Youssou N'Dour converteix el Rototom de Benicàssim en una gran festa africana - Diari de Girona\nYoussou N'Dour converteix el Rototom de Benicàssim en una gran festa africana\nefe benicàssim 18.08.2017 | 06:30\nEl músic i productor senegalès Youssou N'Dour va convertir la matinada passat el Rototom Sunsplash en una festa africana per celebrar les arrels musicals del reggae i reivindicar el futur del continent.\nEl Lleó de Senegal va posar la cirereta a una presència d'artistes africans durant tota la setmana al festival, per les taules del qual han passat noms com Seun Kuti, fill de l'inventor nigerià de l´afrobeat i autoproclamat «president negre», Fela Kuti.\nTambé va actuar, ja al Main Stage, l'artista sud-africana Nkulee Dube, filla del veterà del reggae Lucky Dube i al costat d'ella la keniata establerta a Alemanya Treesha, amb la seva poderosa veu.\nTambé va ser el torn per a la primera actuació del Lleó de Dakar al Rototom Sunsplash, que va portat el seu carisma i el seu ritme imparable i desplegat les arrels de la música tradicional africana reinventada a cop de «mbalax».\nEl Rototom, que va començar el passat diumenge, 13 d´agost, acabarà aquest dissabte.


El mirador BCN | teatre\nCurrently viewing the tag: "teatre"\nLa Caldera a Verkami\nBy elmiradorbcn On 28 maig 2013 · Add Comment\nEl Centre de Creació de Dansa i Arts Escèniques La Caldera, de Gràcia, busca finançament a Verkami per publicar el llibre del seu 18è aniversari. En parlem amb dos dels socis fundadors, Toni Mira i Carles Malloral.\n“No parlis amb estranys”, la memòria històrica al TNC\nBy elmiradorbcn On 4 abril 2013 · Add Comment\nEl Teatre Nacional acaba d’estrenar l’obra “No parlis amb estranys”, d’Helena Tornero. Una peça que fa una mirada al nostre passat més recent per recordar-nos que algunes ferides encara estan obertes. Que allò que anomenem la memòria històrica es compón de persones i de situacions que encara són molt properes. Es tracta de petites històries [...]


El Govern avisa del “risc” que no es “preservi el Nadal” si les dades empitjoren\nEl Govern ha avisat del “risc” que no es pugui “preservar el Nadal”, en cas que les dades epidemiològiques de la covid-19 empitjorin, a les portes del pont de la Puríssima. La portaveu, Meritxell Budó, ha alertat també que si el risc de transmissió (Rt) supera els 0,9 punts no es podrà passar de tram la setmana que ve. La consellera de la Presidència considera “clau” els propers dies, després que aquest dimarts la Rt hagi crescut fins a 0,84 punts, després de jornades a la baixa. El risc de rebrot ha pujat també 5 punts (fins a 201). Durant la roda de premsa telemàtica posterior al Consell Executiu, Budó ha cridat a la “responsabilitat” de la ciutadania de cara al pont de la setmana que ve: “El que fem pot tenir conseqüències per Nadal”.\nBudó ha lamentat que l’índex de Rt s’hagi incrementat en les últimes hores: “La tendència ha començat a capgirar”, ha alertat, després que el risc de transmissió de covid-19 sigui avui de 0,84. Per canviar de fase aquest indicador ha de ser inferior a 0,9. Per això la consellera en funcions ha insistit en la “consciència” de la ciutadania: “Depèn de tots. Hem d’evitar el contacte entre persones”.\nLa portaveu ha reiterat que el pont de la Puríssima “no serà igual” que el d’altres anys, i ha advertit del “risc” que, si les dades “es disparen” els propers dies, “no es podrà preservar el Nadal”. Budó ha subratllat que tothom vol passar de tram de reobertura, un escenari que es revisarà el 7 de desembre. Però alhora ha remarcat que si les dades no ho permeten, no hi haurà aquest avenç.\nPer tot això, la consellera ha fet una crida perquè la gent entengui que “el que es faci aquest pont pot tenir conseqüències per Nadal”. Budó ha demanat així que es restringeixi l’activitat social, però sense recomanar la gent que no marxi de pont: “Qui tingui una segona residència o una reserva, ho pot fer”, ha sentenciat, alhora que ha reclamat “consciència” de les restriccions de mobilitat -encara amb perímetre municipal, el cap de setmana.\n“Les dades ens preocupen”, ha advertit Budó, que ha afegit que la situació per les festes nadalenques dependrà de l’actuació dels propers dies: “Intentarem celebrar el Nadal amb la màxima normalitat possible, però amb pandèmia”. La consellera ha deixat clar, sigui com sigui, que si la Rt és superior a 0,9, no es podrà passar de tram.


