’ha acabat.\nSalut i borrasques.


¿Què passarà l’1 d’octubre?\nBarcelona. Dimecres, 6 de setembre de 2017\nA banda de regalar-te dots d’endeví, quan algú et pregunta: "¿Què passarà l’1 d’octubre?" assumeix amb normalitat que la història s’explica en una suma d’instants transcendentals que cauen com una llosa en la rutina diària i congelen la vida sobtadament, com la ganyota d’un sagristà quan el mossèn s'empassa l’eucaristia. Però per fortuna ni la política ni la història són com les novel·les, que per molts viaranys que tinguin sempre acaben, sortosament, amb una senyoreta que se suïcida o un soldat marxant a les trinxeres. De fet, preguntar què passarà l’1 d’octubre implicaria entendre què ha succeït a Catalunya des del 9-N i com s’ho faran Puigdemont i Junqueras per tal de superar la tàctica dels seus antecessors, segons la qual la independència és una qüestió que passa per burlar l’estratègia legalista dels espanyols i mobilitzar com més parròquia al carrer millor.\nSi alguna cosa va demostrar el 9-N és que l’Estat no pot impedir una participació electoral massiva sense caure en formes de repressió i violència inaudites a l’Europa civilitzada. A la llum de l’1-O, ara ja podem entendre que Artur Mas va parir una consulta ideada per plaure tothom: el sobiranisme, al capdavall, havia complert el jurament de posar les urnes, l’univers dels comuns podia reivindicar-se com una garantia de canvi davant l’immobilisme de la dreta espanyola i el PP, al seu torn, podia escarnir-la com una botifarrada sense garanties. Si Soraya i Colau mantenen enguany exactament la mateixa narrativa és perquè esperen de nou una mobilització que se saldi en empat; és a dir, amb una participació vibrant i unes quantes inhabilitacions (la vicepresidenta espanyola sap per experiència que les condemnes a Mas i cia. no van provocar cap riuada d’indignació massiva).\nL’Estat no pot impedir una participació electoral massiva sense caure en formes de repressió i violència inaudites a l’Europa civilitzada\nPel que fa a l’independentisme, els nostres diputats encara presenten rèmores conductuals del passat, com aquesta curiosa obsessió de jugar al gat i la rata amb el govern espanyol, presentant lleis que són carn immediata d’impugnació. Però la tossuderia de Puigdemont i Junqueras d’aplicar el resultat de les urnes, siguin quines siguin les represàlies de Rajoy, implica un canvi de rasant definitiu. Conscients que el referèndum és inevitable, tant Colau com Artur Mas ja han començat a fer córrer la brama segons la qual aquest només serà vàlid si inclou tothom i, en el cas del Molt Honorable 129, si la participació és alta. Quan Mas especula amb una mobilització escassa al referèndum, afirmant que una participació baixa deixaria el tema sobiranista (sic) aparcat una bona temporada, no sabem del tot si expressa una advertència o un desig personal i intransferible.\nEntre tot aquest guirigall d’estratègies i politiqueria, continuo pensant que l’èxit del referèndum (d’allò que els cursis de la tribu anomenen la “capacitat d’interpel·lar la gent”) dependrà de la claredat expositiva dels seus convocants i del risc honest que assumeixin. Com he escrit més d’una vegada, el fet més curiós dels mesos previs a l’1-O ha estat l’auge de la participació del vot negatiu a la independència, una crescuda paral·lela a la determinació de Puigdemont i Junqueras a fer-lo vinculant. Els ciutadans, pensin el que pensin, no volen polítics astuts, sinó líders valents que defensin els seus interessos, i votar no a un referèndum d’autodeterminació és una opció per la qual els mandataris catalans també han de deixar-se la pell. Si el referèndum és vist com una eina per a salvar la classe política de la seva por, la gent, comprensiblement, es quedarà a casa.\nDesprés d’un referèndum vinculant ni Rajoy podrà intentar ordir una ronda massiva d’inhabilitacions ni el sobiranisme podrà vendre gaire més motos\nSi manté la determinació, el Govern veurà ràpidament com l’1-O és només un primer pas en l’autodeterminació de la tribu. De fet, el mateix 1 d’octubre no passarà res (com diuen els espanyols de ploma gràcil; l’endemà sortirà el sol), però després d’un referèndum vinculant ni Rajoy podrà intentar ordir una ronda massiva d’inhabilitacions ni el sobiranisme podrà vendre gaire més motos que no impliquin el control quasi immediat del territori. Quan em pregunten "Què passarà l’1 d’octubre" sempre acostumo a respondre: un guany per a Catalunya. Perquè passi el que passi, veurem la capacitat de fer complir la paraula donada tant als líders catalans com als mandataris enemics. Si els nostres diputats aguanten, els regalarem la virtut de l’heroisme: si fracassen en l’intent o ens fan empassar un nou 9-N, els enviarem a la paperera de la història sense cap mena de pietat.\nPassarà, així doncs, que hi haurà victòria o purga. Que no sigui doncs ‘com sempre’.\nREFERÈNDUM Westminster avisa en un informe que l'1-O serà declarat "vinculant" Carlota Camps\nPROCÉS El fiscal general de l'Estat amenaça el Govern amb una actuació "ferma i enèrgica" Estefania Molina\nUna de les coses que fa la politica catalana aliena al ciutada es tenir el parlament semiamagat a la Ciutadella.A Irlanda el tenen a O conell street al bell mig de la ciutat .inclus els espanyols el tenen ben centric a Madrid.Aixo dona una visibilitat que avui en dia es molt important i afavoreix el relat epic i que la gent no vegi la politica com quelcom aillat i propi dels interessos dels politics.La ubicacio central posibilitaria que les mostres de suport al independentisme sigues mes visible\nFins els vostres altaveus indepes comencen a fallar poc avanç de l'1-O, preparant-vos per a el que tots sabem. 1-O serà un altre teatret per a no fer-se'n carrec de la gestió propia. Responsabilitat dels polítics catalans no hi ha cap, ni se demana, perque "Madrid ens roba". Mentre, Lo del Pujol (i tants com ell) "ja tal..."\nEn Mas i en Coscu fent de Duran i d'Herrera, la qüestió és aigualir, desanimar... a favor de l'statu quo, com ja ha dit algú molt bé, depen dels catalans, tot això s'ha fet malgrat molts dels nostres polítics, endavant!\nL'Artur Mas provoca urticària, el Puigdemont no gens, aquesta és la diferència entre un egòlatra de segona (Mas) i un líder de veritat de primera (Puigdemont)\nRedeu Dedéu, se’t creua en Mas i sembla que mengis vitxo. Poder saps set deus d’ell i t’ho calles?\nSiguem clars, Mas va proposar a Puigdemont només per provocar una embòlia a Rajoy al intentar pronunciar el seu nom.\nLuis Barrado, les crítiques són totes de simpatitzants del PDeCAT. No ens hauríem de sorprendre pas ara!\nEm sorprenen tantes crítiques al senyor Dedéu per aquest escrit on l'únic que fa es demanar als polítics catalans que passin de les actuacions (performances que se'n diu ara) als actes, més aprofitant la irritant passivitat del govern espanyol. Mas i el senyor Quico van ser jutjats per pallassos, no per herois, i és hora d'anar acabant amb les pallassades i anar més enllà, a risc de despertar la fera i endur-se una mossegada.\nL'Artur Mas anirà el 25 de setembre a regalar 5 milions d'euros a l'estat com a fiança sabent que el dia 1-O hi haurà eleccions i les guanyarem? Tot apunta que sí que ho farà!. No amb la meva contribució per pagar la seva multa, ni borratxo!\nLa victòria aquesta vegada depen de nosaltres els catalans i les catalanes. Si anem a votar l´1-O això esta guanyat. Les amenaces que ens arriben del Govern del PP, Tribunal de Comptes, Montoro, Fiscalia,... només farà que més dubtosos vagin a votar. Aena rep de El Prat un 52% del seu benefici i només inverteix en El Prat un 7% un exemple del que fa Espanya amb les inversions a Catalunya. Encara hi ha algú amb dubtes per anar a votar l´1-O


