La Cortina de Fum: Galdós final de cicle\nGaldós final de cicle\nEl tripartit i els qui el composen, PSC, Esquerra i ICV, són a dia d’avui una espècie de Llei de Murphy amb potes. Durant els seus ja set anys llargs de vida, el tripartit ha estat sinònim de Dragon Kahn, d’inestabilitat, de crisi. Però mai tant com en els últims mesos tot allò que s’havien proposat els seus integrants havia tendit tan sistemàticament al desastre.\nEl PSC, amb un líder i president de la Generalitat que no pot ni assumir fer-se la foto amb un lema com “Som una nació. Catalunya decideix”, és el gran damnificat d’aquest moment que tant flaira a final de règim i que tot apunta que és un final de cicle claríssim. Tot els surt malament. Tot se’ls gira en contra. No encerten ni una. No convencen ni els seus.\nAra han quedat en evidència arran de la manifestació de dissabte en favor de l’Estatut aprovat pel poble de Catalunya. Han demostrat com anys i panys mirant de treure’s del damunt l’etiqueta del PSOE es poden dinamitar en pocs dies. I tot per quedar voluntàriament i unilateralment en evidència per un lema que cap president de la Generalitat no hauria de témer defensar, al carrer o allà on faci falta: que el poble de Catalunya tingui la paraula.\nQue a més el PSC hagi utilitzat tan grollerament la senyera com a instrument al servei de la seva tàctica política ofèn el catalanista més light. I tot al servei de no exposar el seu màxim mandatari a una foto incòmoda per al PSOE, per a Espanya. Fixin-se com ens hem de veure. Quin paper més galdós, no troben? (...)\n(Per accedir a l'article complet, cliqueu aquí)\nI aquí l'àudio d'El consultori del Doctor Aira aquest dimecres 7 de juliol al Tot és molt confús. Per cert, que el moment Pujol al vídeo amb el cartell de l'Impossible posa una mica la gallina de piel, no?\nCategoria: agenda política, articles, catalanisme, CiU, comunicació, eleccions, ERC, ICV, internet, màrqueting polític, Mas, Montilla, periodisme, política, PSC, PSOE, Puigcercós, Pujol, ràdio, Tripartit\nNúria Escalona ha dit...\nVeient l'espot de "somniem" em venen en ment dues referéncies. Per una banda un spot de one.org, on van fer un espot on celebrities anaven anunciant també les seves paraules a mida que sortien, contruint un discurs per la pobrsa.\nCuriositat afegida: mira el pla de les imatges, si fa no fa és bastant semblant.\nI per altra banda, em recorda també al espot d'Estrella Damm "La feina ben feta" conegut per tots. http://www.youtube.com/watch?v=oaczosE4NkU\nTots paraules de persones conegudes, amb tractament bastant semblant, o potser seria millor dir una combinació d'ambdues referéncies.\nHo veieu així?\n8 de juliol de 2010 a les 11:48


Aquesta nit, a partir de les 11 fins a les 5 de la matinada, es tornarà a fer un tractament fitosanitari als plataners de la nostra vila | Ràdio Arenys 91.2FM\nSocietat Medi Ambient Dijous 1 d'agost del 2019\nAquesta nit, a partir de les 11 fins a les 5 de la matinada, es tornarà a fer un tractament fitosanitari als plataners de la nostra vila\nLa regidora d’Infància, Joventut i …\nL’Àrea de Promoció Econòmica ha rebut 42 ofertes de …\nEl tractament es farà a la Riera i al passeig Xifré. Ona Curto, regidora de Medi Ambient, explica que els treballs consisteixen en un tractament fitosanitari dels plàtans per prevenir la presència del Tigre del Plàtan i del fong Cendrosa.\nOna Curto ha explicat que el fong és visible als arbres i que aquest tractament té com a objectiu aturar aquesta plaga perquè no s’escampi més.\nL’empresa que realitza aquest tractament i que ja va fer una primera aplicació a mitjans de juliol és “Fitonatur”. Es preveu que utilitzin productes autoritzats i no nocius per a persones i animals. Tot i això, per evitar qualsevol molèstia es recomana tancar balcons i finestres durant el tractament, recollir els animals i la roba estesa de les finestres i no apropar-se a la zona d’aplicació durant el tractament. A més, la feina es fa de matinada per tal d’evitar la retirada dels cotxes.\nD’altra banda, Ona Curto recorda que el tractament es fa directament a les fulles dels arbres, i per tant, divendres ens llevarem amb més fulles al terra de la Riera, ja que moltes d’elles cauran. Els serveis de neteja ja estan avisats per tal que es faci una recollida d’aquestes.


Tolerància zero. L´Ajuntament endurirà les sancions contra els propietaris que no recullin les defecacions dels seus gossos | La Clau -Revista gratuïta del Maresme\nTolerància zero. L´Ajuntament endurirà les sancions contra els propietaris que no recullin les defecacions dels seus gossos\nLa Regidoria de Sanitat té un objectiu clar per aquest 2012: aconseguir reduir dràsticament la presència de defecacions de gossos a la via pública. El govern municipal està decidit a incrementar fins a 600 euros la sanció als propietaris als quals s´enxampi deixant una deposició del seu gos al carrer.\nEl ple de l´Ajuntament va aprovar, dilluns 26 de març, una modificació de l´apartat de sancions de l´Ordenança de civisme que estableix que, un cop entri en vigor, la multa per no recollir les defecacions canines de la via pública serà de 600 euros\nL´enduriment de les sancions s´acompanyarà d´una campanya informativa entre la població, especialment adreçada als propietaris de gossos, i de la corresponent campanya conjunta de la Regidoria de Governació, a través de la Policia Local, i de la Regidoria de Sanitat, que ja s´ha posat en marxa. Darrerament i malgrat els esforços dels darrers anys per tractar d´eradicar aquest incivisme insalubre, la presència de deposicions és ben notable i, com és evident, les queixes ciutadanes molt enèrgiques.\nA banda de la difusió informativa a través de la revista municipal, del web de l´Ajuntament i de Ràdio Llavaneres, els propietaris de gossos rebran una carta explicativa. La campanya inclourà també la difusió de material informatiu pels edificis municipals i pels establiments relacionats amb les mascotes (veterinaris, botigues, centres d´estètica canins…), així com als centres escolars del municipi. A més, en l´exposició canina de bellesa del proper diumenge 6 de maig hi haurà un estand informatiu. El missatge és el mateix dels darrers anys, tal com s´indica als nombrosos panells informatius que hi ha distribuïts per tot el municipi: “Les deposicions dels gossos mai a la via pública. Per un poble amb qualitat de vida, col·labora”.\n– Per la via pública, tots els gossos han d´anar lligats\nA través d´aquesta campanya també se´ls recordarà que:\n– És obligatori identificar electrònicament el seu gos amb la implantació d´un microxip homologat o altres sistemes legals. Un dels avantatges és que en cas de pèrdua, retrobar l´animal és molt més fàcil\n– Existeix un cens municipal d´animals de companyia, on cal inscriure´ls\n– En cas que el gos sigui d´una raça considerada perillosa, és obligatori també obtenir la llicència municipal de tinença, l´assegurança de responsabilitat civil i dur l´animal pel carrer lligat i amb morrió. Els menors de 16 anys no poden passejar-los sols\nEs tracta de sensibilitzar als propietaris de gossos sobre la importància de mantenir net l´entorn del municipi en relació a la tinença responsable d´animals domèstics i, concretament, de la necessitat de recollir els excrements dels gossos que es generen a les vies públiques en treure´ls a passejar. En aquest sentit, cal recordar que a l´Oficina d´Atenció al Ciutadà (OAC) es disposa de bosses per a la recollida de les defecacions. En cas de ser propietari d´un gos, cal adreçar-s´hi i sol·licitar-ne.


[VÍDEO] Bous embolats a Sant Jaume d’Enveja enregistrat per AnimaNaturalis – Cornudellaweb / PrioratDigital / Segle21.cat 1998-2017\nEls animalistes difonen vídeos de bous embolats a Sant Jaume d’Enveja per demostrar el maltractament animal. S’hi pot veure com dos d’ells queden atrapats en una estaca i com els taurins tracten d’impedir l’enregistrament d’imatges\nACN Sant Jaume d’Enveja .- L’associació d’animalistes AnimaNaturalis ha difós aquest dilluns imatges de vídeo de bous embolats a Sant Jaume d’Enveja amb l’objectiu de demostrar el maltractament animal durant la celebració d’aquesta festa. En les imatges, enregistrades aquest passat cap de setmana, es veu com a un dels bous li queda una pota atrapada en una estaca amb la corda que ha de servir per controlar-lo i com, a continuació, els aficionats tracten d’impedir que es registrin imatges, segons denuncien els animalistes, primer posant-se al davant i posteriorment accedint a les seves localitats a les grades.\nD’altra banda, també es pot veure com un altre dels animals no va poder ser embolat en quedar també enredat i com un tercer bou sí va poder ser embolat i com intenta apagar les flames que segons els animalistes els deixaven sense visibilitat. A més, els animalistes critiquen els que taurins allarguessin el forcejament amb els bous que no van poder ser embolats més de 6 minuts quan el temps reglamentari del concurs era de 30 segons. En un dels casos, asseguren, un dels enganxalls no estava ben subjectat i les flames li van afectar els ulls i el morro. “Les imatges obtingudes demostren que no importa com d’experts siguin en l’art de prendre foc a les banyes d’un toro, els errors acostumen a succeir i sempre qui els paga és l’animal”, s’exclama AnimaNaturalis en un comunicat.\nLes imatges corresponen al dissabte a la nit i es van gravar a Sant Jaume d’Enveja, tot i l’oposició dels protaurins que es trobaven a la plaça. En una de les ocasions que els bous es queden enredats a l’estaca, alguns d’ells es van posar estratègicament entre l’animal i la càmera per tal que els activistes no poguessin enregistrar les imatges, segons denuncia l’associació AnimaNaturalis. De fet, en alguna ocasió, alguns d’ells es van girant regularment cap a la posició on es troben els animalistes, tal com es pot veure en les imatges.\nLa directora d’AnimalisNaturalis a l’Estat, Aïda Gascón, ha reiterat la necessitat que la llei sigui “modificada urgentment i les pràctiques amb foc i cordes quedin abolides per sempre”. Per Gascón, els mateixos aficionats saben que es maltracta l’animal i per això intenten impedir que els activistes enregistrin aquest tipus d’imatges.\nAquest dissabte, quatre activistes d’aquesta entitat van ser escridassats a la plaça de bous de Sant Jaume d’Enveja, al Montsià, després d’enregistrar les imatges, les segones després dels incidents de Mas de Barberans, on dues activistes van ser agredides per quatre aficionats taurins. A la sortida, es van viure moments de tensió i els activistes i periodistes allà presents van rebre nombrosos insults per part dels taurins.\nL’endemà, els taurins van amenaçar de vetar l’entrada d’animalistes a les places si insisteixen a prohibir bous embolats i capllaçats. En aquest sentit, el president de l’Agrupació de Penyes i Comissions Taurines de les Terres de l’Ebre, Ximo Martí, va reclamar “llibertat” per organitzar aquests correbous, ja que són “legals”, i va denunciar “la persecució” per part dels animalistes.\nCarles X. Cabós 28 de Juny de 2016 AnimaNaturalis, bou embolat, Montsià, Sant Jaume d'Enveja, videos\nAnterior Entrada anterior: Smart Clothes, apropant-nos a l’era dels vestits futuristes\nSegüent Entrada següent: Alerten dels perills de l’ús policial de les pistoles elèctriques o ‘Taser’