Sol Picó :: Dansa, Teatre\nSol Picó és una companyia professional de dansa contemporània creada el 1994 per la ballarina i coreògrafa Sol Picó (Alcoi, Alacant), la qual li dóna nom a la companyia. Des del principi, el seu treball s’inscriu en una línia de mestissatge on interactuen diferents gèneres. La seva tècnica madurada alia força, precisió i dinamisme, recolzant el tracte orgànic de les seves creacions. Constantment dinamitzades per l’humor, les seves obres segellen un estil propi sense concessions ni manual d’instruccions. El que semblava un repte s’ha convertit en una dinàmica de treball. El que semblava una proposta arriscada i insostenible s’ha transformat en la matèria primera de les seves propostes.\nAl cap ia la fi, la meta no és aportar respostes sinó plantejar preguntes a través dels sentits, de l’experimentació, de la vivència. No es tracta de construir un discurs sinó de qüestionar l’establert. La seva narrativa no és estructura sinó més aviat eina. Les seves creacions s’acosten més a una experiència vital que a la teatralització de temes essencials.\nSol Picó construeix ponts entre mons antagònics fent quallar elements aparentment irreconciliables: el flamenc ballat amb puntes, els seus vestuaris guerrers vetllant arquetips femenins o el volum de les seves escenografies cohabitant amb l’orgànic del seu treball. La música dels seus espectacles és una altra de les eines utilitzades per reforçar la barreja d’estils, ja sigui mitjançant uns arranjaments arriscats en directe o bé mitjançant temes impresos en la nostra memòria.\nLa transformació de l’espai quotidià en un paisatge extraordinari, tant en els seus espectacles de carrer com de sala, mai és el que podíem esperar i sempre va més enllà del que podem abastar. El component de festivitat omnipresent, espurnejant de manera diferent segons les produccions, sempre acaba transmetent-nos una sensació d’espontaneïtat i això gràcies a la mestria de la seva tècnica impecable.\nEn totes les seves creacions, Sol Picó utilitza elements de la cultura popular, construint una iconografia pròpia, on les referències culturals s’inscriuen en la nostra història personal. La seva proposta ofereix un clar exemple de la relació entre mite i memòria, tant individual com col·lectiva.\nI Sol Picó ens dóna l’oportunitat de viure-ho.\nViure-ho des de dins a través de l’emoció.\nMés vivència que narració.\nMés experiència que representació.\nCatherine Amette Pia Mazuela\nDansa, Teatre de carrer\nMaduixa Teatre Dansa, Teatre, Teatre visual\nProducciones Imperdibles Dansa, Teatre\nPaula Quintana Dansa, Teatre\nSocietat Doctor Alonso Dansa, Teatre, Performance\nMal Pelo Dansa, Teatre


Toni Freixa presenta les seves propostes per a l’àrea institucional i la Fundació - FC Barcelona\nHomeClubNotíciesToni Freixa presenta les seves propostes per a l’àrea institucional i la Fundació\nToni Freixa presenta les seves propostes per a l’àrea institucional i la Fundació\nEl candidat a la presidència del FC Barcelona assegura que el seu projecte és l’únic integrat per membres representatius de tot el barcelonisme\nUna imatge de l'acte de presentació de l'Àrea Institucional i la Fundació / TONI FREIXA\nToni Freixa ha presentat aquest dimarts al migdia les seves propostes per a l’Àrea Institucional i la Fundació del FC Barcelona. Acompanyat pels membres de la seva candidatura Sergi González i Marta de Llauder, els principals objectius en aquesta matèria són els d’eliminar els ‘ismes’ de l’entorn del Club –ja que, tal i com ha recordat González, “aquesta és l’única candidatura integrada per membres representatius de tot el barcelonisme”-, i fer que el soci participi activament en la Fundació.\nPer tal de “garantir relacions de qualitat de la institució amb altres institucions, grups i persones”, Sergi González ha explicat que aquest objectiu s’aconsegueix “amb lideratge, transversalitat amb el poder polític, els mitjans de comunicació i l’àmbit empresarial, amb la defensa ferma dels interessos i amb integració”. Un lideratge que ha de passar per establir molt bones relacions amb les diferents federacions (catalana, espanyola, UEFA i FIFA), el Consell Superior d’Esports, la Lliga i tots els clubs.\nObrir la Fundació al soci\nMarta de Llauder ha estat l’encarregada de presentar les propostes per a la Fundació del FC Barcelona, que ha de tenir dos grans objectius: “Millorar la vida de les persones i projectar l’ADN del Club”. “Volem obrir la Fundació al soci”, ha concretat De Llauder, que aposta per “dotar a tots els socis i familiars d’un carnet Fundació amb certs beneficis, com ara descomptes i ajudes”. Alhora, es pretén que el soci “hi participi activament a través de col·laboracions”.\nCertificació de qualitat per a la Masia\nToni Freixa ha signat un Conveni de compromís amb Gonzalo de Castro, Director General de l’entitat certificadora TÜV Rheinland Ibérica, perquè sigui aquesta empresa la que auditi el mètode del ‘Segell Barça’. “El que estem fent és no només explicar el que volem fer, sinó que estem disposats a assumir aquest compromís davant dels socis”, ha dit Freixa.\nPer la seva banda, De Castro ha explicat que TÜV Rheinland és una multinacional que certificaria la qualitat i la transparència del projecte per a la Masia, ja que tenen experiència en aquest tipus d’auditories, per exemple amb el Bayern de Munic.\nEleccions 2015: Toni Freixa (14/07/2015) by fcbarcelona\nFreixa: “La base del nostre projecte és la Masia"


Presentació de la 31a Mitja Marató de Mollerussa\nLa 31a Mitja Marató espera atraure 800 participants\n•\tLa prova, que tindrà una prèvia amb les curses infantils dissabte 20 a la tarda, premiarà amb 500 euros els atletes que superin el rècord\nLa 31a edició de la Mitja Marató de Mollerussa espera atraure 800 participants entre la cursa mare que es farà diumenge 21 i les curses infantils, que en seran la prèvia, dissabte a la tarda. La prova, organitzada conjuntament per l’Ajuntament de la ciutat i l’Associació Atlètica Xafatolls, congregarà, a més del campió d’anterior edicions, l’atleta local Ricard Pastó, corredors destacats d’aquesta disciplina, com Víctor Puyuelo, de Jaca, i David Martínez, de Manresa, els dos amb marques de 1:05:14 en que està fixat el rècord de la prova. I és que qui es superi rebrà 500 euros de premi. Així ho han dit aquest matí en la presentació de la prova l’alcalde de Mollerussa, Marc Solsona, acompanyat del regidor d’Esports, Bernat Díaz, el president i el coordinador esportiu dels Xafatolls, Juli Niubó i Fran Carrillo, el coordinador de la regidoria d’Esports, Jordi Aymerich, i Ricard Pastó.\nSolsona ha destacat el fet que bona part de la cursa es desenvolupa en la trama urbana de Mollerussa amb l’objectiu de “fer viure la Mitja Marató a tota la ciutadania. També ha agraït la implicació de l’Ajuntament de Golmés, que també té afectació ja que el circuit passa també pel mig de la localitat i de l’Ajuntament de Miralcamp, ja que els atletes també passen pel seu terme. L’alcalde ha demanat la comprensió de la ciutadania i ha indicat que des de l’Ajuntament es distribuiran per tota la població bans informatius amb el recorregut i l’afectació.\nPel que fa a la cursa, es repetirà la iniciativa engegada l’any passat de premiar als tres equips millor classificats, un classificació que s’establirà amb els temps de 5 dels seus corredors que primer entrin a meta, un dels quals com a mínim ha de ser una dona. Pel que fa al ritme d’inscripcions, de moment ja hi ha més de 475 inscrits per disputar la Mitja, i al voltant de 150 per a la cursa de 5 quilòmetres, segons ha explicat Juli Niubó, qui ha afegit que hi haurà 4 avituallaments al llarg del recorregut i ambientació musical amb batucada i Dj’s. També s’oferirà servei de crioteràpia i massatges a l’arribada i es comptarà amb llebres perfectament identificades per marcar el ritme a 1:24, 1:30, 1:35, 1:40 i 1:50. Niubó també ha agraït la col•laboració dels patrocinadors de la prova com són Serveis Rosselló, Pujol i FMC i ha destacat la implicació amb el Centre d’Iniciatives Solidàries Ángel Olaran amb la recollida de sabatilles esportives entre els atletes participants.\nLa cita esportiva reina tindrà com a prèvia les curses infantils de dissabte a la tarda amb categories que van des de P-3 fins a cadets. L’hora d’inici serà les 5 de la tarda tot i que prèviament s’haurà fet la presentació dels 150 atletes que formen part de l’Escola Atlètica Xafatolls, amb edats compreses entre els 4 i els 18 anys, i dels 40 corredors que competeixen a nivell federat, segons ha indicat Fran Carrillo.


