El principal expert de la UE dóna una opinió sobre la crisi migratòria - EU Reporter\nÉs possible que les nacions europees estiguin al llindar d’una nova crisi d’immigrants que anodarà fins i tot la del 2015-16, escriu Martin Banks.\nAquest és un dels diversos missatges descarats que sorgeixen d’un llibre exhaustiu sobre migracions: People Power: per què necessitem més migrants - pel molt respectat comentarista sobre assumptes de la UE, Giles Merritt (a la foto).\nL’espinosa qüestió de les migracions, per descomptat, ha estat rarament allunyada dels titulars durant anys, només ha estat alineada, i només temporalment, pel Brexit i la pandèmia sanitària.\nLes imatges desconsiderades de més migrants que han intentat creuar recentment el Canal de la Mànega recentment, amb diversos graus d’èxit, han tornat a posar el tema cap enrere a l’agenda i a la mentalitat pública.\nSí, la lluita contra l'explotació i el contraban de migrants i la immigració "il·legal" continuen exercint la ment dels "grans i bons".\nFins i tot l’agència de guardacostes de la UE, Frontex, ha estat al centre d’al·legacions inquietants de violacions dels drets humans dels migrants a les fronteres externes de la Unió Europea.\nEn un esforç per injectar un pensament innovador i molt necessari en tot, Merritt ha realitzat un examen particularment detallat de la migració amb totes les seves formes.\nEn general, s’accepta, el contraban de migrants ha suposat un important repte humanitari i de seguretat per a la UE en els darrers anys. Per exemple, s’estima que els contrabandistes migrants van facilitar els viatges de la majoria dels més d’un milió de persones que van entrar irregularment a la UE el 1 i el 2015.\nAlguns argumenten que, reduint el nombre de migrants "irregulars", Occident assegurarà una gestió d'asil i migració que sigui sostenible en el temps per fer front a futures crisis.\nMerritt, antic cap de l’oficina de Brussel·les del Financial Times, parla de la urgència de reformar les lleis europees sobre migració, sobretot per prevenir la migració irregular i fer front al tràfic de persones.\nComença el que és un treball altament impressionant "explotant" el que ell anomena els "deu mites més enganyosos" sobre la migració, inclosa l'afirmació que Europa no necessita migrants\nAltres "mites" que se solen dir, pretén dissipar de l'afirmació que els migrants "prenen feina" dels europeus nadius, que augmenten el risc de terrorisme gihadista i que "espongen" el benestar social dels europeus.\nTot molt equivocat i perillosament, diu Merritt.\nInicialment, les imatges esgarrifoses de les persones ofegades al Mediterrani o rescatades pels guardacostes i les operacions d’organitzacions no governamentals (ONG) autònomes van suggerir un nou estat d’ànim humanitari a Europa, assenyala.\n"Però", continua dient, "aquestes respostes emocionals van demostrar ser menys fiables i duradores del que semblaven al principi".\nDe moment, els efectes del canvi de joc del coronavirus s'han d'afegir al debat sobre la migració, adverteix i, com Covid-19, la migració és un "terratrèmol global".\nVol dir que, "alimentada" per les problemàtiques seqüeles de Covid-19, la migració afectarà moltes de les estructures socioeconòmiques "més fonamentals" d'Europa i, per tant, "probablement alterarà els sistemes polítics nacionals en gran mesura consensuats".\nEscriu: "Les perspectives d'immigració eren prou dolentes abans del coronavirus i ara són més tòxiques políticament que mai".\nHi ha, suggereix, quatre elements clau:\n1. Malgrat que les cues de dòlars de Covid-19 s’allarguen, les forces econòmiques a llarg termini fan que Europa necessiti més migrants, no menys.\n2. Les pressions generades per Covid-19 estan impulsant els refugiats i els migrants econòmics cap a Europa en un nombre sense precedents.\n3. Les polítiques de recuperació econòmica post-coronavirus estan fent que la integració dels migrants sigui més dura i políticament més explosiva i\n4. La geopolítica post-coronavirus està reformant el barri europeu.\nEls europeus, lamenta, poques vegades mostren la mateixa actitud positiva envers les migracions que els nord-americans. Tot i que la crisi dels migrants del 2015-16 va provocar breument simpatia ciutadana pels refugiats "aviat es va convertir en amarges disputes entre els governs de la UE pel repartiment de càrregues".\nI afegeix: "Aquests han estat a foc lent des de llavors i ara amenacen amb bullir furiós".\nSigui quin sigui l'estat de l'opinió pública, els governs europeus saben que han d'aprendre a gestionar més fluxos de nouvinguts, diu Merritt, l'impressionant currículum del qual inclou els seus molts anys amb el reconegut grup de reflexió Amics d'Europa que va fundar.\n"La retòrica dels polítics, particularment però no exclusivament populista, es mantindrà hostil, alimentada per la recessió i els temors persistents de brots renovats de coronavirus, però els planificadors i funcionaris saben que s'han d'ajustar a les pressions demogràfiques que configuren el futur", prediu. .\nTambé destaca la necessitat de distingir, que rarament es fa, entre els refugiats i els migrants econòmics.\nPel que fa a la UE, no només hi ha pressió de la Comissió Europea perquè els països membres acceptin més refugiats, sinó que també hi ha pressió de més enllà de la bombolla de Brussel·les per a un "replantejament" de la política existent de la UE sobre immigració i asil.\nMerritt diu: "L'economia de les migracions té poca relació amb la seva política, com es va il·lustrar quan els líders nacionals europeus es van reunir a Salzburg el setembre del 2018 per discutir un acord molt trompetat sobre immigració.\n"L'assenyalament amb els dits i la presència política van ser els trets poc edificants d'aquesta cimera especial".\nAngela Merkel, la cancellera alemanya sortint, no s’escapa de les crítiques amb Merritt dient que la seva “brisa resposta a l’afluència, wir schaff en das! (ho podem fer), va tornar a perseguir-la. El reassentament de tanta gent va crear seriosos trastorns i va provocar una nova volatilitat política ”.\nPerò el seu país d'origen, el Regne Unit, tampoc no està exempt de culpa.\n"Al Regne Unit, abans que el Brexit fes la seva llarga ombra, els estudiants estrangers aportaven més de 12 milions anuals de divises. Un nombre considerable d'ells, potser fins al 15-20%, s'havia quedat després de graduar-se per viure a Gran Bretanya. Però ara els controls de visats més estrictes, dissenyats per dissuadir tant la mà d'obra immigrant de la UE com la no europea, estan canviant això ".\nLa Comissió, segons ell, hauria de treballar per convèncer els governs membres que han d’augmentar substancialment les seves contribucions pressupostàries per a la migració, fins i tot si aquesta tasca es fa més difícil amb el Brexit i el dèficit de les contribucions financeres del Regne Unit.\n“Europa ha de deixar de fingir que la immigració és un fenomen passatger. No és temporal, sinó que s’ha de reconèixer com un canvi de joc a llarg termini ”.\nL’excepcionalment ben connectat Merritt és un veterà molt respectat i experimentat dels assumptes de la UE i, independentment de si hi esteu d’acord o no, es tracta d’una obra potentment impressionant i, sens dubte, les seves opinions mereixen molta atenció, sobretot en els passadissos del poder. .\nEl llibre està a la venda a la llibreria Filigranes, a l’avinguda de les Arts 39-42 de Brussel·les, a la botiga electrònica Filigranes (+322 504 7839) o a Amazon, tant en versió de butxaca com en versió Kindle.\nAvaluació a mig termini del mecanisme per als refugiats a Turquia: el suport de la UE va contribuir significativament al benestar dels sirians i d'altres que fugen dels conflictes de la regió\nEn el marc de la Marxa Declaració UE-Turquia 2016, la Unió Europea, a través del Facilitat per als refugiats a Turquia, ha mobilitzat 6 milions d’euros en assistència als refugiats a Turquia. L’avaluació independent constata que el Fons per als refugiats a Turquia ha contribuït significativament al benestar dels sirians i d’altres que fugen dels conflictes de la regió en àrees com la salut, l’educació, la protecció i el suport socioeconòmic. No obstant això, l'informe també constata que la UE ha de fer més per mitigar les tensions socials dels refugiats, inclòs el desenvolupament d'una estratègia de cohesió social. Com a presidenta de la Comissió Europea, Ursula von der Leyen (A la foto) anunciada al Consell Europeu del 24 al 25 de juny, el pressupost de la UE proporcionaria 3 milions d'euros durant el 2021-2023, cosa que demostra la solidaritat continuada de la UE amb els refugiats i les comunitats d'acollida a Turquia.\nEl president von der Leyen va dir: "Deu anys després del conflicte sirià, els nostres socis de la regió encara porten la major part de la càrrega. El nostre repte col·lectiu és protegir els refugiats i donar suport als seus amfitrions ". El comissari de barris i ampliació, Olivér Várhelyi, va dir: "Aquesta avaluació és una valuosa font d'informació sobre el mecanisme de la UE per a refugiats a Turquia; ens inspirarem per orientar la mobilització dels 3 milions d’euros en suport socioeconòmic addicional als refugiats del pressupost de la UE perquè puguin guanyar-se la vida, una inversió clau per al seu futur i l’estabilitat de la regió i més enllà. Espero continuar amb la nostra bona cooperació amb Turquia en aquest esforç conjunt ".\nA el comunicat de premsa està disponible en línia juntament amb el Informe principal de l'avaluació estratègica a mitjà termini, un full de dades, el cinquè informe anual i un visió general dels projectes sobre el mecanisme de la UE per a refugiats a Turquia.\nAsil i migració a la UE: dades i xifres\nLa pandèmia COVID-19 ha tingut un impacte sense precedents en els fluxos migratoris de la UE. Les restriccions de moviment establertes a la llum de la pandèmia del coronavirus han provocat una reducció de la migració, tant legal com il·legal, ja que els països han tancat fronteres, han restringit les rutes de migració legal i han reduït els programes per acollir refugiats.\nTot i això, es mantenen les falles del sistema d’asil de la UE exposades per l’arribada de més d’un milió de sol·licitants d’asil i migrants el 2015. El Parlament ha estat treballant en propostes per crear una política europea d’asil més justa i eficaç.\nA continuació, trobareu totes les dades rellevants sobre migració a Europa, que són els immigrants, què fa la UE per fer front a la situació i quines implicacions financeres hi ha hagut.\nDefinicions: què és un refugiat? Què és un sol·licitant d’asil?\nEls sol·licitants d’asil són persones que fan una petició formal d’asil en un altre país perquè temen que la seva vida estigui en perill al país d’origen.\nRefugiats són persones amb un temor fonamentat de persecució per raons de raça, religió, nacionalitat, política o pertinença a un determinat grup social que han estat acceptades i reconegudes com a tals al seu país d’acollida. A la UE, el directiva de qualificació estableix directrius per assignar protecció internacional als que la necessiten.\nActualment, les persones de fora de la UE han de sol·licitar la protecció al primer país de la UE que entren. Presentar una reclamació significa que es converteixen en sol·licitants d’asil (o sol·licitants d’asil). Reben la condició de refugiat o una forma diferent de protecció internacional només una vegada que les autoritats nacionals han pres una decisió positiva.\nMés informació sobre el causes de la migració.\nDecisions d'asil a la UE\nEn els primers deu mesos del 10, n’hi va haver 390,000 sol·licituds d'asil a la UE, Un 33% menys que el mateix període del 2019. El 2018, hi havia 634,700 sol·licituds, significativament inferiors als més d’un milió de sol·licituds registrades el 2015 i el 2016.\nEs van observar descensos particularment importants a Alemanya, França i Itàlia durant els primers set mesos del 2020. Hi va haver menys sol·licituds per primera vegada de Síria (135,000 menys que la mitjana del 2018 i del 2019, un 52% menys), Iraq (55% menys) i Nigèria (davallada del 58%).\nNo obstant això, les xifres van augmentar a Espanya i Romania, en part a causa de l'augment de sol·licituds procedents de països sud-americans, incloses Colòmbia (un 102% més que la mitjana dels dos anys anteriors) i el Perú (un 76% superior).\nUn mínim de sis anys en passos fronterers irregulars\nL' Border Europea i l'Agència de guardacostes recopila dades sobre els passos il·legals de les fronteres externes de la UE registrades per les autoritats nacionals.\nEl 2015 i el 2016, més de 2.3 milions de creuaments il·legalss es van detectar. El nombre total de travessies il·legals entre gener i novembre de 2020 es va reduir a 114,300, el nivell més baix dels darrers sis anys i va disminuir un 10% en comparació amb el mateix període del 2019. Tot i la caiguda del 55%, l'Afganistan continua sent un dels principals països d'origen de les persones detectades que feien un pas fronterer irregular, juntament amb Síria, Tunísia i Algèria.\nLa travessia per la Mediterrània va romandre mortal, amb 1,754 morts o desapareguts el 2020 en comparació amb 2,095 persones el 2019. Les arribades irregulars per la Ruta del Mediterrani Central (a Itàlia i Malta) van augmentar un 154% entre gener i novembre de 2020 en comparació amb el mateix període de 2019.\nHi va haver més de 34,100 arribades d’aquest tipus el 2020, enfront de prop de 11,500 el 2019, amb la majoria de persones que van arribar a Lampedusa. Les arribades a Espanya i, en particular, a Canàries, van augmentar un 46% (35,800) el 2020 en comparació amb el 2019.\nMolts nouvinguts provenen de països que pateixen una recessió econòmica més que un conflicte. És probable que una disminució de les remeses mundials contribueixi a aquesta tendència. Fins que no es contingui la pandèmia i no es comenci la recuperació econòmica, les males perspectives d’ocupació i salut continuaran sent un incentiu per a la gent a la UE.\nEl que pensen els europeus\nLa migració ha estat una prioritat de la UE durant anys. S'han pres diverses mesures per gestionar els fluxos migratoris i per millorar el sistema d'asil.\nTot i que el Eurobaròmetre a partir del juny del 2019 es mostra que la migració era el cinquè major problema que va influir en les decisions de votació dels europeus a les eleccions de la UE d’aquest any, Enquesta de Parlemeter 2020 va registrar una davallada d’importància. Es considera com la principal àrea de desacord entre la UE i els governs nacionals per gairebé la meitat (47%) dels enquestats.\nLa UE va augmentar significativament la seva finançament per a la migració, polítiques d’asil i integració arran de l’augment de l’entrada de sol·licitants d’asil el 2015. 22.7 milions d’euros es destinen a la migració i la gestió de fronteres a el pressupost de la UE per al 2021-2027, en comparació amb 10 milions d’euros per a migracions i asil el 2014-2020.\nObteniu més informació sobre com gestiona la migració la UE.\nAl voltant del món, el nombre de persones que fugen de la persecució, el conflicte i la violència ha arribat als 80 milions. Això equival a que gairebé tots els homes, dones i nens d'Alemanya són obligats a sortir de casa seva. Els nens representen aproximadament el 40% de la població mundial de refugiats.\nEls països que acullen el major nombre de refugiats són Turquia, Colòmbia, Pakistan, Uganda i Alemanya. Només el 14% dels refugiats del món són allotjats per països desenvolupats.\nConsulteu la infografia del 2019 Dades d'Eurostat sobre les sol·licituds d'asil a la UE així com Les dades de l’ACNUR sobre el nombre de refugiats als països de la UE.\nEl problema de la migració\nMés dades i dades sobre la migració a Europa\n#ECJ destitueix el repte d'Eslovàquia i Hongria a la decisió de reubicació de migrants del Consell\nEl Tribunal de Justícia de la Unió Europea ha desestimat la totalitat de les accions presentades per Eslovàquia i Hongria i recolzades per Polònia sobre la reubicació dels sol · licitants d'asil que necessiten protecció internacional. El Tribunal va decidir que el pla de reubicació ajudaria a Grècia i Itàlia a afrontar la crisi de la migració de 2015, escriu Catalina Feore.\nHongria i Eslovàquia van impugnar una decisió del Consell de la Unió Europea (caps dels governs UE-28) d'acceptar la reubicació de 120,000 a altres estats membres de la UE durant un període de dos anys. La República Txeca i Romania també van votar en contra de la decisió, mentre que Finlàndia es va abstenir, però va optar per no qüestionar el resultat del Consell.\nLes xifres recents mostren que s'ha aconseguit menys de 28,000 de l'objectiu de reubicació 160,000. La Comissió ha de publicar el seu quinzè 'Informe sobre reubicació i reassentament' avui.\n#ECJ confirma la nostra visió sobre el pla de migració. Esperem que tots els països de la UE respectin i implementin la resolució. @EPPGroup 1/3\n- Manfred Weber (@ManfredWeber) Setembre 6, 2017\nWeber va continuar piulant que ara hi ha una oportunitat real de curar la ferida oberta a la política migratòria de la UE treballant junts. També ha fet una piulada que la solidaritat no és un sentit únic, sinó que també cal atendre les preocupacions de la gent.\nL'eurodiputat de Ska Keller i copresident dels Verds europeus va dir:\n"Aquesta sentència és una fita per a la política europea de refugiats. El Tribunal de Justícia europeu ha demostrat que la solidaritat és el cor de la nostra política comuna de refugiats a Europa. No hi pot haver més excuses. Qualsevol Estat membre que s'hagi negat a ajudar a traslladar els sol · licitants d'asil haurà de lliurar o afrontar conseqüències.\n“La solidaritat a la UE no pot ser un camí de sentit únic. Els aficionats a Viktor Orban no poden continuar exigint diners per protegir les fronteres mentre continuen bloquejant l’acollida de refugiats de Grècia i Itàlia. Si Hongria, Polònia i la República Txeca segueixen negant-se a acceptar refugiats, la Comissió Europea hauria de plantejar-se posar fi a les subvencions de la UE per al retorn dels sol·licitants d’asil rebutjats. La UE no hauria de finançar una política que només tingui com a objectiu desfer-se de la gent ".