Programació virtual i gratuïta de cursos i tallers als equipaments cívics d’Igualada\nEls equipaments cívics de l’Ajuntament d’Igualada organitzen una programació amb 76 cursos i tallers que, arran de l’episodi de Covid-19, es faran en línia i amb inscripció gratuïta.\nLes esglésies d’#Igualada ja poden tornar a celebrar exèquies i funerals\nAmb l’entrada a la fase 1 del desconfinament, les esglésies d’Igualada poden tornar a celebrar exèquies i funerals.\nÀUDIO – ENTREVISTA – Enric Morist “ens ha sorprès la velocitat i la duresa de la crisi social provocada per la COVID19. Cada setmana sumem 10.000 persones al servei d’abastiment d’aliments només a Catalunya”\nEl coordinador de Creu Roja Catalunya, en una entrevista a Ràdio Igualada, ha explicat que el nombre de persones que necessiten aliments va creixent setmana rere setmana. En aquests moments, segons Morist, 140.000 persones necessiten aquest suport, i les xifres segueixen creixent a un ritme de 10.000 persones per setmana.\nENTREVISTA a Enric Morist\nEl Club Futbol Igualada ja té molt encaminada la confecció de la plantilla per la temporada vinent.\nReobren els cementiris d’#Igualada i es reprèn el servei de vetlles al tanatori\nEls Cementiri Vell i el Cementiri Nou de la capital de l’Anoia tornen a obrir a partir d’avui mateix les seves portes i ho fan en el següent horari. El Cementiri Vell: dilluns, dimarts, dimecres i dijous, d’onze del matí a una del migdia i de quatre a sis de la tarda, i els dissabtes, de deu del matí a una del migdia. Pel que fa el Cementiri Nou obrirà divendres d’onze del matí a una del migdia i de quatre a sis de la tarda, i els dissabtes, de deu del matí a una del migdia. D’altra banda, aquest dilluns s’ha reprès el servei de vetlles al tanatori d’Igualada.\nJornada de portes obertes virtual, aquest dissabte, al Campus Universitari #Igualada-UdL\nLa Jornada de Campus Oberts permetrà fer una visita en línia de la mà del professorat i conèixer els Graus que s’hi imparteixen. A més, al proper curs s’impartiran nous estudis: el Grau en Administració i Direcció d’Empreses i el màster en simulació clínica.\nÀUDIO – ENTREVISTA – Els CAPs ja fan, des de dilluns passat, test PCR per detectar casos de COVID19. Però, quins són els criteris que es segueixen per fer la prova?\nEns ho explica la metgessa de capçalera del CAP Igualada Urbà, Dolors Basas.\nBon dia !!!! A #Igualada i a la Conca d’Òdena ja estem en Fase 1 del desconfinament. Què suposa aquest pas?\nEn aquesta nova fase, es permetran entre d’altres, l’ocupació del 30 % de l’aforament en establiments comercials fins a 400 m2, i l’obertura de terrasses amb ocupació màxima del 50 %, trobades i reunions amb un màxim de 10 persones.\nDurant una setmana la campanya “Corona Recapte”, impulsada per voluntaris d’ERC Igualada, va recollir aliments i productes de neteja per donar al banc de Queviures d’Igualada davant la creixent necessitat de les famílies vulnerables arran de la crisi del Coronavirus.\nSergi Pla tria seguir una temporada més a l’Igualada Rigat\nEl davanter Sergi Pla ha fet efectiva la clàusula d’1+1 del contracte que el vinculava amb l’equip arlequinat i, per tant, seguirà a les files de l’Igualada Hoquei Club un any més.\nPàgines 160 de 1.212« Primera«...102030...156157158159160161162163164165...180190200...»Ultima »


Three-Bedroom Holiday home in Rømø 18 Romo Kirkeby Dinamarca - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nThree-Bedroom Holiday home in Rømø 18\nMés informació sobre Three-Bedroom Holiday home in Rømø 18\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Romo Kirkeby, no busqui més enllà de Three-Bedroom Holiday home in Rømø 18. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Three-Bedroom Holiday home in Rømø 18 és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, Zones públiques amb Wi-Fi, aparcament de cotxes.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a Three-Bedroom Holiday home in Rømø 18.


May, abocada a una segona desfeta del pacte del Brexit arran de la negativa dels socis del DUP a donar-li suport\nEls unionistes nord-irlandesos, aliats de la 'premier', enterren les opcions de Downing Street\nMay, durant el discurs que està adreçant a la cambra dels Comuns, aquest dimarts / BBC\nLondresEl Regne Unit entra en territori desconegut. Mentre aquest dimarts a la tarda la primera ministra, Theresa May, està defensant pràcticament sense veu –pateix una evident afonia, que sembla més aviat una metàfora de les poques forces amb què ha arribat al final de tot l'esgotador procés– les virtuts del pacte a què va arribar amb la Unió Europea dilluns a la nit a Estrasburg, els socis nord-irlandesos del DUP han anunciat que no li donaran el suport que els ha reclamat. Aquesta decisió, més la dels advocats que assessoren el grup de diputats 'brexiters' de l'European Research Group (ERG), que recomanen tombar també l'acord, fan extremadament difícil que quedi aprovat en la votació d'aquest vespre a Westminster a partir de les set del vespre, hora local.\n"The danger... (is) if this deal is not passed then Brexit could be lost"\nPM Theresa May tells MPs ahead of tonight's #BrexitVote\n— BBC Politics (@BBCPolitics) 12 de marzo de 2019\nAmb tot, a hores d'ara alguns membres de l'ERG encara consideren la possibilitat de canviar el sentit del seu vot, i, de fet, una colla dels aproximadament 70 que formen el col·lectiu –de moment no més de cinc– han indicat que ho faran. Malgrat això, sembla una missió titànica que Downing Street capgiri la xifra de 230 vots en contra que va collir en la primera votació, el 15 de gener. Entre altres raons perquè en l'estratègia de la 'premier' era clau la posició que finalment adoptés el DUP.\n— Arlene Foster #WeWillMeetAgain (@DUPleader) 12 de marzo de 2019\nEn el comunicat en què han anunciat la seva posició, Arlene Foster ha assegurat que, malgrat els retocs aconseguits, "des del nostre punt de vista, fins ara no hi ha hagut prou avenços" per donar suport al pacte". La negativa del DUP més la majoritària negativa de l'ERG fa que molt probablement May perdi la votació per, aproximadament, uns 150 vots, una xifra substancialment inferior als 230 del gener, però del tot insuficient.\nLa confirmació del presumible fracàs de May ha arribat a primera hora del matí, amb el demolidor judici del fiscal general del Regne Unit, Geoffrey Cox, sobre l'esmentat pacte que va engiponar i presentar amb el president de la Comissió, Jean-Claude Juncker, a Estrasburg. En l'informe tot just publicat aquest dimarts al matí, hores abans de la intervenció de May, que encara continua, Cox avisa que en els dos nous documents signats que s'han presentat a Estrasburg no hi ha cap mecanisme "unilateral" que permeti al Regne Unit sortir de la unió duanera sense l'acord de l'altra part. En tot cas, el risc "s'ha reduït" però no "eliminat", adverteix.\nConcretament, el paràgraf que podria ser definitiu és l'últim d'una anàlisi de tres pàgines, i que diu: "El risc legal [de continuar a la unió duanera] continua sense canvis […] i el Regne Unit no tindria, almenys mentre les circumstàncies fonamentals continuessin igual, cap mitjà internacionalment legal per sortir dels acords del protocol", llevat que fos amb el consentiment de l'altra part.


Unió critica que ERC retiri suport al Govern després de la celebració del 9-N - Empordà\nUnió critica que ERC retiri suport al Govern després de la celebració del 9-N\nCiU refreda la idea de convocar eleccions anticipades per centrar-se a ampliar la base social a favor de la independència\nBARCELONA | EFE/DDG 16.11.2014 | 06:30\nEl secretari general d'Unió Democràtica (UDC), Ramon Espadaler, considera "paradoxal" que ERC hagi retirat el seu suport parlamentari al Govern quan aquest ha complert amb el compromís electoral del 9-N. "Algú ens haurà d'explicar les raons d'aquesta curiosa paradoxa", va afirmar ahir, tot recordant els "costos" que ha tingut per al Govern l'organització del procés participatiu del 9-N, un dels punts més importants del seu programa electoral.\n"Quan l'hem complert [el compromís electoral] ens trobem amb la ruptura del suport parlamentari que ens ha permès arribar fins aquí", va assenyalar el dirigent d'Unió, que va felicitar el president de la Generalitat, Artur Mas, pel seu compromís en l'impuls d'aquest procés, que ha estat possible, va apuntar, gràcies a la unitat dels partits proconsulta.\nUnió defensa esgotar la legislatura per "garantir l'estabilitat" a Catalunya, mentre CDC va refredar també la possibilitat de celebrar eleccions anticipades en considerar que la "prioritat" ara és ampliar el suport social a la independència.\nCDC i UDC van celebrar ahir els els seus primers consells nacionals després del 9-N, en un moment en el qual Mas va mantenir una ronda de contactes amb els partits que defensen el "dret a decidir" dels catalans (CiU, ERC, PSC, ICV-EUiA i CUP) per valorar si avança les eleccions catalanes.\nMas va assistir al consell nacional de CDC però va cedir el protagonisme al coordinador general de la formació, Josep Rull, qui va assegurar que encara que hi ha molta gent que té molt clar que vol la independència, "el quan no és el més important".\nRull va posar fre a la demanda immediata d'eleccions anticipades i va destacar que l'objectiu és "ampliar la base" social a favor de la independència perquè quan se celebrin els comicis guanyi aquesta opció.\nPer la seva banda, el primer secretari del PSC, Miquel Iceta, va dir que veu com a escenari més probable unes eleccions "precipitades" a Catalunya, el desenllaç de les quals podria suposar un Parlament "més polaritzat i fragmentat" i que estarà en pitjors condicions per "negociar res".\nPer la seva banda, el portaveu del PPC, Enric Millo, va reclamar a Mas que deixi de banda el procés independentista i comenci a governar pensant en "tots" els catalans i no només en aquells que aposten per la independència. "El 9-N ja ha passat, és necessari superar-ho i deixar d'estar enfangats en aquest debat inútil", va assegurar abans de demanar a Mas que detalli les característiques dels pressupostos del 2015.


