El dolor del desig - Diari de Terrassa\nEl dolor del desig\nL’actor Carles Martínez estrena una obra de Benet i Jornet al TNC\nCarles Martínez en una escena de l'obra amb Laura Conejero /David Ruano\nAra es compleixen unes tres dècades que un jove dramaturg terrassenc, Sergi Belbel estrenava com a director “Desig”, de Josep Maria Benet i Jornet, al Teatre Romea. L’elenc d’aquell 1991 era de primera línia: Imma Colomer, Àngels Poch –de Terrassa–, Josep Maria Pou i Lluís Soler. Belbel feia tribut a un dels autors i també mestre considerat com un dels renovadors del teatre català.\nLa directora Sílvia Munt ha pres el relleu a Belbel i aquest dijous estrena la seva versió de l’obra al Teatre Nacional de Catalunya (TNC). El repartiment artístic torna a ser d’excel·lència: Laura Conejero, Carles Martínez –de Terrassa–, Raimon Molins i Anna Sahun. Munt es mostra agraïda de portar a escena “Desig”. Diu que és un text valent. Destaca que és un obra en la que Benet i Jornet parla del dolor del desig, perseguit, però no complert”. Ho fa a través de quatre personatges de vida rutinària que guarden secrets inconfessables i que esclataran en una nit i enmig de l’espai del no-res.\nL’actor Carles Martínez també se sent agraït de l’oportunitat que li ha donat Sílvia Munt per interpretar a Benet i Jornet. “Treballar amb la Sílvia és un regal perquè uneix talent i sensibilitat. Cuida cada detall i amanyaga als actors com mai. Et sents molt còmode”.\nExplica que “aquesta obra que porta títol de poema, com gairebé totes, se centra en una dona casada (Laura Conejero) que evoca una relació del passat”. El Carles interpreta el marit. “El punt de partida és la relació de parella que ja fa un temps que és trencadissa perquè ella amaga un amor de fa temps. El que passa és que Benet i Jornet s’estén més enllà d’aquesta passió oculta per crear una situació dramàtica i de misteri, policíaca… Però també hi posa humor”.\nAquesta és la segona obra de Benet i Jornet que interpreta Martínez. La primera, que també hi era el terrasenc Pep Ferrer, va ser “Descripció d’un paisatge”, que es va estrenar la tardor passada a la Sala Beckett amb direcció de Toni Casares. L’actor reivindica a l’autor. “Benet i Jornet és un dramaturg contemporani important perquè, a partir de la seva escriptura, fa un retrat de temes que afecten una generació que va viure l’última època del franquisme i la transició. Les seves històries parlen d’una realitat opressiva i d’uns sentiments amagats que es desperten i s’alliberen. A mi em recorda a Harold Pinter”.\nMartínez creu que ara pujarà més als escenaris. “Benet i Jornet va tenir una època en la qual es parlava molt d’ell per ser autor de les telenovel·les d’èxit com ‘Poble nou’ i ‘Nissaga de poder’ i això poder va deixar més de banda el vessant més teatral. No sé sí és just o injust que ara aflori. El cas és que quan un creador ha traspassat, hi ha més interès. És inevitable”.\nI posa, per exemple, grans noms d’artistes internacionals com Modigliani i Van Gogh que van tenir reconeixement després de la seva mort. I afegeix que encara queda per redescobrir a Benet i Jornet. “La seva dramatúrgia té molta força i sempre motiva llegir coses que no sabies. És com trobar un tresor”.\n“Desig” es representarà fins al 6 de març a la Sala Gran del TNC. Quan s’acabi, Martínez estarà a punt d’estrenar “Síndrome de gel” de Mohamad Bitari i Clàudia Cedó al Lliure de Gràcia. Serà el 23 de març. L’obra és un retrat esfereïdor de la crisi migratòria a Europa i està dirigida per Xicu Masó amb qui ja ha treballat varies vegades\nTemes:Carles Martínez, Josep Maria Benet i Jornet, Teatre, Teatre Nacional de Catalunya