Rostres de la Belle Époque |\n← Des coups de pinceau de Paris\nLa Belle Époque va ser un període de pau, prosperitat i progrés a Europa. També van ser anys de canvis socials. Tot això, ho diuen els llibres d’història i les enciclopèdies. Però el passat està fet de personatges coneguts i desconeguts que han teixit històries petites. L’exposició ‘Retrats de la Belle Époque’ presenta els rostres, les mirades, que van veure canviar el continent fins l’esclat de la I Guerra Mundial.\nPintors com John Singer Sargent o Joaquín Sorolla, ens acompanyaran al llarg de la mostra. Així doncs, són els primers personatges del recorregut.\nEn la segona sala, hi ha quadres que es miren de reüll i dones amb el cap ben alt. Els retrats de societat són un mirall del joc d’aparences en què es basaven les altes esferes de l’època. Tot i això, no s’hi val quedar-se en la superficialitat dels vestits de seda. Sota les perles que llueix la infanta Eulàlia, hi ha una ferma defensora del feminisme, posicionament pel qual va ser apartada de la monarquia.\nEls rostres són únics, com les personalitats. A la tercera sala, s’hi exposen temperaments i caràcters. Mentre la dona d’Armand Guillaumin llegeix plàcidament, qui va ser l’esposa de Ramon Casas és mostra sorruda i capficada. Al seu costat, el jove Leonid N. Andreiev imagina, amb la camisa tacada de pintura, com serà el pròxim quadre.\nEl següent espai de la mostra recorda aquelles tardes plujoses de tardor en què miràvem fotografies dels avis i besavis. Les famílies Errázuriz i Nelson Morris s’han reunit ben empolainats davant la paleta de Sorolla. La família del pintor, en canvi, és més senzilla. La naturalitat de la dona i els fills desprèn calidesa, la mateixa que transmet la taula del dia de Nadal amb pares, avis, tiets, cosins i germans plegats.\nLa melodia d’un piano condueix a la cinquena sala. Tots els quadres estan en silenci excepte un, el d’Edvard Grieg acompanyant la seva dona al piano. Nina Grieg entona una cançó popular noruega. El pintor Peder Severin Kroyer convida a una de les vetllades musicals que el matrimoni organitzava a la residència de Copenhagen.\nDe cop, es gira un aire fresc. El sisè espai és ple de camps daurats, jardins i terrasses. Els personatges ja no es mostren tibats conscients que els retraten, denoten espontaneïtat, tranquil·litat i plaer.\nA partir d’aquí, les sales i passadissos del Caixa Fòrum s’enfosqueixen. A finals de la Belle Époque, l’expressionisme representava una visió tràgica de la vida fins el punt de distorsionar la realitat. Els retrats són tenebrosos. Marxem de l’exposició abans que ‘La Sibil·la’ ens predigui un mal presagi.\nDesprés de l’última sala, s’agraeix retrobar el sol rogent que ja s’amaga darrere de Collserola i tenyeix amb tons daurats tota la ciutat.\nAquesta entrada s'ha publicat en Exposicions, Moments i etiquetada amb Barcelona, Caixa Fòrum, pintura. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.\nUna resposta a Rostres de la Belle Époque\nJuliol 29, 2011 a les 21:55\nDesprés de llegir les teves paraules, ja em veig a Caixa Forum altra vegada, perquè s’ho val.


Ramon Palau: «No hi ha Jocs sense voluntaris» | Tots21 | Notícies de Tarragona, Reus, Tarragonés i Baix Camp\n“Sóc un dels primers 100 voluntaris inscrits –dels gairebé 4.000 actuals– als XVIII Jocs Mediterranis”, exposa el voluntari responsable Ramon Palau en fer memòria de les seves primeres passes del seu compromís vocacional amb Tarragona 2018, un esdeveniment que no es podia perdre de cap de les maneres. “Recordo especialment el dia que van portar la bandera dels Jocs al Balcó del Mediterrani”, explica Palau en fer memòria al voltant del com i el quan va decidir participar en la competició.\nUn paper molt important a Tarragona 2018 i que, en el cas de Palau, és possible gràcies a la seva situació actual. “Estic jubilat, i això em permet poder dedicar-me al voluntariat i disposar de temps complet” per la causa, continua explicant. Durant la celebració dels Jocs, Palau serà voluntari responsable de més de 60 persones a la modalitat de tennis, la qual es realitzarà al Club Tennis Tarragona a partir del dia 26 de juny. Una tasca que haurà d’organitzar molt bé i per la qual es servirà de la seva antiga professió, relacionada amb la venta al públic.\n“La meva tasca és gestionar els voluntaris i posar-me en contacte amb ells per coordinar la seva disponibilitat”, detalla Palau sobre el rol que ocuparà el proper mes de juny en treball cooperatiu amb Antonio Poveda, director esportiu de la competició, i David Valeriano, gerent del Club Tennis Tarragona. Palau també destaca que “el mèrit més important és per les institucions que gestionen la organització dels Jocs”, gràcies a la qual “ens sentim molt ajudats pel Comité” detalla el voluntari responsable.\nRamon Palau fa 30 anys que viu als Pallaresos i, des del primer dia, va sentir el compromís de prendre part a Tarragona 2018. Foto: David Aymerich.\nEn consonància amb tot plegat, Palau també opina que “el Club Tennis Tarragona ja havia fet reformes a les instal·lacions però –a través de la cita olímpica– guanyarem uns espais en millors condicions”; i, al ser preguntat sobre el llegat de Tarragona 2018 al territori, Ramon Palau no dubta en detallar la importància de l’Anella Olímpica –nucli dels XVIII Jocs Mediterranis ubicada al barri de Campclar– i la repercussió mundial de l’esdeveniment. “Ens donarà a conèixer a tot el món”, afirma Palau.\nTot i això, Palau també creu fermament que “la història ens ho ha dit”, “no hi ha Jocs que es puguin desenvolupar sense els voluntaris”. “El voluntari per a mi és el punt clau”, continua amb contundència Palau, “per la seva tasca i dedicació en voler fer les coses bé”. El voluntari “té ganes d’ajudar, col·laborar, il·lusionar…”; i, “és molt maca la imatge d’un esportista però, encara ho és més la d’un grup de voluntaris” en els moments immortals que oferiran les fotografies pel record de Tarragona 2018, conclou Palau.


Què és el Llibre de Mormó? - Enciclopèdia Respostes - Coneixement enciclopèdic del Món\npreguntes :Què és el Llibre de Mormó?\nVisitant (103.1.*.*)[Idioma laosià ]\nCategoria :[Esports][Les organitzacions esportives]\n[Membre (365WT)]respostes [Xinès ] Temps :2018-09-17\nEl més famós d'aquests versos addicionals és el Llibre de Mormó. Els mormons creuen que el llibre és en realitat un editor de 15 llibres antics, escrits originalment entre el 600 aC i el 400 dC. Els mormons afirmaven que Joseph Smith era un noi rural americà, que no estava cobert per plaques d'or, sinó que només va registrar la vida i els esdeveniments de la gent dels Estats Units abans de l'era de Colón. S'especula que la inscripció està escrita en un llenguatge anomenat "egipci després de la reforma", i Smith pot trencar el significat màgic i publicar-lo com "El Llibre del Mormó".\nSegons s'informa, el "Llibre de Mormón" és la història dels antics americans, que són els descendents d'ex exili de Babilònia dels Jueus. Refugiats jueus a l'exili dirigit per un home anomenat Lehi, un profeta, al voltant de 600 aC per vaixell i van arribar als Estats Units l'establiment d'una nova civilització mundial generacions futures .Lehi divideixen en dos grups - un nefitas home vertical, una altra militants, el mal negre lamanitas mormonisme, lamanitas són els avantpassats dels nadius americans d'avui basant-se. els mormons diuen nefitas i lamanitas van destruir .Nephite l'últim líder britànic en una sèrie de guerra és un home anomenat Mormón (Mormón) l'home, presumiblement, va recollir el seu registre i serà la seva colonial en planxes d'or.El seu fill, Moroni, va ser l'últim nefita a sobreviure i va enterrar el plat als turons del comtat de Manchester, Nova York. El 1827, el Moroni ressuscitat va aparèixer com un àngel i li va dir a Smith on estava. Es pot cavar una placa d'or, així que Smith va trobar el plat. 7 Més tard, Moroni va prendre el plat al cel..\nL'aspecte més cridaner del Llibre de Mormó és la seva activitat religiosa registrada dels antics americans. Ens assabentem que els nefitas van continuar la tradició jueva a Déu en el santuari de l'arquitectura continental, hi va haver una recuperació espiritual, i més important, van construir una església cristiana. L'esdeveniment més magnífic registrat en el llibre és la imatge de Jesucrist després de la resurrecció del nefita (3_x000D_Nephi, Capítol 11). Per tant, l'Església mormona de Jesucrist va argumentar que el Llibre de Mormon és "un altre pacte de Jesucrist".\nAvui, els mormons usen el Llibre de Mormó de la mateixa manera que els cristians per estudiar la Bíblia. Sempre creuen que el seu llibre conté "doctrines evangèliques completes i eternes", i que les primeres esglésies que van abandonar la fe en el món antic han perdut aquest contingut. Diuen que Smith és el profeta de Déu avui i que restaura el cristianisme al món.