CIDOB - Els “fons voltor” a la ciutat, una qüestió de sobirania?\nEls “fons voltor” a la ciutat, una qüestió de sobirania?\nLorenzo Vidal, investigador i gestor de projectes CIDOB\nL’onada global d’adquisicions d’immobles i sòl urbà per part del capital transnacional a partir de l’any 2008 representa una nova fase en la història de les ciutats. Això argumenta la sociòloga Saskia Sassen, en referència a la magnitud del fenomen en les principals urbs del planeta i l’abast de les seves implicacions. Blackstone, un fons de capital amb seu a Nova York, ja és la immobiliària privada més gran a l’Estat espanyol. A Barcelona, l’arribada de fons internacionals d’inversió immobiliària, compradors d’edificis en propietat vertical i pisos disseminats per tota la ciutat, és una realitat palpable des de fa uns anys. Quines implicacions té aquest procés d’inserció del territori de la ciutat en els circuits del capital transnacional i l’emergència d’un nou latifundisme urbà?\nLa relació entre la propietat i la sobirania ha estat una font de debat recurrent en la filosofia i el dret. Una part dels debats moderns sobre aquesta qüestió s’inicien entorn de la intervenció de Morris Cohen des del realisme jurídic nord-americà. Als anys 20 del segle passat, Cohen argumentà que la institució moderna de la propietat privada sobre la terra es podia concebre com una forma de sobirania delegada. L’Estat cedeix parcialment la sobirania sobre una parcel·la del seu territori a un particular. Aquest dret exclusiu sobre un tros de país no és realitzable sense l’autorització i protecció que atorga l’Estat, i comporta també una sèrie d’obligacions i responsabilitats.\nLes pràctiques d’assetjament immobiliari, de discontinuació abrupte de contractes de lloguer i/o d’augments dràstics dels preus per part d’aquests popularment anomenats “fons voltor” plantegen un incompliment d’aquestes responsabilitats. Unes responsabilitats que, de fet, no es limiten al que formalment explicita el codi legal del país, sinó que també tenen relació amb les regles no escrites que conformen allò socialment acceptable per la població local i les seves normes implícites de convivència.\nEl problema és que els mecanismes de rendició de comptes que operen en el territori, de forma més o menys efectiva, topen en aquests casos amb importants obstacles. Pel que fa a les autoritats públiques, l’opacitat del sector i la difusió de responsabilitats al llarg d’una cadena d’actors que traspassa les fronteres nacionals dificulten la implementació efectiva de la llei. També, els mecanismes de rendició de comptes que operen informalment en l’entramat social, com ara la importància de la reputació o la imatge pública d’una entitat, perden força en aquests casos. Sovint, els fons no tenen intenció de formar part del teixit econòmic del país a llarg termini i, per tant, no busquen construir i mantenir una reputació. A més, molts d’ells ni tan sols tenen oficines físiques on col·lectius de la societat organitzada pugin acudir per a exercir-hi pressió.\nEn conseqüència, les seves propietats sovint esdevenen en la pràctica territoris fora de control, espais on impera la seva pròpia llei. Es produeixen, així, forats en el teixit d’un territori nacional sobirà. Esgarrant i debilitant la seva coherència i estructura interna en emplaçaments de centralitat estratègica, com ho són les seves ciutats principals.\nAixí i tot, la nacionalitat d’aquests fons tampoc és la qüestió més rellevant. El capital immobiliari-financer patri, amb el qual aquests fons també s’articulen, no destaca, precisament, pel seu comportament exemplar. El problema de tenir obertes de bat a bat les portes de les nostres ciutats és que atrau actors que aglutinen i comanden grans magnituds de capital amb una capacitat operativa pròpia que distorsiona les dinàmiques locals. Així, Barcelona s’ha omplert sobtadament d’anuncis que prometen adquisicions de qualsevol magnitud de forma immediata i al comptat. D’altra banda, els fons ofereixen, sovint, les seves propietats a preus per sobre dels de mercat per tal de llançar un senyal alcista. La seva major capacitat operativa els dóna més marge per mantenir les seves propietats buides, a l’espera que es realitzi l’efecte buscat. Una altra estratègia es centra en desocupar els edificis i mantenir-los buits de forma permanent per tal de facilitar la seva circulació global com a actius financers. Destaquen, també, les noves promocions de luxe que s’estan dissenyant explícitament a mida de perfils estrangers i que, clarament, no responen a les necessitats de la població local. En definitiva, s’està refent la ciutat a imatge i semblança d’aquest nous actors transnacionals, alienant els seus propis ciutadans.\nNo és d’estranyar llavors, que en molts països s’hagin introduït diferents tipus de restriccions a l’adquisició de propietats per part de no-residents. A Vancouver, Canadà, per exemple, es va introduir fa dos anys una taxa especial per a compradors no-residents. A Austràlia, per la seva banda, s’ha prohibit recentment la compra d’habitatge existent per fons estrangers en les principals ciutats. Es permet, això sí, la seva participació en noves promocions amb la lògica de que pot incrementar l’oferta d’habitatge. Aquesta participació, però, es limita al 50%. Països europeus com Islàndia i Suïssa també implementen regulacions restrictives a la compra de propietats per part de no-residents. Els estats de la UE, per la seva banda, estan subjectes als reglaments de lliure circulació de capitals del Tractat de la Unió Europea i el Tractat de Funcionament de la UE. Així i tot, Dinamarca, té una exempció que li permet prohibir la compra de propietats per part de no-residents sota certes condicions. Malta també ha negociat amb la UE restriccions a la compra de segones residències per part de no-residents. En el cas d’Àustria, les adquisicions per part d’extracomunitaris no-residents han d’obtenir el permís de les autoritats locals de transferència de terres, que valoren si la compra compleix un interès social, econòmic i/o cultural. Aquí, en canvi, encara s’ha de començar per revertir privilegis, com les exempcions fiscals a les societat anònimes que estableixen aquests fons, les Socimis, i les Golden Visa, el permís de residència que es regala a estrangers que compren béns immobles per sobre del valor de 500,000 euros.\nLa forma en la qual es regula el mercat immobiliari implica una qüestió de control públic i d’exercici de sobirania sobre el territori propi. El poder sobirà, però, realment no emana de l’Estat, sinó de la seva població que suposadament en ell delega. La propietat privada sobre la terra seria llavors, estirant el fil de Cohen, una sobirania doblement delegada. Primer del poble a l’Estat, després de l’Estat al particular. En el cas dels territoris de la UE, aquesta delegació s’articula també a través d’institucions supraestatals. Potser seria hora de delegar menys i crear noves institucionalitats que permetin exercir un control col·lectiu més directe sobre el nostre habitat.\nParaules clau: fons d’inversió, propietat, territori, sobirania, ciutats, Barcelona


FINS MAI Q10 – Sindicat de Mossos d'Esquadra\nA TOTHOM QUI ESTEU DESTINATS A TRÀNSIT, ENHORABONA!\nAl llarg d’aquest 2018, han estat diverses les reunions mantingudes i diferents les qüestions aportades per a fer-ho possible. Ara, definitivament, ja ho podem dir. El quadrant de trànsit Q10, és història!\nDavant d’una notícia tan important com aquesta pels efectius que treballem a l’especialitat de trànsit, des de l’SME, ens sentim satisfets que la nostra proposta inicial de 5 setmanes amb reforç amb garanties hagi estat l’acceptada.\n– Una setmana de reforç que es realitzarà amb dues opcions possibles:\nOpció 1: En torn de matí i dia en cap de setmana.\nOpció 2: En torn de tarda o nit i tarda nit en cap de setmana.\nÚnicament, aquestes seqüències de reforç podran ser modificades per canvis voluntaris, o per necessitats justificades de servei amb aplicació de coeficients multiplicadors.\nSatisfets que les negociacions i el definitiu consens entre les parts implicades hagin fet possible l’acord.\nPer tot plegat, des de la secció sindical de trànsit de l’SME, us volem exposar:\nDonar-vos l’enhorabona als efectius de trànsit per la millora aconseguida. Aspectes com per exemple l’eliminació de l’actual quadrant amb el seu R3, comportarà que 5/6 caps de setmana anuals de torn Treball, passarem a tenir-los de Festa.\nAmb l’aplicació del nou quadrant pel proper any 2019, aquestes hores es realitzaran en jornades d’entre setmana.\nAltres fets com la minora de les hores de romanent anuals, també serà un factor millorat amb aquest nou quadrant.\nEl nostre més gran agraïment a cadascú de vosaltres per les opinions, propostes, i mostres de suport que ens heu fet arribar.\nPer acabar, agrair a la DGP la possibilitat d’haver realitzat aquestes reunions al llarg de l’any per tal de poder debatre vers un tema que resultava primordial per la millora de les jornades laborals dels efectius de trànsit. El resultat? Assoliment d’un acord final per a l’eliminació del quadrant Q10.\nTRÀNSIT, benvinguts a un quadrant més similar al d’altres efectius del cos ENHORABONA!\nDescarrega’t el PDF: FINS MAI Q10


El 'Rebombori Cultural' de Rubí - Notícies - Consorci per a la Normalització Lingüística - CPNL\nAquesta publicació trimestral anomenada Rebombori Cultural és una publicació del Comissionat de Política Lingüística de l’Ajuntament de Rubí que informa de les darreres estrenes en català de cinema i teatre, i també d’altres novetats culturals que podem trobar al mercat: llibres, jocs, discos... que els entesos dels comerços rubinencs aconsellen.\nA banda d’aquestes novetats, hi ha sempre l’article d’una persona coneguda pel públic en general que parla d’algun tema que tingui a veure amb la llengua. En aquest número Gerard Quintana ens parla de la llengua catalana dins el panorama musical.\nDe la redacció de l’editorial, se n’encarrega el SLC. Aprofitem aquest espai per fer difusió o valorar alguna de les activitats que duem a terme, reflexionar sobre algun aspecte del fet lingüístic, donar algun consell de redacció als lectors o, simplement, com és el cas d’aquest editorial, intentar desmentir que la llengua catalana sigui perseguida a Catalunya.\nSi cliqueu l’enllaç podreu veure el Rebombori Cultural sencer.