Guillem d'efak-entrevistes- Magisteri Teatre-Mag Poesia\nFragments d'una entrevista de Jaume Sastre a Guillem d'Efak (L'Estel de Mallorca, 15 de maig de 1993)\n-Ens podríeu parlar de la vostra infància?\n-Mon pare, en Toni Cremat, era un guàrdia colonial i ma mare era guineana. Mon pare es va jubilar quan jo tenia dos anys i em va dur cap aquí. Era l'any 1932. A Manacor em va criar una tia eixorca. [...] Jo sempre m'he sentit mallorquí. Moltes vegades cont una anècdota: jo al primer negre que vaig veure me'n vaig dur un puta susto de mort. Jo no n'havia vist cap mai.\n-Vàreu passar de viure a una colònia, Rio Muni, a viure a una altra colònia d'ultramar, Balears.\n-A la Guinea estaven millor que nosaltres aquí. Mon pare me contava que tenien ordres estrictes de respectar les llengües indígenes, els usos i costums: tribunals, matrimonis, la poligàmia... Nosaltres som pitjor que una colònia perquè a nosaltres no ens reconeixen la situació de colònia.\n-Al pròleg de Gimnèsies i Pitiüses, vàreu parlar de donya Lluïsa Fuster, la vostra mestra de parvulari.\n-Els primers anys són molt importants per a l'educació. Donya Lluïsa Fuster no és que tingués un mètode pedagògic especial però no sé què passava: t'hi trobaves bé amb aquest dona. Te deixava florir. Crec que l'afecció a llegir ja me la va posar ella, de petit. Ja sé que és una exageració però inclús tenc a vegades la impressió que quan vaig deixar el parvulari ja no vaig aprendre res més.\n-Quines coses us fan influenciar en aquell temps [quan feia el batxiller]\n-A mi la vertadera influència va esser que anava a fer escola a foravila. [...] Tenia dotze o tretze anys. [...] Feia escola a al.lots que havien d'anar a fer el servici. No sabien ni llegir ni escriure. Jo els ensenyava a sumar, restar i a saber escriure una carta per quan se n'anassin fora de Mallorca. [...] Aquí va esser quan vaig entrar en contacte amb els mallorquins de bondeveres. Mira, al vespre, en haver acabat la classe, sempre es treia el guitarró [...] i feien una mica de ball de bot. I gloses. Perquè no te tenien cap respecte ni un perquè fossis mestre. Si no eres glosador, als seus ulls no eres res [...] i venga, que el mestre en digui una i vatuadell que el mestre en digui una. Però al final vaig descobrir una cosa que m'ha servit estilísticament tota la vida. Vaig agafar el desllorigador i llavors ja vaig esser un glosador de primera. El secret que vaig descobrir va esser que per fer una glosa no has de començar a pensar els dos primers versos sinó els dos darrers. Comprens? O sigui, jo vull dir que en Pere és colló. Llavors els dos versos primers no compten. Pots dir el que vulguis. Ho entens? Jo tenia un caballó l'altre dia que sembrava, Pere a mi ja em semblava que eres més de mig colló. Fixa't que s'ha arribat a dir que el surrealisme va néixer a Mallorca perquè si agafam les gloses, els dos versos primers no tenen res a veure amb els darrers. [...] A damunt es puig de Randa vaig anar a pasturar el mul, i a una al.lota amb pèls pel cul sa mare no la comanda. Clar! Vaig descobrir el truc i vaig dir: ueeepp! Ja no me fotran més! Vaig prendre el tranc i em vaig fer un glosador de primera. A partir de llavors vaig esser un mestre respectat. [...]\nVaig entrar de bondeveres en la vena d'aquella gent. Vaig aprendre el que volia dir fer feina, estimar els animals, la terra; aquella cosa que tenien quan un marge s'havia esberlat una mica. Eren analfabets però estaven molt culturalitzats. Tenien arrels. La gran sort era que aquella gent no havia estat contaminada pel foraster. No havien anat mai a escola, per tant eren mallorquins purs. Aqueixa va esser la gran importància. Per primera vegada em vaig trobar amb un poble sense contaminar. Allà no hi havien arribat ni l'escola ni els diaris forasters, res. [...] A més de cantar aquella gent sabia i cantava romanços. Me record que en contaven un d'en Jordi roca: Madona des Caparó, en Jordi roca vos crida assegut a sa cadira que vos demana perdó. Aquella història em va impressionar molt. Era d'un home a qui havien donat garrot. Bé, després d'això vaig acabar el batxiller, em vaig fer mestre perquè mon pare me va dir que me'n podia anar quan volgués de ca meva però amb un ofici o una carrera. En aquells temps es feia un batxiller llarg i en acabat amb un sol examen, si l'aprovaves podies sortir mestre nacional. Aleshores jo devia tenir devuit o denou anys.\n-Quan vàreu partir?\n-M'acubava. Me record que inclús amics meus, sobretot en Guillem Fai que encara és viu, me deien: Guillem, ves.te'n, ves.te'n! Veien que m'acubava i que me faltava espai per doer eixemplar les ales.\n-I el bot, on el vàreu pegar?\n-Com és natural, me'n vaig anar a conquistar el món. I així mateix vaig arribar enfora: vaig arribar a la porta de Sant Antoni (Ha, ha, ha!). [...] Sí, me vaig instal.lar a Palma. [...] Llavors em guanyava la vida fent d'intèrpret en un bar quan venia la flota americana. Bé, feia d'intèrpret entre els clients i les putes. També vaig tenir un èxit mortal perquè escrivia cartes per a les putes. Me venien i me deien: -Oye, ponle lo que tu quieras. I és clar, jo començava: Desde la noche que tu me has dejado... I és clar totes aquelles dones al.lucinaven i tenia unes coes... [...] Jo vaig arribar inclús a posar un bar dins el brut, al carrer d'en Ballester. Se deia el Bar Paco que ara me mpareix que se diu Poker.\n-I d'aquí , com vàreu pegar el bot de bell nou a la música?\n-Mira un dia me veig entrar dos negres al bar [...] Me vénen i me diuen: -Escolta! Tu tens uns calçons negres? I dic: Si. -I xerres anglès? -Sí. [...] -Idò, mira ens hauries de fer un favor. Avui vespre véns a La Cubana i tocaràs amb nosaltres amb l'orquestra. [...] Bé, resulta que un dels músics li havia fuit amb una sueca i és clar anava cercant com a desesperat un negre per poder ocupar el seu lloc. [...] Me varen dir: -Tu tranquil, tots els negres saben cantar o almanco això pensen els blancs. [...] Bé, com que el sou estava bé, cony! Me'n vaig anar cap allà. Me foten una brusa, me donen unes maraques i unes tumbadores i és clar com que eren coses faciletes me vaig enganxar. [...] El Terreno, allò era mortal. Imagina't les sueques, no havien vist un negre en la vida i blufff hi havia coes, havies de sortir per les finestres, tenies cada vespre set o vuit dones que t'esperaven. Quin puta merder! Allò era horrorós, era horrorós d'hermós, és clar!\n-Vàreu actuar també pels pobles [del Principat]?\n-Precisament amb en Porter. El seu germà era qui se'n cuidava de cercar-nos llocs on actuar. Feia com a de mànager. Llavors va esser quan vaig tornar a trobar l'arrel. Va esser talment com quan me'n vaig anar a fer escola a foravila. Llavors, per la Catalunya comarcal, va esser quan vaig veure aquella gent, aquella fe, aquella cosa... [...] Te quedaves a dormir. T'hi passaves un dia. Aquella devoció que te tenien quan te deien: -te necessitam, te necessitam... Hòstia, mai ningú en la vida m'havia dit, te necessitam. Era senzillament emocionant. Llavors va esser quan veritablement un va començar a agafar consciència de país. Va esser una òsmosis.\n"Guillem d’Efak, jugando con el destino", entrevista de Llorenç Capellà. Brisas 376, 3-7-94.\n-Li deman que em defineixi el que és la malaltia en abstracte.\n-Una putada. En qualsevol cas té un costat positiu i és que estant malalt aprens a donar a cada cosa la seva vertadera importància. La vostra escala de valors, la dels sans, es troba totalment trastocada.\n-Vostè ja quasi torna a figurar entre nosaltres.\n-Naturalment. Malalt i quasi moribund, no he perdut ni la fam ni la barrinera ¡no en mancaria d'altra...!\n-Escolti, no bravegi tant que ja en té més de seixanta.\n-¿I què...? A la meva edat es comença a viure. ¿Que per llei m'hauria de considerar un jubilat...? Senyor, senyor...! Què t'he de dir...? Per llei també he estat espanyol.\nVa arribar un moment en què l'ambient de Manacor m'asfixiava, i per això me'n vaig anar. [...] Fou un vint-i-dos de març, la víspera de la meva majoria d'edat. A migjanit em vaig plantar davant mon pare, amb el rellotge a la mà, i li vaig dir: "me'n vaig". "On vas -em respongué- si són les dotze del vespre?" "A qualsevol lloc -li responc- perquè ja som major d'edat". "Uep -em rectificà- ara són les dotze en l'hora vella, no en l'hora nova. Au, asseu-te dues hores assus-suaquí".\nMestre, Bartomeu. Balada d'en Guillem d'Efak. Palma, Documenta Balear, 1997.\n"La veu popular deineix així els metges: dels qui s'han de morir no en salven cap i dels qui s'han de salvar en maten algun. Sempre he cregut que la dita es podria aplicar als mestres."\n"Avui no cantaria la cançó tal com la vaig fer. Parlar que no hi hagi guerres és una utopia. No es barallen els germans? Si es barallen les persones, com no han de fer els pobles? Ara substituiria els dos darrers versos i posaria aquests:\nI que si hi torna a haver guerres,\nles guanyem els catalans!"\n"A París vaig conèixer Palau i Fabre. Vivia a una mansarda tan mansarda que sols s'hi podia estar dret al mig, resseguint la biga que xapava els dos aiguavesos."\n"Amb l'Ovidi hi havia un cicle de ritmes molt similar i, de tant en tant, ens trobàvem plegats fent el mateix. És cert que entre la cançó i el teatre hi havia un vincle molt fort. El cantant Toni Moreno va ser el flautista del "retaule" amb el grup de teatre El Camaleó, on també participaren el Luchetti i l'Ovidi. L'Ovidi més d'una vegada les passà magres. Tenia tant de dignitat que no deia res a ningú; un estiu el vaig trobar a la platja: venia tallades de síndria... Era indignant veure com un dels qui actuaven de franc per qualsevol causa no tingués assegurada la subsistència. La injustícia de l'oblit posterior hauria de fer patir mala consciència molta de gent. "\n"El millor que vàrem fer Raimon, Ovidi, Maria del Mar i jo va ser mostrar el significat ampli de la nació tant al Principat com al País Valencià com a les Illes. A les actuacions explicava que "els mallorquins no som catalans perquè parlem català. Just al contrari: parlem català perquè som catalans"."\n"El Cel és un bar de les foranes de Ciutat on serveixen uns martinis de cal Déu."\nVidal Alcover, Jaume. "Pròleg" a Guillem d'Efak, Madona i l'arbre. Barcelona, Proa, 1970.\nPerò per a mi hi havia tot de coses molt més importants i suggestives que els poemes, que les traduccions, que la novel.la i, fins i tot, que les cartes. Perquè jo, que coneixia En Guillem des de sempre, el vaig conèixer, ralment, a la coberta d'un vaixell, i llavors a una tertúlia de cafè més o menys literària, i encara més una llarga nit que durà fins a les nou del matí, tot passejant-nos pels afores de Ciutat, i finalment recolzat als taulells de les tavernes, bars i cafès del barri prohibit, amb En Pere Martínez que feia d'escultor bohemi, i el príncep de Galatti i de Càcamo, que s'enamorava de tothom cada nit, i En Jimmy, el negre de la troupe dels "títeres", que es va fer mariner de guerra i va morir negat, i moltes dones pintades, somrients, cridaneres, acollidores, enfadades, ploradores, que es deien, segurament, molts noms acabats en i: Mary, Fanny, Loli, Pili, Detty, Lucy, Rosie, Matty...\nEn Guillem reia, dominador, per sobre aquella mar de bruses bategants i lluitadores per la copa d'un mariner nord-americà: "You drink for me", i s'entenien.\nBiografia (Bartomeu Mestre a "30 anys de Guillem d'Efak", 20 de juny de 1994)\nGuillem Fullana Hada d'Efak es va pegar de morros, just néixer (el 23 de març de 1929 a Rio Muni), amb la broma del malnom patern, "cremat", i la ironia de ser traslladat, amb dos anyets i sense referèndum d'autodeterminació, des d'una colònia espanyola africana a una altra de mediterrània. Per sort, una tia eixorca i el magisteri de donya Lluïsa l'afiliaren al manacorisme. Des d'aleshores ençà, tindria oportunitats a rompre per fer feina com un negre. En canvi, mirau les coses!, per art d'encanteri (li heu reparat mai aquells ulls vius de bruixot? o la ferradura que li penja al coll?) va estimar-se més transformar l'existència en festa i, per tant, s'hipotecà a viure com un poeta (el de la mar, el que pica la mina o colca en bicicleta); això és: assaborir la vida, gota a gota, sucar-la com una llimona i encara, després, xuclar-ne la clovella, untada amb mel i sucre, i estojar-ne els pinyols per fer planter en el jardí per on, en temps de magranes, passeja el dimoni cucarell. [...]\nQuan el vaig conèixer, ja l'admirava, fet que sol significar un desencís posterior perquè, ja se sap! les il.lusions, els somnis i els desitjos solen superar la realitat. En el cas de Guillem va ser tot el contrari. No era habitual trobar un ésser polifacètic que, a més de cantar (amb una veuàrria!), tenia una capacitat imaginativa com un salt d'aigües, era ocorrent i rioler, amb un concepte viu i salvatge, popular i arrelat, de la cultura i una il.limitada capacitat d'estimar. Com ha escrit Josep Porter-Moix, la seva personalitat és abassegadora; la seva qualitat també. Té una tremenda sensibilitat com a autor, intèrpret i persona, i ha actuat com un perfecte showman i un magnífic company. Guillem d'Efak va viure, fins els vint-i-cinc anys, en el poble que més escriptors per metre quadrat ha donat a la literatura catalana. A Manacor va ser testimoni d'un raig i roll d'esdeveniments que, amb el temps, determinaren el seu compromís cívic. Infant de vuit anys va veure passar els camions que anaven cap a Son Coletes i escoltà els crits desesperats dels republicans: Sortiu que ens duen a matar! I amb només onze anys, l'any 1941, el feren exercir de negret de Guinea i animà una orquestrina de ball que anava per pobles i revetlles. Mentre estudiava el batxiller, becat per l'Ajuntament, ajudava son pare fent classes a foravila a joves, més grans que ell, a punt d'anar a fer el servei militar lluny de la casa on, si no n'aprenien aviat, no podrien escriure. Començà a tocar el guitarró, descobrí el secret per fer una bona glosa (començar-la per darrera), exercí d'artesà decorant olivera, fins que, a l'arrisca l'aventura, va voler córrer món. Treballà a la verema, en una mina de carbó a Lorena...\nI arribà a la Porta de Sant Antoni de Ciutat. Allà, al Bar Paco o al Bohemia, les putes li pagaven... per escriure cartes d'amor; allà també, se'n va dur el transtorn de topar-se amb un negre (quin regiró!); i allà va descobrir que tenia poca set (però molt seguida) quan l'anaren a contractar per cantar a La Cubana perquè els blancs pensen que tots els negres saben cantar. Desenvolupà unes extraordinàries condicions per a la rapsòdia i l'escena, per a fer riure i plorar, divertir i emocionar, i, gens metafòricament, seduir i entusiasmar. També cantà, en els intermedis, als cinemes de Palma on la gent exclamava: Animalades! Arribarem a veure de tot: ja canten en mallorquí!\nL'any 1954, amb motiu d'uns Jocs Florals a Manacor, aconseguí el primer guardó literari d'una llarga llista de premis (Cavall Fort, 1968; Carles Riba, 1969; Ciutat de Palma, 1973; Faràndula de Sabadell, 1977...) El 1956 va veure editat el primer llibre. El poeta i la mar, en la col.lecció de La Font de les Tortugues del seu, des d'aleshores, entranyable amic Josep Maria Llompart. Va ser aquest qui, a la primeria dels seixanta, li parlà de Raimon i el posà en contacte amb Espinàs. El maig de 1965 debutà amb èxit al Teatre romea de Barcelona, ciutat on es traslladà a viure. En el breu espai de tres anys, enregistrà vuit discs en solitari i aconseguí, per una massiva votació popular, el TRofeu Sant Jordi. El prestigiós diccionari de La Nova Cançó de Jordi Garcia-Soler (Edicions 62, 1976) diu, a la veu d'Efak, que va destacar com a intèrpret d'excel.lents dots vocals i domini de les tècniques d'expressió. Arribà a ser considerat un dels més notables cantautors de la cançó. Un desbordat lirisme fomentava uns textos inspirats i sensibles. Aquells anys va actuar a tot Catalunya (València, Andorra...), Cannes, Nimes, Suïssa...\nDe Guillem d'Efak s'han escrit (i, encara més, contat) moltes coses. Puc assegurar que, fins i tot (o sobretot), les més increïbles són certes. Moltes són, també, les valoracions que s'han fet de la rica obra literària; poesia (El poeta i la mar, El poeta i la mina, Madona i l'arbre, Poeta en bicicleta, Erosfera...), teatre (El dimoni Cucarell, Gimnèsies i Pitiüses, El regne enmig del mar...), narració (La ponentada gran...). De tots els comentaris llegits, voldria que fos meva l'encertadíssima reflexió del poeta Bernat Nadal: Les cançons que ens ofereix Guillem d'Efak feriran profundament la sensibilitat de l'espectador; qui pugui restar impassible haurà de revisar seriosament la seva formació, haurà de demanar-se ¿què han fet amb mi?\nPoemes, cobles i cançonetes (1956-1993). Sa nostra, Manacor, 1994. (A més de cançons i poemes no publicats, conté els llibres publicats anteriorment: El poeta i la mar, El poeta i la mina, Madona i l'arbre, Erosfera, Poeta en bicicleta).\nTampoc el foc. Esquerra Republicana de Catalunya, Mallorca, 1995.\nCapellet de vidre. Sa nostra, Mallorca, 1995.\nEl món. Paisatges. Di7, Binissalem, 1997.\nTeatre. El gall editor, Pollença, 2000.\nLa ponentada gran. Tià de sa Real, Manacor, 1979\nGuillem d’Efak, discografia completa. Blau, Palma, 1997.\nSobre Guillem d'Efak:\nMestre, Bartomeu. Balada d'en Guillem d'Efak. Documenta Balear, Palma, 1997.