El Pacte de Toledo reprén l’activitat al Congrés - À Punt\nEl Pacte de Toledo reprén l’activitat al Congrés\nLa comissió d’avaluació del sistema de pensions reprén les negociacions després de la parada per l’estat d’alarma.\nEl ministre d'Inclusió, Seguretat Social i Migracions, José Luis Escrivá / Europa Press\nAquest dilluns es reprenen les activitats de la comissió d’avaluació i seguiment dels acords del Pacte de Toledo amb una reunió al Congrés, la primera després de decretar-se l’estat d’alarma. Precisament, aquesta comissió, presidida per l’exministra socialista Magdalena Valerio, va ser de les últimes que es van celebrar abans de la suspensió de l’activitat al Congrés.\nAixí, els grups tornen a posar en marxa les converses iniciades al principi de la legislatura, quan es van comprometre a continuar els treballs per a renovar les recomanacions del Congrés per al sistema públic de pensions des del punt en què ho havien deixat al 2019. En aquell moment, la comissió del Pacte de Toledo va acabar sense tancar un acord sobre la revisió de les recomanacions abans de la dissolució de les Corts Generals per la convocatòria anticipada d’eleccions.\nA més, s’espera que els grups posen data a la compareixença del secretari d’estat de Seguretat Social i Pensions, Israel Arroyo, que encara no ha comparegut davant de la comissió.\nEscrivá demana un acord per a canviar la llei\nEl ministre d’Inclusió, Seguretat Social i Migracions, José Luis Escrivá, i les organitzacions sindicals CCOO i la UGT han demanat un acord per a revalorar les pensions en un nou marc legal.


Estan gestionats per l'associació ACATHI, dedicada a la integració del col·lectiu\nAdrià Calvo | dimecres, 8 de febrer del 2017, a les 22.21\nEls refugiats que atén ACATHI provenen de contextos de persecució en què s’han vulnerat els seus drets: “Tenen molta por i busquen un lloc segur”, explica en Rodrigo Alaneda, president de l’associació. “Quan arriben al nostre país sovint troben llocs on, de nou, s’han d’enfrontar a la vulnerabilitat”, afegeix.\nKènia castiga l’homosexualitat amb penes de fins a 14 anys de presó. Per això l’Awadh va decidir fer les maletes i marxar del país. Una sola cosa tenia clara: la seva nova casa havia de ser Barcelona.\n“Aquesta ciutat és número u en organitzacions LGTBI arreu del món. Vaig llegir a pàgines web que aquí hi ha ambient i que la gent no et tracta malament. Per això tinc confiança en Barcelona”, explica l’Awadh, que s’allotja al pis que l’associació té a Gràcia.\nLa història de la Lídia parla de persecució per ser lesbiana a Hondures, d’on va fugir, i discriminació a Espanya. Ella va ser usuària d’aquest pis i ara, ja estabilitzada pel seu compte a Barcelona, explica la seva experiència a altres refugiats que opten a entrar al projecte.\n“Els homosexuals no demanem llocs especials”, remarca. “Només un lloc on jo pugui estar segura, per no sentir-me criticada, on no sentir-me jutjada per les meves opinions”.\n— Ajuntament de Barcelona — homosexualitat — LGTBI — refugiats\nEl govern municipal, “preocupat per l’enfocament” d’un debat sobre homosexualitat


4a EDICIÓ DELS “PREMIS 100% EMPRENEDORS”\n4a EDICIÓ DELS “PREMIS 100% EMPRENEDORS” Aquest dilluns s'obre el termini de presentació de projectes\nL’Ajuntament d’Olot convoca la 4a. edició dels Premis 100% Emprenedors de la Garrotxa, que tenen com a objectiu la dinamització i promoció de l'esperit emprenedor i el reconeixement de l’aportació que les noves iniciatives empresarials fan com a eina de dinamització de l’activitat socioeconòmica i de creació de llocs de treball. L’Institut Municipal de Promoció d’Olot, el Consell Comarcal de la Garrotxa, els Joves Empresaris de la Garrotxa i el Cercle Euram organitza els premis, que compten amb el suport del setmanari La Comarca, Olot Televisió, Ràdio Olot i Secot i amb la col·laboració de la Cambra de Comerç de Girona i la Diputació de Girona.\nEls Premis 100% Emprenedors consten de dues categories:\n- Premi Jove Empresari/Empresària per a l’empresari/ària garrotxí/na de menys de 45 anys amb una trajectòria empresarial destacada. Els candidats són proposats per l’associació Joves Empresaris de la Garrotxa (JEG).\n- Premi Emprenedor amb un primer guardó atorgat per l’Ajuntament d’Olot i un segon concedit pel Consell Comarcal de la Garrotxa, al projecte d’empresa més viable, innovador i amb major potencial de creixement. El primer premi està dotat amb 3.000 euros i el segon obtindrà 1.500 euros, més el suport al seu projecte. Els guardonats rebran assessorament en l'àmbit econòmic i financer. També difusió a través dels mitjans de comunicació que donen suport als Premis i, en funció del projecte, tenir un mentoratge per part d'una empresa de la comarca.\nEn aquesta modalitat poden presentar-se totes aquelles persones que hagin iniciat una activitat empresarial o tingui previst iniciar-la a La Garrotxa entre l’1 de gener de 2014 fins a 31 de desembre de 2016, be sigui com a persona física o com a persona jurídica, que compleixin els requisits marcats a les bases que es poden consultar a la web dels premis.\nMarià Clavell, Albert Esquena i Miquel Campderrich amb el projecte C-Actiu, d'entrenament funcional a l’aire lliure van ser els guanyadors de l'anterior convocatòria dels Premis 100% Emprenedors. Marisol Pagès amb el punt de venda d’antiguitats Vintage va guanyador el segon premi mentre que l'accèssit es va concedir a Jordi Ferrer per la posada en marxa Ferrer Xocolata.\nA les tres anteriors edicions, els Premis 100% Emprenedors han rebut 47 projectes. El termini de presentació de candidatures s’ha obert aquest dilluns 19 de Setembre i finalitza el dilluns 31 d’octubre, moment a partir del qual es valoraran i seleccionaran els millors projectes. El lliurament dels premis tindrà lloc el divendres 25 de novembre a les 19h a la Sala Torín. L'acte serà la cloenda de la Setmana de l’Emprenedoria que aquest any celebrarà la seva segona edició, del 21 al 25 de novembre.


Nules i Creu Roja signen un conveni per a millorar els serveis d'emergència | Castelló Extra\nL’Ajuntament de Nules i Creu Roja han signat, per segon any consecutiu, un conveni de col·laboració per millorar la prestació de serveis en cas d’emergència. Aquest conveni estarà en vigor un any i tindrà un cost total per al consistori de 5.000 euros.\n“L’objectiu d’aquest conveni és desenvolupar programes de resposta davant situacions d’emergència de forma coordinada amb Creu Roja, per tant, hi ha un compromís entre les dues institucions de treballar conjuntament i coordinadament dins dels àmbits i de les competències propis de cadascuna”, explica l’alcalde, David García.\nEn concret, les àrees d’actuació de Creu Roja emmarcades en aquest conveni són la preparació de la població davant emergències i desastres; la posada en marxa d’un Sistema d’Alerta Primerenca que consistirà a llançar avisos mitjançant SMS a la població de risc davant una emergència o preemergència; i l’atenció a necessitats bàsiques durant les primeres 24 hores de l’emergència d’àmbit municipal com ara l’entrega de béns, abrics i higiene, avituallament d’emergència, acompanyament en el procés i accés dels diferents recursos del municipi, a més d’afavorir al restabliment del contacte familiar de les persones afectades en una situació de risc i l’orientació i l’assessorament sobre els recursos disponibles tant de salut com socials.\nDe fet, com a garantia per la ciutadania, el conveni també certifica que el personal participant en aquestes tasques ha realitzat els pertinents cursos de formació i disposa de la qualificació adequada per dur a terme aquestes actuacions d’emergència.


Nuria Fergó, atabalada per la fama: “Encara necessito anar al psicòleg”\nNuria Fergó, entrevistada per Fran Rivera - Antena 3\nL'exconcursant d'OT reconeix que mai no li ha agradat ser famosa i que la reconeguin pel carrer\nNuria Fergó ha estat l’última convidada de Fran Rivera a la seva secció d’Espejo Público. La cantant es va fer famosa gràcies al seu pas per Operación Triunfo, un concurs que l’ha ajudat a poder viure de la música tots aquests anys. El problema? Que li ha costat molt gestionar la fama.\n“Em va costar moltíssim, especialment al principi. Vaig haver d’anar a un psicòleg i no hi he deixat d’anar cada vegada que ho necessito. Allà em sincero, li explico com estic i quines sensacions tinc, parlo de l’aclaparament que sento… Jo sóc molt tímida i adonar-me que vaig pel carrer i em miren no m’ha agradat mai. Preferiria que no em miressin. Anava a baixar a comprar el pa i no sabia què fer. Jo no volia ser famosa, volia viure de la música… però el psicòleg em va fer veure que no tenia una altra opció”.\n🎥@NURIA_FERGO reconoce que ha tenido que ir a un psicólogo para gestionar su fama\n“De la noche a la mañana pasé de ser anónima a ser conocida. Yo no quiero ser famosa, yo quiero vivir de la música”#RiverayAmigos\n— Espejo Público (@EspejoPublico) May 11, 2021\nMai no li ha agradat sentir-se observada ni ser coneguda, però reconeix que l’omple molt i li fa feliç que la gent somrigui quan se la troba: “El millor de la fama és sentir que m’estimen, m’admiren i em respecten”.\nUn procediment complicat però que repetiria sense pensar-s’ho: “No sé fer una altra cosa. Cantar és la meva vida i quan pujo a un escenari surt l’artista que tinc a dins”.


Disponibilitat Permanent: Entre la SOPA i la PIPA\nDéu n'hi do la que s'ha format aquesta setmana amb el debat de les lleis "contra la pirateria informàtica" (SOPA i PIPA, els backònims dels quals són Stop Online Piracy Act i Protect Intellectual Property Act, respectivament) al Congrés nord-americà. L'Administració Obama es veu pressionada pels grans lobbies interessats en la protecció de la "IP" (Intellectual Property, entesa fonamentalment com a propietat corporativa) i pels no pas menys grans lobbies que es basen en el maneig indiscriminat d'informació. Obama podria veure afectats els seus donatius si queda malament amb els primers. Però el segon lobby va fer un gran acte de pressió a través del tancament de webs durant la jornada de dimecres, particularment per part de Wikipedia i Reddit, i també amb el suport de Google. La resposta a aquesta apagada ha estat l'operació contra Megaupload. Però també la resposta ha estat l'aturada del procés d'aprovació de SOPA i PIPA, que arriba després dels atacs d'Anonymous a pàgines webs de l'Administració nord-americana.\nEl colp contra Megaupload demostra fins a quin punt SOPA i PIPA no són imprescindibles per al Govern nord-americà. La força bruta de qui controla efectius policials i qui té influència sobre els dipòsits financers no es pot comparar amb l'exercida per Anonymous o per Wikipedia-Reddit. No és el mateix introduir-se en els ordinadors del Departament de Justícia que hackejar-los una pàgina web corporativa. I Wikipedia o Google saben que no poden anar molt més enllà d'una jornada de "tancament" sinó volen perdre pistonada en favor de competidors potencials.\nEn tot cas, el col·lapse de la bombolla financera fa poc més de tres anys implica que la lluita pels recursos entre els diferents sectors de la burgesia (nord-americana i mundial) es fa més espectacular. Les eleccions presidencials del 2012, ara en la fase de primàries, i després, en la tardor, en la fase final, en seran un bon aparador.\nPublicat per DL a 9:06 a. m.