Bay Breeze Motel Seaside Heights (NJ) Estats Units - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nDescompte a Bay Breeze Motel\n230 Sumner Avenue, Seaside Heights Centre, Seaside Heights (NJ), Estats Units, 08751 - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Bay Breeze Motel\nAl visitar Seaside Heights (NJ), vosté es sentirà com a casa a Bay Breeze Motel, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Bay Breeze Motel, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. L'hotel ofereix servei d'habitacions, màquina venedora per garantir el més gran comfort possible als seus clients.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb aire condicionat, calefacció, despertador, aparell de televisió, nevera a cada habitació. L'hotel ofereix una excelent varietat d'instal.lacions d'oci, incloent piscina exterior. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Seaside Heights (NJ), el Bay Breeze Motel és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.


Aude Valade | CREAF\nCom a estudiant de màster als Estats Units (UC Davis), vaig treballar en modelitzar les onades de calor amb un model meteorològic regional centrat en el paper de la humitat del sòl en la modelització d’onades de calor gràcies a la meva integració al Programa d’Estiu d'Estudiants de Postgrau de la NASA on vaig passar dos mesos al NASA GSFC.\nDurant el meu doctorat, en què vaig calibrar un LSM per a un cultiu de canya de sucre, els meus primers resultats van mostrar els límits de les tècniques habituals de calibració. Vaig decidir que calia orientar el projecte cap a una anàlisi de la sensibilitat i la incertesa dels paràmetres. La meva principal conclusió a partir de l'anàlisi va ser que els paràmetres estaven en l'origen del 30 % de la incertesa en les simulacions de biomassa, amb una gran variabilitat correlacionada amb variables climàtiques. Aquest treball va acabar desembocant en el meu interès actual per la modelització de trets. Durant el posterior post-doc, em vaig formar en ciències forestals, encarregant-me de desenvolupar un model empíric dels recursos forestals de França. També vaig participar activament en l’esforç grupal per desenvolupar el model ORCHIDEE-Can, una versió millorada del model ORCHIDEE basat en el procés ajustat per incloure característiques forestals necessàries per simular les interaccions de gestió forestal i clima.\nDes del 2014 soc experta associada al Carbon Forest and Wood Club del think tank I4CE a París, proporcionant coneixements sobre ciències del bosc i del clima rellevants per a les parts interessades i els responsables polítics.\nEm vaig incorporar al CREAF amb la beca Marie Curie (individual fellowship) per a l’apassionant projecte M-TRAIT. Aquest projecte que dirigeixo pretén desenvolupar un enfocament basat en trets d’hidràulica d’arbres aplicable als models de superfície terrestre per simular la resposta fisiològica dels boscos a sequeres més freqüents en el futur.\nLuyssaert S., Marie G., Valade A., Chen Y.-Y., Djomo S.N., Ryder J., Otto J., Naudts K., Lansø A.S., Ghattas J., McGrath M.J.2019Nature56700\nLuyssaert S., Marie G., Valade A., Chen Y.-Y., Njakou Djomo S., Ryder J., Otto J., Naudts K., Lansø A.S., Ghattas J., McGrath M.J.2018Nature562\nValade A., Luyssaert S., Vallet P., Njakou Djomo S., Jesus Van Der Kellen I., Bellassen V.2018Carbon Balance and Management1300\nInici / El centre / Personal / Aude Valade


Hospitals en Negeri sembilan - Directori - Llistat - Guia - Hospital - Malàisia - Hospitalsworldguide\nPàgina d'inici › Per país › Malàisia › Hospitals en negeri sembilan\nHospitals en negeri sembilan Malàisia\nHospitals en Negeri sembilan recomanades:\nAmb 577856 habitants, Negeri sembilan és una àrea que té hospitals de referència. Si cerqueu una de les Hospitals en Negeri sembilan que mostra aquesta llista, podeu ingressar l'enllaç de qualsevol hospital que aparegui a la vostra cerca per trobar el vostre número de telèfon o adreça exacta.\nTota la informació d'aquest directori està en constant revisió i correcció. Tanmateix, encara així, donada la quantitat d'informació que tenim disponible per als nostres usuaris, ens pot escapar algun error. Si trobeu cap incorrecció en aquest directori de Hospitals en Negeri sembilan, feu-nos-ho saber.\nAquí trobareu tots els Hospitals en Negeri sembilan perquè pugueu contactar o presentar-vos i rebre l'atenció mèdica que necessiteu. Aquest directori conté tots els hospitals Malàisia. La salut és una de les coses més importants de la vida i si necessitem consultar alguna cosa amb un metge, millor fer-ho tan aviat com sigui possible.