Façana d'un bloc comprat pels fons voltors a Ciutat Vella FRANCESC MELCION\nBarcelonaEn alguns casos els propietaris han demorat reparacions o s’han oblidat del manteniment. En d’altres, han fet grans pujades de lloguer, han escollit veïns especialment molestos per a la resta del bloc o, directament, han intimidat els inquilins. Són algunes de les tècniques de l’anomenat assetjament immobiliari, o mòbing, que alguns propietaris apliquen, sobretot, per aconseguir buidar edificis i poder-los reomplir amb inquilins que paguin més del que pagaven els anteriors. Diferents entitats en defensa del dret a l’habitatge, com la Plataforma d’Afectats per la Hipoteca (PAH), l’Observatori DESC i el Sindicat de Llogaters, van presentar ahir una via que ha de permetre a l’administració perseguir i sancionar aquests comportaments. El mecanisme, de fet, no és nou, sinó que està inclòs en la llei de l’habitatge de l’any 2007. Concretament, a l’article 45. Però les entitats denuncien que ningú l’ha aplicat fins ara i que el recorregut judicial per perseguir el mòbing ha obtingut pocs resultats.


Ramírez Ramirez, Leonardo. Departament de Sociologia I\nPeríode d'estada: 31/3/2015 al 05/9/2015\nHaver estat a Alacant es tradueix en un cúmul d'experiències de vida. D'una banda, una àrdua labor durant l'estada de recerca en la Universitat d'Alacant, i en l'àmbit personal, l'autodescubrimiento que només viure en un país alié al propi pot aportar.\nDes del dia un, el departament de sociologia va brillar per la seua amabilitat atèsque vaig rebre un recolze en tot moment, des de les induccions necessàries per a saber-me moure en el campus, els contactes d'utilitat i els serveis necessaris, Javier López i David Plaza, tots dos parteix de la secretaria de departament, van ser impecables a brindar-me ajuda de la manera més amigable. En el dia a dia, tractar amb persones tan agradables com el van ser Antonio Muñoz, Juan Antonio Roche, Diana Jareño i María Jiménez m'incentivava a portar el meu treball de manera jovial i suportable.\nEl Dr. Ruiz Callado, ¿què dir d'ell? La seua labor era la de ser el meu tutor durant l'estada i es va fer càrrec no solament d'açò, sinó de fungir d'amic i mestre a més. Una personalitat fenomenal i el seu impressionant carisma són les coses que em porte de record de tornada a Mèxic. La seua porta sempre oberta i guardant un moment per a ajudar.\nEn l'àmbit personal, vaig passar de tenir un llarg període d'introspecció a sentir-me en comunitat, açò com ho esmentava anteriorment, a causa de la solitud dels primers dies que a poc a poc va desaparèixer en integrar-me a grups locals, sobretot a l'esportiu Bàrbars Ultimate Frisbee, esport que practique ferventment i amb els qui vaig tenir l'honor d'assistir al Campionat d'Espanya 2015 a Castelldefels.\nEn el professional, el motiu de la meua estada va ser passar 5 mesos a Alacant per a analitzar el model de cotreball que s'utilitza en la ciutat d'Alacant, per a açò, vaig conduir una enquesta basada en el Diagnòstic d'empreses per a determinar la seua competitivitat (Guevara-Sanginés) i la vaig aplicar a tots els espais de cotreball de la ciutat, en total, 7 espais en funcionament i 2 espais que han tancat les seues portes però van accedir a recolzar-me en aquesta recerca. El resultat d'aquesta recerca s'ha enviat per a participar en les V Jornades de Professors de Sociologia de les Organitzacions, no obstant açò, els resultats també serviran d'antecedent per a la meua recerca de finalització de màster, per la qual cosa agraïsc a tots els abans esmentats per la seua hospitalitat, la seua comprensió i paciència i sobretot la permanent amistat que es va amb mi a Mèxic i on siga que vaja.


Després de 30 anys de poesia, l’autora de les Borges del Camp publica la primera novel·la\nGuillermina, la protagonista de la primera novel·la de Rosina Ballester (Les Borges del Camp, 1949), ja ho adverteix: “no hi ha crònica dels meus anys feliços”. Tres intents de suïcidi, una violació o el maltractament d’un marit. Després de trenta anys de poesia, Ballester publica ‘Liquidació’ (Adia Edicions), una autoficció on l’autora narra la vida tràgica de Guillermina (i la seva pròpia). Ho fa barrejant l’acidesa i la sàtira de cada vivència amb un estil que recorda al de Mercè Rodoreda, tot i que la borgenca diu que aquesta afirmació és un “disbarat”. Sigui com sigui, a Surtdecasa hem conversat amb ella.\nÉs dur, no hi ha crònica dels meus anys feliços, tot i que sí que la podria escriure\n- Després de trenta anys fent poesia, per què publica ara la primera novel·la?\nAmb la poesia pots arribar a expressar una sèrie de realitats fins a un cert punt. Amb el temps he vist que algunes de les vivències necessitaven narrativa. M’he sentit a gust escrivint narrativa, però he tingut moments crus, sobretot pels temes dels quals parlo. He volgut escriure’ls d’una manera que no sigui excessivament traumàtica ni per a mi ni pel lector. Han sigut quatre anys de feina i he gaudit molt del procés. La novel·la va ser finalista del Premi Pin i Soler i llavors tenia més de tres-centes pàgines i s’ha quedat en dues-centes poques. La feina de l’escriptor també és anar eliminant.\n- Els capítols són molt breus i a més a més, els alternes amb diversos monòlegs.\nHi ha un costum molt aposentat en mi que és la restricció de les frases després d’haver fet durant tants anys poesia. És per això que els capítols són tan breus. A més a més, així la novel·la és més llegible. En canvi, en els monòlegs em deixo anar completament.\n- Els monòlegs és la llicència que li permet parlar sense embuts?\nEls monòlegs em permeten respirar, sóc jo completament.\n- Hi ha part d’autobiografia en la novel·la?\n'Liquidació' en gran part és una self fiction. La infància que descric és real, igual que la fraternitat que hi ha amb el meu germà o la seva mort. També l’àvia de Tarragona. Moltes de les històries que s’expliquen són vivències novel·lades.\n- Guillermina, la protagonista de la novel·la, explica unes vivències molt dures: el suïcidi del seu germà, una violació, un dels marits que la maltracta…\nÉs com un llistat de greuges! Tot i això, hi trobem moments d’humor, de sàtira. És l’única manera que he trobat per continuar escrivint, trobar una escapatòria i agafar aire. Sembla estrany, però he trobat sàtira en una vida tràgica.\n- Un dels episodis reals de la novel·la és el suïcidi del germà de Guillermina, Macià. Hi diu: “Quan el meu germà va morir, no, quan el meu germà es va matar, no, quan es va suïcidar. El nom d’aquesta mena de mort és més sonor: su-ï-ci-di”.\nQuan va morir el meu germà, van publicar un article en una revista del poble, de les Borges del Camp, on deien que “havia tingut mala sort anant d’excursió” i que “el cotxe s’havia estimbat”. A la meva família ens va saber greu perquè molts testimonis van presenciar la maniobra, com el meu germà va accelerar per llançar-se de dalt a baix a la Mussara. Suïcidi és una paraula molt potent, però és que és la veritat.\n- És encara un tabú el suïcidi?\nI tant! És com una vergonya per a les famílies... I a vegades és tan fàcil com dir les coses pel seu nom i fer-les visibles.\n- Un altre punt dolorós de la novel·la és quan narra la violació de Guillermina. És un moment transcendental, però en canvi l’explica molt ràpidament, en tan sols un paràgraf.\nÉs una història certa i vaig estudiar moltes maneres d’explicar-ho, és la part de la novel·la que em va costar més escriure. No sé si algun dels meus fills ja ha llegit la novel·la... No volia un moment luctuós perquè alguns homes es posen calents amb aquestes històries. Quan es jutgen violacions, hi ha jutges que encara culpabilitzen la víctima per no haver posat resistència. Quan vaig ser infermera al Clínic, vaig veure molts casos de noies violades, que s’havien oposat, i encara acabaven pitjor físicament. L’agressivitat i la libido estan molt unides i tot i que és molt dur, quan fèiem prevenció, recomanàvem que en cas de violació les noies no es posessin agressives.\n- Hi ha un moment de la novel·la on la protagonista diu: “no hi ha crònica dels meus anys feliços”.\nEl recurs de “no hi ha crònica de...” l’utilitzo diverses vegades al llarg de la novel·la. És dur, no hi ha crònica dels meus anys feliços, tot i que sí que la podria escriure.\n- Quin paper hi juga el mar? Guillermina sempre l’enyora quan no el veu…\nPer a mi el mar és un ens, una cosa absoluta. És l’element central dels tres llocs on he passat la vida: Tarragona, Barcelona i Menorca. Sóc de nadar, de bussejar. El litoral tarragoní ha canviat molt i quan vaig anar a Menorca vaig trobar un bri d’esperança, encara existeix aquella puresa.\n- A la novel·la diu que fuig de les descripcions de Rodoreda “tan exactes i inimitables”, però al mateix temps, a ‘Liquidació’ hi trobem moltes similituds amb la narrativa de Rodoreda: la misèria de la protagonista, la quantitat de personatges, el gran nombre de plantes i flors que anomenes o el mateix jardí de Tarragona que també es troba vora al mar.\nRodoreda escrivia d’una manera inimitable. Sí que és cert que Rodoreda utilitzava aquests recursos físics com el mar o les plantes de manera continuada. Dir que el meu estil s’hi assembla, és un dels disbarats més grans que s’hagi pogut sentir mai sobre Rodoreda. No tinc ni la capacitat, ni la intenció, ni les ganes d’imitar-la. Insisteixo, és inimitable. És com Josep Pla, vés i escriu 'El quadern gris'.\n- Per acabar, llegirem més novel·les o se’n torna a la poesia?\nHi ha un moment que quedes empatxat d’escriure. Qualsevol cosa nova té una ressonància a allò que ja has escrit anteriorment. Segueixo fent poesia i continuo escrivint narrativa. Potser 'Liquidació' serà la primera part d’una trilogia.\nTwitter Rosina Ballester\nWeb AdiA Edicions