La II Lanzadera de Empleo presenta els primers resultats | Periódic local L' Opinió de Torrent\nLa II Lanzadera de Empleo presenta els primers resultats\nEls responsables de les entitats promotores, entre les quals es troba IDEA'T, coneixen els perfils dels participants i com s'està desenvolupant el programa. Sis participants ja han trobat treball a la meitat del projecte Lanzadera.\nLa segona edició de la Llançadora d'Ocupació de Torrent ha donat ja els seus primers fruits després de la incorporació al mercat laboral dels primers dels seus participants. Els resultats, així com el treball dels últims mesos s'han presentat aquest matí en una jornada de treball a la Casa de la Dóna, en la qual han participat els regidors Andrés Campos i Marina Olivares; la gerent de l'empresa municipal IDEA'T, María Muñoz; la coordinadora Territorial de Lanzaderas en Fundació Santa María la Real, Sonia González; i la responsable de Relacions Institucionals de Fundació Telefònica, Teresa Blasco. La sessió de treball té lloc en l'equador del projecte, amb una durada de sis mesos, que va començar al març.\nDiversos integrants de la lanzadera han intervingut per a comptar com s'han distribuït les funcions com s'han distribuït les funcions i han creat diversos projectes per a fer que la seua cerca de treball siga col·lectiva, organitzada, més professional i eficaç. D'aquesta manera, mentre uns organitzen una base de dades amb els seus perfils professionals, uns altres busquen ofertes de treball, uns altres alimenten el seu web i perfils en xarxes per a aconseguir major visibilitat i posicionament.\nLa II Lanzadera de Empleo de Torrent va començar a funcionar a la fi de març per a ajudar una vintena de persones en situació de desocupació a reactivar la seua cerca de treball amb noves tècniques i eines d'orientació laboral concordes al nou mercat laboral: contínuament canviant, més tecnològic i digital, i amb noves professions emergents.\nYolanda Martínez Guillén és la tècnica de la Fundació Santa María la Real que gestiona la lanzadera. Durant la visita ha explicat que després de les primeres insercions laborals, l'equip està compost actualment per 14 integrants (12 dones i 2 homes), amb diferents edats i perfils formatius (ESO, Formació Professional, Batxillerat i graus universitaris), i procedents de diversos sectors professionals, com a logística, manteniment electromecànic, administració, fisioteràpia, hostaleria o arquitectura, entre altres.\nDurant aquests primers mesos, l'equip ha realitzat tallers d'autoconeixement i intel·ligència emocional per a aprendre a fer un pla de cerca de treball i enfocar el seu objectiu laboral; actualització i modernització de currículums; simulacions d'entrevistes de treball i processos de selecció grupal. Així mateix, han aprés noves tècniques de comunicació, marca personal i promoció professional, així com de buscar treball en l'entorn digital. "S'han atrevit a fer un nou pas. Han aprés a dissenyar el seu pla de cerca, definir el seu perfil professional, plasmar-ho en un currículum més escarit i atractiu, i en definitiva, estar preparats per a l'oportunitat laboral que puga sorgir", ha assenyalat Martínez.\nLes lanzaderes d'ocupació són projectes de cinc mesos en què participen vint persones amb l'ajuda de personal tècnic. Fonamentalment es tracten qüestions de competències personals, com la intel·ligència emocional, a més de les tècniques pròpies de la cerca d'ocupació, com la creació de currículums o la preparació d'entrevistes de treball. L'essència d'una llançadora és que "es tracta d'un grup de persones voluntàries, solidàries i compromeses que s'ajuden entre elles i de forma col·laborativa en la cerca d'un lloc de treball", ha expressat la coordinadora Territorial de Lanzadores en Fundació Santa María la Real, Sonia González.\nPer part seua, la responsable de Relacions Institucionals de Fundació Telefònica, Teresa Blasco, ha destacat que el problema de la desocupació afecta a tota la societat i que ha d'abordar-se de manera global. Així ha subratllat que "l'èxit del projecte és el compromís de les institucions públiques i privades". Lanzadora compta amb la participació, a més, del Fons Social Europeu, així com de les administracions locals dels llocs en els quals es desenvolupen els projectes.\nLa Mostra Empresarial tanca amb la participació de 70 empreses locals\nLa Fira de l'Ocupació acull a 850 participants