Infants i adolescents, inquiets i conflictius – TIAF La Marina\nInfants i adolescents, inquiets i conflictius\nLes famílies a casa i els educadors a l’escola i l’institut, es pregunten sovint què fer amb alguns infants i adolescents. Ens referim a aquells que no hi ha qui els aturi, ni qui pugui exercir un mínim d’autoritat i ordre.\nAquests mateixos nens i nenes alguns cops poden esdevenir al en arribar a l’adolescència en nois i noies, que no accepten normes, criden, insulten, es barallen, actuen impulsivament, no estan atents a classe, no poden esperar, no se’ls pot portar la contrària, en els casos més extrems poden arribar a la violència.\nSón nois que, encara que no ho sembli, pateixen perquè fracassen en els estudis , reben contínuament: càstigs, expulsions, i poca valoració dels adults; en conseqüència , ells tampoc es valoren massa a si mateixos, i a poc a poc van perden l’esperança en el seu futur.\nEn aquesta situació tots els implicats es senten malament i no sembla fàcil, trobar una sortida. Les relacions familiars es compliquen, el clima relacional es va enrarint, i es fa difícil gaudir d’estar junts. No és estrany que els pares es culpabilitzin i es discuteixen entre ells.\nA l’aula passa alguna cosa similar, pocs educadors poden mantenir la relació i el recolzament necessari cap a aquests alumnes, estan esgotats front a aquests alumnes amb actituds tant difícils de portar i suportar.\nQui en té la culpa? És una pregunta inevitable i alhora estèril, perquè el que cal plantejar és: Qui pot aportar alguna solució? La resposta és: tots. Davant d’aquests problemes cal una implicació de tots els que envolten al nen o adolescent. Caldrà, també, l’ajuda dels professionals de la salut: psicòlegs, psiquiatres, treballadors socials, educadors socials, metges de primària, infermeres.\nPsiquiatres i psicòlegs hauran de fer un diagnòstic. Què li passa?, i per això no serveixen les mirades reduccionistes, és bàsic escoltar al pacient, a la família, i a l’escola. El clínic haurà de destriar no només els símptomes evidents sinó el que hi ha darrera. És possible entendre alguna cosa d’allò que li passa i el perquè d’aquestes reaccions?\nDarrera de la descripció que hem fet ens podem trobar diferents situacions i trastorns psicològics o psiquiàtrics, com poden ser:\nUn nen o adolescent deprimit que no sap com expressar la seva tristesa i l’únic que pot fer és estar irritable, inquiet, molestant a tothom. La seva desesperança pot tenir aquesta forma d’expressió, que confon als que li envolten i oculta la raó del seu veritable patiment.\nUn jove que està iniciant un trastorn psicòtic que es sent molt estrany i espantat amb les sensacions que viu internament. No pot seguir les normes que li donen perquè viu en el seu món particular, que no respon ni a la seva lògica anterior ni a la dels que l’envolten i s’hi rebel·la mostrant aquestes estranyes conductes que no havia manifestat abans.\nEn altres casos ens podem trobar a un pacient amb el que anomenem trastorn per dèficit d’atenció i hiperactivitat (TDAH), que no pot parar quiet, “com si tingues un motoret dintre, que el fa moure’s contínuament”.\nPerò també ens trobem amb aquell, que viu un situació familiar difícil,( no cal que sigui molt extrema) . Poden ser situacions diverses, en les que es pot trobar qualsevol família: separació dels pares, mort d’un familiar, emigració, o bé desestructuracions familiars greus i complicades. Les dificultats per entendre i entomar les situacions que viu provoca una ansietat que el desborda, pot manifestar el patiment que té amb aquestes actituds desafiants cap a l’adult.\nAquestes son algunes de les raons que poden estar en el rerefons de la conducta dels infants o joves que hem descrit. Així doncs per establir un diagnòstic i un tractament adequat, cal tenir en compte al menys tres eixos: el biològic, el psicològic, i el social. Així arribarem a concloure, si cal donar alguna medicació, atendre psicològicament el pacient i la seva família, i/o fer canvis en l’entorn escolar o social. Per acabar remarcaria alguns punts:\nEs clar que quan abans es detecti i tracti el problema millor solució tindrà.\nCaldrà actuar amb molta coherència tots els implicats, pacient, família , escola, entorn social i professionals de la salut.\nHaurem d’oblidar la il·lusió de les solucions, simplistes i ràpides. Tant de bo fos possible que una determinada actuació, medicació, canvi d’escola o qualsevol altre fos del tot resolutiva. Generalment requerim de temps i processos complexos per millorar la situació del infants, adolescents i les seves famílies.\nÉs cert que aquest tipus de problemàtica fa patir molt a tots els implicats, però també la nostra experiència és que donant el temps i fent les actuacions necessàries, la majoria dels nens i nenes, nois i noies, milloren suficientment per poder estar en bones condicions d’assolir la vida adulta.\nDra, Assumpció Soriano Sala\nResponsable Assistencial de Consulta Jove\nPsiquiatra del Hospital de dia per adolescents\nC/ Mare de Deu de Port 344. 08038 Barcelona


EDUCACIÓ FÍSICA, ESCOLA SON JUNY: TALLER BUCODENTAL AMB ELS ALUMNES DE 1r I 2n.\nAvui ha tocat el torn als alumes de 1r i 2n.\nHa estat un taller-xerrada molt interessant ja que a tots ens afecta directament.\nNa Claudia, la dentista voluntària, ens ha mostrat unes diapositives per conèixer les dents i les seves parts.\nHan estat molt interessants.\nDesprés també ens ha projectat un video molt interessant: "Érase una vez el Cuerpo Humano, la caries"\nEns ha duit una barramenta molt grossa i hem pogut veure com hem de cepillar-nos les dents per fer-ho correctament.\nÉs molt important cepillar-nos correctament, a més de les dents hem de cepillar-nos les genives i la llengua.\nHem pogut fer pràctiques!\nTambé li hem mostrat l'experiment i hem pogut comprovar que el vinagre ha espanyat la closca de l'ou, això vol dir, que els àcids fan malbé l'esmalt de les dents, i que les llepolies, el suc i les begudes com la cola també embruten i castiguen les dents.\nI tots satisfets!\nNa Claudia ens ha duit un ou en contacte amb FLUOR i hem comprovat que era més fort que l'ou només bollit. Per tant, com a conclusió, podem dir que ens hem de rentar les dents després de cada menjada, si és possible, hem de reduir menjar dolços, i que si ens rentam les dents amb pasta dentífica que a més tengui fluor molt millor!\nNa Claudia ens ha fet un regal a tots els participants del taller, un raspall de dents i un tríptic del Programa d'Atenció Dental Infantil (PADI) .\nMoltes gràcies per voler compartir amb tots nosaltres els vostres coneixements i intentarem complir amb les vostres recomenacions!\nAquest és el vídeo que na Claudia ens ha mostrat. És molt interessant!\nPublicat per Cati Bauzà a 10:51


ENTRENAMENTS GRUP - TERRASSA :: Veure tema - 2 abril '2011 -Entrenament per MOSSÈN HOMS -Hora: 08:00\n2 abril '2011 -Entrenament per MOSSÈN HOMS -Hora: 08:00\nPublicat: Dt Abr 05, 2011 9:35 am Assumpte: 2 abril '2011 -Entrenament per MOSSÈN HOMS -Hora: 08:00\nUn veritable dia de primavera amb un entrenament força maco, amb un circuït que travessa corriols bonics, fonts, baixades i pujades i com a colofó aquest bon ambient. No ha arribat a deu quilòmetres. El recorregut una combinació de circuits que, en principi passàvem pel camí asfaltat de Can Bon Vilar, llavors per corriols que passem per camps on comencen a brotar les herbes fruit de les llavors que acabaran fent el de cada any: convertint-se en civada pel bestiar.\nEn primer lloc passem prop de la font de l'Argelaguet: un indret que sempre ens agrada. Baixem per la bifurcació que tant coneixem tots i es proposa el conegut canvi, que avui si ha estat seguit per un munt de mossenaires.\nS'ha distribuït la teoria del bon mossenaire, que no és altre que ens fem tots costat i ens anem esperant per anar el màxim de junts, sobretot els encreuaments.\nTravessem amb cura la carretera de Matadepera, a l'alçada del bosc de Can Deu i farem un tercer canvi. Ens hidratarem a l'àrea de lleure i de tornada fins al lloc de sortida, que ens dona nom com és la Masia de Torre Mossèn Homs, on ens farem la fotografia de recordatori, junt amb els amics que en comptes de venir a córrer han fet una bona opció, com és d'anar a caminar pels entorns una horeta.\nMoltes gràcies a tots, de nou i dissabte hi tornarem per si t'hi animes.\nEn Pau, és aquella persona que sense fer soroll, tothom estima. Modest, i que aprecia qualsevol entrenament que culmini amb un bon esmorzar. L'anomena sessió tècnica o ST. Ell sap quina és la veritable capital del Vallès Occidental: però no desvetllarem aquest secret, per què el que més ens interessa és fer amics i dels bons.\nEn Fran observa com arribem els que anem corrent des de casa i portem ja uns quatre quilòmetres i arribem puntualment a la sortida\nMoments en que estretim vincles. Avui tornava en Pedro Molina, que lluita amb la seva salut i l'hem vist fantàstic\nUna bona engegada\nCom li dèiem a en Carles a l'hora de la fotografia; molts dies anunciem mossenaires nous i llavors deixen de venir. Ell porta ja tres entrenaments, ens ha trobat a la xarxa i, encara que porta poc temps a la nostra ciutat, l'esport forma part de la seva vida.\nJosep i Joan en primer terme\naquest sonat em sona\nEn Joan, que fa poc que ha estat un avi molt orgullós de ser-ho i ha fet una marató amb el seu fill tot dedicant-li al seu net.\nEl Jose i el Jose\nEn Jordi Garreta, un Pantaurell molt bo, ràpid i modest, encara que sempre arriba dels primers a les curses\nJose, seguit per en Kim\nEn Margarit i en Granados\nEn Carles i en Javi\nEn Fran, que l'endemà corria a Girona una cursa de 10 qm en poc més de 49 minuts.\nl'Adrià no falla mai\nAvui en Manolo anava queixos, estava un xic cansat i acompanyat d'en Ramon\nPau i Jordi\nJosé Manuel i Pedro\ni l'Anna, que junt amb la seva mare, la Rosa, ha estat la representació mossenaire femenina. Seguit per en Xavi Miquel\nLa Rosa Cos, mare de l'Anna i germana de l'Anna Cos\nEn Jordi Portero, mig amagat darrera, enguany a esclatat com a corredor de llargues distàncies, com la mitja de Terrassa on va fer una gran marca\nI la característica dels mossenaires: esperar-nos. El bon mossenaire espera i recull a qui ve més endarrerit\nAquí en Pau ens anuncia que retorna caminant al camp base. Compatibilitza una estona corrent amb una altre caminant. Es un bon sistema per poder gaudir de la seva companyia. Aquí es veu la tècnica dels mossenaires: anem amunt i avall i si no veieu de blau en Manel Bernal.\nEn Carles ha accepta la proposta de canvi en pujada que sempre fem a aquest lloc, acabant en les primeres posicions\nAquí ha costat a tots una mica, per ser la primera pujadeta i accelerant.\nper fer la fotografia és important donar-li a la tecla ON. oi Pep ?\nAra veig a en RAfa\nEn Rafael Atienza, ens regala cada setmana un munt de moments irrepetibles\nEl canvi de la recta de Can Deu només me l'ha aguantat en Carles López, jeje\ni ara se'ns va a exercir de Mossenaire autèntic: gràcies Carles pel teu gran suport durant tants anys\nQuè faríem sense tots vosaltres, Joan i Jordi, i en Carles: fantàstic !!!\nI a Sant Julià, un altre traguinyol\nObserveu en Pau i en Jose, com amb el dit ens assenyalen la Lluna, em sembla que destacàvem que com a Sabadellencs febles i com els costa córrer, per tanta contaminació, etc. et.c, la fotografia la farem quan vinguin a caminar. Evidentment de dia no es veu la Lluna.\nTambé ens preguntàvem que els hi hem fet a les noies que fa setmanes que ha baixat la seva companyia.\nEditat per darrera vegada per Pep Moliner el Dt Abr 12, 2011 9:05 am, editat 1 cop en total\nPublicat: Dt Abr 05, 2011 9:38 am Assumpte:\nl'Antoni Gallardo enguany és l'any de descobrir-se com a corredor. Incansable esportista. El vaig conèixer per què col·laborava com a empresari de l'empresa Eledevall econòmicament en projectes associatius com l'Esplai Guadalhorce o l'Arec Terrassa. Sense oblidar que per les seves característiques físiques i joventut, te molt marge de millora atlètica i ens congratulem en comptar amb els seus savis consells, ja que a més investiga per millorar dia a dia.\nÉs infatigable en tot el que es proposa, i a més coneix les noves tecnologies que aplica també als seus entrenaments. Moltes vegades ens brinda el circuit, gràcies al seu gps.\nVam animar-lo a fer la seva primera mitja marató, i ho va fer a Terrassa i es pot dir que em molt bona nota, per què va acabar amb bones sensacions i segueix molt animat: la prova és que a dia d'avui tots els dissabtes pugem corrent des de casa i sol acumular vint quilòmetres.\nPuc parlar més d'ell, donat que com que els dissabtes pugem plegats, sempre aprens coses noves i a més te al cap un munt d'idees que esperem pugui posar a la pràctica al costat de tots els mossenaires. Gràcies per tot, Antoni.\nUna nota; llegeixo el que m'envia l'Antoni una vegada he escrit el texte anterior, per què no m'influeixi massa i ara que l'he llegit em sento molt agraït per les teves paraules i agraeixo a l'esport l'oportunitat d'haver-te conegut i et desitjo tota mena d'èxits, Antoni.\nL'Antoni deia el següent:\nJa feia dies que veia que em tocaria l´honor de ser mossenaire.\nEl problema és que jo no tinc currículum corredor.\nTot i això em considero algú al que li agrada l´esport en general i a més el cos m´ha demanat sempre practicar-ne.\nDe fet el que si he fet regularment els últims 5 anys és pàdel.\nDit això, apart de la mitja marató de Terrassa d´aquest any, feta en 1h 46m no tinc gaire més.\nJo diria que la meva trajectòria com a corredor afeccionat de veritat comença fa un any.\nPassat de kilos i necessitat de millorar la meva forma física, per que a més m´ajuda molt a suportar l´stress de la feina, començo a córrer als matins.\nVal a dir que l´únic que em donava forces per llevar-me a les 5h 45 m, quasi cada dia, era que així em trobava més fort per córrer per La Mola el diumenge. Això m´agrada, al mig de la natura, amb el canvi dels paisatges segons l´època de l´any, amb l´aire net… i baixar, que m´ho passo pipa saltant com les cabres pels camins.\nI així anava fent fins que em trobo al Pep. Ja el coneixia d´abans però, ens retrobem per qüestions de feina i em torna a recordar les sortides del mossenaires de dissabte. I és clar, em convida a provar. Què us he de dir, ja el coneixeu… ;)\nAquí sí que va canviar tot un dissabte de setembre del 2.010 que començo a venir. L´ambient del grup, la forma de sortir a entrenar i sobretot el Pep em fan descobrir alguna cosa que mai havia sentit.\nCórrer ja no és un peatge per mantenir-se al pes adequat i estar en forma. Poc a poc, gaudeixo fins i tot dels entrenaments solitaris a on vas reventat per lesions o per cansament.\nInclús diumenges em desperto a les 6 del matí, amb il.lusió per posar-me les sabatilles i sortir a trepitjar tota la terra i l´asfalt que pugui.\nM´acostumo a les distàncies una mica més llargues. Amb molta por faig La Mitja, pensant que no l´acabaria. Ja no vinc en cotxe els dissabtes, surto des de casa per que… m´agrada córrer!.\nPràcticament no faig cap cursa. El temps que no tinc per a la família entre setmana l´he de trobar el cap de setmana. Ara estic pensant a fer Carros de Foc sol pel juliol. Al meu ritme i avia´m que pot sortir.\nAixí que em sento el més novell dels mossenaires. Tots sou gent amb experiència en curses, en ritmes, en temps per kilòmetre… Maratonians, ultrafondistes, duatletes, triatletes, orientació, curses de muntanya…\nN´estic molt content de pertànyer al grup, d´apendre dels vostres comentaris i de gaudir de la qualitat humana que demostra qui té paciència amb els que no poden tant.\nPerò, i que ningú se m´ofengui, gràcies Pep, ets l´ànima del grup.\nEn el meu cas has estat qui m´ha mostrat aquest esport d´una manera desconeguda fins ara. Potser sense saber-ho m´has enganxat a una forma de viure que em fa sentir bé, fort i crec que més optimista.\nVa per tu…\nRegistrat: 05 Gen 2010\nPublicat: Dt Abr 05, 2011 4:19 pm Assumpte:\nFantàstic reportatge com sempre!\nLlegint-lo i veient les fotos del Pep i del Rafa sembla com si tornéssim a fer la sortida, fenomenal!\nPerò Pep... no escriguis aquestes coses de mi, home!! ...Que encara hi haurà algú que s'ho llegirà i es pensarà que és veritat el que dius, i ja veuràs quina decepció tindrà a la pròxima cursa que em trobi!\nApa, fins dissabte que ve, mossenaires!\nPublicat: Dt Abr 05, 2011 4:34 pm Assumpte:\n...mira que si algú s'ho llegeix marcant-he a tu, en te prou per fer un molt bon resultat.\nFins dissabte si no ens veiem abans. Avui tenim entrenament també