Platja d´Aro: Sis mil persones han visitat fins ara la Fira del Regal Christmas Market | Bonart\nPlatja d´Aro: Sis mil persones han visitat fins ara la Fira del Regal Christmas Market\nMés de 6.000 persones ja han visitat la primera edició de Christmas Market–Fira del Regal de Platja d’Aro, que és va inaugurar el passat dissabte 3 de desembre, i que manté la seva activitat fins al proper diumenge 11 de desembre. La fira, promoguda per la regidoria de turisme, comerç, empresa i ocupació de l’ajuntament de Castell-Platja d’Aro i organitzada per Incatis, s’ubica a la Plaça del Mil?lenari (tram final de l’avinguda de vianants davant del Palau d’Esports i Congressos, i envoltada d’aparcament) cada dia d’11 a 21.30 h. La Christmas Market, s’organitza en forma d’estands ubicats en casetes de fusta, amb oferta de productes, objectes i serveis susceptibles de ser regalats amb la voluntat d’oferir solucions fàcils a decisions difícils, com pot ser escollir el regal que es vol fer a la família, als amics o als companys de feina.\nAquesta activitat és la nova aposta del consistori per dinamitzar l’activitat econòmica tot coincidint amb l’inici de l’època nadalenca i els festius a l’entorn de la Puríssima. La Christmas Market també va ser l’escenari de l’Encesa de Llums de Nadal el dissabte 3 de desembre amb un concert de gospel a càrrec de Soul Choir Barcelona que va precedir l’accionament de l’enllumenat. En un sol espai s’hi mostren un conjunt de propostes que faran possible avançar la compra d’alguns dels regals i obsequis que el públic està cercant, i gaudir també de descomptes i ofertes especials. L’espai de la fira està dinamitzat per alguns estands que ofereixen productes gastronòmics, i hi ha diverses zones amb taules i cadires per poder-ne gaudir plenament. L’espai presenta també ambientació de Nadal feta de llums i elements simbòlics com el tió monumental de Platja d’Aro, de dos metres i mig d’alçada, un i mig d’amplada, i tres de fons.\nTambé fins al proper 11 de desembre és l’escenari de l’actuació de les 12 formacions participants al 1r Concurs de corals i cançons de Nadal, dotat amb 1.600 euros en premis, i obert a agrupacions no professionals. Hi ha dues categories: infantil i juvenil (el 80% dels membres de la coral han de ser menors de 18 anys), i adults. Cada coral interpreta cinc peces musicals, de les quals, com a mínim, tres de Nadal, i del conjunt de cinc, com a mínim tres en català. Les properes actuacions són: divendres 9 de desembre 20 h Cor Àkan – Girona (adults); dissabte 10 de desembre, 18 h Coral Preludi – Girona (infantil) i 19 h Coral Preludi – Girona (adults); i diumenge 11 de desembre, 12 h Coral Joventut El Ginjol – Maçanet de la Selva (adults), 18 h Coral Pla de Girona – Girona (adults) i 19 h Cor Anselm Viola – Torroella de Montgrí (adults).\nPerò encara hi ha més propostes nadalenques al municipi: el 32è Concurs de diorames, pessebres i composicions nadalenques (fins al 17 de desembre), el concert de Nadal amb les corals de la Vall d’Aro i Bell Ressò de Cassà de la Selva amb l’acompanyament de la Jove Orquestra de Cassà a l’església de Santa Maria de Castell d’Aro (església de Castell d’Aro 18 de desembre ? 20.30 h), les exposicions de Nadal al Castell de Benedormiens (del 18 de desembre al 8 de gener), el 53è Pessebre Vivent de Castell d’Aro (18, 25 i 26 de desembre; i 1, 6 i 9 de gener ? 19 h); i el Parc Infantil de Nadal El Mar dels Nens al Palau d’Esports i Congressos de Platja d’Aro (del 27 al 31 de desembre, i del 2 al 4 de gener 16-20 h).\nEtiquetes: I Fira del Regal Christmas Market


Amanida de raves i cogombre. Canal Salut\nAmanida de raves i cogombre\n10 - 15 raves frescos\n1 ceba morada a rodanxes\nSal iodada i pebre negre\nRenteu bé els raves.\nPeleu el cogombre i talleu els raves i el cogombre a rodanxes. Disposeu-los en un bol d'amanides.\nEn un pot o bol petit, aboqueu l'oli, el vinagre, el suc de llimona, l’orenga, pebre al gust i, si es vol, una mica de sal. Sacsegeu bé.\nAboqueu la vinagreta sobre les hortalisses.\nAquesta amanida tan senzilla i refrescant ens dona la benvinguda a l’estiu. De raves, n’hi ha tot l’any, però la barreja amb el cogombre, una hortalissa molt rica en aigua i fibra i que comença a aparèixer als mercats el mes de juny, fa que aquesta recepta sigui molt adequada per als mesos calorosos. L’amaniment amb un toc àcid contribueix a la sensació de frescor. Podeu decorar l’amanida i afegir-hi aroma amb unes fulles de menta fresca.\nUs proposem un àpat amb aquesta amanida, acompanyada de sardines a la brasa i pa amb tomàquet.


Indiecat - Música en català: Descarrega el nou EP de Les Deesses Mortes\nDescarrega el nou EP de Les Deesses Mortes\nLes Deesses Mortes vàren celebrar el nou any amb l'edició d'un EP amb una cançó nova i tres revisions a càrrec de Juanjo Ballester, Gahs i les pròpies Deesses. L'arxiu amb les cançons, les lletres i material gràfic ho trobarás a l'apartat Els Vaixells EP de la seua web.\n“Retrobament dotze anys després de tres apassionats pel pop i la bona música. Si l’any 1998 van sorprende amb l’àlbum The first & early recordins compilation (Hall of Fame Records), però amb el nom de Freses, ara els mateixos personatges presenten una obra conceptual de paisatges evocadors, estripats, psiquedèlics i de pop majestuós carregat de detalls, tan minimalistes com èpics. Destaca l’efectiva producció realitzada per Pascual Arnal, lletrista i tercer component del grup, i la batuta musical de Víctor Pesudo i de Fèlix Gimeno. El trio castellonenc ha dissenyat una obra magna de pop valencià del segle XXI.”\nPublicat per Indiecat a 15:27\nEl Festinoval celebra els seus 10 anys anunciant q...\n"Huit", nou disc de Clara Andrés\nBertomeu presenta el seu nou disc a la FNAC de Val...\nMúsica en valencià per tot arreu\nLa Universitat d'Alacant investeix Raimon doctor H...\nEls 4t1a presenten el seu primer disc, "El món en ...\nPau Alabajos i Òscar Briz estaran en un concert so...\nEl Petit de Cal Eril vol superar fronteres\nObrint Pas entren aquesta setmana a l'estudi de gr...\nMishima i Òscar Briz, destacats de 2010 per als le...\nDesig, el nou disc de Hewel\nMazoni ens avança part del seu nou disc\nEl Petit de Cal Eril presentarà “Vol i dol” a Bik...\nArrenca el Circuit de Música Calaix Jove de la Saf...\n"Avui potser demà" és el nou disc de Raydibaum\nEl nou pop valencià inaugura el cicle Expressió D...\nBertomeu i Andreu Valor a la FNAC\nBatak, Enderrocks, Inèrcia i Malnom, a la final de...\nConeix el grup Gent del Desert i el seu darrer tre...\nDescarrega gratis el remix dels Surfing Sirles\nMishima tornen a València en febrer\nMazoni llança el seu seté disc\nConcerts de Pep Gimeno "Botifarra", Miquel Gil i A...\nLa Banda del Yuyu reedita el seu primer disc\nPepet i Marieta fitxen per Mésdemil\nDescarrega "Sirga", el nou disc de Xeic!\nDetalls sobre el nou disc de Manel\nConeix els barcelonins Ull de Vellut\nPau Alabajos presenta el seu nou disc al Barnasant...\nMishima, millor disc de l'any 2010 segons els Prem...\nManel, Els Amics de les Arts, Obrint Pas, Raimon i...\nPica'm repassa el més destacat de la música al Paí...