Consells per prevenir accidents a la muntanya - elMercadal\nSi penseu aprofitar el cap de setmana i la setmana del Pont de la Puríssima per fer alguna activitat a l’entorn natural, és molt important, en primer lloc, que us informeu de la predicció meteorològica, que a més de fred, indiquen vent i neu en diferents zones del país.\nEl web www.meteo.cat manté actualitzada aquesta informació, que inclou el detall dels fenòmens meteorològics adversos observats. Renuncieu a l'activitat prevista si les previsions són dolentes. Al llarg del passat mes de novembre, els Bombers de la Generalitat han fet 80 serveis al medi natural, on el més habitual ha estat el rescat de persones accidentades. L’any passat, la xifra de serveis en aquest entorn va ser de 104 (al desembre de 2016, 101) Tot i aquest descens, si la meteorologia acompanya i decidiu programar alguna activitat al medi natural, és molt important tenir sempre en compte aquests consells, que podeu consultar també al web sobre Seguretat a la Muntanya dels Bombers de la Generalitat.\nMés en aquesta categoria: « El tinent d’alcalde Xavier Rodamilans inaugura el mercat ‘Nadal al carrer’ L'alcalde Àngel Ros ha inaugurat la sisena edició de la pista de gel de nadal »


Docència del Curs en Detecció de Substàncies Psicotròpiques a la IPA Catalunya - Escola de Prevenció i Seguretat Integral- EPSI - UAB Barcelona\nDocència del Curs en Detecció de Substàncies Psicotròpiques a la IPA Catalunya\nL'Escola ha iniciat la formació in company del Curs d'especialització en Detecció de Substàncies Psicotròpiques, a la seu la International Police Association de Catalunya (IPA), a Barcelona, pels membres d'aquest col·lectiu que reuneix a professionals de diferents cossos de policia.\nL'Escola està impartint el Curs d'especialització en Detecció de Substàncies Psicotròpiques als membres de la International Police Association de Catalunya (IPA), el col·lectiu que aglutina a professionals, en actiu i retirats, de diversos cossos policials.\nAquesta associació està present a 61 països i té més de 400.000 socis arreu del món, esdevenint una de les comunitats de professionals de la seguretat més nombrosa del món.\nLa docència d'aquesta especialització s'ha realitzat a petició d'aquesta entitat, que organitza diverses activitats formatives per als sesus associats, per adquirir nous coneixements i posar-se al dia de les matèries més innovadores que afecten a aquest tipus de professionals en el seu àmbit laboral.\nEls docents de l'Escola estan impartint coneixements sobre els elements que s'utilitzen en la detecció de les substàncies psicotròpiques i com introduir les noves tecnologies per aconseguir detectar-les, a part d'ensenyar també, aspectes legals i procedimentals referents a aquesta matèria, i com crear un dispositiu de control d'alcohol i drogues.\nAl finalitzar la formació, a mitjan de juny, els membres de l'IPA Catalunya obtindran un certificat d'especialització, reconegut per l'Institut de Seguretat Pública de Catalunya (ISPC).\nL'EPSI, oberta a la formació in company\nL'Escola de Prevenció i Seguretat Integral de la UAB (EPSI) està oberta a rebre sol·licituds per impartir la docència dels seus cursos d'especialització a col·lectius de professionals i institucions que hi estiguin interessats.\nPer realitzar aquesta gestió, cal que us poseu en contacte amb el responsable de Formació Continuada del Centre, Josep Manel López, a través del seu correu electrònic josepmanel.lopez@uab.cat.


El preu i les condicions del lloguer a Espanya, a punt de canviar: Totes les novetats\nSegons 'Idealista', l'oferta de pisos de lloguer ha augmentat arran de la crisi de la Covid-19. | ACN\nEl projecte de llei afronta les seves últimes setmanes de negociació\nper Gerard Recasens 01/06/2021 18:58h\nNo hi ha dubte que el govern central té sobre la taula desenes de fronts oberts a curt, mitjà i llarg termini. Des de la resolució del pla de vacunació fins a la concessió dels indults als presos independentistes catalans; passant per la reforma del sistema de pensions i l'augment de la pressió fiscal per complir amb el pla de recuperació presentat a Brussel·les. Així tot, són molts els temes candents que estan damunt de la taula de l'Executiu, i un altre dels que porten cua des de fa ja mesos és l'elaboració de la proposta de llei del lloguer.\nNovetats: Limitació del preu del lloguer i pròrrogues més enllà dels 5-7 anys\nLa veritat és que l'assumpte no compta amb una posició unànime dins del govern espanyol: des del PSOE i Unidas Podemos defensen fórmules diferents per aconseguir un mateix objectiu: la disminució del preu del lloguer. Sigui com sigui, en les pròximes setmanes haurà de tancar-se un acord al respecte, ja que el calendari de l'Executiu requereix que la proposta de llei es tanqui pròximament. Així doncs, des d'Unidas Podemos es defensa establir un límit de preu del lloguer a les zones més tensades; mentre que el PSOE no és partidari d'imposar un límit, sinó d'usar incentius fiscals perquè els propietaris posin els seus habitatges per a llogar.\nAugmentant l'oferta, el PSOE pretén que els preus dels lloguers pateixin un descens. Creuen que la proposta d'Unidas Podemos suposa obrir una bretxa d'incertesa jurídicament, i temen que els inversors s'allunyin del mercat espanyol. En tot cas, les dues formacions que integren el govern hauran d'arribar a una posició comuna durant les pròximes setmanes i determinar quina és la mesura de limitació per la qual opta, finalment, la proposta de llei. Els socialistes preveuen, a més, una altra novetat legal en aquest sentit: imposar una pròrroga obligatòria dels lloguers en àrees tensades, per facilitar que els inquilins romanguin en habitatges llogats més dels 5 o 7 anys establerts ara per la Llei d'Arrendaments Urbans.\nA més de la limitació del preu del lloguer —veurem si amb el mecanisme del PSOE, el d'Unidas Podemos, o un de mixt entre tots dos— i les pròrrogues en àrees tensades, l'altre paquet important de novetats de la nova legislació seran les bonificacions que es preveuen. Així, es preveuen incentius fiscals a aquells propietaris que lloguin a joves i a persones amb rendes baixes, que rehabilitin les seves cases de lloguer o que rebaixin el preu respecte a l'anterior inquilí, en la línia de la proposta formulada pels socialistes.\nQueixes des del sector: Falta diàleg des del govern\nA més de superar les desavinences entre els dos partits que formen la coalició del govern, PSOE i Unidas Podemos també tenen deures pendents pel que fa als agents socials implicats en la qüestió de la nova llei d'habitatge. Encara que l'Executiu es va comprometre a mantenir un diàleg fluid amb els agents socials implicats en el sector de l'habitatge, són diverses les veus que ja han reclamat disposar d'un primer esborrany de la llei que s'està elaborant, i començar a debatre i negociar el seu contingut, cosa que, ara per ara, encara no està passant.\nD'aquesta manera, queda molta feina per fer. I, en tot cas, la sortida de Pablo Iglesias del govern afavoreix el diàleg entre socis i permet esperar que la proposta estigui llesta aquest juny perquè pugui posar-se en marxa, tal com el govern central s'ha compromès amb Brussel·les, en el primer tram de 2022. Venen, doncs, setmanes determinants per a la llei del lloguer.\nLloguer Govern Espanyol PSOE


Torre de control - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nUna torre de control és un edifici en forma de torre, en el cim de la qual se situa una sala de control, des de la qual es dirigeix i controla el trànsit d'un port o d'un aeroport. La ubicació i altura d'aquest centre de control són essencials per a veure tota la zona que s'ha de controlar.\nTorres de control aeriModifica\nLa torre de control aeri és el centre de control des d'on es realitza el control del trànsit aeri en la zona d'un aeroport i els seus voltants, és a dir, el control del rodatge, l'enlairament, l'aproximació i l'aterratge dels avions.\nLa seua labor és complexa, a causa de la gran quantitat d'avions que transiten i les condicions atmosfèriques que poden alterar aquest trànsit. Actualment s'utilitzen complexos sistemes automatitzats que permeten realitzar, en circumstàncies normals, les tasques més comunes amb poca o cap participació humana. D'aquesta manera s'optimitza el treball i es redueix la probabilitat d'accidents aeris.\nTorres de control portuariModifica\nMenys esteses que les dels aeroports, les torres de control portuari dirigeixen el trànsit en ports de certa envergadura, i suficientment compactes com perquè el control visual des de la torre siga efectiu.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Torre_de_control&oldid=23018371»\nDarrera modificació: 25 març 2020 a les 03:24


L'AUTOGOVERN DE L'ÍNDIA - Llibrerìa Dalmases\nCLASSICS PAU I NO VIOLENCIA\nLa implantació progressiva de la cultura de pau i la consegüent eradicació de la violència sociopolítica és una de les entrades imprescindibles en l'agenda global del segle XXI. L'objectiu, ambiciós i realista, exigeix un procés històric lúcidament guiat i tenaçment mantingut. Aquest procés dinàmic no pot prescindir del coneixement de persones, idees, compromisos i accions que per la seva importància objectiva i pel seu potencial inspirador han esdevingut referents. La col·lecció «Clàssics de la Pau i de la Noviolència» vol ser una aportació contínua que faciliti aquest coneixement.\nEl novembre de 1909 Gandhi tornava a Sud-àfrica en vaixell, després d'una infructuosa missió diplomàtica a Londres per defensar els drets de la minoria índia al país africà. Durant la travessia va escriure febrilment --amb la mà esquerra quan la dreta estava esgotada-- les seves idees sobre com l'Índia havia de recuperar la seva pròpia identitat cultural i política i superar la influència de la civilització occidental i el colonialisme britànic.\nEl resultat és L'autogovern de l'Índia (Hind Swaraj), en què Gandhi planteja el seu propi programa polític per transformar l'Índia, basat en la recerca de la independència o autogovern individual i nacional des de la noviolència. Profundament inspirat en les idees pacifistes de Lev Tolstoi, el llibre va anar guanyant ressò a l'Índia en paral·lel a la creixent influència de Gandhi en la vida política i el procés d'independència del país.\n«La seva matisada crítica a les característiques negatives de la civilització occidental (excés de pragmatisme i de tacticisme, consumisme, feblesa espiritual...) és molt útil per a la reflexió en curs arreu del món sobre com acarar els grans problemes de la humanitat.» (Rafael Grasa)\nTraducció d'Oriol Ampuero i Gonzàlvez.\nPròleg de Rafael Grasa Hernández.\nEpíleg de Rubén Campos Palarea.