\nHospitals en Negeri sembilan per categoria\nHospitals públics a Negeri sembilan (Malàisia). Introduïu i trobeu el que necessiteu trobar. Dins de l'enllaç de cada hospital, veureu tota la informació de contacte, com ara el correu electrònic, el telèfon i l'adreça ubicats en un mapa. També veureu comentaris d'altres usuaris sobre cada centre\nUn bon hospital, que sobresurt en oferir sempre la millor atenció al pacient, guanya la seva confiança, la de la seva família, els coneguts i, a poc a poc, el seu prestigi davant els ciutadans. Si necessiteu trobar hospitals privats fiables Negeri sembilan (Malàisia), cerqueu-los aquí\nMostrant 3 Hospitals en Negeri sembilan\nHospitals en Negeri sembilan per ciutat important\nHospitals de Seremban, en Malàisia. Trobeu aquí tota la informació de contacte i molta més informació de tots els centres hospitalaris que hi ha a la ciutat. La vostra salut és el més important i, per aquest motiu, no hauríeu de retardar-vos a buscar l'especialista que necessiteu en aquest moment.\nA Port Dickson, una ciutat situada a Malàisia, la gent pot comptar amb diferents centres hospitalaris per atendre les seves emergències mèdiques o les seves consultes rutinàries amb el seu especialista. Si voleu contactar amb algun d'aquests centres, cerqueu-los aquí.\nSovint un accident passa quan menys ho esperem. Si això us ha succeït a vostè o algú que està amb vostè a Kampung Baharu Nilai, Malàisia, truqueu o aneu a l'hospital més proper. Aquí trobareu tot el que necessiteu saber per contactar amb aquests centres.\nEl moment en què algú té un accident és un moment de gran estrès, i més encara si no disposem del número de telèfon d'un hospital proper. Aquí trobareu tots els telèfons i adreces de cada un dels hospitals de Bahau, a Malàisia, per assenyalar-los en la vostra agenda i tenir-los sempre amb vosaltres.\nPassar ràpidament a un hospital pot ser necessari en algun moment, especialment en casos de malaltia greu de caràcter urgent. Per tant, tome nota d'aquí els telèfons dels hospitals de Tampin, Malàisia per tenir-los a mà si és necessari.\nNo espereu més si necessiteu veure el vostre especialista avui mateix. La vostra salut hauria de ser la vostra prioritat i ha d'estar en bones mans. Consulteu aquí en aquesta base de dades d'hospitals, el vostre hospital més proper a Kuala Pilah, Malàisia.\nHospitals en Negeri sembilan per província\nMés destacats Hospitals en Negeri sembilan


De Suïssa estant » Algú creu en Europa ?\n« No, no escriuré contra la monarquia … Coincidències blaugranes »\nAmb una certa regularitat, alguns polítics de casa nostra parlen de portar a Europa el problema català, que vol dir portar-hi el dret a la independència partint d’un referèndum legal.\nAquest referèndum, que Espanya nega mani qui mani a Madrid, suposa un argument democràtic amb la convicció que cada poble té dret a decidir sobre el seu present i el seu futur. Per Espanya, convocar aquest referèndum significa un intent de trencar la unitat de la pàtria i per tant va contra la Constitució.\nPartint d’aquestes dues posicions, es veu molt difícil que Catalunya i Espanya arribin mai a un acord i per tant el fet de portar aquesta qüestió a nivells superiors i externs pot semblar una bona decisió per tirar endavant. Europa, la Unió Europea, no ha fet, fina ara, cap pas decisiu per tractar de posar d’acord els dos punts de vista i veig molt difícil que ho faci d’ara endavant.\nNo podem oblidar que, en el suposat que funcionés el referèndum i que Catalunya obtingués una majoria i arribés a la independència, moltes regions d’Europa podrien intentar seguir el mateix camí. Pensem en la Bretanya, l’Alsàcia o la Catalunya del Nord a França, en la Llombardia, el Vèneto o el Tirol del Sud a Itàlia, en els Flamencs i els Valons a Bèlgica i fins i tot en Baviera a Alemanya.\nPensar que totes o una part d’aquestes regions, amb base històrica i política ben definida, puguin arribar a ser independents frenarà, sense cap dubte, les posicions de França, Itàlia, Bèlgica i Alemanya en el cas que el problema català arribés al nivell més alt europeu.\nCal, per tant, continuar parlant, demanant i fins i tot exigint els drets dels catalans però amb una actitud i una estratègia que tindrà de ser lenta, molt lenta, però que només pot triomfar si no es defalleix.