Butlletí de novetats 300\nJornada Anual Grup Diper's - Directors/es de Persones (04/07/2016)\nEl proper 4 de juliol tenim preparada una jornada completa per a les persones responsables de gestió de persones de les nostres organitzacions associades: visitarem la recentment inaugurada seu de l'organització guanyadora del VIII Premi Factor Humà Mercè Sala, Affinity Petcare; a continuació, de la mà de l'experta Àngels Paredes, farem un benchmarking sobre models de lideratge; i gaudirem de la conferència del consultor en innovació estratègica Xavier Marcet, "Els reptes en gestió de persones del nou management".\nDavid Reyero Trapiello, Senior HR Business Partner de Sanofi Iberia: El mercat laboral està patint una gran transformació, propiciada en gran part per les noves tecnologies i la robòtica, que estan donant pas a noves feines i a una nova organització del treball. No obstant això, segueix existint una escassetat de talent provocada pel desajustament entre els sistemes formatius i les demandes de les empreses, que busquen actituds personals i habilitats professionals polivalents.\nQuan la inestabilitat és el normal\nVivim en un entorn que canvia constantment i a gran velocitat. Una bona manera de gestionar la carrera professional en un entorn VUCA seria ajudar a totes les persones a elevar el seu propi nivell de complexitat. Així seran capaces d'entendre i gestionar millor aquesta realitat, i això les permetrà ser més autònomes. El Port de Barcelona fa ja cinc anys que va posar en marxa el pla estratègic de qualitat 'Efficiency Network', un projecte que beu en les fonts de VUCA.\nI la cúpula, fa autocrítica?\nLa Fundació Factor Humà ha col·laborat amb La Vanguardia en un article que parla de la urgència de posar èmfasi en els intangibles que accentuen la competitivitat, com és el compromís. Han col·laborat en la seva elaboració: Jordi Garriga, soci director general de la consultora e-Motiva; Irene Porta, directora de Comunicació Interna de MC Mutual; i Anna Fornés, directora de la nostra Fundació.\nEls tècnics amb FP, els empleats més buscats per les empreses\nLa població activa a Espanya pateix un grau molt elevat de polarització entre una franja amb estudis baixos i una altra amb una preparació universitària. Segons Pimec, les companyies necessiten un 16% més de perfils intermedis. I aquest desajustament del sistema formatiu provoca un excés d'un 13% d'universitaris, que acaben treballant en llocs que requereixen menys qualificació.\nUna altra reunió més? No, gràcies\nL'expressió "no puc, estic reunit" és una de les lletanies més escoltades a les empreses. Empleats, comandaments intermedis i directius es veuen embolicats en una marató de trobades de tota mena i condició: informatives, deliberatives, de presa de decisions... Sovint es confon el treball en equip amb les reunions, fet que porta a convocar múltiples trobades moltes vegades innecessàries i poc productives.\nLes grans empreses ja no tenen ganxo\nUn descens de la seguretat laboral i del sou són alguns dels factors que fan que les organitzacions perdin la seva capacitat de seducció per atraure els millors. Aquesta situació obliga les companyies a adoptar models de contractació i desenvolupament més atractius.\nAdéu al migdia, la reforma horària al detall\nEn el marc de la segona edició de la Setmana dels Horaris, la Fundació Factor Humà ha participat en un article de La Vanguardia sobre la Reforma Horària, explicant la seva experiència en aprofundir amb dotze empreses sobre l'aplicació de noves polítiques de gestió del temps i que presenta en forma d'estudi el divendres 10 de juny. Govern i Parlament treballen les bases del canvi, que no planteja modificar el fus horari: escola fins a les 16h, comerç fins a les 20h i breu pausa per dinar.\nUna nova obra del mestre en mindfulness i meditació Andrés Martín-Asuero que pretén iniciar-nos en el revelador art de viure plenament, l'estadi ideal per combatre les distraccions, concentrar-se en els objectius i potenciar el desenvolupament personal. L'objectiu del manual és ajudar-nos a viure de forma més harmoniosa per assolir l'equilibri vital, oferint-nos solucions en tres àmbits fonamentals: benestar personal, qualitat de les relacions i eficàcia laboral.\nTalons i corbata per contracte\nEl cas d'una empleada enviada a casa a Londres per no portar el calçat exigit per l'empresa revifa el debat sobre la potestat de les empreses a l'hora d'exigir pautes de vestuari als seus empleats. I, sobretot, si en aquests codis abunden elements considerats sexistes, discriminatoris i perjudicials per a la salut de les dones.\nOn es viu millor? L'OCDE calcula l'índex de benestar dels països\nEspanya es queda en el lloc 19 del rànquing elaborat per l'OCDE que mesura la qualitat de vida dels països europeus. Queda llastada pels alts nivells d'atur, els menors ingressos que la mitjana i els alts índexs d'abandonament escolar a la secundària. Tanmateix, sobresurt per la seva elevada esperança de vida.


98% d'alta qualitat Clorur de Crom CAS: 10060-12-5 Els fabricants i proveïdors de la Xina - Liangren químics\n98% CAS clorur de crom d'alta qualitat: 10060-12-5 Producte breu descripció i avantatges: 1.Dark verd, partícules cristal·lines de qualitat 3.good 2.industrial grau i d'alta puresa,> 98% d'embalatge 4.Bueno 5.25kg / borsa juny hexahidrat de clorur de .chromium\n98% de l'alta qualitat Clorur de Crom CAS: 10060-12-5\n6.chromium clorur hexahidrat\n1.Type: crom hexahidrat de clorur de\nnoms 3.Other: crom hexahidrat de clorur de\n4.Molecular fórmula: CrCl3 · 6H20\n10.Application: S'utilitza per a sal de crom, xapat en crom, i com mordent, etc. S'utilitza com una indústria de tenyit amb mordent; Usats per a la indústria de la galvanoplàstia de crom; per a la indústria química utilitzada en la fabricació d'una altra sal de crom; S'utilitza en la fabricació d'una altra indústria de crom que conté pigments pigments; Els termes utilitzats en la fabricació de catalitzador de crom en la síntesi orgànica, també poden utilitzar com a reactiu de descomposició.\n12.Model: hexahidrat de clorur de crom\n2) aparença: verd fosc, partícules cristal·lines\n4) Punt de fusió (℃): 83\n5) Densitat relativa (aigua = 1): 1,76\n6) disolubilidad: fàcilment soluble en aigua, i soluble en etanol, no soluble en èter.\n2.Chromium imatge clorur de\nEspecificació 3.El de clorur de crom com a continuació:\n-Aigua ràpid: 0,005\nAplicació clorur 4.Chromium: grau de la indústria, per a la fabricació de sal cròmic, cromat i mordent, etc. S'utilitza com un tenyit amb mordent i la indústria d'impressió; Electrochapado d'ús industrial per al xapat de crom; indústria química per a la producció d'una altra sal de crom; indústria dels pigments utilitzats en la fabricació de diversos pigment que conté crom; catalitzador de síntesi orgànic utilitzat en la fabricació de crom, també pot fer que l'ús reactiu de descomposició\nSi vostè està buscant per a l'alta qualitat CAS clorur de crom 98%: 10060-12-5, si us plau en contacte amb nosaltres. Som un dels fabricants i proveïdors de la Xina més professionals en aquest camp. producte d'alt rendiment, lliurament ràpid i bon servei post-venda poden estar segurs.\nHot Tags: 98% d'alta qualitat ques clorur de crom: 10060-12-5, Xina, fabricants, proveïdors


La (relativa) importància dels mitjans - Editorial - VilaWeb\nLa picabaralla d’ahir entre Xavier Sala i Martín i José Antich, a propòsit de Duran i Lleida, ha alçat molta polseguera. En una part, l'economista té tota la raó de burxar-hi, que és en la doble mesura. Però bona part de la discussió posterior va recaure en un punt que em sorprèn cada dia més. Hi ha gent que encara es pensa que la posició d'aquest mitjà o d’aquell altre pot fer decantar la balança política.\nMolta gent ha especulat especialment sobre el cas del diari dels Godó. Com si no tingués cent cinquanta anys d'història. I és que, precisament parlant de La Vanguardia, aquestes girades tan sobtades que fa no haurien d'estranyar a ningú, perquè ha estat una característica inamovible de la seua història. Recomane de tornar a llegir Gaziel, simplement. Algunes de les aventures que explica aquest gran periodista es poden traslladar perfectament a això que passa avui, incloent-hi la guerra de guerrilles per a moure el director.\nI si no ens han d'estranyar els canvis de posició, ni de bon tros ens han d'inquietar. Diuen que després de l'onze de setembre La Vanguardia es va unir, aparentment, al sobiranisme. I que després de les eleccions, o la nit electoral mateix, se'n va distanciar. Ep, i no necessàriament per coses relacionades ni amb la política ni amb Catalunya. Suposem que fos així. Que en dos mesos el diari es va tornar sobiranista i ho ha deixat de ser. Evidentment que no és tan senzill com això, però fins i tot si la cosa fos tan caricaturesca la pregunta a respondre seria, simplement, i què?\nHe vist i he sentit aquests dies gent sincerament preocupada per l'impacte que puga tenir aquesta transformació doble sobre el debat sobiranista. I la resposta per a mi és tan òbvia que fa mal i tot: gens. Vivim des de fa anys en el segle XXI i les coses, en part gràcies a internet, ja no funcionen així, si és que mai hi havien funcionat. I, si no, que algú m'explique com és que en aquest país l'independentisme ha esdevingut la força social majoritària sense haver tingut mai cap grup mediàtic a favor. Rectifique: tenint-los, fins fa quatre dies, tots en contra.\nTranquil·litat, doncs, que això va bé.\nL'independentisme ha esdevingut la força socialment majoritària sense tenir cap grup mediàtic a favor. Tranquil·litat, doncs.