La revolució sexual dels anys seixanta: un canvi social que afavoria el patriarcat - Onada Feminista\nUn grup de hippies, seguidors de la revolució sexual, al festival de l’illa de Wight, el 1969. Fotografia de: David Redfern / Redferns\n“Fes l’amor i no la guerra” va ser la premissa dominant en la dècada dels anys seixanta, en què un tornado abanderat pel jovent va revolucionar les normes socials establertes, rebutjant la violència i fent una oda a la vida i el que té relació amb ella: l’art, l’amor i el sexe. També es coneix a aquesta època com els Swinging Sixties, ja que van trencar-se molts dels tabús, sobretot relacionats amb el racisme i el sexisme. Tanmateix, i malgrat l’enyorança amb la qual es fa la vista enrere, els anys seixanta van alimentar els estereotips i el patriarcat, tot reforçat una societat feta per i per a l’home.\nLa revolució sexual va esclatar als Estats Units als anys seixanta. En ple epicentre del capitalisme, el moviment social va prendre impuls gràcies a l’aprovació de la píldora anticonceptiva, que es va comercialitzar el 18 d’agost de 1960. Per primera vegada, es va donar l’opció a les dones de desvincular la seva capacitat reproductiva amb el seu desig sexual: una dona podia gaudir plenament de les seves relacions íntimes, sense haver de plantejar-se què passaria nou mesos més tard.\nDurant els primers anys de la dècada dels seixanta, i encara tenint molt present els danys produïts per la Segona Guerra Mundial, va sorgir una nova visió lliberal de la joventut, que la va dur a experimentar formes d’evadir-se i divertir-se. Principalment, van ser les drogues i el sexe. Pel que fa a aquest últim, els anys seixanta van marcar un punt d’inflexió en la manera de viure la sexualitat al món Occidental: va ser una època rebel, excèntrica i transgressora. El sexe s’entenia com a una celebració de la vida; “Fes l’amor i no la guerra” va ser el lema protagonista de la dècada.\nLa defensa del poliamor i la tendència cap al que és provocatiu girava entorn l’home, l’únic subjecte protagonista\nPerò, aquest nou estil de vida, en què es feia un crit a la vitalitat i es rebutjava el puritanisme, no tenia per què afavorir a les dones. L’autora Ana de Miguel Álvarez fa un recorregut del moviment social dels 60 en el seu article “La revolución sexual de los sesenta: una reflexión crítica de su deriva patriarcal”, que posa sobre la taula una mirada analítica sobre el paper de la dona. Tal com s’indica en el seu escrit, la defensa del poliamor i la tendència cap al que és provocatiu girava entorn l’home, l’únic subjecte protagonista.\nA la indústria audiovisual, malgrat els canvis instaurats per la revolució sexual, el resultat era el mateix llop amb una pell diferent: dones nues amb posats provocativus llestes per ser admirades pels homes, els quals, tot sigui dit, anaven ben tapats. Actrius i cantants de l’època sexualitzen la seva imatge i fent reportatges per promocionar les seves carreres dins la indústria. D’entre les seves qualitats, s’explota el seu cos i bellesa als diaris i revistes perquè els homes gaudissin en adquirir-les.\nEl resultat en la dècada era el mateix llop amb una pell diferent: dones nues amb posats provocatius llestes per ser admirades pels homes\nQuant a la cultura popular, s’instaura la idea que l’empoderament sexual femení anava lligat a ser la jove amant d’un home casat. En principi, les amants eren escollides entre la resta de dones (“tu ets la diferent”) i ajudaven als homes a “distreure’s”. L’escriptora Shulamith Firestone tracta aquest fenomen i ho descriu com la personificació sexual de la dona. Aquesta perd la seva identitat pròpia per passar a formar part d’un conjunt en funció dels seus atributs físics. A través dels ulls masculins recupera la seva individualitat quan se la destaca per sobre de les altres. Això sí, és destacada per l’home, mai per ella mateixa.\nEl fundador de la revista Playboy, Hugh Hefner, arriba amb les conilletes a Londres el 1966. Fotografia de: Ted West / Getty Images\nEnmig d’aquest esclat de la sexualitat, palpable als carrers i també a les indústries audiovisuals i publicitàries, s’introdueixen al mercat un seguit de productes relacionats amb el sexe. Però, alerta: els nous elements s’usaven per enaltir la virilitat i els atributs masculins, deixant de banda el punt de vista femení. Per tant, es tractava a la dona com a un objecte sexual i de consum, tot plegat disfressat d’una simpàtica modernitat i llibertat. N’és un exemple la coneguda revista Playboy, fundada el 1953, on les “conilletes” o “playmates” eren les estrelles de les fotografies eròtiques, en la seva majoria.\nNo va ser fins a la dècada següent que la sexòloga feminista Shere Hite va publicar l’informe Hite, després que l’autora s’adonés que, tot i que eren abundants els estudis enfocats en el gènere masculí, no s’havia parat atenció en el femení. Per tant, la transcendència de l’Informe Hite és evident: va ser una de les primeres vegades en què algú va interessar-se a estudiar la sexualitat femenina. En un món que gira entorn els homes, i on és fonamental la seva -socialment fràgil- masculinitat, és impensable reflexionar sobre els plaers de la dona. Només fa cinquanta anys que la sexualitat femenina va ser objecte d’anàlisi i que es va dir som dones, som aquí, volem entendre el nostre cos i volem tenir orgasmes.\nLa revolució sexual dels anys seixanta va ser el clic necessari per transformar la forma de pensar i viure la sexualitat, on l’opressió i l’heterosexualitat eren les bases principals. Gràcies al moviment social es va obrir la capsa de Pandora i va donar-se veu a tabús. Malgrat això, la dona va passar a entendre’s com a un mitjà de consum i s’interpretava el cos de les dones com un objecte sexual. No es van trencar els estereotips i no es va millorar pel que respecta a la igualtat de gènere. La revolució sexual dels anys seixanta perpetuava el patriarcat, encara que s’usessin vies diferents.


Publicado 30/09/2020 18:41CET\nLa Comunitat Valenciana ha registrat 613 nous contagis de coronavirus confirmats per prova PCR, la qual cosa ascendeix la xifra total de positius a 40.738 persones, i sis morts, un d'ells un resident, des de l'última actualització. A més, s'han notificat 20 nous brots, segons les dades de la Conselleria de Sanitat.\nAquests sis nous decessos eleven les xifres de defuncions a 1.643 persones: 244 en la província de Castelló, 568 en la d'Alacant i 831 en la de València.\nPer províncies, la distribució de nous contagis és la següent: 34 a Castelló, 160 a Alacant i 419 en la província de València. A més, continua havent-hi 6 casos sense assignar.\nAixí mateix, s'han registrat 1.104 altes amb el que el total de persones curades des de l'inici de la pandèmia se situa en 42.838: 4.893 a Castelló, 13.902 a Alacant i 24.010 a València. A més, hi ha 33 altes no assignades.\nEls hospitals valencians tenen, actualment, 389 persones ingressades: 62 en la província de Castelló, amb 8 pacients en UCI; 129 en la província d'Alacant, 36 d'ells en la UCI; i 198 en la província de València, 27 d'ells en UCI.\nEl nombre total de proves dutes a terme per a la detecció del coronavirus ascendeix a 1.106.563, de les quals 955.844 han sigut PCR i 150.719 mitjançant test ràpid.\nA dia de hui, hi ha algun cas positiu en 38 residències de majors (1 en la província de Castelló, 10 en la província d'Alacant i 27 en la província de València), 4 centres de persones amb diversitat funcional (0 en la província de Castelló, 1 en la d'Alacant i 3 en la de València) i 3 centres de menors (1 en la província d'Alacant i 2 en la província de València).\nDes de l'última actualització no s'ha registrat cap nou resident contagiat encara que sí 11 positius en treballadors i ha mort un intern.\nActualment, es troben sota vigilància activa de control sanitari 7 residències a la Comunitat Valenciana: 0 en la província de Castelló, 2 en la província d'Alacant i 5 en la província de València.\nA més, s'han registrat 20 nous brots. D'ells, dos són d'origen en un centre educatiu, localitzats a Elda, amb 6 casos, i Quart de Poblet amb altres 3 casos. A més, hi ha sis d'origen laboral: Alboraia 3 casos, Elx 4 casos, Finestrat 3 casos, dos a Oriola amb 9 casos i 3 casos, i a València amb 3 casos.\nValència torna a ser el municipi amb més brots ja que a més d'aquest laboral té altres tres d'origen social, tots ells d'origen social.\nLa resta de brots, tots socials, se situen a Albocàsser amb 15 casos, Almoradí amb 9 casos, Canet d'en Berenguer amb 4 casos, Elda 7 casos, Énguera 13 casos, Macastre amb 7 casos, Nules amb 3 casos, Sagunt amb 3 casos, i Xàtiva amb 3 casos.