Bona nit i tapa't: La llista de cançons especials\nP-CFACSBC2V 11 de maig de 2009 a les 21:10\nQue fort! Em pensava que això de les llistes només ho feia jo!!! :-D\nEm fa gràcia, també, retrobar cançons que potser feia quinze anys que no escoltava, encara que m'agradin menys que abans. I és que molts records van associats a la música.\ninstints 11 de maig de 2009 a les 21:15\nT'entenc molt bé i comparteixo el sentiment. La música, soni o no, sempre hi és, i aquella cançó que t'arriba poques vegades ets capaç d'oblida-la, perquè d'alguna manera ens ha fet submergir-nos en ella. Molt bon post!!!\nAnònim 11 de maig de 2009 a les 21:18\nLa música ho és tot i sempre hi haurà aquelles cançons que formaran part d'un, just tenia pensat fa dies escriure sobre cançons, em recordes a mi xiquet, també en feia de llistes i fins i tot ara la mare gaudeix de les meves llistes amb més de 10 cd's :)\nCarme 11 de maig de 2009 a les 21:55\nSí senyor gaudir de la música és un gran privilegi que no ens hauríem de perdre mai. Jo desaprofito molts moments que podria escoltar-ne i no ho faig... després em sap greu. Però em concentro en el que he de fer i no hi penso... sóc així de ximpleta.\nCarquinyol 11 de maig de 2009 a les 22:04\nDe la mateixa forma que nosaltres evolucionem com a persones, també ho fan els nostres gustos... alguns queden, altres canvien...\nrobadestiu 11 de maig de 2009 a les 22:36\njo amb la música canvio força sovint, ara i abans, potser per això mai he escrit llistes de cançons. I ara no sabria dir una llista de cançons preferides, aquelles que sempre em posen la pell de gallina quan les escolto, no en tinc consciència, pèro es veu que en algun lloc les tinc arxivades, pq m'emocionen i em fan parar el que estic fent. Són aquelles que no sé quines són, però hi són, aquelles, les de sempre. (potser ara m'hi fixo i un dia en puc escriure una llista)\nDeric 11 de maig de 2009 a les 23:09\nQuan era petit i una cançó m'agradava la posava fins a la sacietat.\nUn cop, recordo, vaig gravar la mateixa cançó en una cinta de k7 de 90 minuts per poder sentir-la sense parar. Ja no recordo la cançó però segur que ara seria terrible!\nYo 11 de maig de 2009 a les 23:30\nM'agrada aquest post!\nJo, encara avui dia, quan sento a la radio alguna cançó q m'agrada, agafo corrents paper i boli i me l'apunto! (o bé al mòbil, si no tinc boli a mà).\nDes de fa una temporadeta q comparteixo viatge en cotxe amb una compi per anar i tornar de la feina. I quan tinc una bona llista de cançons apuntades gravo un CD i les anem sentint en els nostres viatges. Depèn del dia, del moment i dels ànims, fiquem un CD o un altre. I és genial cantar i parlar de què ens fa sentir cada cançó!\nSembla mentida com hi ha cançons q marquen moments de la teva vida i, passin els anys q passin, sempre les recordaràs relacionades amb aquella persona (o persones) amb qui la vas compartir.\nQ no pari la música!!!\nEls del PiT 12 de maig de 2009 a les 0:04\nCom ha canviat el panorama, la meva filla també fa llista de temes musicals, però ni tan sols les escriu en un bloc, visita spotify i estalvia bolígrafs.\nBon post aquest.\nJo no feia llistes, però les cançons que m'agradaven sí que intentava tocar-les.\nrits 12 de maig de 2009 a les 0:15\nhi ha cançons que ens acompanyen i acompanyaran sempre! formen part de la nostra BSO particular.\nAssumpta 12 de maig de 2009 a les 0:27\nM’ha fet somriure aquest post... i és que per culpa teva estic fent una llista de tots els llibres que llegeixo... sí, sí, per culpa teva :-)\nQuan, en acabar l’any, vas posar la llista dels divuit llibres que havies llegit, vaig pensar que eres molt organitzat i vaig fer el propòsit de fer-ho jo també (que sóc el desordre fet persona) i ho estic fent, i estic contenta perquè pensava “ara fas aquest propòsit, però no ho compliràs” i sí que ho faig, si! :-)\nA unes fulletes al final de l’agenda, apunto el títol, autor-a, dia que començo i dia que acabo. I això em fa pensar en com influïm uns en les vides dels altres, oi? :-)\nI ara parles de llistes de cançons? Ah, no... aquí si que ja no m’hi poso... Estimo la música, m’agrada, m’encanta, de molts tipus diferents. M’agrada molt també la música clàssica, però d’aquí a fer-ne llistes!\nPer altre part, dius que, quan recordes les cançons que t'agradaven veus que, en algunes, tenies força mal gust... Per què? Els gustos canvien!! No eren dolents, eren diferents. Com els pentinats, els estampats de la roba, o el patronatge dels texans :-)\nI ara em repetiré, eh, ja ho sé, però darrerament em fixo molt que en els teus escrits sempre hi trobo alguna frase que em sona molt poètica ”Però em veig cantant davant del mirall, parlant a la meva ànima a través de la meva pròpia imatge, amb l'ajuda de la música.”... és molt maco això!\nMon 12 de maig de 2009 a les 1:32\nla musica ens fa tanta companyia...... m'agradat la teva reflexió\nJordi Casanovas 12 de maig de 2009 a les 1:32\ncançons de cigarret... fins que un dia deixes de fumar. Avui quan sonen tornaria a caure.\nJordi 12 de maig de 2009 a les 9:09\nTots posem cançons a la nostra vida. Cançons que un bon dia són les millors i que un altre, de tant avorrides que les tenim, no les escoltem. Però, ah!, quan passats uns anys les tornem a sentir, allò és canela fina!!\nestrip 12 de maig de 2009 a les 9:34\ndoncs jo mai he fet llistes tampoc. Sempre he anat variant de música. Potser si que hi ha alguna cançó d'abans que encara ara m'emociona, i em seguirà emocionant.\nEl que si que feia era gravar cassets amb les cançons que en aquell moment m'agradaven més.\nGrapa 12 de maig de 2009 a les 11:00\nA mi em va passar fa molt poquet, la cançó de "no t'enyoro" dels Pets l'ha versionat Manel. Al sentir-la vaig rebuscar entre els meus discos i vaig cantar-la (la original) a plè pulmó, i ara, fins i tot m'agrada la de Manel!\nPer si la vols escoltar:\nòscar 12 de maig de 2009 a les 13:14\npotser ja ho has fet però et recomano que llegeixis "alta fidelidad" de nick hornby i, si estàs mandrós per lectures, que vegis la película del mateix títol.\njo no paro de fer llistes de tot i per tot!\nAssumpta 12 de maig de 2009 a les 13:50\nEn aquests moments estic escoltant una cançó que m'emociona des de fa molts anys i que l'altre dia vaig "redescubrir" per pura casualitat... La cançó de la que parlo la posaré en un post el dia 26 de maig (si puc resistir... si no, la posaré abans jeje) na na naaaa na na :-))\nkweilan 12 de maig de 2009 a les 14:35\nJo sóc poc amant de fer llistes però reconec que està bé...i el que dius de què les cançons han anat canviant em sembla perfecte...els gustos van canviant i anem obrint-nos a coses noves.\nJudith 12 de maig de 2009 a les 15:30\nEm sembla que no hi resistiria gaire temps...\nAnna Tarambana 12 de maig de 2009 a les 18:25\nJo tambñe tenia una llista. I, de fet, ara també... :S no la tinc escrita però tinc una 20 de cançons, algunes que m'acompanyen des de sempre, que es repeteixen en el meu ipod!\nLa música ens cnnecta a una part de nosaltres.\nGuspira 12 de maig de 2009 a les 22:16\nCrec, que els meus moments amb la "meva música" són uns dels moments més íntims que tinc i no els canvio per res! Però mai he fet llistes de les "meves cançons". De fet, mai he fet llistes de res...\nelur 12 de maig de 2009 a les 22:48\nJo no he fet mai llistes de cançons... havia intentat fer-ne de llibres llegits, però les acabava perdent... sí que recordo escoltar la ràdio mentre jugava el Barça i escriure l'aliniació a mesura que els jugadors tocaven pilota, però això ja és un altre tema, no?\nEnguany, però, estic fent una llista dels llibres que llegeixo, l'he posada al bloc perquè així segur que l'actualitzo i no la perdo :P\nNo sóc capaç de fer un rànquing de cançons... n'hi ha tantes que haurien de ser al primer lloc!\nPetons sense llista!\n- assumpta - 12 de maig de 2009 a les 23:01\nEls gustos musicals de vegades canvien, però segur que sempre hi ha "un fons d'armari" que passin els anys que passin sempre seguiran tenint-t'hi un racó especials "aquelles cançons".\nSóc bastant, però bastant més gran que tu i et puc dir que segons quina cançó sona "d'aquelles que tu dius de la llista" et puc dir que aturo el que estic fent i l'escolto posant-t'hi tots els sentits, tots i m'hi recreo i si puc la canto. I és que solen anar acompanyades de records que ni que sigui durant 3 minuts cal no perdre...\nAssumpta 12 de maig de 2009 a les 23:16\nJo també!! Jo també faig això que fa l'Elur!! jajaja escoltar el partit per la ràdio i anar apuntant els jugadors de l'alineació inicial a mesura que toquen la pilota i és molt bo perquè fas recompte, en surten deu i dius, ostres, en falta un... qui és aquest que està jugant i no l'anomenen?\nBé, això aquest any amb en Pep no passa tant, jeje tots onze són anomenats bastant aviat (a vegades en Valdés tarda una mica jeje)\nCèlia 13 de maig de 2009 a les 10:54\nJo no en feia, de llistes, però sí que comparteixo els sentiments que aporta la música i com algunes no solament resisteixen el pas del temps sinó que es converteixen amb els propis clàssics per sempre i, d'altres, et fan adonar del mal gust... per sort, algunes coses canvien!\nEli 13 de maig de 2009 a les 12:12\nJo no sé que faria sense la música...\nEn els bons i mals moments, sempre hi és present!\nXeXu 13 de maig de 2009 a les 20:36\nBé, com era d'esperar, som molts els amants de la música, i tothom qui més qui menys té les seves cançons especials. Ara, no em pensava que sortiria gent que, com jo, es dedicava a fer llistetes de cançons, o d'altres coses. Gràcies a tots i a totes pels vostres comentaris.\nTu també feies llistes P-CFA...? Quin parell de frikis. Retrobar temes que fa anys i panys que no sentim sempre és un goig, i sempre les recordem, eh? I bé, què dir dels records... si ens posem a parlar de records associats a la música, em sembla que podríem fer uns quants posts.\nInstints, la música és una cosa especial, genera tantes emocions i ens porta tants records... ens entra ben endins, i d'allà ja no surt.\nCesc, jo també he fet moltíssims CDs al llarg de la meva vida, però l'altre dia em va venir al cap l'època aquesta de les llistes de cançons, i llavors no tenia mitjans per fer CDs (no sé ni si existien), les meves llistes no es van traduir mai en arxius sonors, però segur que moltes d'aquelles cançons ara les tinc a l'abast, i les he posat en molts recopil·latoris. Les d'aquesta llista especial segur.\nCarme, jo intento tenir sempre música posada, però quan estic a l'ordinador no massa, darrerament. O m'hi passo molta estona! Però és clar, m'he de concentrar a llegir els posts, i amb música em despisto, perquè acabo escoltant més les cançons que fent el que faig. Però sempre m'ha acompanyat la música mentre estudiava, i a la feina, quan he pogut.\nCarquinyoli, en alguns casos, sort que evolucionen!\nRobadestiu, jo ara sóc més com tu. Bé, si hi penso te'n puc dir alguna que m'emociona a l'actualitat, com la que va inspirar aquest post, però no tinc cap llista, i de sobte sona una cançó que fa que s'aturi tot, i no ho tenia previst. Suposo que qui més qui menys té aquelles cançons, en sigui conscient o no, que el remouen per dins, per mil motius, o per cap, simplement, perquè estan en harmonia amb nosaltres.\nDeric, això no he arribat a fer-ho mai, jo. Però recordo que algú m'havia dit que ho feia. No n'hi ha per tant, no? Si una cançó agrada molt, la pots posar les vegades que vulguis fins que te'n cansis, però no deixar que soni i soni... és clar que quan tu i jo érem petits no hi havia CDs ni mp3 per anar passant la pista!\nYo, jo també em vaig apuntant cançons tota l'estona, ara mateix ho acabo de fer amb una que he sentit en un blog! M'encanta això que expliques de comentar les cançons, i interpretar-les. Sempre dic (per aquí també ho he dit) que sóc molt dolent interpretant cançons, l'experiència m'ho demostra. Però m'encanta fer-ho, i comparar versions amb altres. I bé, què dir d'això de relacionar cançons amb alguna persona o algun fet... aquesta és una de les grandeses de la música, deixa una empremta inesborrable!\nEls del PiT, encara ho he de provar això de l'Spotify, no trobo mai el moment. Però ens haurem de modernitzar, no. De moment segueixo apuntant cançonetes que vull tenir en trossets de paper.\nRits, ara m'has fet pensar en una pel·lícula, La memòria dels morts crec que es deia, del Robin Williams. El protagonista parla en el funeral de les persones i explica la seva història a partir d'unes gravacions que s'han anat acumulant al llarg de la seva vida (una mena de pel·li futurista, indefinible). Podria estar bé això, sobretot si durant l'explicació anés sonant la nostra banda sonora, totes aquelles cançons que ens han anat acompanyant, i són importants per algun motiu o un altre.\nAssumpta, primer de tot, trobo molt bé que facis la llista de llibres, jo també ho estic fent, així que a final d'any ja sabeu que us toca tortura de post, ja amenaço des d'avui. Però no em culpis, no és cosa meva, que jo no invento res, i vaig treure la idea d'una altra blogaire. Però jo ara m'he passat a Excels. Fer llistes és una cosa molt meva, però des que vaig conèixer aquests programes, que en faig poques en paper.\nTotalment d'acord amb això de la qualitat de les cançons. No és que siguin dolentes, però estan desfasades. Algunes són atemporals, però d'altres tenien sentit en una època, i en una altra no en tenen, o sonen molt a antic.\nGràcies per les teves paraules sempre amables.\nComentari 2: Fins el dia 26 ens faràs esperar? S'acosta alguna data interessant?\nComentari 3: Tant tu com l'Elur sou unes frikis, això d'apuntar els jugadors no ho faig ni jo, i mira que estic malalt!\nGràcies Mon. Fa una companyia que sempre ve de gust tenir.\nJordi Casanovas, d'això se'n diu condicionament físic, com el gos d'en Paulov. Hauràs de mirar de relacionar-les amb alguna altra activitat.\nJordi, el millor és quan una cançó et sorprèn. La tens totalment enterrada, s'hauria de produir una conjunció de planetes perquè et vingués al cap, però llavors te la posen per la ràdio un dia, i és com si no hagués passat el temps, la recordes perfectament, i la cara et canvia, com tu dius, canela canela.\nEstrip, jo també tinc casets i CDs recopil·latoris amb cançons del moment concret. Quan els escoltes t'adones de quines cançons queden i quines només t'agradaven perquè és el que es portava.\nGrapa, explosions d'aquestes ja passen. No saps per què, però esclates i t'adones com t'agrada una cançó, encara que pot fer anys que no la senties. Manel? Quina mandra, hehehe.\nÒscar, em sembla que això es nota sovint en els teus posts! Jo també sóc un malalt de les llistes i les estadístiques absurdes. Fins i tot llegeixo amb atenció aquelles que donen als partits de la Sexta, encara que després les critiqui com tothom. Ja miraré la referència aquesta que em dónes, gràcies!\nKweilan, els gustos canvien, però com deia per aquí, aquelles cançons que perduren per nosaltres suposo que són les que no es queden estancades en una època concreta, aquelles que són atemporals.\nJudith, un món sense música? No m'imagino ni estar treballant on treballo i no tenir-ne! Quan me la fan treure paro boig.\nTarambana, si tingués un iPod, també hi hauria unes quantes cançons que hi serien sempre per defecte. És més, no entenc com el reproductor no ve ja de sèrie amb aquestes cançons!\nGuspi, sempre ets a temps de començar, però compte, que enganxa. No sé si ho havia pensat això de la intimitat amb les cançons, però tens raó, quan tenim un d'aquests moments amb la música, es nostre i prou, i no volem que ningú ens interrompi.\nElur, bona cosa aquesta la de llistar els llibres que llegeixes allà al blog. Ara el tinc obert, t'acabo de comentar, i he mirat els que hi tens. Només he llegit el de la Matilde Asensi, però After Dark caurà, segurament serà dels propers llibres que em compri, però haurà d'esperar perquè tinc cua, i tampoc massa diners. A més, tinc un altre Murakami pendent per abans, així que fins que no hagi llegit El meu amor Sputnik, millor que em tregui After Dark del cap.\nReferent a la música, jo sí que he fet molts rànquings, de fet, fa no tant en vaig fer un amb les 100 cançons que més m'agradaven, crec que en vaig fer un post un cop, però no ho recordo. Però amb el temps he descobert una cosa que tu ja saps, que la música és un estat d'ànim, i que per molt que la llistem, un dia ens cal una cançó, i tant se val si és la número 100 de la llista, cal i prou, i s'ha d'escoltar.\n- assumpta -, no crec que sigui qüestió d'edat això de gaudir de la música de manera profunda. Jo em veig de vellet encara parant màquines per sentir i cantar una cançó d'aquestes. Els meus néts (si els tinc) s'avergonyiran de mi, però què hi farem, ells s'ho perdran!\nCèlia, bé, com he anat comentant, crec que hi ha cançons que són massa de l'estil de l'època en que estan fetes. Llavors, amb el pas dels anys, les escoltes i sonen a antic. En canvi, d'altres són més intemporals, no les pots enquadrar en una època determinada, i aquestes, si ens van agradar, ens poden seguir agradant. Ha d'haver-hi altres factors, és clar, però crec que aquest en pot ser un.\nEli, la música és en tots els moments, i després es converteix en records. Té una màgia especial.\nAssumpta 14 de maig de 2009 a les 0:14\nEn aquests moments una cançó molt especial és l'himne del Barça!!! :-))\nI, si, fins el dia 26 jeje :-))\nGerhart 14 de maig de 2009 a les 11:06\nUn dia, un bon director d'orquestra (i millor pianista), el nom del qual molt probablement te la suarà, va dir que un dia sense música era com una primavera sense flors.\nA la meva manera, la música també ha estat una important companya de viatge i fins i tot ara, quan escolto música que fa temps que s'havia quedat al bagul dels records (recentment he recuperat el primer dels pets) revisc sensacions que havien entrat en hibernació cap als als tretze o quinze anys... És un exercici molt maco de fer...\nLaia 14 de maig de 2009 a les 21:42\nJo tinc una cosa semblant... una carpeta amb cinc cançons, cadascuna correspon a un estat anímic determinat. I són d'aquelles que per més que les escoltis no te'n canses, sorprenentment... Així que de vegades, sobretot en mals moments, rescato la canço X i la Y i em fan sentir millor... i algunes tenen més anys que jo i tot! I encara no han estat desbancades per cap altra amb els mateixos efectes secundaris! Indubtablement, la música és teràpia emocional...\nAssumpta 17 de maig de 2009 a les 1:21\nPlay it again, Sam... Barça anthem, of course)