QUINA LA FEM?: Segle XIX\n BCN des del port, segle XIX\n1850 ca. Port de BCN.\nUn meravellós gravat acolorit de la línia de mar de la ciutat des de la punta de l'escollera.\n(N'estic buscant la referència), i que reflecteix la ciutat de final del segle XVIII.\nLa ciutat té al darrere el decorat de les muntanyes de Montjuïc i del Tibidabo, imponents. Els pals dels velers del port es barregen amb els campanars que dominaven l'horitzó de la ciutat.\nLa pujada fins a Montjuïc des de les casernes de l'antic baluard de Migdia i les hortes de Sant Bertran.\n1800 ca. Port de BCN.\nEl sistema de senyals de Montjuïc apareix dibuixat al costat de la torre i no al damunt, com era vist tradicionalment. A mig aire de la muntanya, encara alguna antiga fortificació militar. La ciutat a penes si acaba de sortir dels seus límits murats medievals. Les veles desplegades dels velers dominaven l'entrada al port.\nUn senyal vertical de pedra damunt d'algun escull marcava les aigües baixes i l'entrada al port. Els quarters militars tancaven el final de la Rambla, i alguna fumera de màquina de vapor ja s'elevava en aquesta banda de fora muralla de la ciutat.\nLa muralla de mar tancava la ciutat amb tot de grans edificis al seu darrere, que deixaven només veure els grans campanars que coformaven l'sky line de la ciutat, des de l'església del Pi fins a les torres de la Catedral del Mar.\nEls vaixells deixen entreveure la silueta de les pales de vapor. La ciutat exhibeix als quatre vents el campanar de la Mercè, i al darrere el cimbori de la catedral sense l'agulla neogòtica i la torre del Palau Major.\nLes torres de Santa Maria del Mar presidint el port.\nLa llanterna que esdevindrà la Torre del Rellotge (1772) apareix ja aixecada al moll d'occident, mentre el gran fanal de la punta del moll es mostra sense el pis de dalt, substituït per un fanal col·locat damunt un alt pal de fusta, al qual s'accedeix per unes simples escales que s'hi repengen. Els vaixells de vela llatina, plegada, són els dels pescadors.\nDetall de la nova llanterna darrera l'antic i ferm fanal d'estil neoclàssic. S'hi observa bé el far de fusta aixecat des del segon pis, a on s'hi accedia per unes altes escaletes. Al 1904 s'inauguraria el far a Montjuïc.\nL'artista desconegut dibuixa una escullera plena de vida, amb nombrosos pescadors amb la canya i alguns passejants.\nUn veler de l'època entrant al port.\nEtiquetes de comentaris: BCN, Montjuïc, Segle XIX\n1806. Tarragona, Alexandre Laborde,\n«Voyage pittoresque et historique...» (INHA).\nLes restes d'un monument sepulcral de la Tarragona romana, al camí d'entrada a la ciutat.\nEl monument fou transformat en església a l'Edat Mitjana, «il est à peu de distance du chemin de Tarragone, à gauche en sortant de cette ville».\nLa descripció de les restes dibuixades.\nAl fons de l'estampa, la catedral de la ciutat, algunes torres defensives de la muralla que sobresurten dels teulats i les altres parets de tàpia dels horts i corrals de fora vila.\nFragments d'art clàssic.\nLa descripció de les escultures.\nDetall del baix-relleus.\nL'interior de la catedral gòtica de la ciutat.\nDetall dels arcs, la columnata i l'espaiós interior, amb el cor.\nDescripció detallada de capelles i altres elements.\nLa finestra d'estil àrab de la catedral tarragonina. L'autor creu que devia pertànyer a l'antiga mesquita, atès que la inscripció de l'any de l'hègira de 349 correspon a l'any 960 de l'era cristiana.\nComentaris de l'autor sobre el claustre catedralici, de la façana exterior i dels capitells.\nEl gran claustre de la catedral.\nDetalls dels arcs apuntats del claustre, cadascun format de tres arcs de mig punt amb un timpà llis amb dos ulls de bou.\nLa catedral vista des del Claustre, emplaçat al nord-est, entre el transsepte i els absis, localització poc habitual.\nL'escalinata d'accés al replà d'entrada a la catedral.\nDetall de la façana i la portalada gòtiques, amb els palaus que envolten la plaça. Dalt dels terrats, la roba estesa s'eixuga al sol.\nLa gran escalinata que puja a l'enrecte del carrer Major, amb les tradicionals fonts de les escales de la Seu.\n L'amfiteatre i l'aqüeducte romans de Tàrraco\nEtiquetes de comentaris: Laborde, Segle XIX, Tarragona\n Tarragona enfonsa Neptú al mar, 1802\n«Peña botada del Puerto de Tarragona al mar, en presencia de Sus Magestades Católicas, a 12 de noviembre de 1802». La ciutat de Tarragona encara tancada en les muralles antigues, vista des del mar, gairebé com la deien veure els vaixells que arribaven de Roma en temps de l'imperi.\nFestes i danses, com la 'del cavall', en honor a la parella reial (espanyola), Carles IV i la seua esposa. Aquesta antiga dansa d'orígens medievals (del temps de Jaume II, senyor també de Montpeller), consistia a vestir un home amb un cavall de cartró de cintura en avall, amb altres dansaires que l'envolten i als quals intenta envestir.\nCom era habitual en aquells temps, un arc de triomf fou aixecat al moll: «elles passerent sous un arc de triomphe que les habitants de Tarragone avoient fait élever à l'entrée du môle»; allà des d'un pavelló o gran tendal parat per a l'ocasió contemplaren part de les obres del moll: «les pierres que l'on emploie à la construction de la jetée sont tirées d'une carriere qui ne'n est distante que d'environ cinq cents pas».\nUna de les roques més grans, de més de 20 tones de pes, «surmonté d'une figure colossale de dix pieds de proportion représentant le dieu des mers: d'une main Neptune tenoit son trident, de l'autre les rênnes qui guidoient deux dofins». Gairebé tres-cents homes estirant d'un cabrestant feren falta per moure el pedrot i enfonsar el déu dels mars en son regne.