ERC, CatECP i la CUP exigeixen que el Parlament actuï per a garantir el compliment de la llei de cooperatives\nEl col·lectiu Càrnies en Lluita denuncia la situació 'd'emergència laboral i social' en alguns escorxadors catalans per la contractació de treballadors per 'falses' empreses\nActualització: 08.02.2018 - 14:01\nEls grups parlamentaris d’ERC, Catalunya en Comú Podem (CatECP) i la CUP-CC han exigit que el Parlament actuï pe a garantir el compliment de la llei catalana de cooperatives. En una roda de premsa als faristols de la cambra, els diputats Jordi Albert (ERC), Yolanda López (CatECP) i Vidal Aragonès (CUP) han acompanyat membres del col·lectiu Càrnies en Lluita, que ha denunciat la situació ‘d’emergència laboral i social’ que es viu en alguns escorxadors de Catalunya, especialment a Le Porc Gourmet (Santa Eugènia de Berga, Osona), per la contractació de treballadors per les anomenades ‘falses cooperatives’. La presidenta del comitè d’empresa d’Esfosa pel sindicat COS, Montserrat Castañé, ha alertat que la situació no afecta només els 28 treballadors acomiadats, sinó tota la classe obrera.\nAl seu torn, Aragonès ha sentenciat que la CUP-CC considera que aquest ‘atac’ als treballadors del sector també és un atac a la sobirania. ‘Demanem a l’administració catalana que faci complir la llei’, ha sentenciat el diputat anticapitalista, que també ha reclamat a tota la classe treballadora dels Països Catalans i d’arreu del món que se solidaritzi amb els empleats de Càrnies en Lluita.\nLa diputada López ha denunciat que la precarietat laboral és un problema ‘nacional’, i el republicà Albert ha advertit que la situació d’Osona és només la ‘punta de l’iceberg’. D’altra banda, l’advocat de Càrnies en Lluita, Antoni Iborra, ha pregat que el Parlament prengui consciència del problema, se solidaritzi amb els treballadors, i faci un seguiment ‘intens’ de la situació.\nEl ple de l’Ajuntament de Vic va aprovar dimecres una moció presentada per Capgirem Vic en defensa dels drets dels treballadors del sector carni. Concretament, el consistori insta la Generalitat a fer complir a les empreses la llei catalana de cooperatives, que a grans trets demana una equiparació dels drets dels treballadors de les anomenades falses cooperatives amb els drets dels treballadors de règim general – atur, vacances o baixes per accident, entre d’altres.\nDes de Capgirem Vic, el regidor Marc Barnolas, ha denunciat el ‘frau de llei’ que suposa que el març passat el Parlament aprovés una modificació de la llei per corregir la situació de les anomenades falses cooperatives, ‘però ara hi ha una majoria d’empresaris del sector que no vol complir’. L’exemple més recent és l’acomiadament de les 28 persones a l’escorxador Le Porc Gourmet, la setmana passada, que denuncia el col·lectiu Càrnies en Lluita, i també la possibilitat que 500 persones més del mateix escorxador vagin al carrer a finals del mes de febrer.\nAlguns dels treballadors acomiadats han assistit al ple i una representant de Càrnies en Lluita ha llegit la moció. Finalment, el text ha obtingut el suport de totes les formacions del plenari, excepte del regidor de Plataforma Vigatana, que s’ha abstingut. D’altra banda, dissabte passat i sota el lema ‘Respectem els nostres drets: torneu-nos la feina!’, una setantena de treballadors van participar en l’organització i l’acampada que va organitzar Càrnies en Lluita per protestar pels acomiadaments.


DESCANSAR, RESPIRAR I SENTIR\nSilenci, Tranquil·litat, Naturalesa, Gastronomia, Cultura, Història, Art, Tradició...\nGaudir del silenci, d'un deliciós menú degustació amb productes de la nostra terra, d'un passeig pel bosc, de la llum especial de Les Capçades i la seva màgica posta de sol, de l'aroma a romaní, del nostre oli, de la piscina, d'un massatge curatiu amb cosmètica mediterrània d'autor, del tracte humà i pròxim...\nLes Capçades és un lloc tranquil, per experimentar la vida en el camp, sense pressa, on connectar amb la natura i trobar la calma en el moment present.\nEquip humà de Les Capçades\nUn indret únic per a desconnectar\nL'Hotel Les Capçades ofereix el millor confort per garantir una agradable i inoblidable estada a la Terra Alta. Habitacions personalitzades, cuidades i completes instal·lacions, servei de massatges… descobreix com serà la teva estada!\nUna estada inoblidable va acompanyada d'una cuidada gastronomia, elaborada amb productes de proximitat i matèries primeres dels nostres cultius. Tot això regat amb la selecció de vins que mostraran la nostra cultura i arrels enològiques.\nGaudeix d’un entorn únic per descansar, respirar i sentir\nEl vostre casament a l'Hotel Les Capçades\nEl primer dia de la vostra nova vida ha de celebrar-se en un lloc que us inspiri confiança i que transmeti l'ambient especial que esteu buscant.\nA l’Hotel Les Capçades cuidarem fins al mínim detall perquè la vostra celebració sigui inoblidable.\nLa vostra celebració en un marc de natura incomparable\namb flexibilitat, personalització i qualitat.\nAperitius i banquet\nGastronomia exclusiva segons les vostres preferències i per gaudir en el bosc, el jardí, la terrassa o el menjador.\nEspais elegants, personalitzats i plens de vida on divertir-se amb el ball i la festa posterior.\nPodreu gaudir d’una suite decorada per a l'ocasió i els invitats també poden disposar de les habitacions de l’hotel.\nExisteix un lloc on no hi ha presses,\non les nits són estelades,\non la música és silenci.\nUn lloc on és fàcil oblidar-se\nde l’estrès i dels sorolls de la ciutat…\nés trobar-se amb un mateix..\nUn lloc on només importes tu.\nTu i el teu descans.\ni contempla les cases apinyades del poble\ni la paciència mil·lenària de les oliveres\nque l’aire dels Ports pentina suaument.\nTanca els ulls i respira…\nMil aromes a romer, frígola, pi\ni olivera encisaran els teus sentits,\ncontagiant cos i ànima\nd’una calma ancestral.\nAquí podràs sentir…\nPodràs perfumar-te amb els aromes de la natura,\nreviure la memòria de les tradicions,\nsubmergir-te en les propietats relaxants de l’aigua,\nassaborir l’art dels fogons…\nI quan estiguis lluny d’aquí,\npodràs tancar els ulls, i recordar,\ni tornar a descansar, a respirar, a sentir…\nUn pack per a gaudir de la\ngastronomia i els vins de la Terra Alta.\nEl regal perfecte per a descobrir\nun indret únic amb bicicleta.\nLa desconexió i la tranquil·litat\nacompanyades de la millor gastronomia.\nEsport, naturalesa i patrimoni; tota la riquesa de la Terra Alta a un sol pas de distància.


La Casa de la Culla celebra el mil·lenari amb una exposició de 15 varietats de raïm\nLa DO Pla de Bages, que té la seu a la masia, inaugura aquest dimarts una exposició de les varietats reconegudes pel Consell Regulador. S'han plantat 10 ceps de cada varietat\nEl Consell Regulador de la DO Pla de Bages té la seu en un edifici mil·lenari: la casa de La Culla. “El document més antic on apareix el nom de la Culla és del 1909”, explica el secretari de la DO Francesc Baltiérrez. Es tracta d’un pergamí que formalitza la donació d’una vinya situada al lloc anomenat La Culla al Monestir de Sant Benet de Bages. “Era un mas que tenia 300 hectàrees de terra, la gran majoria eren vinya”, explica Baltiérrez. El Bages va ser un territori amb una forta presència del sector vitivinícola fins a l’arribada de la filoxera. De fet, el secretari de la DO assegura que pels volts del mas “encara queden tines per a una capacitat de 80.000 litres”.\nPer commemorar el mil·lenari de la Culla, quest dimarts s’inaugura una exposició sobre les varietats de raïm reconegudes pel Consell Regulador. “De moment s’han plantat 10 ceps de 10 varietats, però l’objectiu és que hi acabi havent ceps de les 15 varietats reconegudes”, afirma el secretari. Al costat dels ceps s’hi ha instal·lat un cartell amb una descripció del tipus de raïm, de les seves característiques i del tipus de vins que produeix.\nDes del 1980 la masia és propietat de l’Ajuntament de Manresa i està gestionada pel Consell Comarcal del Bages. A més de la seu del Consell Regulador, hi ha també el Camp d’Aprenentatge, unes instal·lacions educatives que cada any visiten centenars d’escolars de tot Catalunya. A més de visitar les mines de sal de Cardona i conèixer el funcionament d’un hort i una casa de pagès, els alumnes de tot Catalunya poden conèixer com es fa el vi i ara també podran visitar l’exposició.


L’Ajuntament rehabilta l’ambarcador del Perellonet i millora l’entorn de l’antiga escola del poble – Valencia Noticias\nValència Notícies | Redacción.- L’Ajuntament ha invertit 94.000 euros en El Perellonet, on s’han dut a terme obres per a rehabilitar l’embarcador i per a millorar l’entorn de l’alcaldia i el seu edific contigu, antiga escola del Poble i actual centre de majors.\nPel que fa a les obres de l’embarcador de l’Albufera, el regidor Sergi Campillo ha explicat que els treballs s’han dividit en dos fases, de les quals ara se n’està executant la primera. Concretament, es desenvolupen els treballs necessàries per a la correcta adaptació de l’entorn de l’embarcador, que consisteixen en una repavimentació de calçada existent, en encintar les vores perimetrals de la futura rampa varador i en delimitar per mitjà de pals de fusta i corda passant.\nD’altra banda, també s’està fent un drenatge d’aigües pluvials per connectar un embornal existent. Finalment, s’està creant una rampa per a embarcacions, de 5 metres d’ample amb un pendent longitudinal del 15%, construïda en formigó i assentada sobre una capa de llasts i uns murs laterals de sosteniment de terres realitzats amb blocs de formigó prefabricat.\nMillora de l’entorn de l’alcaldia\nPer la seua banda, l’alcaldessa Laura Felip ha explicat que “l’enderroc del mur que envolta el col·legi i el parc actual, convertirà l’espai en un parc més visible, segur, net i útil per a les veïnes i veïns del poble. A més de la qüestió estètica i pràctica, la intervenció dota el parc d’una entitat pròpia i passarà a formar part de l’inventari de parcs infantils de la ciutat, de manera que serà mantingut i netejat com es mereix. D’esta manera es resol un conflicte existent des de fa anys, ja que en haver estat el pati de l’escola i esta no funcionar com a tal, no es feien els manteniments ni la neteja oportunes”.\nI és que esta intervenció consisteix en la modificació del mur existent en una parcel·la municipal situada entre l’avinguda de les Gavines, el carrer Grup de pescadors Marquès de Valterra i el carrer Amura. En esta parcel·la es troba situada l’Alcaldia i l’edifici d’un antic col·legi, que en l’actualitat s’utilitza com a Centre per a Persones Majors. Totes estes construccions estan envoltades per un mur que va canviant de tipologia d’una alçada entre 2.50 i 3.00 metres.\nAra s’estan retallant tots els murs rebaixant-los l’alçada i deixant-los d’una altura mitjana de 0.50 metres. i ampliant els accessos existents, així com demolint el muret que separa l’alcaldia del parc. Les diferències de cota dins de la parcel·la es resolen amb rampes per a persones amb mobilitat reduïda.\nAmb la intervenció s’aconsegueix obrir el pati als veïns i al seu torn convertir-lo en un espai més segur al dotar-lo de major visibilitat. “Tot este canvi, a més, comportarà que la zona de la Plaça del Poble (Plaça Marquès de Vallterra) i l’Ajuntament, tindran unes voreres més amples, facilitant el pas als veïns amb mobilitat reduïda, carros de nadons, etcètera”.\nValencia Noticias | Redacción.- El Ayuntamiento ha invertido 94.000 euros en El Perellonet, donde se han llevado a cabo obras...