Si no ho pots tocar, ho fem. Ens agrada el món virtual, les xarxes que no es teixeixen i els resultats que es poden mesurar.\nAnalitzem la teva marca, nínxol de mercat i actius per tal de dissenyar un procés de venda online a mida.\nNo és el mateix vendre menjar ecològic que guies telefòniques. Encara que si, l'any 2020 et dediques a les guies telefòniques, és probable que no et puguem ajudar gaire.\nAnalitzem el teu nínxol de mercat i target.\nRecopilem els teus actius principals.\nDissenyem un procés de venda online encarat a aconseguir conversions.\nDefinim un budget per les teves campanyes.\nAnalitzem el retorn de la teva inversió (ROI).\nCreem: però amb un sentit i una finalitat. Benvingut al món de les obsessives de la coherència visual i conceptual. De les que no fem res perquè sí ni perquè: ai que bonic queda!\nCreem el branding de la teva marca més enllà d'oferir-te un logo bonic. Estudiem el mercat, la competència i ens submergim en els valors i en l'essència de la teva marca. Ja que, si nosaltres no et coneixem bé, com aconseguirem que la resta s'interessi per tu?\nDisseny i publicitat, però no a lo loco, si no en funció d'allò que realment et pot anar bé i t'oferirà un retorn.\nEstratègia de Posicionament a Google (SEO)\nEns encarreguem de posicionar-te orgànicament a Google.\nSense additius ni conservants, posicionament 100% natural d'aquell que no ve en llauna.\nQue el teu negoci compti amb una trajectòria a xarxes socials ens permet analitzar cada canal per definir què funciona i què no. Basant-nos en això, optimitzem les teves publicacions establint temàtiques (categories de contingut), formats (vídeo, imatge, infografia, seqüència d'imatges), franja horària i freqüència de publicacions. L'objectiu és que el teu pla de publicacions estigui enfocat a conversions, que puguis mesurar un retorn del teu pla de social media.\nRealitzem un pre anàlisis de paraules clau estratègiques en funció del nínxol de mercat, la competència i les cerques.\nHo compartim amb tu i fem els canvis necessaris.\nImplementem a la teva pàgina totes les paraules clau.\nDissenyarem un pla de continguts en els canals adequats.\nDissenyem una estratègia de captació d'enllaços interessants pel teu sector i nínxol de mercat.\nAnalitzem els portals digitals importants per la teva marca.\nLlancem una estratègia de comunicació per comprar/ intercanviar enllaços.\nSEO en el teu blog\nPosicionem el teu blog a partir de les paraules claus o long tails (frases de cerca) més adequades perquè el teu target et trobi. Planifiquem una estratègia de contingut i redactem les teves entrades, optimitzades pel buscador.\nDisseny i programació d'E-commerce\nVols fer el salt al món digital? Et fem de trampolí!\nLlancem el teu E-commerce: 3, 2, 1... botiga online preparada!\nDissenyem un procés de venda personalitzat: fem que et trobin aquells que et busquen i els que encara no saben que et necessiten.\nCreem els teus funnels de venda amb un sistema sofisticat de Màrqueting Automatitzat al que pocs podran resistir-se i amb el que molts repetiran.\nEstat civil: en una relació amb Facebook Ads.\nPerò no et preocupis, som infidels. Què hi farem? Ens encanten els anuncis en totes les xarxes socials i no ho negarem.\nDissenyem una estratègia d'Ads encarada a conversions: compres online o leads.\nConfigurem les millors audiències, tenint en compte el teu target i productes.\nMesurem i analitzem la rendibilitat de la teva inversió. Ningú vol invertir a fons perdut.\nCreem la teva estratègia de posicionament en XXSS.\nSi ja existeixes a les xarxes\nSi encara no ets a les xarxes\nAnalitzarem el teu sector, competència i servei o producte.\nTriarem les millors xarxes socials pel teu negoci. No cal estar en totes! Només en aquelles en les que realment es troba la teva audiència.\nDefinim un pla de continguts, amb un calendari i una freqüència. I el veiem amb tu.\nPosicionament classe VIP.\nDigue'ns quins són els teus objectius i inversió inicial. Sempre recomanem anar de menys a més.\nBusquem les paraules clau estratègiques: aquelles que tenen més cerques i menys competència.\nConfigurem la teva campanya d'anuncis: ja ets a dalt!\nAnalitzem el retorn de la teva inversió. Res de posar diners perquè sí, cal mesurar bé què és allò que funciona per la teva marca.\nConsultoria i asessoria personalitzada\n60 minuts d'atenció personal per ajudar-te amb el màrqueting online del teu negoci.\nFixem uns objectius i recopilem tota la informació.\nDissenyem un pla de vendes online personalitzat.\nCreem una llista de tasques que podràs implementar per tu mateix@.\nSupervisem que tot estigui ok.


Pacient amb Síndrome d’immobilitat - Corporació Fisiogestió\nCorporació Fisiogestió > 1180 > Pacient amb Síndrome d’immobilitat\n1180, 2302, 610, Enfermedades, Fisioteràpia, Tratamientos\nAquesta síndrome d’immobilitat es caracteritza per afectar la capacitat funcional del pacient, limitant les seves activitats de la vida diària, les transferències i la marxa. Generalment, qui més la pateix són pacients d’edat avançada.\nLes causes de patir-lo són diverses, les més freqüents: artrosi avançada general, fractures de fèmur, ICTUS, cardiopaties, diabetis, demència i Parkinson, entre d’altres. També és molt comú visitar el pacient al domicili amb un diagnòstic de síndrome d’immobilitat després d’un temps llarg d’hospitalització.\nA causa d’aquesta inactivitat física del pacient, poden aparèixer diverses AFECTACIONS a tot el cos, com per exemple:\nProblemes de rigidesa articular i contractures musculars\nProblemes de circulació com la trombosi\nProblemes digestius com el restrenyiment\nDeshidratació de la pell\nOsteoporosi, fragilitat òssia\nCom podem prevenir la Síndrome d’immobilitat?\nÉs important que el pacient dugui a terme activitat física de forma regular: Exercicis senzills actius durant 10 – 15 minuts dos cops al dia. El fisioterapeuta seleccionarà els exercicis més adequats a cada cas.\nÉs convenient fer marxa diària, a ser possible fora del domicili i depenent de l’estat del pacient, adaptarem la distància. Per casa, es poden fer desplaçaments de forma segura i continuada, a cada hora d’estar assegut al sofà, cadira… recomanem que el pacient s’aixequi i que camini.\nÉs necessari que el pacient incrementi la ingesta de líquids (aigua, sucs naturals …), per tenir una bona hidratació interna, però alhora també serà important tenir cura de la seva pell amb locions hidratants per tal d’aportar-li la hidratació extra que la pell de la persona gran necessita.\nSi és necessari podem ajudar el pacient utilitzant els productes de suport necessaris per a facilitar les transferències, i la marxa.\nSi té un familiar amb dificultats per a realitzar alguna de les activitats de la vida diària, amb dificultats per aixecar-se d’una cadira o sofà, o amb dificultats per caminar, o senzillament fa molt de temps que es mou molt poc… i presenta algunes de les afectacions abans citades.\nEmplena aquest formulari i ens posarem en contacte amb tu per a informar-te.\n← Dolor en el taló en l’etapa de creixement: la malaltia de Sever\tLa faixa abdominal: protegeix la teva esquena i el teu sòl pelvià →


Estudiem la recuperació de la terrisseria de Paco Giner, l’últim ‘terrisser’ del municipi – Compromís per Paterna\nEstudiem la recuperació de la terrisseria de Paco Giner, l’últim ‘terrisser’ del municipi\nLa regidora de Patrimoni Cultural Històric, Carmen Gayà, junt els tinents d’alcalde Juanma Ramón, Eva Pérez i la regidora de Cultura, Paqui Periche, han aprofitat la visita del diputat de Cultura de la Diputació del València a Paterna, Xavier Rius, per a ensenyar-li la cova taller que va ser propietat de Paco Giner, l’últim ‘terrisser’ de Paterna i que des de l’equip de Govern estudien recuperar.\nDurant la visita, el diputat provincial ha pogut comprovar de primera mà, guiat pel mateix Paco Giner, les diferents dependències que componen la cova i de l’ús que es feia de cadascuna d’elles quan la terrisseria estava en funcionament. Rius ha vist així “la necessitat que existeix actualment de rehabilitació i posada en valor d’aquesta cova tan característica de la història paternera”.\nLa regidora de Patrimoni Cultural ha declarat durant la visita que “la terrisseria, com a part indiscutible del patrimoni de Paterna, mereix la implicació inversora tant del Consistori com de la Diputació de València per a evitar la seua desaparició. La Terrisseria de Alborgí és l’única que es manté en peus després de prop de cent anys d’activitat, forma part visible de la història de la terrisseria a Paterna i mereix ser recuperada i donar-li l’esplendor d’anys passats”.\nHistòria d’una saga de terrisers\nLa història de la família de Paco Giner no està exempta de peculiaritats des que el seu avi haguera d’abandonar el seu Benissa natal després de diagnosticar-li erròniament que patia de lepra. Es va traslladar a Manises però no seria allí on s’acabaria instal·lant definitivament sinó en Patena. Després d’arribar a Paterna, el seu fill Juan, qui des de molt primerenca edat començava a jugar i a modelar el fang, va començar a treballar en el món de la terrisseria en diverses terrisseries de Manises i València.\nJuan desitjava tenir el seu propi taller i, els diumenges, en el solar que hi havia davant la seua casa-cova va començar a excavar un forn de tipologia moruna que va anar el germen de la seua producció futura. És en 1944 quan s’estableix definitivament a Paterna treballant en la seua pròpia terrisseria. Aquesta cova va passar a ser propietat del seu fill, Francisco Giner Alfonso, que en la seua infantesa va deixar l’escola per a començar a formar-se com a artesà amb el seu pare.\nQuan va començar en la terrisseria explicava només amb nou anys i des de llavors ha mantingut visca la seua il·lusió, el seu compromís amb la seua obra i la seua professionalitat de alfarero que li ha reportat el reconeixement de diverses institucions i la medalla d’or de la Vila de Paterna.\n←Compromís convoca una concentració en la porta de l’ajuntament per a exigir a Rajoy uns pressupostos justs per als valencians\nPaterna aprova una moció per exigir a l’estat el tancament de la Central Nuclear de Cofrents→