Retardar la versió de Windows 10 2004 i bloquejar-ne la instal·lació - Windows 10\nPrincipal Windows 10 Retardar la versió de Windows 10 2004 i bloquejar-ne la instal·lació\nRetardar la versió de Windows 10 2004 i bloquejar-ne la instal·lació\nDelay Windows 10 Version 2004\nCom retardar Windows 10 versió 2004 i evitar que s’instal·li\nAlguns usuaris estan interessats a retardar l'actualització a Windows 10 versió 2004, també coneguda com a '20H1' i Windows 10 maig 2020 Actualització. Hi ha moltes raons per això. La majoria dels usuaris no volen molestar la configuració existent i no volen que la configuració personalitzada es torni a restablir amb la versió 2004. Altres voldrien evitar problemes de compatibilitat . Aquí teniu la forma oficial de posposar l’actualització a Windows 10 versió 2004.\nQuan hi ha disponible una nova actualització de funcions, sovint dóna problemes a causa d’errors desconeguts, problemes de controladors o actualitzacions internes al sistema operatiu. No és possible provar totes les configuracions de dispositius existents, de manera que són motius perquè molts usuaris retardin l'actualització.\nEn el moment d’escriure aquest article, Microsoft només ofereix actualitzacions de maig de 2020 als usuaris que tinguin Windows 10 versió 1903 i versió 1909. Està disponible per als “cercadors”, p. heu de comprovar manualment si hi ha actualitzacions per obtenir l’oferta d’actualització a la configuració de Windows 10. Tot i això, ja és possible descarregar el sistema operatiu amb Eina de creació de suports , o aconseguir Imatges ISO directament .\nWindows 10 permet a l'usuari retardar les actualitzacions disponibles per al sistema operatiu. Aquesta opció es pot utilitzar per posposar la propera actualització de funcions. Aquí es fa com es fa.\nPer retardar Windows 10 versió 2004 i evitar que s’instal·li,\nAneu a Actualització i seguretat -> Actualització de Windows.\nA la dreta, feu clic a Opcions avançades.\nAra, seleccioneu quant de tempsajornar les actualitzacions de funcions. Aquesta opció es pot establir entre 0 i 365 dies. Les actualitzacions de funcions us instal·laran una nova versió de Windows 10.\nPer tant, per retardar el Windows 10 versió 2004 el màxim temps possible, hauríeu d’establir 365 dies. Mitjançant aquestes opcions, bloquejarà la nova actualització de funcions per al sistema operatiu.\nA més, podeu ajornaractualitzacions de qualitatsi cal. També es poden ajornar durant molts dies: de 0 a 365 dies. Aquestes actualitzacions són actualitzacions acumulatives mensuals per a la versió instal·lada actualment de Windows 10.\nLes actualitzacions de funcions s’ajornen com a mínim quatre mesos durantCanal semestral. Tingueu en compte que aquesta opció no està disponible per cert Windows 10 edicions . En aquest cas, podeu utilitzar el següent ajust del registre.\nRetardar les actualitzacions de funcions i qualitat a Windows 10 Home\nA la dreta, modifiqueu o creeu un valor DWORD de 32 bits nouBranchReadinessLevel.\nNota: fins i tot si ho és amb Windows de 64 bits encara heu de crear un valor DWORD de 32 bits.\nEstableix les seves dades de valor a 10 en decimal per al canal semestral (orientat). Per canviar la branca d'actualització a Canal semestral, utilitzeu un valor de dades de 20 en decimal.\nModifiqueu o creeu un valor DWORD de 32 bits nouDeferFeatureUpdatesPeriodInDays. Establiu les dades de valor en decimal al nombre de dies per als quals vulgueu ajornar les actualitzacions de funcions. L'interval vàlid és 0-365 en decimal.\nModifiqueu o creeu un valor DWORD de 32 bits nouDeferQualityUpdatesPeriodInDaysi definiu les seves dades de valor en decimal al nombre de dies per als quals vulgueu ajornar les actualitzacions de qualitat.\nArxius d'etiquetes: Windows 10 Cortana Safe Search\nCom executar noves versions d’Opera en mode privat des de la línia d’ordres o una drecera


Posicionament als cercadors Vacarisses - La Quadra\nPosicionament als cercadors Vacarisses\nLa Quadra és un estudi de disseny especialitzat en Posicionament als cercadors. L’objectiu principal dels serveis de Posicionament als cercadors és obtenir un increment de peticions d’informació augmentant així la cartera de possibles clients Al llarg de molts anys ja hem desenvolupat projectes de Posicionament als cercadors per empreses d’arreu de l’estat en poblacions com Vacarisses.\nLa Quadra els ofereix serveis de Posicionament als cercadors Vacarisses per treure’n profit de la seva pàgina web, però no volem que “existeixis”, volem que obtingui peticions d’informació i contactes vàlids. La tasca comercial no desapareix amb una web i tampoc si aquesta té un servei de posicionament web, però si que l’ajuda a obtenir nous contactes.\nSi estàs cercant Posicionament als cercadors Vacarisses, sàpiga que ja hem dut a terme aquestes tasques amb d’altres clients i segurament també el podrem ajudar. L’animem a que ens contacti amb nosaltres per poder valorar el seu cas i assessorar-lo per tal de que obtingui els millors resultats possibles.


Un hotel a la natura, envoltat d’un paisatge idíl·lic - Casa Albets\nPortada » Un hotel a la natura, envoltat d’un paisatge…\nCasa Albets és un hotel a la natura. Ideal per aquells que busquen intimitat, tranquil·litat i descans. Per aquells que aprecien la senzillesa i els petits detalls d’un hotel i restaurant situats en una antiga masia amb origen al segle XI que s’integra perfectament amb l’entorn. Aquesta perfecta conjunció és possible gràcies a la importància que se li dóna a la sostenibilitat i l’ecologia, ja que són dos dels pilars fonamentals.\nDes de l’inici del projecte, ara fa una mica més de tres anys, una cosa estava clara, ser un hotel a la natura representa una intensa implicació amb aquesta. Per això, un dels elements que sempre s’han tingut en compte és el de fomentar un turisme responsable. Ja que la seva incidència és clau per la bona conservació del medi ambient i de tots aquells elements que l’envolten. Així mateix, fer turisme responsable també ha d’esdevenir l’oportunitat per a la revalorització del territori i la conservació dels seus recursos.\nCasa Albets és un petit hotel rural de 9 habitacions, envoltat d’un entorn idíl·lic, que pren el color de cada estació. Convertint-lo en un lloc especial, en un hotel a la natura molt màgic. Es troba al Solsonès, a 11 km de la capital de comarca, Solsona. I ben a prop d’espais naturals com la Vall de Lord, de reconegut interès per la seva biodiversitat, els seus paisatges i l’ampli ventall d’activitats lúdiques i esportives que s’hi poden realitzar a qualsevol època de l’any: esquí, senderisme, ciclisme, visites culturals, i molt més.\nUn altre lloc singular d’interès natural protegit que convida a fer senderisme és la Serra de Busa, que s’estén des de la vall d’Ora a llevant fins a la vall del Cardener a ponent. A l’extrem nord s’hi troba el Capolatell, popularment conegut com la presó, ja que es va fer servir com a tal durant la Guerra del Francès. Les vistes des d’aquí són espectaculars. Des de l’app wikiloc podreu fer diferents rutes per aquesta zona o resseguir-ne d’altres de diferents distàncies que tenen com a punt de sortida el mateix hotel Casa Albets i que us descobriran el nostre entorn més proper.\nNo ens oblidem d’esmentar que, just on es trobava l’era de l’antiga masia, s’hi va construir el passat any 2020 un hort ecològic. Amb la voluntat de nodrir durant tot l’any la cuina del restaurant. La seva disposició i la forma de treballar-lo afavoreixen la biodiversitat de la zona. També hi ajuda la disposició de diferents hotels d’insectes i casetes per a ocells que s’hi han construït a la vora.\nT’agradaria gaudir d’una estada singular en un entorn tan especial com el de Casa Albets? Fes que Casa Albets formi part de la llista de llocs a visitar aquest 2021. Reserva ara!