\nVista del moll des des vaixells, amb la bandera de la marina (espanyola) i més avall, la bandera americana i tot. Els mariners, tots emparrats als pals i al cordam de les veles. Al moll, s'hi veu ben bé l'arc de triomf preparar per a l'ocasió, amb quatre grandioses columnes. A terra ferma, llueix la rojigualda de la nostra estimada metròpoli colonial, llavors tot just estrenada, i creada a partir de la bandera de la marina, que al seu torn fou adaptada, per forma i colors, de la nostra quadribarrada catalana i aragonesa.\nA la punta del moll, s'hi distingeix el reial tendal al costat d'un obelisc, des d'on s'observaven els treballs. Al fons, l'sky line de la ciutat tarragonina durant els segles de l'Edat Moderna fa de decorat de tota l'escena.\nDetall de les muralles, torres i principals edificis de la vella Tarraco que en sobresurten, juntament amb els campanars. Cristianisme i paganisme arquitectònic amuntegats.\nDetall de la façana marítima de la vila, amb els franciscans a l'una banda i el palau d'August a l'altra, i tota la ciutat murallada entremig. Al centre, les dos torres del Convent de Sant Agustí.\nEl gran tron petri de Neptú poc abans d'ésser sebollit als seus dominis aquàtics. Al fons, la parella reial borbònica (espanyola) contemplant l'espectacle del rei de les aigües cavalcant sobre els dofins trident en mà, i com els operaris tiben del cabrestant per abocar la gran roca a l'aigua. El Neoclassicisme en estat pur, sense benediccions ni capellans.\nSobre la platja del Miracle, el vell convent. Algunes barcasses amb tendals per a algunes altres autoritats que es miraven l'espectacle des del mar.\nLes obres del port tarragoní començaren al 1790. L'autor s'explaia en els detalls de l'obra, que en faran «un des plus beaux ports de la Méditerranée».\nEls murs ciclopis de la muralla tarragonina elevats sobre la platja i el mar, quan la ciutat només glatia de murs endins, i de fora s'oferia tota circumdada de murs i pedra.\nDescripció dels vells murs romans.\nUn detall gairebé arcàdic: un pastor de cabres als peus de les grans torres de l'antiga muralla, amb son gos d'atura, amb tota la vista oberta del mar als peus.\nVista d'una part del Palau d'August, dit avui Torre de Pilats.\nLa Torre de Pilat o Palau d'August fou considerat l'edifici més notable de la ciutat per l'autor francès.\nLa magnífica factura del vell palau, seu del governador de la Tàrraco romana.\nDetall de les llargues escales que pujaven fins als peus del palau, amb el detall sempre present dels figurants que fan tasques quotidianes, cosa amb la qual l'autor aconsegueix dotar la vista d'un profund realisme i vivacitat.\nUna altra vista del Palau per la banda interior. En aquell temps, l'edifici restava destinat a caserna militar.\nEls gustos neoclassicistes de l'autor queden refermats per la llarga atenció donada a l'edifici romà\n«Une des façades de ce palais occupoit d'un côte toute la longeur du cirque, du maniere qu'à Tarragone, comme à Rome, l'empereur, ou son représentant, pouvoit voir les jeux sans sortir de chez lui». Sense sortir de casa seua.\nLes vistes al mar, davant per davant de la llunyana Roma, que tingué el palau governamental eren indescriptibles.\nDescripció dels fragments esculturals d'època romana.\nUn tall seccionat de l'antic palau complet, i alguns detalls esculturals de Tàrraco, en un temps segona capital de l'imperi.\n La Tarragona de Laborde


El 18 de juny, tracem el camí cap a la Independència! | El Cau del Drac\ndes de la campanya «Vota lliure, vota per la Independència de Catalunya» voldríem agrair-vos la vostra adhesió i suport.\nDes d'ací s'ha cercat posar en primer pla, tant en l'agenda política com en la consciència dels mateixos catalans i catalanes, la necessitat de convocar un plebiscit per a assolir la independència del nostre país.\nAvui mateix fins i tot ja podria ser possible una majoria en aquest sentit; i els estatuts, a la mercè d'Espanya, no fan més que silenciar aquesta realitat.\nAbans de la convocatòria a les urnes, us demanem un darrer esforç perquè escampeu la proposta entre tots els vostres amics, coneguts i familiars.\nPer a la vostra comoditat, podeu imprimir el següent full en format DIN-A4. Aquest conté tres paperetes i el manifest de la campanya per a fer-la conèixer:\nUna vegada impreses diverses còpies, podeu repartir-les en el vostre mateix entorn, carrer o veïnat.\nEl dijous 8, el diumenge 11, el dimarts 13 i el divendres 16 de juny, el diari El Punt també inclourà en les seues pàgines un model de papereta. Si coneixeu algú a qui li sigui més fàcil fer-se d'aquesta manera amb una, no dubteu en fer-li-ho saber.\nAquests dies, us recomanem que consulteu el lloc web http://www.votaindependencia.cat , atès que anirà actualitzant-se amb freqüència amb tot aquell material i informació recent més rellevant.\nAl llarg de la campanya han sigut diverses les activitats en fer-la conèixer; p.ex. publicitat a Internet i a la premsa escrita. Com a conseqüència d'això, us agrairíem que col·laboréssiu econòmicament per a ajudar en algunes de les despeses associades que encara no s'han pogut cobrir.\nPodeu fer-ho a través del compte de «la Caixa» a nom de:\nVIC: 2100 0782 90 0100298154\no bé, si ho preferiu, amb un compte PayPal des del lloc web de la iniciativa.\nLa Institució Cultural de la Franja de Ponent rebrà, si n'hi ha, el sobrant dels diners recaptats.\nMalgrat anul·lin els nostres vots, com es pretén diàriament anul·lar la voluntat d'alliberament del poble català, des del dia 18 de juny d'enguany ja haurem pogut traçar així el camí perquè l'endemà deixin de fer-ho.\nVota lliure, vota per la Independència de Catalunya!