En marxa les votacions dels pressupostos participatius de Reus\nLes votacions dels pressupostos participatius de Reus, en marxa\nEls parcs infantils i les zones per a gossos acumulen la majoria de propostes | Es proposen millores urbanístiques arreu de la ciutat\nRedacció 02/01/2019 10:26h\nLa segona edició dels pressupostos participatius de Reus arriben a la fase de votacions. Ha començat avui mateix i s'allargarà fins al 28 de gener a través de la plataforma digital de participació. A més, però, s'habilitaran també punts de votació presencial arreu de la ciutat, ja sigui a través dels centres cívics o d'altres instal·lacions municipals, com el Parc de Nadal.\nLa dinàmica es manté com en la darrera edició, i s'han dividit els projectes en dues categories. De les 60 propostes rebudes, 35 han quedat catalogades com a 'Petits Projectes', és a dir, inversions que no superin els 50.000 euros de pressupost. Aquelles que suposen una partida d'entre 50.000 i 150.000 euros són etiquetades com a 'Grans Projectes', que enguany són 25.\nDe totes aquestes propostes, a través de la plataforma digital cada reusenc pot votar fins a quatre 'Petits Projectes' i dos 'Grans Projectes'. Enguany, quatre de les propostes finalistes s'han treballat als tallers de participació ciutadana que es van organitzar. Es tracta de la segona edició d'aquesta política que el govern veu com una eina per a fer pedagogia, i que entre finals del 2018 i principis del 2019 ha de veure com es fan realitat els projectes guanyadors de la primera edició.\nEntre els que estan en marxa destaquen el Parc del Roquís, que ha de ser un espai d'oci i esbarjo familiar; l'arranjament del barranc del barri Montserrat; o la llargament reclamada reubicació del transformador del barri Immaculada.\nL'skatepark de Reus en una imatge del mes de maig | Jordi Olària\nSkatepark i Mas Carpa, propostes dels 'Grans Projectes'\nAl capítol d'inversions entre 50.000 i 150.000 euros hi ha la proposta d'habilitar una zona d'esport a l'aire lliure i, en concret, per a la pràctica d'algunes modalitats de 'fitness', tot i que un segon projecte de la mateixa línia deixa aquesta proposta com una idea més oberta a satisfer les necessitats esportives en general. Sense finalitat específicament esportiva hi apareix, també, la millora, ampliació i connexió dels carrils bici de la ciutat i la creació de nous aparcaments per a bicicletes, una actuació que ja està prevista al Pla de la Bicicleta de Reus, i que en algunes zones ja s'ha executat.\nHi ha dos espais que aglutinen més d'una proposta, l'skatepark i la urbanització Mas Carpa. En el primer cas, els seus usuaris denuncien que actualment es troba descuidat i en procés de desmantellar-se. S'han agrupat fins a sis propostes en una de sola, ja que totes feien referència a la mateixa instal·lació. Es tracta, per tant, de tornar a dotar l'equipament de les rampes que s'han anat retirant —segons el govern municipal, s'han retirat les que estaven malmeses i eren perilloses— i no s'han substituït. A més, però, es reclama construir també un 'patinòdrom', una instal·lació equivalent a un velòdrom però pensada per als patinadors de velocitat.\nPel que fa a Mas Carpa, diverses propostes reclamen actuar a l'entrada des de la carretera de Tarragona per millorar-ne la seguretat i la visibilitat. La seguretat als passos de vianants també es podrà millorar si la proposta corresponent surt guanyadora. Sobre la taula hi ha el projecte d'instal·lar senyals acústics en aquests espais, començant per alguns dels més concorreguts, però amb la intenció que, si el govern hi aporta inversió econòmica, es pugui anar ampliant.\nParc infantil de Reus en una imatge d'arxiu | Miguel Cabrerizo\nEls infants, protagonistes dels 'Petits Projectes'\nEn el capítol de 'Petits Projectes', el pes principal el tenen els infants i les mascotes. Per una banda hi ha una desena de projectes diferents relatius a la instal·lació, el manteniment o la millora de parcs infantils a la ciutat. Se'n proposen al carrer de Capafonts, al barri Fortuny; a la glorieta de Jaume II, al Mas Carpa; al carrer dels Garrofers, a la urbanització Aigüesverds; i a la plaça de Marià Manent, a Mas Iglesias.\nPel que fa a les millores, hi ha peticions per arranjar les zones de jocs infantils del carrer de Tivissa, el Parc del Trenet i el Parc de Sant Jordi. En el capítol de 'Grans Projectes' també es proposa millorar el parc infantil de la plaça d'Antoni Correig i Massó, entre el carrer de Mare Molas i el de l'alcalde Joan Bertran; i el de la plaça de la Cultura de la Pau.\nTambé hi ha propostes que volen millorar el dia a dia dels infants amb discapacitats físiques o amb diversitat funcional des del punt de vista més ampli, com són els projectes per adaptar les escoles bressol de la ciutat a aquest perfil d'alumnes, o el projecte d'adaptació d'alguna entrada de l'escola Alberich i Casas. L'adaptació dels elements de joc també es proposa per a nadons més petits dels que actualment els utilitzen amb la instal·lació de gronxadors per a infants de menys edat.\nParc per a gossos de Reus | Miguel Cabrerizo\nEls gossos comparteixen protagonisme dels pressupostos participatius\nPel que fa als gossos, en aquest mateix apartat, el dels 'Petits Projectes', s'hi compten fins a cinc actuacions relacionades, principalment, amb la creació o millora de parcs per a gossos. Es demana que se n'instal·li un a Mas Abelló i un altre a la cantonada del carrer de Mont-roig i l'avinguda de Riudoms. Aquest darrer, de fet, es proposa amb la voluntat que s'habilitin espais similars a prop dels parcs on tenen prohibida l'entrada.\nUn altre projecte reclama, de fet, renovar la senyalització que prohibeix l'accés dels animals als jardins públics. Pel que fa al parc per a gossos de Mas Iglesias, es vol traslladar a l'altra banda del mas i millorar-ne l'equipament. Una darrera proposta en pro de tota la ciutadania però que té en especial consideració les seves mascotes és la col·locació de fonts d’aigua en parcs i places públiques de la ciutat, començant per la plaça Antoni Gaudí. El cas és que també contempla instal·lar abeuradors enganxats a aquestes fonts per tal que els animals puguin beure aigua.\nLa plaça de l'Estació de Reus es converteix en una zona Smart | Ajuntament de Reus\nMillores urbanístiques i tecnologia als pressupostos\nLa resta de projectes són de temàtiques diverses. Són nombroses les propostes que reclamen millores urbanístiques i d'il·luminació a diversos carrers de la ciutat, per exemple. S'hi sumen idees com pintar de vermell i blanc els passos de vianants per millorar-ne la seguretat, o col·locar rajoles guia a voreres i passos de vianants per tal d'orientar les persones invidents, una mesura que ja es pren en les actuacions urbanístiques de l'Ajuntament.\nEncara dins els 'Petits Projectes' hi figura, també, la instal·lació de zones de descans als Mercats de Reus que comptin amb wi-fi i endolls per carregar-hi els telèfons mòbilscom la que ja s'ha instal·lat a l'estació de trens de Reus. Una altra proposta vol instal·lar aparcaments per a patinets —elèctrics i no elèctrics— a la ciutat. En un àmbit diferent, es proposta tornar a instal·lar cistelles a les pistes de bàsquet que n'han perdut pel pas del temps i l'incivisme.\nLa Palma a Reus | Miguel Cabrerizo\nLes entitats de Reus, als pressupostos participatius\nAls pressupostos participatius hi prenen part els ciutadans de Reus a títol individual, no les entitats de la ciutat. Amb tot, hi ha algunes propostes que les tenen com a protagonistes, com la de crear un banc de recursos compartits entre elles que compti amb petits envelats, taules o pissarres i dels quals podrien disposar les associacions de Reus. En l'àmbit estrictament cultural, es proposa la creació d'un element festiu per a persones amb capacitats diverses com el que va incorporar Tarragona el mes de setembre passat.\nSense moure's del sector del Seguici Festiu, una altra proposta vol que s'adeqüi l'edifici del Vapor Vell, que actualment ja serveix per emmagatzemar els Elements Festius de la ciutat. Els seus usuaris consideren que es podria millorar i, de fet, hi ha una ala de l'edifici que actualment no s'utilitza i que, si aquesta proposta és de les més votades, podria incorporar-se a l'equipament.\nLa Palma de Reus, com ja va passar l'any passat, sense èxit, torna a aparèixer als pressupostos participatius. El projecte fa referència a la sala polivalent, però també a l'espai exterior. A la sala s'hi volen instal·lar bombes de fred i calor, d'un equip de so i llums adequat, la sala de control pertinent, un projector i una pantalla; a la zona exterior, bancs i una font d'aigua.\nATENCIÓ: Incendi en un habitatge del carrer Mas Pellicer, a Reus


Només acceptem estudiants d'universitats o altres institucions amb les quals tenim un conveni interinstitucional.\nEls estudiants han de ser proposats per la seva universitat i la universitat (no l'estudiant) ha de confirmar les candidatures al Campus de Manresa de la UVic-UCC. Les universitats han d'enviar les seves candidatures abans dels terminis següents:\nPrimer semestre i curs sencer: 30 d'abril\nSegon semestre: 31 d'octubre\n3. Abans de l'arribada\nUn cop tancat el període d'admissió, el coordinador acadèmic internacional d'UManresa es posarà en contacte amb l'estudiant admès per donar-li la benvinguda al campus Manresa de la UVic-UCC i donar-li més consells per a la seva estada.\nSeguidament, tots els estudiants designats hauran d'enviar els documents següents al seu coordinador internacional d'UManresa:\nTots els estudiants internacionals hauran de firmar aquesta Declaració de responsabilitat.\nTargeta sanitària europea (si ets ciutadà europeu).\nCertificat Internacional de Vacunació contra la COVID-19 (o certificat digital de la UE COVID, si ets ciutadà europeu).\nDocument d'identitat (Passaport o targeta d'identificació).\nCertificat oficial del nivell B1 d'espanyol (si en teniu).\nI també ompliu el Formulari de sol·licitud online.\nA més, recomanem als estudiants que consultin aquesta pàgina web de la Unió Europea, que ofereix informació actualitzada sobre les diferents mesures vigents, com ara la quarantena i els requisits de prova per als viatgers.\n4. Després de l'arribada\nEn un termini de 15 dies des de la data d'arribada al país d'acollida, l'estudiant haurà d'omplir el següent formulari per poder posar-nos en contacte en cas d'emergència:\nDades de contacte a Catalunya\n5. Abans de tornar\nUns dies abans de la data de sortida, l'estudiant ha d'omplir la següent enquesta de satisfacció:


22 de juliolMostra Residències Europees - Coincidències\nMostra Residències Europees\nDivendres 22 de juliol, 20:30h\nCom a part del programa de Residències Europees organitzat per la European Creative Rooftop Network (ECRN), aquesta edició de Terrats en Cultura acull i presenta la feina de dos artistes de les ciutats de Göteborg i Amsterdam en residència a Barcelona i L’Hospitalet de Llobregat.\nMersiha Messiha (ballarina i coreògrafa de Göteborg) i Claudio Ritfeld (artista perfomatiu d’Amsterdam) han investigat sobre els processos de gentrificació i què hi ha més enllà. Amb aquest projecte aproparem les mirades de dos artistes internacionals provinents de ciutats que estan patint un procés urbà similar al nostre.\nMersiha Messiha treballarà sobre el so i l’espai de les comunitats i agents culturals de L’Hospitalet de Llobregat per, a través de les tècniques de sons corporals, exhumar el subconscient urbà de l’Àrea Metropolitana de Barcelona.\nClaudio Ritfeld investiga sobre el paper de les empreses, l’ajuntament i les associacions veïnals afavorint o en contra de la gentrificació. Tot pensat per culminar en una performance articulada com a cerimònia d’entrega de premis.\nUna artista s’ha apropat a les comunitats des del Besós, l’altre del del Llobregat. I es preguntaran què ha canviat i què segueix igual per acabar convertint el seu procés d’investigació sobre els cossos gentrificats en un diàleg final entre comunitats que es podrà veure cojuntament en aquesta Mostra de Residències Europees dins de la programació dels Terrats en Cultura 2022.


Permís per edat | Paraules Cosides\nTag Archives: Permís per edat\n22 dissabte gen. 2022\nabsentisme, Catalunya, frau, Funcionaris, Parlament, Permís per edat, Política\nLa conjunció de circumstàncies poc honorables que s’han revelat al voltant del permís per edat de què gaudeixen els funcionaris del Parlament s’ha amassat mediàticament molt bé excitant la consciència popular de culpabilitat pel fet de cobrar sense treballar. Què deu tenir, això, de particular, en un estat en el que la primera autoritat fa exactament el mateix? Quantes càtedres universitàries trobaríem en una situació similar? I entre el professorat de l’ensenyament, quants casos d’absentisme crònic podríem detectar? I en els estaments que depenen de les administracions públiques, quants treballadors trobaríem fent-hi la viu-viu? I en els consells de direcció i d’administració de les empreses, quants n’hi ha que cobren per escalfar-hi una cadira de tant en tant, siguin o no de la nissaga política? I a la bossa de l’atur, quin percentatge de frau s’hi encaua? I als fons de Benestar Social? I a les cambres parlamentàries i a les corporacions, quants representants públics hi ha que cobren per anar-hi a fer piló? Menys escarafalls i més eficiència, sisplau.


Els errors més comuns a l'hora d'emprendre - Espai114\nEls errors més comuns a l’hora d’emprendre\n17 Gener, 2020 /0 Comments/in Serveis, Serveis /by espai114\nCrec que tots sabem que emprendre no és una tasca senzilla. Volem començar un projecte, mostrar-lo al públic i que aquest projecte tingui una bona acollida, però posar-lo en marxa suposa cometre errors, i aprendre d’ells.\nEn aquest post volem informar-te d’alguns dels errors més comuns a l’hora d’emprendre.\n1. No fer un pla de negoci: Efectivament, has de tenir certs coneixements i eines per a realitzar correctament un pla de negoci. Però la seva importància és tal, que no pots eludir aquest pas inicial. Hauràs de tenir ben clar de quins fons disposes per posar en marxa el negoci i a través d’on els aconseguiràs. També quines despeses afrontaràs. Realitzaràs una previsió d’ingressos i despeses que serà reveladora. És un gran exercici!\nSi vols que t’enviem un model de pla de negoci, escriu-nos aquí: Vull un pla de negoci\n2. Manca de visió a llarg termini: En iniciar un projecte hem de tenir en compte moltes coses, i una de les més importants és tenir una previsió a curt i llarg termini. Canviaran les necessitats de la població, o seran les mateixes? El mercat serà el mateix en 2 o 3 anys? El producte o servei que ofereixo seguirà sent viable? Tenir una visió de negoci a llarg termini pot impedir que el llançament del producte fracassi.\n3. Manca de comunicació: La comunicació és bàsica, i a l’hora d’oferir un producte hem de saber comunicar i projectar el que volem d’aquest producte. Els clients han de saber en tot moment que representes i que et diferencia de la gran competència. La diferenciació és un punt clau per a aconseguir l’èxit.\n4. Falta de lideratge: Darrere d’una empresa ha d’haver-hi una persona capaç de dirigir-la cap al camí correcte. Aquesta persona ha de ser un líder, i ha de saber comunicar, a més de comptar amb una sèrie de coneixements que ajudin al desenvolupament del producte. Ha de ser persistent, constant i tenir una bona actitud a l’hora d’afrontar nous reptes i superar situacions difícils.\n5. No aprendre dels errors: Tots cometem errors, és molt comú, , i això no és sinònim de fracàs, tot el contrari, ens donarà l’oportunitat d’aprendre a fer les coses correctament. No cal rendir-se fàcilment, s’han d’afrontar els problemes, i sobretot, aprendre dels errors i no repetir-los.\nSón diversos els motius pels quals pot fracassar un emprenedor, però la manca de comunicació i lideratge, el no tenir en compte el que pot succeir a llarg termini o no aprendre dels errors són alguns dels errors més comuns. Si vols que la teva idea de negoci prosperi, tingues molt en compte l’explicat en aquest post.\nhttps://espai114.com/wp-content/uploads/2020/01/andreas-klassen-gZB-i-dA6ns-unsplash.jpg 1707 2560 espai114 https://espai114.com/wp-content/uploads/2016/02/espai114-logo.svg espai1142020-01-17 14:07:332020-01-20 13:49:37Els errors més comuns a l'hora d'emprendre\nCom ampliar les teves instal·lacions sense fer obres Cinc propòsits clau per començar el 2020