Visites guiades al Museu de la Música / 2015 / Altres notícies / L'AVENÇ RECOMANA / Inici - L'Avenç\nVisites guiades al Museu de la Música\ndijous, 09 de abril del 2015\nAmb motiu del festival MúsicaBCN s’organitzen aquestes visites guiades al Museu de la Música per complementar l’agenda de concerts del festival. El festival està organitzat per la Xarxa de Centres Cívics de Barcelona i l’Escola Superior de Música de Catalunya. [+]\nEn les visites guiades programades en quatre dates, es visitarà l’exposició permanent del Museu de la Música que acull uns cinc-cents instruments de diferents èpoques i cultures. El fons instrumental del Museu està considerat com un dels millors de la Península Ibèrica.\nDurant la visita a l’exposició Orpheus els assitents recorreran l’evolució de la música des de les civilitzacions antigues fins al segle XX. Un recorregut centrat en occident però que conté sales dedicades a les músiques del món, des de Amèrica al Sud-Est Asiàtic passant per l’Àfrica negra.\nTambé s’inclou la visita a l’exposició temporal Veus de la Mediterrània. L’exposició, que es trobarà al museu fins el 26 de juliol, proposa un viatge al llarg de les societats a la riba de la Mediterrània a partir de la veu. Gràcies a l’estudi de camp realitzat en localitats com Marsella, Sicília, Israel o Algèria es mostra la diversitat de timbres, entonacions i accents.\nDies: Dissabte 11 i dijous 30 d’abril. Dissabte 9 de maig i dijous 4 de juny. Els quatre dies a les 17h.\nLloc : Museu de la Música, c/Lepant, 120, 2ªplanta. Barcelona.\nEntrada gratuita, aforament limitat a 35 persones per visita. Cal reservar a: http://centrescivics.bcn.cat/


MENU SETMANA 12 ABRIL - Associació de Comerciants del Mercat de Salt\nLes crestes són un exemple, però les crestes les podem cuinar de diverses maneres i utilitzar diferents ingredients. Preparar-les de forma saludable és possible!\n300 grams de farina integral (amb gluten: espelta, blat, etc.)\n160 grams d'aigua calenta\n40 grams d'oli d'oliva verge extra (OOVE)\n1/2 culleradeta de sal iodada\n1-2 tasses de tomàquet triturat\nOrenga sec (al gust)\n2 tasses de soja texturitzada\nEn un bol posa la farina i barreja-la bé amb la sal iodada. A continuació afegeix l'aigua i l'oli i barreja-ho tot bé amb l'ajuda d'una cullera. Quan vegis que la preparació ja no és tant enganxifosa treballa la massa amb les mans durant uns minuts fins que vegis que tots els ingredients estan ben integrats. Reserva-la ben tapada amb un drap 30 minuts aproximadament o mentre vas preparant el farcit.\nPosa en un bol les dues tasses de soja texturitzada juntament amb aigua perquè es vagi hidratant, durant 10 o 15 minuts.\nPosa una cullerada d'oli d'oliva en una cassola (o wok) i quan aquest estigui calent afegeix les cebes i l'all ben picat i remena bé fins que la ceba vagi agafant color. Afegeix la soja, ben escorreguda i remena bé.\nTot seguit afegeix el tomàquet triturat (1 o 2 tasses segons t'agradi més i necessitis més o menys líquid), l'orenga i els pebres i remena novament.\nA continuació afegeix les bledes (ben netes i tallades a trossos molt petits) i remena, deixa coure tot junt fins que les bledes redueixin i estiguin tendres i cuites. Treu del foc.\nÉs el moment d'estirar i donar forma a la teva massa. Ajuda't d'un corró o treballa la massa amb les mans. Si veus que s'enganxa a les mans pots afegir una mica d'oli per treballar-la millor.\nFes rodones amb la massa, segons vulguis fer unes crestes més o menys grans, i comença a omplir-les amb el farcit de bledes i soja. Tanca les rodones i dona forma a les crestes.\nPrepara una safata amb paper de forn i posa-les una al costat de l'altra.\nAmb el forn escalfat a 200ºC cuina-les durant 20 o 25 minuts o fins que vegis que la massa ja ha agafat un color daurat.\nPots fer més quantitat i quan estiguin fredes congelar-les o gaudir-les al moment. Bon profit!\nAquesta recepta la pots preparar com a àpat principal, en aquest cas, acompanya les crestes amb una amanida o crema de verdures. o també pot ser una bona opció per esmorzar o berenar. Gràcies a les verdures, la proteïna de la soja i la farina integral, que conté tots els seus nutrients, fan d'aquesta recepta una versió de crestes molt saludable.


Jon Bon Jovi actuarà en directe al #MWC21 – Albert Cuesta\nby Albert Cuesta · Published 22 de June de 2021 · Updated 22 de June de 2021\nDesprés d’anul·lar-se l’edició de 2020 i endarrerir-se la d’aquest any, finalment ha començat el compte enrere per al Mobile World Congress de Barcelona, que tindrà lloc al recinte Gran Via de Fira de Barcelona entre el dilluns 28 de juny i el dijous 1 de juliol.\nLa incertesa sanitària a escala mundial i les dificultats per als viatges internacionals han fet que molts expositors hagin optat per no venir aquest any a Barcelona, i amb ells s’han despenjat una part important dels congressistes previstos, que tot i això podran seguir el MWC a distància gràcies a la difusió en streaming de les ponències i altres activitats que faran els companys de Mobile World Live.\nAra bé, segur que més d’un dels qui han decidit no viatjar a Barcelona -inclosos els meus col·legues periodistes de la resta de l’estat- els sabrà greu perquè l’organització i alguns expositors han decidit no estalviar en recursos: entre altres activitats, els congressistes presencials podrem tenir un parell d’experiències fan.\nUna es va conèixer fa un parell de dies: per al dimarts 29 està prevista una conferència d’Elon Musk. Que el fundador de l’empresa Tesla de cotxes elèctrics intervingui al MWC, ni que sigui per via telemàtica, té sentit per partida doble: per una banda, hi ha una vinculació creixent entre l’automoció i les telecomunicacions. I per l’altra, la seva altra empresa SpaceX està desplegant la xarxa Starlink de milers de satèl·lits de telecomunicacions en òrbita baixa per donar cobertura 5G en zones del planeta on les telcos convencionals no arriben amb les seves antenes.\nLa segona experiència fan del MWC21 s’ha conegut avui: l’actuació en directe de Jon Bon Jovi, el mateix dimarts 29 a l’estand de TelcoDR. Aquesta consultora va llogar a la GSMA els 6.000 metres quadrats que Ericsson va deixar lliures amb la seva baixa primerenca, i els dedicarà precisament a les tecnologies de núvol públic que aspiren a menjar-se una part del mercat de les telecomunicacions que ara tenen Ericsson, Nokia i Huawei.\nNo és estrany que les empreses tecnològiques recorrin a estrelles del rock i el pop (hi ha un biaix generacional claríssim) per obsequiar els seus clients i la premsa. Amb els anys jo mateix he pogut veure actuacions en directe de Weezer, One Republic, Barenaked Ladies, Will.I.Am i Alicia Keys, entre altres, com a part del programa de diversos congressos de Qualcomm, IBM i BlackBerry. Potser ara podré afegir a la llista el rocker de New Jersey.\nPotser sí que l’edició 2021 del MWC serà de transició, en espera de ‘la bona’, que hauria de ser al febrer de 2022. Però no ens avorrirem.


Marroc presenta el nou Govern tripartit sense els islamistes\nEl primer ministre del Marroc, Aziz Ajanuch, ha destacat que el nou Govern, revelat el dijous, serà un "d'accions i resultats" i ha subratllat que treballarà per respondre a les aspiracions del poble marroquí i impulsar un nou model de desenvolupament.\nLa justícia europea anul·la els acords entre la UE i Marroc que inclouen el Sàhara Occidental\nLa decisió pot ser recorregut davant del Tribunal de Justícia de la UE, la màxima instància de la institució, en un termini de dos mesos i deu dies.\nL'home més ric del Marroc guanya les eleccions i advoca per "trencar amb el passat" de país\nEl PJD va patir una caiguda en els comicis, i després de passar de 125 escó a tot just dotze està condemnat a la irrellevància en el nou escenari polític.\nDes de fa nou mesos hi ha un conflicte bèl·lic entre la República Sahrauí i el Marroc que ocupa il·legalment bona part del territori nacional d'Sàhara Occidental.\nMarroc acusa Espanya de "desconèixer" la seva responsabilitat en "una crisi bilateral"\nEn un comunicat emès després de la reunió, la comissió marroquina ha atribuït a Espanya "la instrumentalització del Parlament Europeu en aquesta crisi bilateral, desconeixent la seva responsabilitat en aquest àmbit, acollint el líder d'el Polisario, i les seves múltiples maniobres contra causes unànimes al Marroc", assenyalant principalment la qüestió de l'Sàhara.\nMarroc trencarà relacions diplomàtiques amb Espanya en les pròximes hores, afirmen els saharauis\nFonts diplomàtiques marroquines d'alt nivell han afirmat que Rabat té previst anunciar un cessament de les relacions diplomàtiques entre el Marroc i Espanya en les pròximes hores.\nSánchez s'enfronta al Marroc i titlla d'"inacceptable" que no es respectin les fronteres\n"Si diu que ha utilitzat la migració, l'assalt a la frontera per més de 10.000 marroquins a 48 hores, rebuig aquesta declaració"\nMarroc assegura que el cas Ghali "no és l'arrel de el problema" sinó unes "segones intencions hostils" respecte a l'Sàhara\nEl conflicte amb el Marroc pot afectar 20.000 empreses espanyoles\nEls problemes polítics poden perjudicar les relacions comercials entre Espanya i el Marroc.\nEl xantatge del Marroc: rep 250 milions en tres anys per controlar la immigració