La nostra por, la nostra tremolor, la nostra força (Simon Critchley)\nLa nostra por, la nostra tremolor, la nostra força\nÉs de vital importància acceptar i afirmar l’angoixa, en lloc d'amagar-la i defugir-la\n8 min. 15/04/2020 18:13\n987x555 Times Square, buida. La ciutat de Nova York viu confinada l'ascens de les dades sobre contagis i víctimes del covid-19.\nTimes Square, buida. La ciutat de Nova York viu confinada l'ascens de les dades sobre contagis i víctimes del covid-19. / Jeenah Moon / REUTERS\nSIMON CRITCHLEY Professor de filosofia a la New School for Social Research de Nova York\nEstem espantats. Estem amb l’ai al cor. No som capaços de concentrar-nos. No ens podem abstreure. La ment ens saltironeja com una puça d’una informació a l’altra. Seguim les notícies perquè ens sembla que ho hem de fer. I, a continuació, ens en penedim, perquè són horroroses i tristes. Les becaines diürnes semblen involuntàries i intermitents. Sovint ens costa agafar el son. Però quan l’agafem, a vegades ens despertem immersos en un pànic mortal, amb uns símptomes d’hipocondria que ens semblen reals però que sabem que no ho són; i llavors ens sentim egoistament estúpids per haver-los tingut. Ens prenem la temperatura. Esperem. Ens la tornem a prendre. I així consecutivament. Els sentiments d’indefensió i fastigueig desemboquen en una ràbia impotent davant del que s’està fent i, sobretot, davant del que no s’està fent, o es fa malament, de manera irresponsable, deshonesta.\nLa idea de morir sols amb una malaltia respiratòria és esgarrifosa. Saber que això és el que està passant a milers de persones aquí, ara mateix, és insuportable. S’estan perdent vides i les condicions laborals de molta gent estan sent devastades. Les metàfores de guerra semblen gastades i buides. Les estructures socials, les rutines i les formes de vida que donàvem per descomptades es dilueixen. Les altres persones són possibles fonts de contagi, i nosaltres també. Anem emmascarats i guardem les distàncies.\nAquí a Nova York hi ha una quietud esfereïdora. La febre comunicativa inicial ha esdevingut una cosa més lúgubre\nCadascun de nosaltres va a la deriva en el seu propi vaixell fantasma. I aquí a la ciutat de Nova York hi ha una quietud esfereïdora. Circulen mems còmics. Sentim una alegria momentània, la compartim amb els amics i, després, tornem al nostre aïllament, les dents lleugerament serrades. Després de viure unes quantes setmanes en aquesta nova situació, la febre comunicativa inicial i la novetat de les llargues trucades telefòniques amb amics propers o llunyans ha esdevingut una cosa més lúgubre, més tètrica i molt més seriosa. Sabem que el viatge serà llarg. Però no sabem quines conseqüències pot tenir.\nCom podem encarar la situació?, o com ho hauríem de fer?\nEls filòsofs han mantingut un llarg i torturat idil·li amb el distanciament social, començant per Sòcrates, confinat en una cel·la, i René Descartes, retirat dels horrors de la Guerra dels Trenta Anys (en la qual va participar) en una habitació amb estufa dels Països Baixos per reflexionar sobre la certesa; molts altres, com Boethius, Thomas More i Antonio Gramsci, també formen part d’aquesta llarga tradició d’aïllament i pensament.\nPerò, què passa amb la filosofia en si? Fa molt temps que se la menysprea per la seva inutilitat pràctica, perquè en els seus 3.000 anys d’història no ha pogut resoldre els problemes més profunds de la humanitat. ¿Com ens pot ajudar, doncs, a passar aquest moment tan difícil? ¿La filosofia ens pot aportar alguna mena de llum, fins i tot de consol, en aquesta nova i desolada realitat, marcada per l’angoixa, el dolor i l’espectre terrorífic de la mort?\nSí que ho pot fer, perquè filosofar és aprendre a morir. Així ho formula Michel de Montaigne, assagista francès del segle XVI, l’inventor del gènere de l’assaig, que cita Ciceró, que al seu torn està pensant en Sòcrates, condemnat a mort. Montaigne diu que va cultivar l’hàbit de tenir la mort no només en la imaginació, sinó també, i constantment, a la boca: en el menjar i la beguda que prenia. Per als que us ha agafat per cuinar i potser beveu una mica massa en el vostre aïllament, això pot semblar morbós. Però no ho és en absolut. Montaigne completa aquesta reflexió amb una frase sorprenent: "El que ha après a morir ha desaprès a ser un esclau". És una idea extraordinària: l’esclavitud consisteix en estar sotmès a la por a la mort. El que ens té esclavitzats és el pànic a la nostra desaparició.\nCal reconèixer l'angoixa, donar-li forma i convertir-la en un vehicle d’alliberament. No dic que sigui fàcil\nLa llibertat, per contra, consisteix en acceptar la nostra mortalitat, la idea que hem de morir. La llibertat només la sentim de debò quan assumim que la nostra vida està determinada per l’acostament inevitable i ineludible de la mort, dia rere dia, hora rere hora. Des d’aquest punt de vista, una vida ben viscuda, una vida filosòfica, és la que abraça l’acostament de la mort. L’existència és finita. La mort és segura. No és cap notícia. Però una vida filosòfica ha de partir d’una afirmació sense embuts de la nostra finitud. Com va dir T.S. Eliot sobre el dramaturg jacobí John Webster, hem de veure el crani que hi ha sota la pell.\nPerò, així i tot, estem espantats. Així i tot, estem amb l’ai al cor. Podem intentar pensar-hi en termes de la distinció entre por i angoixa. Ja sabem des d’Aristòtil com a mínim que la por és la nostra reacció a una amenaça real del món. Imagineu-vos que tinc una por especial als ossos. Si aparegués un os enorme a la porta del meu apartament, sentiria terror (i probablement sorpresa). I si de sobte l’os tornés a sortir al carrer, la meva por s’esvairia.\nEn l’angoixa, per contra, no hi ha en joc cap objecte concret, cap os. Es tracta, en canvi, d’un estat en què es perden de vista els fets concrets del món. De sobte, tot sembla inquietant i estrany. És la sensació d’estar en el món com un tot, la consciència de tot i de res en concret. Jo diria que el que molts sentim ara mateix és aquesta angoixa profunda.