Castro i Torra aposten per superar divisions a l'ANC i 'mirar cap al futur' | Diari de Tarragona\nCastro i Torra aposten per superar divisions a l'ANC i 'mirar cap al futur'\nDos dels membres més votats de l'Assemblea Nacional Catalana rebutgen ser sector crític i asseguren que els 77 integrants del secretariat són un equip\n16 de Mayo de 2016 - 09:45 hs\nL´escriptora i editora nord-americana Liz Castro (c) i l´exdirector del Born Centre Cultural Quim Torra (d), ahir. Foto: ACN\nLiz Castro i Quim Torra van fer ahir les primeres valoracions de les eleccions al secretariat nacional de l’Assemblea Nacional Catalana (ANC). Tots dos estan considerats membres del sector crític amb l’actual president Jordi Sánchez. Castro va ser la candidata més votada, mentre que Torra va quedar en quarta posició. Tant l’escriptora i editora nord-americana com l’exdirector del Born Centre Cultural van defugir parlar de bàndols i van insistir a llençar un missatge d’unitat per tal de tirar endavant el full de ruta de l’entitat. Castro assegura que els 77 membres del nou òrgan rector de l’ANC són «un equip», mentre que Torra afirma que cal «mirar endavant i mirar cap el futur» per aconseguir el repte de la independència.\nPreguntada sobre si els resultats de les eleccions al secretariat poden derivar en un canvi de presidència a l’ANC, Castro manifestà que «això encara no ho sabem» i afegí que de moment els comicis han donat «77 persones que tenim la determinació de tirar endavant el full de ruta». Castro ja va ser la més votada a les eleccions de l’any passat, però el secretariat va acabar escollint Jordi Sànchez com a president.\nSobre els bons resultats dels candidats del que s’ha considerat sector crític amb Sànchez, Liz Castro assegurà que «nosaltres som 77 persones, som un equip tots junts; jo em sento molt afalagada pels resultats i és un gran honor que la gent em tingui aquesta confiança, i jo tinc la mateixa confiança a tots els altres que han triat, estic molt contenta». A més, l’escriptora considera que «en certa manera l’elecció de tots 77 és un aval a tota la feina que hem fet tots junts».\nRespecte al fet que aquests comicis s’han viscut amb divisió dins l’entitat, Castro puntualitzà que «aquesta disputa entre sectors trobo que és una cosa que han explicat els mitjans, jo no ho veig així, jo veig que nosaltres tenim la necessitat, segons els nostres estatuts, de renovar el secretariat, i això és el que hem fet, no hem anat a buscar la confrontació ni res d’això, hem triat el secretariat per tirar endavant el full de ruta».\nEn el mateix sentit s’expressà Quim Torra. «Jo no em sento de cap dels sectors, mai de la vida me n’he sentit de cap, ni aquí ni enlloc, al contrari, penso que tots els qui hem participat en aquestes eleccions ens movia la voluntat d’ajudar i el fet d’apuntar un punt d’experiència», va dir.


Scala Hanníbalis: • Procés contra Ponç Hug IV d’Empúries\n• Procés contra Ponç Hug IV d’Empúries\nL’any 2000 vaig tenir ocasió de llegir “El procés per sodomia contra Ponç Hug IV”, publicat aquell any per Daniel Genís a la revista El Salner de Castelló d’Empúries. Es tracta de la causa incoada ara fa 700 anys pel rei Jaume II contra el comte Ponç Hug IV (també denominat PonçV) acusant-lo de practicar la sodomia. El 1905, l’historiador Joaquim Miret Sans havia publicat fragments d’aquesta història al seu llibre “Sempre han tingut béch les oques”. El 1973, l’erudit Jaume Riera Sans transcrivia del llatí el document original i publicava “El cavaller i l’alcavota”. Ramon Rosselló, finalment, publicava el 2003 el llibre “Procés contra Ponç Hug, comte d’Empúries, per pecat de sodomia”, traducció catalana de la integritat d’aquesta documentació conservada a l’Arxiu de la Corona d’Aragó.\nEl comte d’Empúries Ponç Hug IV, fill del comte Hug V (1269-1277) i de la vescomtessa de Bas Sibil.la de Palau, regnà entre 1277 i 1313. Ponç Hug va casar-se el 1282 amb Marquesa, filla i hereva del vescomte Guerau de Cabrera; aquest enllaç va augmentar considerablement el domini de la Casa d’Empúries. Respecte a la seva relació amb la Corona hi ha dues etapes ben diferents: la primera, coincidint amb els regnats de Pere el Gran (1276-1285) i Alfons el Franc (1285-1291), és d’absoluta identificació; la segona, regnant Jaume II el Just (1291-1325), és d’enemistat i lluita judicial i armada. L’hostilitat de Jaume II ja es manifestà el 1293 desautoritzant una sentència del comte; aquí comencaren les seves desavinences.\nMentre el rei començava la construcció el 1294 del castell de Montgrí, en la frontera del comtat, prohibia al comte de continuar la fortificació que bastia a Belcayre on hi havia de passar llargues temporades. Malgrat tot, el comte va combatre al costat del rei Jaume II el 1299 a la batalla marítima de Cap Orlando. D’ençà el 1302 l’enemistat anà a més. El comte desvià aquell any el curs del Ter a prop de Verges en perjudici d’algunes viles reials i episcopals; altres fonts opinen que el desviament es degué a causes naturals. Jaume II, havent capturat una galera emporitana el 1305 a la mar andalusa un vaixell sarraí aliat del rei, volgué reduir el comte per les armes el 1306, però aquest, arruïnat i endeutat, acabà sotmetent-se.\nUna operació de cors practicada el 1313 per una galera comtat originà l’obertura d’un nou procés, incoat pel rei Jaume II, amb la consegüent investigació que va recollir l’estès rumor que el comte practicava la sodomia. El seu propi fill Hug, assassinat el 1309 per Pere de Xesa, amant del comte, havia contribuït a difondre aquest rumor. Corria que el comte sodomitzava sota amenaça o bé a canvi de favors. Ponç Hug reaccionà fent arribar al monarca una carta de deseiximent en què, segons conta l’historiador Pella i Forgas a “Historia del Ampurdán” (1883), “barrejava veritats i mentides i lamentacions com un home desesperat i trist”. Per resposta, l’exèrcir reial envaí el comtat per terra i per mar i obligà Ponç Hug a sotmetre’s de nou.\nEl judici començà a Barcelona el divendres dia 6 d’agost a càrrec del tribunal reial. Foren molts els testimonis que declararen aportant informació sobre la pràctica sexual del comte, molts d’ell sota tortura. Als interrogatoris es demanà als testimonis detalls de positures, lloc on es consumaven els pecats, personal present. Les respostes són en un bell catalanesc.\nUn d’ells declarà, el 13 d’agost, que el comte exercia aquell mal vici sodomític relacionant-se amb amics de la cort, vassalls i domèstics seus que li ho consentien; d’aquests, els que el rebutjaven els volia mal i els acomiadava. Declarà també que el comte també ho exercia amb Arnau Guillem de Sexa, qui era propietari d’un alberg a Torroella i tenia l’honor del lloc de Cinclaus pròxim a Empúries. I que també ho intentà amb ell mateix: “Comensà a pessigar lo dit, en la cuxa e el flanch, e metie’s en joc ab ell (...)”. Més va dir que es comentava en el comtat d’Empúries i episcopat de Girona que “dit comte no usa amb sa muller ne ela no li’n dóna l’aer, per ço cor la vuol fer girar de terrosa (...)”.\nUna altre testimoni, el 30 d’agost, facilità un seguit de noms d’homes que havien satisfet les íntimes necessitats del comte. Més va dir que 9 anys enrere, quan el comte era a la seva cambra a “Belcayre, qui és al Cap de la Escala”, que aquest i altres dos “aguessen gratat lo comte qui s’era gitat e’l lit en gonela (...)”. I, finalment, va dir a aquest que es quedés “e que’l gratàs (...)”. Molts testimonis declararen que “el comte mai no estava d’abocons sinó sempre de sobines, com a fembra” i altres haver-ho vist “per las fenedures de les portes”. La força o castell de Belcayre (o Bedenga) fou un dels escenaris on el comte prodigà més els seus encontres sexuals.\nSegons comenta l’historiador Santiago Sobrequés a “Els barons de Catalunya” (1957), sembla clar que el comte feia aquestes pràctiques considerades tan perverses per l’Església durant els foscos segles medievals, però també resulta evident que el rei Jaume II va fer un ús poc ètic de la vida privada del comte per tal de venjar-se políticament. La sodomia i l’homosexualitat eren pràctiques considerades antinaturals i pecaminoses perquè no tenien finalitat procreadora.\nEl comte deixava hereu el seu fill Ponç VI (1313-1322), dit el Malgaulí, qui fou el darrer comte d’Empúries de la dinastia original. El comte Ponç Hug, tot i haver disposat el 1309 que les seves restes fossin sepultades a l’abadia de Belcayre, descansa eternament a Sicília, on s’hi establí desconsolat i endeutat poc abans de morir en residir-hi privilegiadament el seu germà Huguet i gràcies a la magnanimitat del rei Frederic III, gran amic seu i germà de Jaume II.