Manifest de Ventotene - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nManifest de Ventotene\nEl Manifest de Ventotene, redactat al juny del 1941 amb el títol complet «Per una Europa lliure i unida. Projecte de manifest», és un text precursor del federalisme europeu. Els seus autors, per ordre d'importància, són Altiero Spinelli, Ernesto Rossi (autor de la primera part del tercer capítol) i Eugenio Colorni (que redactà el prefaci i edità el manifest de forma anònima).\n1 Redactors i redacció\n2 Un manifest amb vocació federalista\n3 Perdurabilitat del manifest\nRedactors i redacció[modifica]\nPeriodista i militant comunista i antifeixista, abans de convertir-se en polític, Altiero Spinelli fou condemnat el 1927 a setze anys de presó per uns escrits que posaven en dubte l'arribada al poder de Benito Mussolini. El seu interès en la redacció d'aquest manifest es comprèn a través d'aquesta cita de Mario Albertini: «Spinelli, pràcticament sol, assenyalà la via europea i escollí com a objectiu prioritari la construcció d'Europa, no a través dels procediments de la política estrangera sinó a través d'una lluita democràtica de caràcter supranacional i constitucional».\nD'Ernesto Rossi cal recordar el seu notable treball de propaganda antifeixista mitjançant la fundació de grups d'oposició (El Cercle de la Cultura, Giustizia i Libertà: moviment republicà antifeixista), la publicació de diaris clandestins (Non Mollare: primer diari d'oposició clandestina antifeixista) i la seva participació en organitzacions secretes (Italia Libera).\nEl Manifest fou redactat en una residència vigilada de l'illa de Ventotene, on aquests tres militants havien estat deportats; es tractava, per tant, d'un context d'empresonament. El manifest fou escrit en paper de cigarreta, amagat en una caixa de ferro darrere d'un doble fons i, sobretot, aïllat del món.\n«El distanciament de la vida política permetia veure amb major desafecció i conduïa a revisar les posicions tradicionals», escrigué Eugenio Colorni en el prefaci del manifest. Una vegada acabat, el text circulà durant molt de temps secretament al si de la resistència italiana abans de convertir-se en una referència.\nUn manifest amb vocació federalista[modifica]\nEl manifest es compon de tres capítols.\nA «La crisi de la civilització moderna», partint de la constatació que la societat moderna es caracteritza per l'afirmació que existeix la «igualtat de drets de totes les nacions de constituir-se en estats independents», els autors imputen a aquesta ideologia la independència nacional, el naixement de l'imperialisme capitalista i, en conseqüència, els estats totalitaris i les guerres mundials.\nEls redactors es concentraren de seguida en el projecte europeu com a tal. Malgrat la fi dels estats totalitaris, la falta de consens popular impediria als demòcrates consolidar el règim. Per això, el manifest preconitza més audàcia; la població immadura i embriagada per la seva nova llibertat no pot estar dirigida més que per «caps que la guiïn i sàpiguen on van» a través d'una «vertadera revolució política i social». Aquesta revolució comença amb una restauració de l'estat nacional però, sobretot, amb una «abolició definitiva de la divisió d'Europa en estats nacionals sobirans». Queda clarament explicat que a la garantia del dret internacional cal afegir-hi una força internacional. En aquest sentit, el manifest és innovador car aquesta força mai no fou considerada necessària en el passat, ans al contrari, el principi de no-intervenció era comú a tots els estats, principi rebutjat pel manifest.\nPer fi es posa en evidencia que la revolució europea ha de ser social, permetent així l'emancipació de la classe obrera i l'accés a millors condicions de vida. La noció de revolució socialista és definida pels autors basant-se en el principi fonamental del socialisme; a saber, una dominació que no ha de ser exercida per les forces econòmiques sobre els homes sinó, al contrari, pels homes sobre les forces econòmiques. Els mitjans per fer caure aquesta relació de forces són la nacionalització d'empreses, la redistribució de riqueses injustament acumulades per vells privilegis i els drets de successió. El principi d'igualtat d'oportunitats apareix també, tot i que no citat textualment, així com la seguretat d'un nivell de vida mínim afirmat no per la caritat sinó pel «potencial de producció en massa de productes de primera necessitat». Cal assegurar la lliure elecció de mandataris de sindicats així com la primera garantia estatal de respecte de contractes. Finalment, el manifest requereix l'abolició del Concordat amb l'objectiu de laïcitzar l'estat i l'abandonament de càmeres corporativistes com a representació política.\nPerdurabilitat del manifest[modifica]\nEl text fou adoptat més tard com programa al si del Moviment Federalista Europeu (MFE), organització fundada entre el 27 i el 28 d'agost del 1943 a Milà per Spinelli, convertint-se en un text federador a dos nivells: federant políticament els seus partisans al voltant d'un projecte federador a escala europea.\nEl Moviment Federalista Europeu, simple associació en la seva creació, designa actualment la secció italiana de la Unió de Federalistes Europeus, organització supranacional que reuneix grups federalistes de diferents països europeus. L'MFE no reivindica cap partit polític i té com a objectiu la promoció del federalisme mundial.\nSpinelli és sovint considerat com a un dels pares fundadors de la Unió Europea, cosa que demostra la importància d'aquest moviment i del seu manifest en la construcció comunitària. L'impacte de les idees recollides en aquest text es mesura a través de les posteriors funcions de Spinelli : membre de la Comissió Europea el 1970 encarregat de la política industrial i investigació, a més de diputat del primer Parlament Europeu el 1979, elegit mitjançant sufragi universal directe. El 1984, el projecte de Tractat de la Unió Europea, del que és part l’origen, és adoptat per l'Eurocambra. Tingué per tant un paper preponderant en el camp europeu, permetent a les seves idees i al seu manifest una vertadera posteritat.\nEl Manifest de Ventotene continua sent un assumpte profundament actual. Els estats-nació se segueixen aferrant a les seves prerrogatives sobiranes i l'avenç de la Unió Europea, tot i que segur, continua sent lent. Han fet falta cops com la crisi financera mundial d'inicis del 2007 o la qüestió de la viabilitat de la deute sobirana a l'eurozona per poder reflexionar sobre un nou nivell de federalisme en la regulació econòmica europea. Si el manifest ha valgut de fonament en l'origen del projecte federador, avui en dia el seu interès és doble car no està obsolet, ans al contrari, segueix ancorat en els interessos actuals.\nEl 21 de maig del 2006 tingué lloc la commemoració de l'aniversari de la mort de Spinelli. Giorgio Napolitano, president de la República d'Itàlia declarà: «No hi ha futur [...] si no és en el rebuig de qualsevol temptació de replegament en les reclamacions roïnes i il·lusòries d'interès nacional i l'abandonament estèril a l'escepticisme envers el projecte europeu». Aquestes paraules, com el fet que aquesta commemoració tingués lloc a l'illa de Ventotene, demostren la presència del manifest.\n«L'esperit del Manifest de Ventotene ha fet el seu recorregut. Impregnà la trobada de Ginebra a la primavera del 1944 […]. Inspirà al juny d'aquell any la creació d'un comitè francès per la cooperació europea. Després de la guerra, trobà la seva prolongació en el Congrés de la Haia que tingué lloc del 7 a l'11 de maig del 1948, com a iniciativa del comitè internacional de coordinació de moviments per una Europa unida. Això derivà en la creació del Consell d'Europa el 5 de maig del 1949 a l'espera del primer Tractat per posar en comú el carbó i l'acer el 1951.» Aquest extracte de la pagina web de Bernand Poignant, diputat europeu, revela la perdurabilitat reconeguda o inconscient d'aquest manifest en la construcció de la Unió Europea.\nMario Albertini, Les Cahiers de Ventotene, Le Manifeste de Ventotene, Institut d’Études Fédéralistes Altiero Spinelli, Ventotene (Italie) 1988 (francès)\nInstitut Universitaire Européen, Archives Historiques de la UE [archive], p. 4 (francès)\nBernard Poignant, « Rome [archive] », Europinion.org, 03-07-2007 (francès)\nThe Ventotene Manifesto (anglès)\nEuropa. Portal de la Unió Europea (castellà)\nUnió d'Europeus Federalistes\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Manifest_de_Ventotene&oldid=24301253»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 27 jul 2020 a les 23:52.


Alboraia lluitarà pel seu reconeixement ambiental de la mà de 70 bars i quiosquets de la localita – RiberaTV\nMés de 70 establiments d’Alboraia competiran amb el suport del seu ajuntament i per Ecovidrio per a aconseguir un reconeixement ambiental, a través del reciclatge d’envasos de vidre\nEcovidrio, l’entitat sense ànim de lucre encarregada de la gestió del reciclatge dels residus d’envasos de vidre a Espanya, en col·laboració amb Ajuntament d’Alboraia ha llançat la campanya estival Moviment Banderes Verdes a Alboraia. La finalitat de la iniciativa és la de reconéixer amb aquest guardó ambiental als 2 municipis costaners de la Comunitat Valenciana més compromesos amb la lluita contra el canvi climàtic i la protecció del litoral a través del reciclatge d’envasos de vidre. Fins a 70 establiments d’Alboraia han confirmat que col·laboraran per a aconseguir la bandera verda per als seus veïns.\nEn la presentació que ha tingut lloc a Alboraia, Ecovidrio ha anunciat que treballarà braç a braç amb l’ajuntament per a reforçar l’operativa estiuenca i facilitar la col·laboració de ciutadans i, especialment, dels hostalers. Per a això es faran fins a 210 visites de formació i informació a establiments, s’entregaran poals especials de reciclatge, s’instal·laran nous contenidors vinilats amb motius estiuencs i s’augmentaran les freqüències de recollida.\nAlboraia serà un dels 41 municipis en total de la Comunitat Valenciana que involucraran als seus veïns, hostalers i administracions públiques per a aconseguir una de les 2 banderes verdes que s’entreguen a la seua regió. En total, en tota Espanya ,136 municipis i més de 15.000 establiments s’han unit ja al moviment.\nSegons les últimes dades disponibles corresponents a 2018, la ciutadania d’Alboraia va reciclar un total de 358.416 quilograms de residus d’envasos de vidre. Això suposa una mitjana de 14,8 quilograms de vidre per persona.\nRespecte a la taxa de contenerització, Alboraia se situa amb una mitjana de 295 habitants per contenidor, comptant en l’actualitat amb un total de 82 iglús per als residus d’envasos de vidre instal·lats en el municipi\nAlboraia lluitarà pel seu reconeixement ambiental de la mà de 70 bars i quiosquets de la localita added by Ribera Televisió on 31 Juliol, 2019