Canvis - escenavegant\nSento neguit. Un neguit que miro de distreure ocupant al màxim el meu temps lliure, que vol dir tot el meu temps. Sento neguit davant un futur incert, un futur del qual moment només tenim una evidència, que no serà igual al passat proper. Sóc capaç de renunciar a moltes coses que potser ara descobrirem com eren de supèrflues. Com a jubilat i malgrat la discapacitat perdre l’oportunitat de viatjar és un greuge superable. Però veure coartada la llibertat en molts aspectes, sovint invisibles, em fa sentir més discapacitat com a persona. Sempre m’he considerat una persona progressista, amb capacitat per assumir nous reptes i nous interessos. Però potser és que em faig vell, de fet és així, i el meu cervell es vol rebel·lar contra aquesta nova situació que estem vivint. I quan dic rebel·lió no vol dir que jo no hagi estat un mesell ciutadà que ha guardat 67 dies de confinament com tothom més 23 d’aïllament per allò que sospito no fou més que un senzill refredat.\nEl futur és incert i aquest meu neguit em preocupa poc personalment, m’amoïna més quan veig el meu net Arnau gaudint de la seva infantesa aliè a un futur malauradament poc esperançador en una societat cada cop més injusta, més desequilibrada i menys lliure. Pensar-hi m’omple els plecs dels ulls de llàgrimes que es malden per expressar, però què, i desconec el motiu, domino i mantinc lluny dels altres. Tinc la sensació de viure en una gàbia d’or. No és que visqui en un palau, però diguem que com allar és una mica excessiva per dues persones. Però una gàbia d’or, per molt d’or que sigui, no deixa de ser una gàbia. Ara ens deixen, en diuen Fase 1, la porta oberta de la nostra gàbia per poder volar dins una altra gàbia més gran. Però amenaçant-nos amb la por del contagi, amb normes absurdes, amb rostres amagats, amb mesures excepcionals disfressades de sanitàries. És cert que han mort moltes persones i que aquestes han estat molt més que el cru nombre que, com si fos un resultat esportiu, ens recorden constantment des dels mitjans de comunicació. Els grans col·laboradors imprescindibles d’aquesta crisi. És cert que estan encara morint masses persones, però en moren moltes més diàriament en guerres, fam, repressió i pobresa. I ho fan des d’abans del mes de febrer del 2020, i, malauradament, ho seguiran fent un cop es doni per superada aquesta pandèmia. Aquestes morts però, mai són la notícia que cal destacar.\nHe deixat d’escoltar la ràdio i els informatius televisius fart d’escoltar hora rere hora les mateixes paraules i els mateixos arguments. Com si tot plegat no fos més que un guió d’un serial molt ben travat. Em mantinc informat llegint la premsa digital, contrastant i cercant informació fora de l’estat, malgrat que malauradament la variació és poca. La sensació que provoca tot plegat és que ens preparen per això que anomenen Nova Normalitat. Un canvi de paradigma on s’acabarà de consolidar l’economia capitalista per sobre dels éssers vius. Un nou paradigma que fa tuf de ranci i descolorit. Que visualitzem els darrers dies amb manifestacions lliures -és a dir, no reprimides per la Policia- de les forces i entitats feixistes. La història és tossudament repetitiva, només cal llegir-la i analitzar-la. Desconec on anirem a parar dins aquest estat espanyol que mai ha rebutjat els seus orígens colpistes i enemics de la Democràcia, la Justícia i la Equitat. Per molt que el carnaval de la transició l’hagin fet durar quaranta anys, ara les disfresses ja són massa velles i se’ls veu aquella roba interior rància que no han canviat des d’abans de 1975. Tot això m’amoïna, em neguiteja i sovint m’impedeix dormir.\nSerà aquest estiu del 2020 el primer d’una nova forma de prendre’ns la vida? Si abans de tota aquesta situació que estem vivint ja hi havia uns problemes importants amb la pobresa tant dins del país, com la d’aquells que fugen de territoris en guerra, o són perseguits pels seus ideals o creences, què està passant en aquests moments i, sobretot, què serà d’aquestes persones en endavant? Deixar morir a les persones que ja no són útils per produir la riquesa d’uns quants serà el futur immediat que ens espera? Serem capaços de rebel·lar-nos col·lectivament davant aquestes afrontes? Quin és el model de món capaç de suportar la supervivència de la humanitat més enllà d’aquell que hem gaudit fins fa poc? Quin futur espera als nostres descendents? Fins i tot, és prudent o just tenir descendència davant el futur que els deixarem?\nMoltes preguntes sense respostes clares, o amb respostes que potser no voldrem escoltar. S’ha acabat el famós estat del benestar del qual gaudien moltes persones -jo entre elles- però no totes. Potser allò que cerquen ja ho tenim a les mans des de fa uns anys: una pantalla. Una realitat virtual que ens individualitza, que ens fa estar callats fins i tot compartint una taula amb amics. Que ens ha esclavitzat a una comunicació sense contacte, audiovisual, però en absolut sensual. La comunicació entre els humans i les seves interrelacions van molt més enllà d’un teclat i una pantalla. Ens toquem, olorem, ens besem, sentim la presència o absència de l’altre. El MHP Puigdemont va dir que aquesta pandèmia ha acomiadat el segle XX i ens ha fet entrar en el XXI de cop. Potser és cert, i reconec ser un usuari habitual de videoconferències i xarxes socials, però em dec de fer vell, com he dit abans, perquè començo a enyorar temps passats.\nQuan demà torni a sortir el sol, quan el radiodespertador comenci a fer vibrar la membrana de l’altaveu amb una càlida música simfònica, quan obri els ulls tornaré a veure i viure el mateix d’avui, i d’ahir i d’abans d’ahir. La referència cinematogràfica al film: El dia de la marmota, és gastada, però s’ajusta prou a la realitat que estic vivint. Evidentment sé que per moltes persones això no és així. La crisi sanitària ha provocat canvis socials i laborals importants que de moment a casa no hem notat, i me’n hauria de sentir afortunat. L’esdevenidor es presenta com a mínim complicat, i malgrat la capacitat de resiliència que hem demostrat més d’un cop, el futur segueix sent del tot incert. I és per tot això que sento neguit.


La Creu Roja impulsa un avatar per ajudar la gent gran a prendre la medicació i comunicar-se amb persones properes - Social.cat\nEl 25 de febrer es lliuraran els quarts Premis Tecnologia Humanitària que organitza l’entitat\nDimecres, 19 de febrer de 2020 | 15:00 h\nUna àvia juga amb el seu net | Paolo Bendandi (Unsplash)\nLa Creu Roja ha presentat aquest dimecres algunes iniciatives en tecnologia humanitària com el projecte Avatar Afectiu, l'App Creu Roja, els mapatons, la teleassistència mòbil per a persones amb sordceguesa o el projecte Entamar per a infància hospitalitzada. L'aplicació anomenada Avatar Afectiu, per exemple, ajuda les persones grans perquè puguin recordar la medicació que han de prendre i, alhora, mantenir el contacte directe amb els seus éssers estimats.\nAmb l'aplicació es poden mantenir comunicacions per vídeo amb familiars i persones voluntàries i reforçar així el vincle familiar, alleujar la solitud, promoure hàbits saludables i millorar l'estimulació cognitiva, segons indica l'entitat en un comunicat.\nL'Avatar Afectiu és un projecte liderat per la Fundació Tecnologías Sociales (Fundación TECSOS, impulsada per la Creu Roja i la Fundació Vodafone) amb el suport de Fundació Altran, i que forma part dels projectes pilot de Tecnologies 5G de Vodafone, finançats per Red.es. Aquest és un dels projectes tecnològics presentats per afavorir l'acció social i humanitària en favor de les persones més vulnerables.\nUn altre dels projectes és l'APP Creu Roja que utilitza la geolocalització per oferir activitats properes en les quals participar i que s'adapten millor als temps i interessos de cada persona. "Aquesta nova eina suposa una forma de comunicació, directa, fàcil i flexible, amb tots els nostres voluntaris i voluntàries i amb la societat en general", ha indicat Javier Senent, president de la Creu Roja estatal.\nUn altre projecte és Entamar, una aplicació de Realitat Augmentada (AR) per fer activitats d'animació infantil hospitalària per part del voluntariat de Creu Roja Joventut. És una eina creada perquè nens i nenes hospitalitzats puguin desenvolupar la seva creativitat i imaginació aprofitant tot el potencial de l'AR per jugar, aprendre i fer més suportable la seva estada a l'hospital.\nMissing Maps és un projecte obert i col·laboratiu per cartografiar per primera vegada zones no mapejades i facilitar-hi l'arribada de les organitzacions humanitàries per respondre a les necessitats de les poblacions afectades. Creu Roja col·labora en aquesta iniciativa amb l'activitat dels Mapatons, que són esdeveniments en els quals persones de tot el món utilitzen eines de codi obert per cartografiar diferents zones del món amb finalitats humanitàries. El pla de Mapatons Creu Roja 2020 es durà a terme aquest any en 5 ciutats espanyoles convocant en obert totes les seves comunitats: Lleó, Barcelona, Madrid, Santiago de Compostel·la i Sevilla.\nLa Creu Roja també ha exposat la seva aposta per una Teleassistència Accessible per a les persones vulnerables que atén. En la seva última versió és a més inclusiva amb les persones sordcegues (Desenvolupament iOS compatible amb Línia Braille, xat textual amb la Central d'Atenció i Compatibilitat amb productes de suport).\nPremis Tecnologia Humanitària\nEl proper 25 de febrer a la tarda al Palau Macaya de Barcelona es lliuraran els Premis Tecnologia Humanitària de la Creu Roja. L'objectiu és contribuir a incrementar l'interès per l'acció humanitària per part de desenvolupadors, tecnòlegs i inversors, i reconèixer aquells que creen projectes que fomenten l'ús humanitari de la tecnologia.