Sortida Trailrunners a Sant Llorenç – Centre Excursionista Llorençà\n4 de març de 2018 Centre Excursionista Llorençà Sortida, Trailrunners 0\nEl Diumenge 4 de Març. Ens hem trobat a les 8:30 a la plaça 12 valents i valentes del grup dels Trail Runners Llorençans i la Queca (una gossa molt simpàtica) per fer un bon entrenament pels voltants del poble i el parc natural.\nSortim tots junts direcció a les basses de Cal Llogari però aviat ens separem en 2 grups, seguint ritmes diferents. En el primer tram fins les basses del Llogari trobem força aigua i fang, seqüeles encara de la nevada de la setmana anterior, i en algun punt hem de fer algun tros pel mig del bosc per evitar alguns arbusts caiguts i bassals que ocupen tot el camí.\nEntrem en calor esquivant bassals i mirant de no acabar amb un peu ben xop només començar i arribem a les basses de Cal Llogari, ben plenes totes dues per les precipitacions d’aquests dies. Creuem la carretera i comencem la pujada al Castell de Pera per la pista de la Saladelafont. Aviat ens desviem per agafar un corriol que enfila i enfila i ens porta al Castell de Pera per darrere. Arribats al Castell contemplem el tros de roca que s’ha desprès darrerament. A dalt de tot, fem la foto de rigor i girem cua per dirigir-nos cap a la carena de Roca Sereny. Baixant del Castell de Pera ens trobem amb la resta del grup que ens acompanyen una estona.\nLa pujada a Roca Sareny és dura però córrer per sobre la carena de Roca Sereny fins a Era Ventosa ho compensa totalment. Vistes magnífiques a banda i banda i posant a prova la tècnica i les cames ens plantem a Era Ventosa, des d’on iniciem la pujada fins la carena dels Emprius per un corriol força emboscat i del que ens quedaran varies esgarrinxades de record.\nFem tota la carena dels Emprius amb el Montcau a la nostra dreta i la Mola al davant.\nParem un moment per agafar el corriol que per una petita canal ens porta als peus del Queixal Corcat per enfilar-nos pel forat que li dóna nom i poder contemplar les vistes de la vall d’Horta des de dalt. Fem un parell de fotos i veiem el segon grup que ja baixa de Roca Sereny.\nTornem enrere sobre els nostres passos i tornem a agafar el camí de la carena dels Emprius, des d’on fem el descens fins al coll de Finestrelles. Allà agafem el corriol del GR, on sembla que es posa a ploure, tot i que només dura un parell de minuts. Serpentejant sota el Montcau, el corriol ens porta fins la Canal del Llor. L’enfilem caminant ja que les cames comencen a estar pesadetes i en pocs minuts passem per Coll d’Eres on iniciem la pujada final amb el Montcau agraïts de que avui no bufi gaire el vent. Un parell de fotos més amb Montserrat al fons, que visitarem pròximament amb el grup i decidim no refredar-nos i començar a baixar.\nEls 500m tècnics de desnivell negatiu des de Coll d’Eres fins la Font del Llor passant per la canal es fan divertits, amb algun petit ensurt però arribem sencers.\nEn l’últim tram abans d’arribar a la Font del Llormsentim veus conegudes i al treure el cap per darrere les pedres veiem que alguns dels integrants del segon grup hi arriben en sentit contrari. Bany de la Queca que aprofita cada bassal que troba per refrescar-se i baixem fins el peu de les escales on ens trobem amb la totalitat del segon grup que han baixat des dels Emprius pel GR.\nEl segon grup ens explica que mentre esmorzava sota la carena dels Emprius ens han pogut veure a dalt del Queixal Corcat. I també ens han explicat que ells, han aprofitat per baixar tot grimpant al Cau dels Emboscats on alguns dels integrants encara no coneixia aquest curiós amagatall.\nAprofitem per fer una foto de grup tots junts i arranquem direcció al Marquet des d’on agafem el corriol que marxa paral•lel al riu i previ pas per la Muntada ens porta fins les Oliveres. Tram suau i entretingut que fem a bon ritme. Al pont de les Oliveres ens desviem a mà esquerra tot seguint la pista que ens portarà fins al corriol que enfila amb força pendent fins la Torrota de la Roca. És un corriol força dur que fem caminant doncs les cames ja pesen una mica. Un cop a dalt agafem aire i tornem a agafar un bon ritme pel corriol que ens porta fins la Residència de Gent Gran, on saludem algunes treballadores conegudes que veiem a les terrasses. Des de la Residència fem els últims metres que ens separen del centre del poble pel Camí dels avis.\nPer acabar, i després d’una dutxeta merescuda, ens trobem tots a plaça per fer un bon vermut i parlar de les pròximes sortides.\nGran entrenament avui en què hem pogut gaudir d’algunes de les joies naturals que tenim tant a prop del nostre poble i que per alguns ha servit per descobrir-les. Tot i que el millor de tot ha estat tot el què hem vist i el gran ambient.\nEntre tots al final han sortit uns 19km i 900m de D+ i que gràcies als 2 grups que hem fet hem pogut gaudir tots els que hi hem participat.\nUs esperem a tots els que us animeu en la propera sortida dels Trail Runners el dia 25 de Març al Montseny, en una ruta en què sortirem del poble del Montseny i passarem pel Turó de l’Home i les Agudes. Com avui farem 2 grups i hi pot participar qualsevol persona mínimanent acostumada a córrer.\nFins la pròxima i…\nSalut, cames i molta muntanya!!


Ibrahimovic, amb esquinç de grau I-II al turmell, és dubte per a Màlaga - Esport3 - TV3 i Catalunya Ràdio\nIbrahimovic, amb esquinç de grau I-II al turmell, és dubte per a Màlaga\nZlatan Ibrahimovic és dubte per al partit que dissabte disputarà el Barça al camp del Màlaga. El davanter suec té un esquinç de grau I-II, segons apunta l'informe mèdic facilitat pel club. Ibrahimovic, autor d'un nou gol en el partit contra el Racing, va ser substituït pocs minuts després de començar la segona part pel jove canari Pedro Rodríguez, a causa d'un problema al turmell dret. Avui ha estat sotmès a unes proves mèdiques que han confirmat el primer diagnòstic.\n23/09/2009 - 14.55\nEl jugador ha descansat avui, mentre els seus companys han fet una suau sessió preparatòria, i demà l'equip blaugrana gaudirà d'un dia de festa fins a les 10.30 de divendres, que tornarà a citar-se a la Ciutat Esportiva. Serà aleshores quan s'avaluarà si el suec viatjarà o no a Màlaga.\nL'atacant suec està causant sensació després del seu fitxatge aquest estiu, ja que després de no haver pogut fer la pretemporada completa (la va iniciar amb l'Inter) com a conseqüència d'una operació a la qual va ser sotmès a la mà, Ibrahimovic s'ha destacat com un ariet resolutiu, ja que encara no havent-se acoblat del tot amb els seus companys ja ha marcat un gol en cada partit que ha jugat a la Lliga.\nLa dada més reveladora d'aquest poder ofensiu contra la meta rival és que Ibrahimovic s'ha convertit en el jugador que ha obert en tres ocasions a la Lliga el marcador amb el seu gol (Getafe, Atlètic de Madrid i Racing).


Les Tilleuls Hotel Rendeux Bèlgica - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nClos Champs 11, Jupille, Rendeux, Bèlgica, 6987 - Veure al mapa\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Les Tilleuls Hotel és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Rendeux. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes Tilleuls Hotel ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Instal·lacions per a reunions i banquets , servei de cangur, restaurant, premsa, bar són només algunes de les comoditats que fan que Les Tilleuls Hotel sigui diferent dels altres hotels de la ciutat.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara calefacció, escriptori, telèfon, TV satèl•lit/cable, articles de tocador per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. Les instal.lacions d'oci de l'hotel, que inclouen jardí estan dissenyades per escapar i relaxar-se. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Les Tilleuls Hotel és una selecció idònia per a la vostra estada a Rendeux.\nTots els tipus de viatgers (98) Parelles (66) Viatgers en solitari (6) Famílies amb infants petits (10) Famílies amb infants grans (3) Grups (13)


Redacció 15 gener 2020\nDeu idees que desmunten algunes de les principals falsedats sobre la Llei de Contractes de Serveis a les Persones, que s'ha volgut popularitzar com la 'Llei Aragonès'\nEls darrers dies s'ha parlat sovint sobre la Llei de Contractes de Serveis a les Persones, que s'ha volgut mal anomenar 'Llei Aragonès'. Se n'han difòs moltes idees que no s'ajusten amb el text ni els objectius de la norma. A continuació es desmunten algunes d'aquestes idees falses i s'explica quin és el veritable contingut d'aquesta norma.\nEs tracta d'una llei reivindicada fa temps per molts sectors, que busca la qualitat dels serveis i que es pugui triar més enllà del preu, de manera que les grans empreses no siguin les principals beneficiades dels concursos públics a través de la guerra de tarifes. La va iniciar el conseller Raül Romeva l'anterior legislatura i va quedar aturada com a conseqüència del 155, però s'ha preferit tergiversar-ne el contingut per fer política de baixa volada. Aquestes són les 10 mentides que s'han intentat difondre sobre la 'Llei Aragonès’:\nLa llei externalitza?\nMentida. La llei de Contractes de Serveis a les Persones no externalitza cap servei ni obre la porta a noves externalitzacions. De fet, la llei dona eines a l'administració perquè primin sempre els criteris de qualitat en els serveis que es gestionen per contractació i allunya el percentatge del preu com a criteri de valoració i prohibeix la subhasta. Amb la llei a la mà, no es fomenten ni s'incentiven les externalitzacions, ni s'impedeixen tampoc futures reversions.\nPrivatitza serveis públics?\nMentida. Els serveis públics continuen sent públics. S'ha intentat fer una campanya de desinformació al voltant dels codis que apareixen al final de la llei, es confonen intenciondament els codis de contractació amb els serveis essencials. Els codis serveixen per identificar contractes a nivell europeu a efectes estadístics.\nEs perd el control dels serveis?\nNo, al contrari. La llei preveu molts més mecanismes de control dels contractes que es liciten de manera que es fiscalitzarà millor la qualitat d'un servei contractat. La llei implica els usuaris en la qualitat del servei i preveu enquestes per valorar la seva satisfacció i estableix criteris específics de qualitat en funció del servei. Per exemple, en serveis sanitaris es pot valorar la participació dels professionals en la gestió o els mitjans de control; en els serveis socials es pot valorar la titulació del personal i l'experiència dels equips, la implicació i motivació en relació amb els usuaris o la limitació en els canvis de personal.\nBeneficia grans empreses?\nMentida, vol ser justament la 'Llei AntiFloretino'. La llei vol fixar que, com a màxim, el preu tingui un pes del 30% a l'hora de valorar una contractació. És a dir, com a mínim el 70% dels criteris de valoració recau en criteris qualitatius com ara la continuïtat, la millora del conveni col·lectiu als treballadors, mesures mediambientals... De fet, amb aquesta llei volem parar els peus als oligopolis i a qui fixen preus a la baixa per imposar-se a entitats del tercer sector i ONGs.\nLa llei és innecessària?\nFals. És necessària per superar la regulació estatal existent. La Llei de Contractes del Sector Públic, aprovada per PSOE i Podemos, ofereix una regulació generalista dels contractes. Aquesta nova Llei catalana vol blindar la qualitat de la prestació i posa les persones en primer terme. Tant és així que l'han reivindicat entitats i col·lectius del tercer sector, d'economia social i cooperatives.\nEs treballa la llei d'amagat al Parlament?\nNo. La proposta del Govern va rebre llum verda al Parlament al novembre del 2018 i s'ha tramitat de forma ordinària. Ara mateix, el debat és en ponència, on poden participar tots els grups. I prèviament es van convidar desenes d'entitats i associacions del sector social perquè exposessin el seu punt de vista.\nLa llei ja està tancada i aprovada?\nNo. S’ha realitzat el tràmit parlamentari convencional, en el qual hi han participat tots els agents implicats. S'ha volgut escoltar tothom i fer un debat obert. S’han fet fins a 50 compareixences i tots els grups parlamentaris han presentat esmenes i han participat als debats. Tots menys la CUP que s'ha limitat a la intoxicació partidista. Un cop tancat el dictamen, la tramitació continua fins a l'aprovació final ordinària al ple.\nNomés la CUP defensa la gestió pública?\nRotundament fals. Per a Esquerra Republicana la gestió pública i directa dels serveis essencials és una prioritat. Ara bé, això no treu que sigui necessària la llei per garantir la qualitat en els casos de contractació. I tot i aquesta necessitat, la CUP ha decidit no ser als tràmits parlamentaris: ni els debats en ponència ni presentant esmenes al text. Malgrat la seva dura crítica ara, els cupaires no van presentar cap esmena a la totalitat quan la llei va arribar al Parlament. I de fet, fa poc la CUP ha demanat legislar per garantir que s'adjudiquin contractes públics a entitats que ofereixin un salari mínim concret. Precisament això, garantir millors condicions i de qualitat, és el que busca aquesta llei.\nEls comuns no volen aquesta llei?\nMentida. Algunes veus dels comuns han alçat la veu en contra de la llei, a remolc de la CUP. Ara bé, el cert és que els comuns han defensat la llei de Contractes com a necessària, han introduït esmenes per afegir nous codis, i han format part dels debats parlamentaris des de l'inici. De fet, l'Ajuntament de Barcelona ha demanat blindar les clàusules socials com pretén fer aquesta llei. Com la CUP, ni els comuns ni cap altre grup parlamentari van presentar una esmena a la totalitat al Parlament.\nS'ha d'aturar la 'Llei Aragonès'?\nNo. L'ofensiva contra la ‘Llei AntiFlorentino' forma part d'una campanya d'intoxicació i desinformació. De fet, la llei de Contractes de Serveis a les Persones, amb consens inicial, és pionera, la va impulsar inicialment el conseller Raül Romeva, i va quedar bloquejada pel 155.


Servicios archivo | Diseño Web Barcelona\nAmb els nostres serveis de programari de gestió t’ajudem a automatitzar processos i gestionar el teu negoci de forma més eficient, implementant eines digitals per augmentar la teva competitivitat.\nTreballem per millorar el teu posicionament web seo en els resultats de cerca de Google, aplicant les millores tècniques necessàries i orientant estratègicament el contingut de la teva web. Tot mesurable, concret i evident: sense alquímies, dreceres ni trucs.\nGràcies a l’implementació de campanyes SEM, donem més visibilitat a la teva marca i als teus productes en els cercadors per connectar la teva empresa amb el teu públic objectiu, invertint el mínim per aconseguir els teus objectius comercials.\nLa comunicació digital et permetrà crear, orientar i comunicar el teu missatge a qui t’interessa que ho vegi, ho entengui i ho recordi.\nQuan fem servir les xarxes socials també per escoltar, ens ajuden a vendre.\nBuyer persona, lead generation, inbound content … cada vegada hi ha més termes, però no tots ajuden a entendre’ns. A Artimedia creiem que vendre mai ha estat fàcil i per això no caldria fer-ho encara més complicat.\nLa teva web corporativa serà accessible des de qualsevol dispositiu, completament funcional i sempre a l’abast de el públic potencial de cada producte i servei.\nDesenvolupem cursos per a e-Learning compatibles amb plataformes SCORM. Impulsa la formació de la teva plantilla amb cursos online a la mida de les teves necessitats.\nConfigurem plataformes de formació online a mida de les necessitats del teu equip i de la teva empresa, compatibles amb l’estàndard SCORM d’educació online.\nJa es digui e-commerce o e-tailing, el B2C 100% digital no sembla que hagi de parar de créixer i créixer. A Artimedia ho hem estat vivint i treballant des de fa gairebé 20 anys.\nConsulta sense compromís al nostre equip de desenvolupament d’apps i sobre els teus reptes comercials i organitzatius al món mobile.