Pilar Romera dedica la novel·la 'Els impostors' als perdedors de la Guerra Civil que no es van exiliar ~ EbreDigital.cat\nEl gran desencadenant del llibre és la visita del dictador Franco a Barcelona el maig del 1949.\nEls perdedors de la Guerra Civil espanyola que no van marxar del país són els grans protagonistes de la nova novel·la de Pilar Romera, ‘Els impostors’ (Columna). Una història que té la postguerra com a context i com a gran desencadenant, la visita del dictador Franco a Barcelona el maig del 1949. En una entrevista amb l’ACN, Romera detalla que a ‘Els impostors’ volia escriure de “la impostura i la supervivència” i sobre què està disposada a fer la gent per sobreviure. L’escriptora va apostar perquè els protagonistes de la història fossin persones que van viure la República, la Guerra Civil i no van marxar, ni van tenir unes vides heroiques. “Ells són la gent que es va quedar o va tornar i van haver de menjar-se uns quants anys d’un ambient repressiu i claustrofòbic”. Destino publicarà l’obra en castellà, ‘Los impostores’, el 19 de novembre traduït per la mateixa autora.\n‘Els impostors’ narra la història de tres perdedors de la Guerra Civil espanyola, la Dora Colom, en Miquel Alberich i en Bonaventura Puig des d’abans de la guerra fins a la dura postguerra, passant pel camp de concentració d’Argelers. La història arrenca a Barcelona al maig del 1949. L’Albert, un noi que treballa en una impremta, és detingut per la Brigada Político-Social i enviat a la comissaria de Via Laietana acusat de col·laborar amb joves universitaris en activitats contra el règim. Això coincideix amb el nerviosisme que genera una visita de Franco a Barcelona.\nRomera nega que sigui una novel·la històrica i èpica, sinó un llibre d’intrigues interessat en un determinat moment històric . L’autora assenyala que els protagonistes d”Els impostors’ són “perdedors de la Guerra Civil”, fins i tot un dels policies que hi apareix, el comissari Fuentes. Hi ha un fet que és el desencadenant de tot que és una visita de Franco a Barcelona a finals de maig i en aquella ocasió, explica l’autora, hi va haver un intent d’atemptat al dictador. Romera assenyala que aquesta visita fa que tots els personatges es trobin.\nL’autora tenia interès en escriure una novel·la sobre la postguerra “perquè no s’oblidi”. Assegura que és una novel·la poc maniquea i gens adoctrinadora. “Al llibre explico que la burgesia catalana estava desitjant que Franco entrés a Barcelona”, diu. “Molta gent de peu que tenia una ideologia estaven tots a la Diagonal amb el braç alçat, Barcelona no va ser una resistència heroica”.\nL’autora declara que hi va haver un moment en el que tothom tenia clar el paper del franquisme. Apunta que durant aquest període es va produir un cert desenvolupament econòmic per la conjuntura mundial i amb el temps una època d’apertura, però, remarca, Franco va arribar al poder per “un cop d’Estat d’uns militars il·legítims contra un govern legítim escollit a les urnes. En això hi havia un consens i ara s’estan fent declaracions que diuen barbaritats”, lamenta.\nPilar Romera (Riba-roja d’Ebre, 1968) es va llicenciar en Història Contemporània a la Universitat de Barcelona, on treballa, i va cursar un màster en realització de guions cinematogràfics i televisius a la Universitat Autònoma de Barcelona. És autora de les novel·les L’esperit de vidre(1993, X Premi Ribera d’Ebre de narrativa), Dins la boira(Columna-Tresmall, 1997) i Li deien Lola(Columna, 2016). El 2017 va participar en el llibre col·lectiu ‘L’Ebre, un riu literari’, i el 2019, en el recull de contes ‘Assassins de l’Ebre’. El 2017 va ser guardonada en la primera convocatòria de les Beques d’Escriptura Montserrat Roig, atorgades per l’Ajuntament de Barcelona i la UNESCO.


El turisme de borratxera s'instal·la a les zones residencials de Palma de Mallorca\nUna mare ha denunciat que el seu fill es va despertar espantat en escoltar crits d'una dona mantenint relacions sexuals al carrer\ndilluns, 11 de desembre 2017 - 15:15h | Actualitzat a 11/12/2017 15:16h\nUna veïna del barri de Santa Catalina, a la Palma de Mallorca, ha denunciat la situació que han viscut aquest 2017 tan ella com els seus veïns al diari local 'Crónica Balear'.\nLa dona ha volgut donar a conèixer com el conegut com 'turisme de borratxera' està afectant el seu dia a dia, ja que en caure la nit, especialment els caps de setmana, molts d'aquests turistes envaeixen els carrers del barri i prenen drogues, s'emborratxen, orinen a les parets i, inclús, mantenen relacions sexuals en públic. De fet, el passat diumenge, la dona va explicar que el seu fill es va despertar de matinada molt espantat perquè estava escoltant crits.\n«Vaig sortir per la porta a mirar i vaig veure una noia rossa amb un noi moreno mantenint relacions sexuals, a plena llum del dia, situats a terra al costat d'un cotxe, mentre que la gent passava pel costat i els mirava; tot i això, la noia continuava cridant com una boja i, aleshores, vaig alçar la veu per dir que això no pot passar i que els anava a denunciar», explicava la dona al mitjà mencionat.\nA més, va afegir que gairebé s'arriba a enfadar amb ells: «L'alemany va fer veure que anava cap a mi de forma agressiva perquè no li fes fotos, però després es van anar corrent». Pel que fa al noi, no es va pronunciar perquè «estava d'esquenes».\nTanmateix, aquest no és l'únic incident al qual els veïns han de confrontar-se habitualment, ja que acostumen a trobar-se a moltes persones borratxes i denuncien que «això ja sembla Magaluf».\nEl barri de Santa Catalina, conegut per ser un lloc tranquil en què resideixen moltes famílies, ha arribat al límit i s'ha convertit en un lloc de rebel·lia on els problemes consegüents dels efectes de les drogues i l'alcohol són els protagonistes.\n«Tornes tranquil·lament a casa amb la teva família de sopar o d'anar al cinema i veus a noies borratxes amb els talons a la mà que cauen a terra; el meu fill no ha de veure això», lamentava.


Si la setmana passada el JxSí i la CUP demanaven la compareixença de fins a 54 persones en la comissió de la 'Operació Catalunya' ara han fet tot el contrari només per defensar els seus interessos. Tots dos partits han vetat aquest dimarts totes les compareixences que la resta de partits del Parlament demanaven per a la comissió d'investigació del cas Vidal, que busca aclarir què havia de cert en les polèmiques declaracions que va fer el dimitit senador d'ERC Santi Vidal.\nLa CUP i JxSí impedeixen que Puigdemont doni la cara pel cas Vidal\nEn un gest "sense precedents" des de la restauració del Parlament, tal com ha destacat el president la comissió Jean Castel (C's), els dos partits independentistes no han deixat que prosperés cap de les citacions, entre les quals hi havia les de vuit consellers del Govern i el propi Vidal.\nLa diputada de la CUP Gabriela Serra ha afirmat que no volen ser còmplices d'una comissió de "persecució política" contra el sobiranisme, mentre que Bernat Soler (JxSí) ha dit que els partidaris d'aquesta comissió volen fer-li la feina bruta a la Fiscalia.\nSerra ha argumentat que no tenen constància que res del que va dir el jutge fos veritat, i ha recordat: "Cal desobeir i trencar amb la legalitat espanyola. No ho hem amagat mai. Donem suport tot el que faci el Govern per escoltar el poble de Catalunya ".\nSoler ha defensat que el rebuig del seu grup a qualsevol compareixença ve justificat per la "excepcionalitat" del moment polític a Catalunya, i ha assegurat que les paraules de Vidal no mereixen que el Govern doni la cara al Parlament.\nEntre les compareixences rebutjades figuren les dels consellers Oriol Junqueras (Economia); Neus Munté (Presidència); Jordi Jané (Interior); Carles Mundó (Justícia); Raül Romeva (Exteriors); Meritxell Serret (Educació); Jordi Baiget (Empresa) i Meritxell Borràs (Governació).\nTampoc han prosperat noms tan destacat com el del diputat d'JxSí Lluís Llach; el més gran dels Mossos d'Esquadra, Josep Lluís Trapero; l'expresident de la Generalitat Artur Mas; la presidenta del Parlament, Carme Forcadell, i el secretari del Govern, Joan Vidal de Ciurana.\nEl jutge i dimitit senador d'ERC Santi Vidal va afirmar en les seves polèmiques declaracions que el Govern estava obtenint dades dels catalans de manera legal i que la Generalitat feia llistes de jutges afins al procés sobiranista, entre d'altres afirmacions.\nPSC, Cs, PP i SíQueEsPot van considerar molt greus aquestes declaracions i volien que la comissió servís perquè els membres del Govern aclarissin què havia de cert i què no en les paraules de Vidal.\nAbans de certificar el veto de JxSí i la CUP a totes les compareixences, la diputada del PSC Alícia Romero ha criticat que a la majoria independentista de la Cambra ja li va bé "que les coses es facin d'amagat ia les fosques".\nJoan Coscubiela (SíQueEsPot) ha lamentat que declaracions com les de Vidal i l'actitud exhibida en la comissió per part de JxSí i la CUP "fan molt de mal" als partidaris del referèndum, ja que genera descrèdit entre la ciutadania.\nPer la seva banda, Alejandro Fernández (PP) ha considerat que el Parlament ha certificat aquest dimarts que el procés sobiranista "no és la festa idíl·lica de la democràcia" que els independentitas sempre havien assegurat, i ha considerat que, per contra, genera alarma social.\nEl portaveu de C's, Carlos Carrizosa, ha exposat que es confirma que, en ple segle XXI, Catalunya té un govern que en nom del procés sobiranista emprèn "accions opaques que escapen del control democràtic i s'amaguen de la ciutadania".


Regalar Destil·lats>Roms del Món>Roms per a regalar>Regala Rom Matusalem\n66,35€ IVA incl.\nPresentat en una caixa negra i plata imantada, trobem el rom dominicà Matusalem 10 Anys 70cl 40% vol., un rom dolç, de pas lleuger i fàcil de beure amb notes de mel i panses. A l'estoig regal també trobem dos gots tipus 'Tumbler', taronja deshidratada i botànics, un regal pels amants dels còctels a força de rom.\nMatusalem 10 Anys 70cl 40%vol. és un rom dominicà destil·lat en alambins continus i madurat una mitjana de deu anys pel sistema de solera, lleuger i afruitat a l'estil cubà. Un rom brillant per prendre sol o donar un toc molt especial als còctels elaborats amb rom. En Matusalem 10 Anys destaca un paladar gruixut i rodó, amb notes de canya de sucre torrada, tofe, roure i vainilla.