Blog Oriol Nel·lo: de novembre 2018\nAcaba d'aparèixer el llibre A cidade em movimento. Crise social e resposta cidadâ, publicat per l'editorial lisboeta Tigre de Papel. Es tracta de la traducció en llengua portuguesa de La ciudad en movimiento, publicat ara fa tres anys a Madrid per Díaz & Pons Editores. Previament, l'any 2016, ja n'aparegué una edició italiana (Roma, Edicamus).\nLa versió portuguesa, traduida per Marta Brito i que compta amb un pròleg de Joâo Seixas, fou presentada a inicis d'aquest mes a Lisboa: primerament, en el marc del Coloquio Ibérico de Geografía, que s'hi celebrà entre els dies 5 i 7 de novembre, i tot seguit en un debat amb exponents de moviments ciutadans de la ciutat, en un acte celebrat a la llibreria Tigre de Papel.\nReproduïm a continuació la Nota a l'edició portuguesa:\n"La petita obra que el lector té a les mans respon, primer de tot, a la voluntat de l'autor d'explicar-se i explicar l'ascens, en una Europa sacsejada per la crisi, dels moviments socials urbans. Va ser elaborada, en bona mesura, durant l'estiu de 2015, just quan s'acabava de produir el triomf, en les eleccions municipals celebrades a Espanya al maig d'aquell any, de les candidatures vinculades a aquests moviments. Un triomf que ha dut a forces polítiques nascudes de la indignació popular davant la crisi econòmica i social a governar bona part de les ciutats més grans del país, mostrant així el potencial i les limitacions del seu impuls transformador. Eren així mateix els mesos posteriors al referèndum sobre la independència d'Escòcia i a la primera consulta ciutadana sobre la independència de Catalunya, celebrada al novembre de 2014.\nEls esdeveniments posteriors han vingut a confirmar la importància de la irrupció dels moviments socials urbans en l'escena pública. Aquests formen part d'una difusa geografia del descontentament que, per bé i per mal, s'ha anat estenent en el conjunt d'Europa i en bona part de les societats occidentals. Un descontentament que conté un gran potencial transformador i creatiu si som capaços d'orientar-lo envers la construcció d'una societat més justa, més democràtica i més sostenible. Ara bé, mancat d'aquesta orientació, utilitzat per forces reaccionàries, el neguit social pot oferir la base per a respostes xenòfobes, racistes i estrictament reaccionàries. No cal posar exemples; estan en la ment de tots. En un conegut passatge dels seus quaderns, Antonio Gramsci advertia, des de les presons del feixisme, sobre les oportunitats i els riscos de moments com els que travessem: "la crisi consisteix precisament en el fet que allò que és vell mor i el que és nou no pot néixer: en aquest interregne poden aparèixer els fenòmens morbosos més diversos "(Quaderni, 1930, 3.34).\nPotser pel fet de versar sobre aquestes qüestions peremptòries, La ciudad en movimiento ha donat\nLivrairia Tigre de Papel, 7.11.2018\nmostra des de la seva primera publicació a finals de l'any 2015 d'una sorprenent vitalitat. La seva aparició a Espanya va donar lloc, de forma bastant inusual, a un bon nombre de debats públics en diverses ciutats, amb la participació d'activistes, estudiosos, tècnics i càrrecs electes. L'any següent es va publicar la versió italiana, l'aparició de la qual va ser seguida d'una interessant discussió, acadèmica i política, en la que es van creuar els parers, no sempre coincidents, d'autors com Ugo Mattei, Francesco Indovina i Giovanni Cafiero, entre d'altres.\nL'aparició de la versió portuguesa ve a confirmar l'interès que les qüestions tractades en el llibre segueixen despertant. En la present edició, s'ha optat per mantenir el text de l'original, sense tractar d'actualitzar ni tan sols parcialment el seu contingut. Això respon al fet que, al nostre criteri, l'interès de l'obra, si algun en tingués, no procedeix tant de les informacions d'actualitat, sinó més aviat de les reflexions sobre temes estructurals i de llarg termini que pugui suscitar. L'autor vol fer constar el seu agraïment al professor Joâo Seixas, que tan amablement ha prologat el volum i a l'Editorial Tigre de Paper per la seva delicada tasca de traducció i edició."\nEtiquetes de comentaris: Antonio Gramsci, Joâo Seixas, Lisboa, moviments urbans\nLa crisi econòmica ha tingut efectes molt notables no només pel què fa a l’empitjorament de les condicions de vida en els barris de les nostres ciutats. També ha donat lloc a una extraordinària florida d’iniciatives ciutadanes, que han tractat donar resposta a la situació, reivindicar els drets amenaçats i cercar alternatives. Sobre aquest tema acaba d’aparèixer el llibre editat per Ismael Blanco i Oriol Nel·lo, Barrios y Crisis. Crisis económica, segregación urbana e innovación social en Cataluña (Tirant lo Blanch, 2018). El llibre compendia els resultats d’una dilatada recerca en la que han participat un bon nombre d’investigadors, amb la imprescindible col·laboració de membres d’entitats ciutadanes i de tècnics de les administracions. La investigació ha estat estretament relacionada amb alguns dels debats i les decisions adoptades en el camp de les polítiques urbanes en els darrers anys. Potser això justifica aturar-se un moment a considerar quines són les seves aportacions i les qüestions que aquestes susciten.\nEl primer tema que Barris i crisi posa en evidència és la importància de la dimensió territorial i urbana per a la comprensió de la desigualtat social: la composició social de l’espai urbà (la forma com es distribueixen residencialment els diferents grups socials a les ciutats) no és només un reflex o una conseqüència més o menys inevitable de les desigualtats socials, sinó que és en si mateixa un factor de reproducció d’aquestes desigualtats. Així, les condicions de l’entorn urbà en el que viuen les persones poden ser, alternativament, un element significatiu d’avantatge o de desavantatge social.\nEn segon lloc, Barris i crisi vol reivindicar la importància del coneixement de les desigualtats i, en particular de la desigualtat urbana. Per això, es necessària una recerca estretament vinculada a la realitat, al debat i als conflictes de la nostra societat. Institucions acadèmiques, moviments ciutadans i pràctica política són, massa sovint, compartiments estancs amb relacions inexistents o problemàtiques. Davant d’això, Barris i crisi no és només el resultat de la confluència de persones amb bagatges acadèmics força diversos, sinó també de la coproducció de coneixement entre institucions acadèmiques, professionals, administracions locals i entitats socials. La complexitat de la desigualtat urbana exigeix una aproximació coral i, per part dels investigadors, una voluntat de posar els seus coneixements i les seves tècniques –tan rigoroses com calgui- al servei dels que poden fer avançar cap a ciutats més equitatives i més democràtiques.\nPer últim, el llibre demostra i reclama la necessitat d’unes polítiques públiques robustes i innovadores que incorporin la mirada territorial en l’abordatge de les desigualtats socials. No és una apreciació menor: en temps de polítiques d’austeritat, i per tant de retallades i de retrocés del sector públic, convé conjurar-nos contra les propostes de privatització o de comunitarització del benestar social que suposin un menysteniment de la importància de les polítiques públiques. Per fer front a les desigualtats socio-espacials i la segregació urbana de la que es fa ressò Barris i crisi, ens calen dinàmiques d’innovació social, sí, però també, i molt particularment, polítiques públiques enfortides capaces de contrarestar el pes dels factors territorials urbans en la reproducció de les desigualtats socials.\nQuines són les principals conclusions de la recerca? En primer lloc, es constata el creixement significatiu de la segregació urbana com a conseqüència d’una major concentració territorial de les situacions de benestar i de pobresa en diferents barris i municipis metropolitans. Tot i que sovint s’oblida, això no és només el resultat del confinament de la població de menor renda en els barris on els preus de l’habitatge són relativament més baixos, sinó també, i de forma molt significativa, de la secessió de la població de renda més alta cap a determinats barris i municipis. En segon lloc s’evidencia que la segregació urbana és un fenomen d’abast metropolità: municipis sencers tendeixen a veure’s especialitzats en la residència de persones de diversos nivells de renda. Això, com hem discutit en altres ocasions, té fortes implicacions de tota mena: s’ha discutit molt en els darrers temps sobre el “separatisme polític” a Catalunya, tot oblidant, sovint, que el separatisme social està transformant la societat i les ciutats de Catalunya. Finalment, la recerca posa en evidència la proliferació de les iniciatives d’innovació social a Catalunya com a resposta a la crisi econòmica, la seva importància per al combat contra els efectes socials de la crisi. Ara bé, la distribució territorial d’aquestes iniciatives resulta molt desigual, de tal manera que acostumen a ser més nombroses en barris de rendes mitges amb una forta tradició participativa, més que no pas en els barris on es concentren les situacions de major necessitat social.\nQuines lliçons podem extreure d’aquests resultats pel què fa a les polítiques públiques contra la desigualtat socio-espacial? La primera, i la més òbvia, fa referència a la necessitat de reforçar aquestes polítiques. No està de més dir-ho, ara que, per exemple, ja fa gairebé 8 anys que la Llei de Barris aprovada pel Parlament de Catalunya al 2004 continua en suspensió indefinida. Aquesta situació desmenteix aquells que afirmen que l’administració catalana ha abandonat les polítiques d’austeritat i contrasta frontalment amb l’evidència aportada sobre el fort creixement de les desigualtats i la segregació.\nDe fet, no només caldria recuperar instruments com la Llei de Barris, sinó que es tracta, també, d’incorporar i de consolidar la mirada espacial en el conjunt de les polítiques públiques: en les polítiques educatives, de salut, ambientals, energètiques... Totes i cada una han de ser sensible al fet espacial, ja que aquest incideix de manera directa en les desigualtats d’accés a drets bàsics. Recuperar polítiques com les dels Plans Educatius d’Entorn, reforçar les polítiques de salut comunitària, donar un nou impuls a polítiques de desenvolupament local com Treball als Barris, entre d’altres, hauria de ser una prioritat no només municipal sinó també metropolitana i nacional.\nL’Ajuntament de Barcelona ha emprès un molt meritori Pla de Barris a la ciutat per avançar en aquesta direcció. Es tracta d’una iniciativa lloable, que fa encara més palesa la manca de polítiques metropolitanes i catalanes en aquest camp. “Lo negre, prop, lo blanc fa més lluir”, deia el poeta. Aquesta mancança és tan més greu si es té en compte que, com s’ha dit, avui les desigualtats socio-espacials tenen una dimensió clarament metropolitana. Les institucions metropolitanes, les diputacions i la Generalitat han d’emprendre de manera immediata iniciatives en aquest camp.\nUna darrera reflexió: les iniciatives de la ciutadania han resultats essencials per fer front a la crisi i als seus efectes. Però la innovació social no arriba a tot arreu. “Els barris organitzats resisteixen millor la crisi”, resumia en portada un important mitjà de comunicació nacional fent-se ressò dels resultats d’aquesta recerca. Compartim plenament aquesta observació: necessitem més organització social. I, al mateix temps, necessitem més polítiques públiques (municipals i supramunicipals). Ambdues afirmacions no són de cap manera contradictòries. Ans al contrari: només amb la combinació entre organització ciutadana i polítiques públiques es podran defensar i conquerir els drets socials.\n[Article d'Ismael Blanco i Oriol Nel·lo, publicat a Treball, 26.11.2018]\nEtiquetes de comentaris: Barcelona, Catalunya, desigualtat, innovació social, Ismael Blanco, Llei de Barris, Pla de Barris, polítiques urbanes, Segregació urbana\nBarris i crisi: la necessitat de més i millors pol...


IB3 | Pedro Sánchez: "No és raonable que les elèctriques tenguin aquests beneficis extraordinaris. Hem de ser tots solidaris"\nPortada > economia > Pedro Sánchez: “No és raonable que les elèctriques tenguin aquests beneficis extraordinaris. Hem de ser tots solidaris”\nPedro Sánchez: “No és raonable que les elèctriques tenguin aquests beneficis extraordinaris. Hem de ser tots solidaris”\nEl president del Govern central anuncia rebaixes fiscals i retallar el benefici de les elèctriques per abaratir el rebut de la llum\nEl Consell de Ministres aprovarà avui noves mesures per abaratir el preu de la llum. Pedro Sánchez ha anunciat en una entrevista a TVE que l’executiu rebaixarà l’impost especial de l’electricitat del 5,1% al 0,5%, el mínim exigit per la legislació europea.\nD’altra banda, el president del Govern central també va afegir que retallarà els beneficis de les empreses elèctriques aturant la pujada del preu del gas amb l’objectiu final d’abaratir el rebut de la llum. Va assegurar que” no és raonable que tenguin aquests beneficis extraordinaris. Hem de ser tots solidaris”.\nAquestes mesures es sumen a la rebaixa de l’iva del 21 al 10% fins a final d’any i a la supressió temporal de l’impost de generació elèctrica que s’allargarà fins al 31 de desembre.\nEl Degà de Col·legi Oficial d’enginyers industrials de les Illes, Alfredo Arias, s’ha mostrat confiat que el preu de la llum anirà davallant, però ha repartit culpes sobre els constants rècords. En declaracions a l’informatiu Matí d’IB3 Ràdio afirma que “la demonització que es fa per les elèctriques ha de tenir la seva explicació. La fiscalitat que és el que fa pujar molt el cost per al consumidor, la regula el govern, que és els impostos a les elèctriques i la part de l’IVA. Aquestes mesures de fiscalitat poden afavorir el ciutadà”\nEn aquest sentit, l’organització de consumidors, Facua, afirma que amb la baixada de l’iva al 10% i de l’impost especial de l’electricitat, els imposts indirectes passaran a ser del 10,55%.\nAquest dijous, Consubal a les Illes, ha convocat una concentració a les 18 hores davant la delegació del Govern central a Palma contra la pujada de la llum, els abusos de la banca i els preus de l’habitatge.