Zapatero diu que el fet que la investidura depengui d'ERC "és la voluntat dels ciutadans"\nL'expresident del govern espanyol Jose Luís Rodríguez Zapatero | ACN\nZapatero diu que el fet que la investidura depengui d'ERC "és la voluntat dels votants"\nper ACN 29 de novembre de 2019 12:50\nL'expresident del govern espanyol socialista José Luís Rodríguez Zapatero ha afirmat que el fet que la investidura de Pedro Sánchez depengui de l'abstenció d'ERC "és la voluntat dels ciutadans". En una entrevista a 'Antena 3' aquest divendres al matí, Zapatero ha defensat que el diàleg és "l'únic camí" si es vol acabar amb l'experiència "molt negativa" dels últims anys a Catalunya. "Això ho sap la majoria de gent sensata d'aquest país", ha remarcat, i ha criticat que "aquells que van parlar català en la intimitat ara diuen que amb els representants d'una part de la ciutadania de Catalunya no es pot parlar de res". En aquest sentit, Zapatero ha opinat que Sánchez hauria d'agafar el telèfon a Quim Torra un cop avancin les negociacions amb els republicans.\nZapatero ha destacat que quan es dialoga "cadascú pot parlar del que vulgui" però això no vol dir que l'interlocutor les accepti. Tanmateix, ha dit que caldrà "intentar buscar els punts de trobada" i en algun cas "fer reformes" o "posar una mica de creativitat". "Sempre en política existeix un espai", ha dit. Tot i això, preguntat pels indults als líders independentistes condemnats per sedició pel Tribunal Suprem, Zapatero ha defensat que és un tema que "no hauria d'estar a la taula de diàleg" perquè "no ajudarà" a avançar cap a un acord. També ha rebutjat que calgui la figura d'un relator.\nSobre el paper de Torra, Zapatero ha remarcat que "és el president" de la Generalitat i per molt que li sembli "un factor molt negatiu" caldrà una interlocució amb ell que s'haurà de produir "com a conseqüència de les converses entre ERC i el PSOE". Zapatero s'ha mostrat partidari del pacte de govern entre PSOE i Unides Podem i ha afirmat que és l'únic camí "realista" per tenir un govern i abordar els problemes socials i territorials.


L'aeroport d'Alacant-Elx estrena una nova connexió amb Suïssa amb tres vols setmanals - Diari La Veu\nEscriba el número 153608\nL'aeroport d'Alacant-Elx estrena una nova connexió amb Suïssa amb tres vols setmanals\nL'oferta de places amb destinació Alacant ascendeix fins als 12 milions, una xifra que representa un 10% més respecte a l'any anterior\n24 juny 2019 19:40h\nLa companyia suïssa suma Ginebra a les connexions amb Basilea i Zuric. / AENA\nALACANT. L'Aeroport d'Alacant-Elx ha inaugurat aquest dilluns, 24 de juny, una nova ruta a Suïssa operada per la companyia aèria Swiss, que comptarà amb tres freqüències setmanals els dimecres, divendres i diumenges amb destinació a Ginebra.\nSegons ha informat Aena, per a celebrar-ho, els bombers de l'aeroport han rebut amb el tradicional arc d'aigua l'arribada del primer avió de Swiss procedent de Ginebra.\nD'aquesta manera, l'aerolínia suma una nova connexió amb Alacant, on ja ofereix vols amb Basilea i Zuric.\nPer a la present temporada d'estiu –que va començar el 31 de març i finalitza el 26 d'octubre–, les companyies han oferit 12 milions de places amb l'Aeroport d'Alacant-Elx, la qual cosa suposa un augment del 10,1% respecte al mateix període de l'any anterior.\nL'aeroport d'Alacant bat rècord de viatgers en arribar als 14 milions de passatgers\nEl nombre de viatgers superarà el de 2018 un mes abans d'acabar l'any\nEscriba el número 467647


Bad Homburg vor der Hohe24>\nCerca totes les ofertes d'hotels a Ober-Erlenbach Entrada:\n1 ComentarisHotel Erlenbacher Hof...Habitacions per nit per només Hotel Alte Brücke...Habitacions per nit per només Més zones a Bad Homburg vor der Hohe\nBad Homburg City Center (13)\nOber-Erlenbach és una base excelent per a explorar en profunditat les vistes de Bad Homburg vor der Hohe. Amb un gran nombre d'atraccions per descobrir, aquesta desitjable part de la ciutat no deixarà de meravellar-vos. Una destinació d'innegable popularitat , Ober-Erlenbach ofereix una escapada memorable amb els seus famosos llocs i bon menjar. Gaudeixi de les millors ofertes d'Agoda.com quan decideixi estar a Bad Homburg vor der Hohe. Explori un llistat complet d'allotjaments i trobi el lloc perfecte per a vostè. Trobi les més bones ofertes en hotels a Ober-Erlenbach emplenant les dates d'estada a la pestanya de recerca.\nHotels destacats a Ober-Erlenbach, Bad Homburg vor der Hohe\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Hotel Erlenbacher Hof és una elecció...\nHotel Alte Brücke\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Bad Homburg vor der Hohe, Hotel Alte...\nTots els hotels de Bad Homburg vor der Hohe\nHotels a Ober-Erlenbach: Hotel Alte Brücke


Ajuntament de Nàquera | Notícies › El lema de maig és #MeSumoAlRetoSinHumo\nEl lema de maig és #MeSumoAlRetoSinHumo\nDes de la UPCCA es vol combatre el tabaquisme ja que és la primera causa de mortalitat evitable a Espanya\nEl tabaquisme és la primera causa de mortalitat evitable a Espanya. Una xifra alarmant si tenim en compte que el 34% dels adults (de 15 a 64 anys) ho consumeix diàriament, segons l’enquesta de consum de drogues EDATS que elabora bienalment el Ministeri de Sanitat, Consum i Benestar Social.\nEl tabac conté 4.000 substàncies químiques, de les quals 250 són nocives per a la salut i més de 50, cancerígenes. A més, causa dependència psicològica i física, i pot ser la “clau de pas” cap al consum d’altres substàncies: un fumador jove té una probabilitat 100 vegades major de provar la marihuana que un altre que no consumeix tabac.\nA propòsit del dia Mundial sense Tabac, que se celebrarà el pròxim 31 de maig, des de la Unitat de Prevenció Comunitària de Conductes Addictives (UPCCA) de la Mancomunitat Camp de Túria us fem una proposta per a deixar de fumar i us animem que formeu part del moviment: #mesumoalretosinhumo.\nVolem reptar-vos al fet que comenceu el procés de canvi hui mateix, i així poder celebrar aqueix dia amb magnificència. Quants de vosaltres esteu disposats a aconseguir-ho?\nSi acceptes el repte, preparar un pla et serà de gran ajuda. T’oferim alguns tips perquè aconseguisques l’objectiu:\n•\tTria una data per a deixar de fumar. Marca-la en el calendari, en un lloc on el veges tots els dies. Això t’ajudarà a preparar-te per al canvi.\n•\tVaig donar als teus sers estimats, amics i familiars, que ho deixaràs. Et servirà de suport i t’asseguraràs que ningú t’oferisca un cigarret.\n•\tLliura’t de tot allò relacionat amb el tabac, com a cendrers, mistos, encenedors… I no guardes cap paquet “per si de cas”.\n•\tIdentifica quins són els teus motius per a deixar de fumar i no els perdes de vista en tot el procés. Fes una llista i valora els avantatges de deixar-ho enfront dels inconvenients del consum.\n•\tIdentifica quines activitats, sentiments, persones o situacions estan vinculades al consum. T’ajudarà a anticipar-te i superar-les amb èxit.\n•\tRealitza activitats d’oci saludable, com a senderisme, rutes amb bicicleta, fotografia, cuina, cinema… Aquestes t’ajudaran a mantindre el teu cos i ment actius i allunyats del tabac.\n•\tRecompensa el treball ben fet. Planifica bé els teus objectius i prepara xicotets premis saludables per a recompensar els teus assoliments.\nA més, et donem a conéixer diverses aplicacions per al mòbil que t’acompanyaran durant el procés de deshabituació del tabac i t’ajudaran a aconseguir el teu objectiu:\n•\tS’Va acabar\nEl moviment #mesumoalretosinhumo és una acció preventiva que forma part de la “Campanya 12 lemes”, que des de fa ja més d’un any es duu a terme per la UPCCA de la Mancomunitat, emmarcada en el Pla Comarcal de Drogodependències i altres Conductes Addictives.\nEls objectius principals del lema de maig són, entre altres, fomentar una imatge positiva allunyada del consum de tabac, promoure actituds de vida saludables i afavorir l’abandó del consum entre els més joves.


Homologació de documents | UIC Barcelona\nLa documentació que cal homologar s’ha de presentar a l’Ambaixada espanyola del país de procedència o a qualsevol de les adreces següents:\nDelegació del Govern a Catalunya - Àrea d’Alta Inspecció d’Educació\nC. Bergara, 12, 1a planta\nTel.: (34) 934 820 620\nS’hi ha de presentar la documentació següent:\nSol·licitud d’homologació o convalidació (adjuntem document).\nCertificació acreditativa de la nacionalitat de la persona sol·licitant expedida per les autoritats competents del seu país, que pot ser substituïda per una fotocòpia compulsada del passaport o del permís de residència a Espanya o, en el cas dels ciutadans espanyols, per una fotocòpia compulsada del DNI.\nTítol o diploma oficial del qual se sol·licita l’homologació o, si escau, certificació oficial acreditativa de la superació dels exàmens terminals corresponents.\nCertificació acadèmica oficial acreditativa dels cursos realitzats, en la qual constin les assignatures cursades, les qualificacions obtingudes i els anys acadèmics en els quals es van realitzar els cursos respectius.\nAcreditació de l'abonament de la TAXA corresponent (article 28 Llei 53/2002, de 30 de desembre, de mesures fiscals, administratives i d’ordre social, BOE del 31 de desembre de 2002), excepte quan se sol·liciti l’homologació amb el títol de Graduat en Educació Secundària.\nA més dels documents indicats en els punts anteriors, en determinats supòsits s’ha de presentar la documentació complementària següent:\nQuan els estudis previs als estrangers s’hagin realitzat d’acord amb el sistema educatiu espanyol, una certificació acadèmica oficial acreditativa o una fotocòpia compulsada del llibre d’escolaritat o del llibre de qualificacions.\nQuan es tracti de l’homologació o convalidació per estudis espanyols de formació professional o d’ensenyaments de règim especial, també s’han d’acreditar:\nEls requisits acadèmics previs exigits en el sistema educatiu de procedència per poder iniciar els estudis l’homologació o la convalidació dels quals se sol·licita, així com els estudis efectivament realitzats per la persona sol·licitant.\nLa durada oficial del pla d’estudis seguit, així com la càrrega horària total de cada una de les matèries cursades.\nLa realització de pràctiques preprofessionals o l’experiència laboral, si escau.\nEn tot cas, l’òrgan instructor podrà requerir, a més a més, tota la documentació que consideri necessària per a l’acreditació de l’equivalència entre els estudis estrangers realitzats i el títol o els estudis espanyols dels quals es pretén la convalidació o l’obtenció per mitjà de l’homologació.\nTots els documents es poden acreditar mitjançant una fotocòpia compulsada, presentant la fotocòpia juntament amb el document original al qual correspon a l’oficina de registre on es presenti la sol·licitud. El Registre compulsa les fotocòpies, que queden unides a la sol·licitud, i torna els originals a la persona interessada.\nTots els documents que s’aportin a aquests procediments han de ser oficials i estar expedits per les autoritats competents, d’acord amb l’ordenament jurídic del país de què es tracti.\nTrobareu més informació a Internet, al web del Ministeri (MEC).\nEn presentar la sol·licitud d’homologació, tant el Ministeri com les ambaixades emeten el "Volant per a inscripció condicional en centres docents o en exàmens oficials", que cal dur en formalitzar la matrícula a la universitat.\nConvalidacions i homologacions títols estrangers (MEC)