Cens definitiu per renovar la Junta de Govern del CEESC\nEl passat 18 d’octubre, va finalitzar el termini per a fer reclamacions relacionades amb la publicació del cens electoral.\nHas pensat mai en formar part de la Junta del...\nLa Junta de Govern ja ha convocat el procés electoral per a la renovació dels òrgans de Govern del Col·legi.\nPosem focus al nou talent de l'Educació Social\nSi algú ha vist algun infant manifestant-se per la força, farà bé en denunciar-ho. Ara bé, fins ara tots els que hem vist a les imatges difoses als mitjans participaven a manifestacions pacífiques amb les seves famílies. En algun lloc està prohibit que tothom pugui mostrar pacíficament la seva opinió? Com es pot acusar la Generalitat i a les institucions educatives de promoure la utilització d'infants en manifestacions pacífiques? La tutela és de les mares, dels pares, de qui en té la tutoria, que són qui vetllen pels drets dels seus fills, i els ensenyen a participar en la vida social pacíficament.\nEntitats signants d’aquest manifest:\nAssociació pels Drets de la Infància i l’Adolescència (ADDIA)\nComissió d’Infància Justícia i Pau\nEl CEESC i Dret a Morir Dignament hem signat un...\nL'objecte del conveni es crear un marc de col·laboració per tal d'impulsar el reconeixement dels drets de la persona malalta així com un millor suport en els moment finals de la vida.\nIniciem el procés electoral\nPàgina 50 de 88


Pirineus – Municipis Catalans\nMaià de Montcal, La Garrotxa\nMunicipis publicats, Municipis visitats, Viatges Posted by Municipis CatalansPosted on 6 de juny de 2021 17:42:35\nLimita amb Cabanelles (Alt Empordà) i Crespià (Pla de l’Estany) per l’est, amb Serinyà (Pla de l’Estany) i amb Sant Ferriol pel sud i amb Beuda per l’oest i el nord.\nLa comarca de la Garrotxa gaudeix d’un clima mediterrani de tipus prepirinenc. Plou de forma abundant, especialment a la primavera, estiu i tardor. Els hiverns són secs i freds, amb temperatures mitjanes que oscil·len entre els quatre i els set graus centígrads. Els estius són càlids i les temperatures mitjanes es mantenen en un rang d’entre els disset i els vint-i-dos graus.\nMaià de Montcal és un poble mil·lenari i els seus fills n’estan cofois del seu passat. Per això el 10 de setembre de 1978 celebrà amb gran esplendor l’efemèride dels mil anys d’història.\nEl primer document que es té noticia data del 978. És un diploma on ve citat el lloc com a ” villa Maliano” referent a la donació feta pel comte bisbe Miró al monestir de Sant Pere de Besalú d’una casa com la seva cort: “…dono ad prefatum cenobium in villa Maliano juxta ecclesiam Sancti Vincencii casa cum curte…“.\nExisteix la possibilitat que el territori hagués estat ocupat remotament, ja que en el turó on hi ha la capella de Santa Magdalena, primitivament priorat de Santa Maria de Jonqueres, s’hi trobaren algunes restes arqueològiques que podrien correspondre a una estació iberromana, però aquesta hipòtesi encara no ha estat confirmada.\nS’han trobat documents abans de la data del document citat, hi ha antecedents del poblament de Maià, com es desprèn el fet següent:\nAny 957 el comte de Besalú Guifred II fou assassinat a causa d’un complot atiat per diverses personalitats entre les quals es trobava un tal Seniofred, capellà afincat a Maià.\nA Guifre II el succeí el comte – bisbe Miró III, que davant dels fets determinà sancionar els inculpats. A Senoifred li foren confiscades les terres que posseïa i posteriorment (978) traspassades en propietat a l’església de Sant Pere de Besalú.\nL’any 1936 Dosquers fou inclòs a la comarca de l’Alt Empordà i el 1937 es traspassà a la Garrotxa.\nL’any 1969 s’agregà el municipi de Dosquers al de Maià de Montcal.\nExisteixen restes del castell del segle desè, al qual fa esment algunes dades referides al castell de Milany corresponent al de Maià com suggereixen els autors de Els castells catalans. Potser sigui Maià el Melano citat en 918 i Serra de Melano i Ramon Pons de Melano. Aleshores s’explicarien millor les relacions entre el castell de Beuda i la castlania de Maià. En 1279 es cita “ecclesia de Melan”.\nL’economia es basa primordialment el la ramaderia i l’agricultura, els conreus principals són els cereals i el blat de moro, llegums, hortalisses, vinya i oliveres, si bé aquests últims han anat minvant. El bosc també proporcionava feina als llenyataires. Hi havia tres molins fariners i dos forns de guix. La indústria és escassa.\nFigueres i Besalú, juntament amb Banyoles, són els centres d’atracció comercial i de serveis.\nL’any 1993, d’impuls ecologista del matrimoni Grau de Can Garriga, dedicada a la producció de llet ecològica, ha tingut ressò en el món rural i ha repercutit a Maià.\nL’oferta turística de Maià és modesta en el context de la comarca. Tot i així hi ha un nombre important d’allotjaments en cases de turisme rural i un càmping.\nErmita dels Sants Prim i Felicià. Segle XVIII, en l’interior del qual es troba un pou d’aigua miraculosa, segons creença popular.\nCastell de Dosquers. Documentat des de l’any 1245.\nQuè fer a Maià de Montcal\nMunicipis publicats, Municipis visitats, Viatges Posted by Municipis CatalansPosted on 18 d'abril de 2021 20:09:23\nEl terme limita a ponent amb Peramola, al Nord amb Coll de Nargó i Fígols i Alinyà, a llevant amb Odèn (Solsonès) i al Sud amb Bassella.\nEl municipi hi trobem la vila d’Oliana, la caseria del Castell i la urbanització Clot de la Guineu i el nucli de les Anoves.\nSituat al sud de la comarca, el terme d’Oliana s’estén a l’esquerra del Segre, entre la serra del Turp i el congost dels Espluvins al nord, i la serra d’Oliana, a migdia. A llevant, el municipi llinda amb la comarca del Solsonès. A Oliana, l’aigua hi és abundant. A més del riu Segre, amb els embassaments d’Oliana i de Rialb, i de diversos rius, com ara el de Reixà, el de la Flor i el de la Mora Comtal; el terme és regat per la segla del Molí i hi trobem diverses fonts.\nUna orografia accidentada en què el pas del Segre va crear congostos profunds s’ha convertit avui dia en terra de pantans.\nEl clima és del tipus mediterrani, modificat per la proximitat de la muntanya. És clima plenament de muntanya, sobretot al nord i sud-oest del terme. Les precipitacions són escasses, tot i que poden ser abundants a les cotes més altes de les muntanyes. A l’estiu, el màxim de pluges correspon a les muntanyes; el mínim és a l’hivern. És un clima sec i fred a l’hivern; fresc i plujós a la primavera i començament d’estiu; calorós i sec al final d’estiu i començament de tardor, i fresc i humit a la tardor.\nSi bé hi ha evidències de poblament d’època romana, els orígens immediats de l’actual nucli d’Oliana es troben al castell, documentat des del 919 i erigit per controlar els accessos al comtat d’Urgell des d’un territori encara obert a les incursions sarraïnes.\nEl 1126 el comte Ermengol VI ja havia fet una donació de béns d’Oliana a la catedral d’Urgell, i entre el 1129 i el 1157 lliurà a l’Església de Solsona un parell de masos d’Oliana. Hi havia, a més, diversos aloers que al segle XII realitzaren també donacions a Santa Maria de Solsona. És possible que Ramon Guifre d’Oliana fos el seu castlà a Oliana. Algunes dominicatures del comtat d’Urgell, en morir Ermengol VIII el 1209, passaren a l’Església solsonina. Segons Pascual Madoz, a l’arxiu de la vila hi havia un pergamí original, del 1200, que era una carta de privilegis i franqueses atorgada per la comtessa d’Urgell als olianesos. Entre la fi del segle XII i el XIII tenim notícia de diversos repobladors, procedents d’Oliana, al Pla de Lleida i a l’horta de Múrcia.\nOliana era una de les nou poblacions que Jaume I, pel pacte de Lleida, havia de rescatar dels Cabrera per a Aurembiaix d’Urgell, de les quals es reservava la potestat. El 1259, el comte Àlvar d’Urgell protestava que, havent lliurat la potestat del castell d’Oliana i d’altres a Jaume I, el sobirà no les hi retornés.\nDesprés de l’empresonament del dissortat comte Jaume d’Urgell, el castell i la vila d’Oliana foren transferits a Antoni de Cardona i de Luna, senyor de Maldà i de Maldanell i tronc dels Cardona de Sicília. La donació fou confirmada el 1414 per Alfons el Magnànim. El 1428 Antoni de Cardona cedí tots els drets sobre la vila d’Oliana al seu fill Pere de Cardona i de Villena. Posteriorment es van vendre al capítol de la catedral d’Urgell. La castlania del castell havia estat venuda el 1470 per Ponç de Peramola a Mateu Jolonc d’Oliana, que, al seu torn, se la vengué, també, al capítol de la catedral d’Urgell. Així, el capítol esdevingué senyor dominical i jurisdiccional de la vila d’Oliana, senyoria que conservà fins a la fi de l’Antic Règim.\nEls primers anys de la guerra contra Joan II, el castell d’Oliana era defensat per Guillem Ramon del Brull. El 1569 hi hagué una gran pesta. Al segle següent, durant la guerra dels Segadors, els olianesos contribuïren en les despeses de la vila i, sota el comandament del seu compatrici Isidre Coll, participaren, al gener del 1640, en la recuperació dels castells d’Òpol i Salses al Rosselló, que havien caigut a mans de les tropes franceses de Condé. El 1642 s’encunyà moneda a Oliana i el 1655 fou ocupada pels francesos. En acabar la guerra, l’arquebisbe Pèire de Marca, des de Tolosa, pressionà els francesos perquè, en la pau dels Pirineus, es fes passar la frontera des de la serra de Cadí fins a Oliana, incloent a França tota la resta de la Cerdanya, l’Urgellet i el vescomtat de Castellbò. En la guerra del Francès, el 25 de juliol de 1810, el general Lacy prengué a Oliana el comandament de les tropes catalanes. En la primera guerra Carlina la vila fou fortificada dues vegades i abandonada pels seus habitants. Ja en ple segle XX el nom de la població ha estat molt vinculat a la del pantà que porta el seu nom, amb la presa i la central hidroelèctrica situades tres quilòmetres aigües amunt de la població, inaugurades l’any 1959.\nA la vila hi ha un bon nombre d’associacions culturals i esportives i una forta tradició musical.\nL’agricultura i la ramaderia tenen un pes específic en l’economia local, centrades principalment en el conreu de tubercles (patates i naps), que es complementa amb els cereals i alfals i granges de boví d’engreix, a més d’alguns ramats d’ovelles i l’elaboració de formatges artesanals. Dos factors a tenir en compte són la construcció del pantà que porta el nom del municipi i la instal·lació, als anys seixanta, de la fàbrica de petits electrodomèstics Taurus, la qual s’ha convertit en una empresa multinacional de primer nivell. Els serveis i el turisme són els altres pilars de l’economia del municipi.\nFesta Major el 2 d’agost.\nFira de Tots Sants l’1 de novembre.\nMercat setmanal el dissabte.\nLa Passió Vica el Divendres Sant.\nCarnestoltes amb el dinar de ranxo (trumfos i botifarra) el dimarts de carnaval.\nLes ermites romàniques.\nPresa del pantà d’Oliana\nQuè fer a Oliana\nMunicipis publicats, Municipis visitats, Viatges Posted by Municipis CatalansPosted on 21 de març de 2021 19:37:31\nLimita pel Nord amb Setcases i Molló, a l’Est i al Sud amb Camprodón i a l’Oest amb Vilallonga de Ter.\nEl terme municipal hi trobem el poble de Llanars, els veïnats d’Espinalba (Espinauga) i del Llenarès, i les caseries de Faitús i del Riberal de Faitús.\nLlanars és l’exemple precís d’un model de paisatge rural voltat pels rius Ter i Ribera de Feitús, enmig de les muntanyes i dins la vall de Camprodon. El relleu forma part dels Subpirineus hercinians. Aquest poble, que havia tingut en la ramaderia una activitat fonamental, és ara un tranquil indret turístic, obert i assolellat, ideal per descansar i oblidar l’estrès.\nVista de Llanars\nEls primers assentaments humans establerts a Llanars daten de l’Edat del Bronze. Dels dos vestigis prehistòrics que hi ha al municipi, el més important és la cova de la Rendilla; aquesta està situada a la base d’una formació calcària, a uns cent metres de desnivell respecte a la riera de Feitús. L’altra cavitat, coneguda amb la denominació de les Salines, presenta unes característiques similars a la cova de la Rendilla.\nLa primera menció del topònim Llanars data, segons l’Onomasticon Cataloniae, de l’any 876; aleshores l’indret es coneixia com a Landaris.\nEmes tard el lloc és esmentat ja el 1027 (Lanars o Landaris als segles XI i XII), i el nom sembla derivat del de l’antiga vall landarense , nom genèric de la vall de Camprodon. El 1130 Ramon Berenguer III donà al monestir de Ripoll els delmes i altres drets senyorials del terme. Però el domini ripollès no féu variar l’alt domini del terme, que continuà essent reial, i la seva jurisdicció era exercida pel veguer de Camprodon.\nLa població pertanyia a la vegueria de Camprodon, i òbviament estava subjecta a l’autoritat del veguer, que actuava amb plena potestat en el territori. També actuava en qüestions d’ordre públic i d’àmbit militar; el 10 d’octubre de 1674 ordenà la mobilització d’efectius humans als pobles que integraven la vegueria; Llanars hi aportà nou soldats. La inestabilitat política de la segona meitat del segle XVII, caracteritzada per les contínues entrades de les tropes franceses a Catalunya, també es féu evident a Llanars; el 1689, el duc de Noailles hi establí el seu quarter general, des d’on assetjà Camprodon. Ja en el segle XVIII, i més concretament el 1794, els francesos varen destruir i cremar habitatges, i la majoria de documents de l’arxiu parroquial.\nL’activitat agrícola ha anat davallant davant la preponderància del sector ramader. La reduïda superfície de conreu es dedica bàsicament als cereals i les pastures ocupen més de tres quartes parts de les terres. El principal sector ramader és el boví i en menor grau l’oví. Tot i que no són tan importants, també cal destacar el bestiar porcí i equí, així com els ruscs per a la producció de mel.\nLes activitats industrials són representades per les centrals elèctriques, una al Ter, aigua avall del poble, i l’altra davant el poble, que rep l’aigua d’un aqüeducte des de la riera d’Abella o Pelancà fet al terme de Vilallonga. Al final de la dècada del 1980 es va reobrir una tercera central, que havia estat tancada durant molts anys. Tradicionalment una bona part de la població de Llanars acostumava a treballar a les diverses indústries de Camprodon, atesa la proximitat de tots dos termes.\nPel que fa a serveis, hi ha algunes empreses d’esports d’aventura que organitzen distintes activitats. Aquestes activitats van encaminades en part a aconseguir que Llanars deixi de ser vista com una població de pas cap a Camprodon, que és com se l’ha considerat durant molt de temps. També s’hi contribueix amb el desenvolupament de les activitats hoteleres ja que el poble disposa d’establiments hotelers amb diversos serveis.\nUna de les característiques importants en general de la Vall de Camprodon i en concret de Llanars és la seva riquesa gastronòmica, marcada per una cuina tradicional de muntanya de gran qualitat, i la seva creativitat en l’elaboració dels productes, impulsant un patrimoni gastronòmic enriquidor.\nSempre potenciant les tradicions i els productes del territori i de lligar-los als cicles de la vida i de la terra. Al voltant de Carnaval, ofereix la Temporada gastronòmica de la Matança i la Quaresma; al mes de maig, la Temporada gastronòmica del Poltre; i després de l’estiu, la Temporada gastronòmica de la Trumfa.\nPer decret de 16 de juny de 1965, una petita part del municipi de Llanars, que afecta a la zona de l’avinguda Maristany, fou agregada a Camprodon. Encara ara es pot veure l’antic senyal divisori en el mur de l’antiga fàbrica de galetes Birba.\nFont de l’Arc\nFesta Major de Llanars es celebra coincidint amb el quart cap de setmana de setembre de cada any.\nPer Sant Esteve, 26 de desembre, es celebra la festa petita, amb concert i ball a la Sala de Festes de Llanars.\nL’Ajuntament de Llanars col·labora amb el Festival de Música Antiga dels Pirineus.\nFestival de Música de la Vall de Camprodon.\nFira de Pagès. La data pot variar però sempre es fa pels voltants de Sant Isidre.\nTrobada de Motos i cotxes Clàssics.\nConcert de Música Clàssica a l’Església de Sant Esteve a finals d’octubre.\nEn el mes d’agost es fa una trobada de música tradicionals amb acordions diatònics.\nFeitús. Festa a l’oratori de Sant Pere el diumenge més proper al dia de l’onomàstica del sant.\nEsglésia parroquial de Sant Esteve.\nPassejar per el petit nucli de carrerons estrets que recorda el passat medieval del poble.\nEls veïnatges de Espinalba i Faitús.\nFer excursions, tant si a peu, com a cavall o amb vehicle tot terreny.\nEls jaciments arqueològics a les coves de la Rendilla i les Salines.\nCentral Eléctrica Bassols\nQuè fer a Llanars\nMunicipis publicats, Municipis visitats, Viatges Posted by Municipis CatalansPosted on 31 de gener de 2021 18:31:46\nLimita al nord amb el municipi de Prats de Molló i la Presta (Vallespir, França), a l’est i al sud amb el municipi de Camprodon i a ponent amb els termes de Llanars i Setcases.\nEstà format per nou entitats de població. Els pobles de Molló i Espinavell (de població agrupada), els veïnats de Fabert, la Ginestosa i Moixons i les caseries de Can Solà, Favars, Grells i el Riberal.\nEl paisatge general del terme municipal de Molló és el típic dels petits municipis ubicats al Prepirineu catalans. Es tracta d’un terreny accidentat, cobert per masses boscoses fragmentades pel pas d’estructures lineals, com ara les carreteres on, a banda i banda, s’hi han desenvolupat petits nuclis de població i espais agrícoles. Els cursos fluvials amaguen racons de gran bellesa i interès ecològic; als seus marges, antigament s’hi havien instal·lat les principals indústries (encara que més escasses en el cas de Molló). Tots els geosistemes (unitats de paisatge) són una combinació de tres valors: factor abiòtic (el riu, turons i zones planeres), el biològic (comunitats vegetals i animals lligades a les característiques del territori) i l’antròpic (edificis, infraestructures, conreus, etc.).\nLa major part del municipi està cobert per massa forestal, els boscos perennifolis (poques diferències al llarg de l’any) i els caducifolis (fort contrast hivern-estiu). Apareixen en els vessants i zones elevades i són més escassos a les zones planes i fons de valls.\nHi trobem també prats i conreus als fons de valls o les zones de muntanya en punts més elevats; espais oberts, sovint amb fileres arbustives a les cotes baixes. Solen ser prats de dall, pastures o, més a prop dels pobles, conreus diversos, sobretot de farratges.\nFinalment trobem la part fluvial (riu Ritort, afluent del Ter) i la urbana.\nEsglésia de Sant Sebastià.\nA finals dels segles IX i X es va realitzar la repoblació de les valls del Ter sota el domini dels comtes de Besalú, i finalment el 1141 passà sota la protecció del monestir de Ripoll. L’any 1428, el municipi va ser sacsejat per un fort terratrèmol, que va destruir moltes cases i part de l’església de Santa Cecília, que posteriorment es va reconstruir.\nAl 1659, en virtut del Tractat dels Pirineus, Molló passa a ser un municipi fronterer. Durant la Guerra Civil, el gener i febrer de 1939, Molló va ser testimoni dels més de 100.000 exiliats que es calcula que van creuar el Coll d’Ares per refugiar-se cap a França. L’entrada a la UE (1986) i la desaparició de la duana a Coll d’Ares (1992) van permetre recuperar la relació de veïnatge amb el Vallespir i la Catalunya Nord.\nMolló disposa d’un casal municipal on es realitzen gairebé la totalitat de les activitats culturals i recreatives de la vila.\nLes activitats agrícoles han estat poc importants en el conjunt de l’economia de la població, ja que una gran part del territori és dedicada a les pastures. Les escasses superfícies conreades es localitzen als camps i a les feixes, i els principals conreus que s’hi fan són el farratge i els cereals. Les hectàrees de bosc són ocupades per faigs, bedolls i pins a les raconades, tot i que el que més abunda són les pastures. En ramaderia el sector del boví és el més dinàmic, seguit de l’oví, tot i que anà davallant durant la darrera dècada del segle XX. En canvi, es constata un progressiu augment de l’equí. La indústria, per la seva banda, es troba representada per empreses d’embotits.\nEl pas de l’antic camí vers el Vallespir per Coll Pregon el féu lloc de reunió dels ramats abans d’anar a hivernar a les terres més baixes, i s’hi establí una fira el 13 d’octubre, dos dies abans de la de Camprodon; mentre la fira de Camprodon ha desaparegut, la fira d’octubre a Espinavell (la Tria de Mulats), especialitzada en el mercat de cavalls, es manté amb força vitalitat. Hi ha mercat els divendres. Pel que fa a l’oferta d’allotjament, el terme disposa d’hotels, pensions, residències casa de pagès i un refugi de muntanya. A més, moltes de les velles masies s’han adaptat com a llocs de residència secundària.\nFrancesc Pastoret Sau, en Cisco del Carol. Fill il·lustre i medalla del poble de Molló (2010). Molló (1924-2012).\nFesta de Sant Sebastià el 20 de gener.\nFesta de Sant Isidre, patró de la pagesia, el 15 de maig.\nFesta del Roser de Molló, festa major petita cap el segon cap de setmana de juliol.\nFesta Major d’Espinavell, Festa de la Mare de Déu de les Neus el 5 d’agost.\nFira de la Trumfa pels volts de l’11 de setembre.\nTria de Mulats d’Espinavell, fira ramadera d’arrels tradicionals se celebra cada 13 d’octubre.\nFesta Major de Molló, per Santa Cecília a mitjans de novembre.\nMercat el divendres.\nEsglésia romànica de Santa Cecília.\nCapella votiva de Sant Sebastià.\nEdifici de l’Ajuntament.\nSafareig i font de la Font Vella.\nFaçanes de les cases de la Plaça Major (amb un aire modernista auster i empobrit, d’àmbit rural; i protegides pel Catàleg de Façanes d’interès i Protecció Especial).\nEscultura Comunicació de Rosa Serra a l’enllaç amb la carretera C-38.\nNucli d’Espinavell entorn de l’església de la Mare de Déu de les Neus.\nOratoris repartits per tots els veïnats.\nPont del Molí de Can Fumat.\nPont de Can Plaga.\nCamí de la Retirada.\nEsbaldregalls estratificats de Coll d’Ares.\nEsglésia Santa Cecilia