Dijous va tornar la segona edició del Women 360 Congress | elCugatenc\nAnna Poquet i Patricia Cirera\nDijous dia 15 va tenir lloc la segona edició del Women 360 Congress. Un congrés sobre salut, benestar i emprenedoria per dones directives.\nEn la primera part van parlar Javier Alonso, director de Recursos Humans de Loewe i Mar Blanco, farmacèutica especialitzada en tecnologia dels aliments. Totes dues ponències van estar moderades per Edgar Jordà, director d’Esade Creápolis. Alonso va parlar del nou lideratge femení i va remarcar, arran d’una pregunta d’una noia del públic, que el personal de les botigues no s’escull pel físic, sinó per la seva passió per la marca. A l'hora de liderar, Alonso va dir que cal saber dir no i delegar. Arran d’una altra pregunta d’una senyora del públic, va afirmar que una de les assignatures pendents és que els mànagers sàpiguen gestionar els conflictes, en comptes de ‘passar la pilota’ a Recursos Humans. Mar Blanco va parlar de l’Omega 3, que actua com a antiinflamatori i serveix per mantenir la massa muscular, però cal que estigui compensat amb l’Omega 6. També va parlar de com l’Omega 3 ajuda a dones embarassades o amb menopausa, així com diverses recomanacions de com incorporar l’Omega 3 en la dieta.\nEn la segona part van haver-hi cinc ponències, que van estar moderades per Paula Fernández-Ochoa. Primer va començar la doctora Amalia Lafuente, catedràtica de farmacologia. Va parlar sobre la medicina predictiva i genòmica. Com influeix l’estil de vida i el medi ambient influeix en el nostre cos i en l’envelliment. Va fer un incís en el fet que ara, políticament, interessa que s’estudii l’antiaging ja que la població espanyola cada cop envelleix més i hi ha menys joves, i per tant cal que aquestes persones que envelleixen ho facin amb bona salut perquè l’Estat no les pot mantenir.\nLa segona va ser Joana Amat, que va parlar sobre l’emprenedoria i el seu compromís amb les dones. Va explicar que en la seva família tenen molta consciència de gènere, ja que la seva mare va quedar vídua als anys 50 amb dues filles, i que quan la seva mare va voler treballar al sector immobiliari tothom li tancava les portes per ser dona. També va explicar com en la seva immobiliària, que compta amb 7.000 inquilins, van aconseguir aturar amb voluntaris 78 dels 81 desnonaments al 2011. Va remarcar que al 2012 només es van contractar un 8% de dones en llocs mitjans de de treball. També va explicar l’estudi d’anàlisi de dret internacional i d’estatus de drets dels treballadors de cinc països que van fer des de FIDEM (Fundació Internacional de la Dona Emprenedora) per exposar propostes al govern central.\nA continuació va parlar Pedro Barri sobre salut reproductiva a partir dels 40 anys. Va voler incidir en la tendència que hi ha a tenir fills amb més edat i a la disminució del nombre de fills. Des dels anys 80 fins ara la mitjana d’edat de les dones que tenen fills ha passat de 26 a 32, i la mitjana de fills ha passat de més de 2 a 1. Entre d’altres coses, unes de les raons és l’atur i la taxa de no emancipació, les persones triguen més a anar-se’n de casa.\nLa quarta en parlar va ser la sexòloga Carmen Sánchez, que en forma de hashtag, va parlar de 10 punts clau en la sexualitat i en la intimitat de la parella. També va mencionar el dret a la salut i al plaer sexual que recull la OMS. Sánchez va voler destacar que cal parlar més i comunicar-se amb la parella sobre els gustos sexuals, que per tenir sexe s’ha de tenir temps, i que això requereix de forma conscient, destinar un temps a la parella. Ja que assegura que moltes parelles tenen un baix nombre de relacions sexuals per manca de temps. Va remarcar que el sexe està per jugar i gaudir i no per “pensar en què la rentadora està posada mentre tens relacions”. En aquest sentit, reconeix que els homes juguen més que les dones.\nPer últim va parlar el cirurgià plàstic Ramón Vila-Rovira. Tot i que està especialitzat en operacions d’estètica, va comentar que també és important estimar-se un mateix i que cal donar importància a la bellesa interior. En tant que la cirurgia plàstica influeix en l’estat d’ànim, Vila-Rovira afirma que aquests tipus d’operacions tenen un component psico-social. Segons ell no està d’acord amb l’etiqueta de “vell” o “envelliment, sinó que és millor dir la paraula créixer o parlar de “rejovenir creixent”. Com que la majoria d’operacions són per complexes personals, va dir que el patiment l’escollim nosaltres, i que hem d’evitar-ho.\nA la tarda el congrés va continuar amb dos ponències més, un networking i l’acte de clausura.


Germanes clarisses - Reus - : d’agost 2009\nBenvinguts al nostre bloc, que pretén ser un senzill instrument perquè conegueu la nostra vida i activitats. Som la comunitat de germanes clarisses de Reus, un monestir situat prop del Santuari de Misericòrdia.\nActualment, la nostra comunitat està formada per tretze germanes. La vida comunitària es fonamenta en a pregària, la fraternitat i el treball.\nEl ritme de cada dia es distribueix al voltant de les hores de pregària litúrgica comunitària, el centre de les quals són els Laudes i les Vespres. La pregària personal, basada en l’escolta i la reflexió de la Paraula de Déu, ens ajuda a fer de Jesucrist el centre de la nostra vida. L’Eucaristia és també la celebració cèntrica del dia on compartim la taula de la Paraula i de l’Eucaristia.\nLa vida de fraternitat és un element molt important de la nostra espiritualitat.\nPretenem que aquest bloc sigui un instrument per dialogar, per plantejar dubtes, interrogants, inquietuds... i, en definitiva, per compartir amb totes aquelles persones que us hi apropeu.\nPublicat per clarisses Reus a 18:04 3 comentaris:\nBenvinguts al nostre bloc, que pretén ser un senz...


La pugna per la ciutat de Kerkuk es resoldrà a través d’un referèndum\n19.03.07 Pels soldats i la premsa nord-americana, el territori sota l’autoritat del Govern Regional del Kurdistan (GRK), és l’altre Irak. És a dir, l’Irak amic. No només amic, sinó fins i tot aliat. “Més aliat que el propi Israel”, segons un important intel.lectual kurd. I les xifres ho demostren\n19/03/2007 09:28 Internacional\nActualment aquest territori, format per les povíncies iraquianes d’Erbil, Dohuk i Suleimaniya, i on viuen aproximadament 5,5 milions de persones, és l’únic en tot l’Irak on els nordamericans no han tingut una sola baixa, tal i com afirmen amb orgull els responsables polítics regionals. La confiança de Washington en aquest govern kurd és tan alta que fins i tot la seva presència militar a la regió és només d’entre 60 i 70 homes. De fet, qui controla l’ordre públic i la seguretat en la regió és la policia i l’exèrcit kurd, els peshmergues, una força l’origen de la qual es remunta als anys vint del segle passat.\nEl Govern Regional del Kurdistan funciona de facto des del mes d’octubre del 1991, arran de la fi de la Primera Guerra del Golf (o Segona si considerem la Guerra Iran-Iraq com la primera), quan les tropes iraquianes sota comandament de Saddam Hussein van abandonar-la després de durs combats amb els Peshmergues, i per imposició de la coalició occidental vencedora. Des de llavors, l’única autoritat realment existent en les tres províncies esmentades, és la del GRK. A més de l’executiu, el règim autònom –més que autonòmic- del Kurdistan, també compta amb una Assemblea Nacional del Kurdistan-Iraq.\nAquesta quasi independència de facto, es va veure ratificada arran l’aprovació de l’actual constitució iraquiana, l’octubre del 2005. De fet, la Regió Kurda és l’única que s’ha constituít oficialment. La seva capital és la ciutat d’Arbela (Hawler en kurd o Erbil en àrab) i el seu president és Mesud Barzani, líder del Partit Democràtic del Kurdistan (PDK).\nLes forces kurdes van jugar un paper clau en l’enderrocament del règim de Saddam Hussein, fins al punt que foren les primeres en entrar a la ciutat de Musil, l’abril del 2003. Un any i mig després, els americans van haver de demanar novament ajuda als Kurds per acabar amb una ofensiva de la resistència sunnita en la mateixa localitat.\nAixò no obstant, l’actual territori sota l’autoritat del GRK no comprèn la totalitat de les àrees habitades majoritàriament per kurds de l’Iraq. De fet, les autoritats kurdes pressionen per incorporar a la regió autònoma, les àrees de majoria kurda de les províncies de Diyala, Ninawa i Kerkuk (at-Ta’mim, en àrab). Aquestes àrees inclouen, per exemple, les ciutats de Xanequin, Kifri, i sobretot Musil i Kerkuk, totes elles compten amb importantíssims camps de petroli, fet que les converteix en centres estratègics tant pels kurds, com pel govern central de Baghdad, com, no cal dir-ho, pels propis Estats Units.\nAquestes tres províncies, presenten una composició ètnica força heterogènea, atès que a més de la població kurda, majoritària en determinats districtes, també n’hi ha d’àrab, d’assíria, de turcmans, armenis i de shabaki.\nSense cap mena de dubte, de totes elles, la més rellevant és el cas de Kerkuk, fins al punt que cada cop l’anomenada “qüestió de Kerkuk” atrau més l’interès internacional. Aquesta ciutat és considerada una capital del petroli a nivell iraquià i per aquest motiu ha estat un objecte cobejat per diferents actors. No debades, el descobriment de petroli en els anys vint del segle passat va coincidir amb les primeres polítiques d’arabització, per part dels governs centrals. Una mesura que es va incrementar amb l’arribada al poder del partit Baas, el 1968, i que el propi Saddam Hussein va aprofundir encara més. Sintèticament, l’arabització va consistir en importants moviments demogràfics forçats de població del centre i del sud de l’Iraq cap a Kerkuk i l’expulsió d’un gran nombre de kurds, uns 250.000 aproximadament, cap a altres zones del Kurdistan o fins i tot de l’Iraq. El procés incloïa arabitzar els noms de les localitats kurdes i redissenyar els límits territorials provincials i de districtes per tal d’aconseguir majories àrabs en totes elles.\nTot i això, les eleccions locals i provincials han donat com a guanyadores les llistes kurdes, amb un 62% dels vots, aproximadament. Aquest fet, a manca d’un cens oficial, assenyala clarament que els kurds encara són la majoria. Conscients d’això, les autoritats kurdes tant regionals, com també les presents en el Govern Iraquià, pressionen per tal d’incorporar-la al territori autònom. En aquest sentit, s’ha acordat la celebració, abans de la fi de l’any actual, de referèndums tant a Kerkuk, fixat per al 15 de novembre, com a les altres dues províncies.\nVal a dir que la perspectiva d’una integració de Kerkuk al territori autònom kurd no només és malvista pels àrabs, sinó també, i de manera molt intensa pel veí del nord, Turquia. Els àrabs consideren que un Kurdistan amb el control dels pous de petroli pot temptar les autoritats kurdes cap a la independència i a perdre els enormes ingressos econòmics que representen. Per la seva banda, Turquia tem que la consolidació econòmica i política dels kurds de l’Iraq seria un referent ineludible per als milions de kurds que viuen dins de les seves fronteres i que això faria multiplicar la lluita per la consecució de la independència. La susceptibilitat turca respecte el GRK preocupa d’allò més a Washington, que fa mans i mànigues per desincentivar l’independentisme dels kurds iraquians, malgrat que paradoxalment, tal i com ja he assenyalat a l’inici, són els seus únics aliats fidels en l’escaquer iraquià. El GRK, per la seva banda, conscient d’això, opta per una posició moderada i es declara actualment partidari d’un Iraq federal, opció totalment rebutjada tant pels sunnites com pels xiïtes. En definitiva, a mesura que s’acosta la data dels referèndums és evident que el tema aixecarà debats encesos, dels quals ens haurem de fer ressò en propers articles.