el racó del cuscús: SOLO UN MUERTO MÁS, de RAMIRO PINILLA\nSOLO UN MUERTO MÁS, de RAMIRO PINILLA\nRamiro Pinilla Un dels narradors en castellà més destacats del País Basc (Bilbao, 1923 ) L'obra literària de Ramiro Pinilla s'ha anat fent en l'ombra, fora dels circuits comercials i a través de "Libropueblo", una petita editorial fundada pel mateix Pinilla i que només distribueix a Bilbao i a preu de cost.\nAmb els baguls carregats de llibres que li donaun familiar, el jove Sancho Bordaberri decideix obrir, en plena postguerra al 1945, una modesta llibreria de vell a Getxo.\nCompte de seguida amb la complicitat de Koldobike, una dona molt entusiasta . En el fons, el que vol Sancho és ser escriptor de novel-les policíaques, però mai aconsegueix igualar als seus admirats Hammett o Chandler i les editorials li tornen totes les seves històries.\nUn dia descobreix, amb el setzé llibre rebutjat a les mans, que l'únic assassinat que va passar a Getxo deu anys abans, està encara sense resoldre Sancho es converteix llavors en detectiu privat per aclarir qui va voler matar els bessons Altube encadenats en una roca perquè la marea els ofegava.\nDurant les seves indagacions i entrevistes amb els sospitosos, descobrirà que està escrivint una novel -la real, amb un estil nou, en la que ell és alhora el narrador i el protagonista, un detectiu que a partir d'ara es dirà Samuel Esparta en homenatge a Sam Spade(Dashiell Hammett)\nArticle publicat a El Periodico el 6/2/2009\nRamiro Pinilla recupera la seva passió pel gènere policíac •\nEl veterà escriptor basc homenatja Hammett i Chandler a ‘Solo un muerto más’\nQuan Ramiro Pinilla (Bilbao, 1923) rondava els 20 anys, somiava a fer-li la competència a Dashiell Hammett o Raymond Chandler, però a l’únic lloc que el va portar la seva passió va ser al quiosc, on es va vendre, sota pseudònim, l’única novel·la de gènere que va aconseguir publicar: Misterio de la pensión Florrie. «Ningú la va comprar. Era tan dolenta que he volgut posar una cita i no n’he trobat cap de decent».\nMig segle més tard, Pinilla es treu l’espineta amb Solo un muerto más (Tusquets), un nou totxo per afegir al seu món literari circumscrit al seu poble, Getxo, on la seva llegendària tossuderia i rectitud el van portar a una vida de Robinson Crusoe llibertari.\nLa celebritat li va arribar complerts els 80 amb la trilogia Verdes valles, colinas rojas, gairebé 3.000 pàgines escrites a mà que li van valer el Premio Nacional de la Crítica i van ser el disparador d’una carrera imparable.\nI tot això sense moure’s de Getxo, on imitant Faulkner ha construït el seu personal i tancat univers de ficció. «El món és caòtic i jo escric per organitzar aquest caos. Tot té un encadenament i poder unir les baules, col·locar-les al seu lloc, produeix un gran plaer».\nPer això, un assassinat no resolt al rerefons de la seva ja cèlebre trilogia es converteix en aquesta nova novel·la, sota la fórmula de la literatura de gènere, en el motor de la trama. «El protagonista és un escriptor i llibreter sense imaginació que el 1945, en plena postguerra, decideix investigar un crim succeït 10 anys abans».\nAixí, amb no poc sentit de l’humor, l’heroi --«bé, es tracta d’un antiheroi», matisa Pinilla-- acaba adoptant el nom de Samuel Esparta, castissa adaptació del de Sam Spade. ¿Pur joc? No, Pinilla va descobrir ja fa anys que la serietat no està renyida amb un gènere que s’ha convertit en una arma per a la crítica social. «Crec que els més joves, que desgraciadament desconeixen tot el que va passar durant el franquisme, poden descobrir gràcies a aquesta novel·la com es vivia llavors, encara que l’única menció al genocidi franquista sigui paral·lela a l’aparició d’un grup de falangistes».\nDe fet, el mort més del títol i la seva escassa importància numèrica al·ludeix a l’allau de morts de la\nEtiquetes de comentaris: AUTORS, INFORMACIO, NOTICIES PRENSA, NOVEL-LA NEGRA, RAMIRO PINILLA\njosep 29 de agosto de 2009, 22:45\nInteressant recomanació pels que ens agrada la novel·la negra. Gràcies, en prenem nota. Una abraçada