\nLa peculiaritat de la pandèmia és que el virus, tot i ser ben real, és invisible a ull nu i alhora omnipresent. El covid-19 s’ha infiltrat en l’estructura de la realitat: la malaltia és alhora a tot arreu i enlloc, no la coneixem amb exactitud i, de moment, no hem trobat un remei per curar-la. I la majoria de nosaltres tenim la sensació que fa moltes setmanes, probablement mesos, que nedem en un mar de virus. Però, potser, sota la tremolor de la por, hi ha una angoixa més profunda, l’angoixa de la nostra mortalitat, de sentir-nos abocats a la mort. I això és el que podríem intentar afrontar, com una condició de la nostra llibertat.\nSabem que som mortals. I la nostra dignitat consisteix en aquesta idea\nÉs de vital importància, crec, acceptar i afirmar l’angoixa, i no amagar-la, defugir-la, evadir-se’n ni intentar explicar-la en relació amb algun objecte o causa. Aquesta angoixa no és només un trastorn que cal tractar, i ja no diguem anestesiar amb medicaments. Cal reconèixer-la, donar-li forma i convertir-la en un vehicle d’alliberament. No dic que sigui fàcil. Però podem intentar transformar l’estat d’ànim bàsic d’una angoixa aclaparadora en una cosa que ens habiliti i ens doni coratge.\nLa majoria de nosaltres, en general, ens sentim reafirmats per una presumpta normalitat que ens permet viure en una eternitat de cartó pedra. Ens imaginem que la vida continuarà i que la mort és una cosa que passa als altres. La mort es redueix a allò que Heidegger anomena una nosa social o una pura falta de tacte. En aquest cas, el consol de la filosofia consisteix en allunyar-nos dels hàbits quotidians de negació de la mort i afrontar l’angoixa de la situació amb una valentia lúcida i un realisme serè. És qüestió d’interpretar apassionadament aquest fet com a base d’una resposta compartida, perquè la finitud és relacional: no es tracta només de la meva mort, sinó de la mort dels altres, les persones que ens preocupen, properes i llunyanes, amics i desconeguts.\nFa unes setmanes em vaig trobar parlant alegrement sobre la literatura que gira a l’entorn d’una plaga: El Decameró, de Boccaccio, Diari de l’any de la pesta, de Defoe, La pesta, de Camus. Em pensava que era intel·ligent fins que em vaig adonar que molta altra gent deia exactament les mateixes coses. En veritat, el pensador que m’ha atret més profundament és el brillant matemàtic i teòleg francès del segle XVII Blaise Pascal, en particular els seus Pensaments.\nPascal escriu sobre la incapacitat de seure sols i tranquils en una habitació com a font de tots els problemes de la humanitat; sobre la inconstància, l’avorriment i l’angoixa com a trets definitoris de la condició humana; sobre el poder implacable de la rutina i el brogit insistent de l’orgull humà. Però el que sobretot m’atrapa és la idea de Pascal segons la qual l’ésser humà és un jonc, "el més dèbil de la naturalesa", que una alenada o una gota d’aigua poden tombar.\nEls éssers humans som desgraciats, ens recorda Pascal. Som criatures febles, fràgils, vulnerables i dependents. Però –i aquest és el gir crucial– la nostra desgràcia és la nostra grandesa. L’univers ens pot esclafar, un petit virus ens pot destruir. Però l’univers no en sap res, d’això, i al virus tant li fa. Nosaltres, per contra, sabem que som mortals. I la nostra dignitat consisteix en aquesta idea. "Esforcem-nos –diu Pascal– a pensar bé. Aquest és el principi de la moral". Considero que aquest èmfasi en la fragilitat, la debilitat, la vulnerabilitat, la dependència i la infelicitat humanes és el contrari de la morbositat i de qualsevol pessimisme fútil. És la clau de la nostra grandesa. La nostra debilitat és la nostra força.


T’agradaria parlar amb Gerard Piqué? | Nosaltresllegim\nT’agradaria parlar amb Gerard Piqué?\nSí, ho has sentit bé! Edicions 62 et dóna l’oportunitat de conèixer en persona Gerard Piqué!! Només has d’omplir les dades que trobaràs a la faixa del llibre Viatge d’anada i tornada, escrit pel propi futbolista. Ep, afanya’t perquè es tracta d’una edició especial de només 2.800 exemplars!\nSerà una trobada conjunta amb 20 persones a Barcelona, on Gerard Piqué explicarà com i perquè ha escrit el seu llibre. Els participants hauran de fer constar de forma clara i llegible en les butlletes de participació totes les dades que se sol·licitin com a obligatòries. El període d’inscripció resta obert fins al 31 d’agost.\nViatge d’anada i tornada és un llibre autobiogràfic on Gerard Piqué “ens explica el meravellós any que ha viscut amb l’equip i ens desvetlla secrets de la seva vida que només saben aquells que l’han llegit”, ens comentava en Nil (vegeu Viatge d’anada…).\nQuè esperes!? En Gerard t’espera molt aviat!\nPer consultar les bases del sorteig, clica aquí.\nAquesta entrada s'ha publicat en 2010, Algunes coses nostres, Vam publicar-ho fa temps... i s'ha etiquetat amb Escrit originalment en català, Gerard Piqué el 29 de juliol de 2010 per Nosaltresllegim.cat.\n← El quadern de Nicolaas Kleen He llegit el premi llibreter 2010 per a “altres literatures” i estic d’acord en un 50% amb el que diu la coberta →


Les bicis comencen a ser una altra plaga - Diari de Sabadell\nCrec que és molt positiu que les autoritats municipals apostin per marginar els cotxes de la nostra ciutat, ja que es comporten com una autèntica plaga de rates. Com més espai els dones, més espai agafen. A més, tenen un gran sindicat que els protegeix: el RACC (Rates Associades Catalanes al quadrat).\nÉs interessant que les autoritats donin cada vegada més espai a les bicicletes, però s’han equivocat en crear carrils en doble sentit, ja que van en contra de la intuïció i el costum dels vianants. Tampoc entenc que aquí no tinguem Bicing. Que és car? Més car és que els sabadellencs tinguem tumors malignes derivats de la contaminació.\nPerò avui vull cridar l’atenció en la falta de civisme de la major part de ciclistes. Abans hi havia poc ciclistes que corrien poc. Ara no, ara les bicis contravenen les normes. Segons les Ordenances del rodal: “Només es podrà circular en bicicleta per les vies principals, pistes forestals i camins de passejada amb una amplada de més de 2 metres. Se seguiran les següents regles: a) Queda expressament prohibit circular en bicicleta per corriols, rieres, camps a través, camins d’amplada inferior a 2 metres i vies especialitzades per a altres usos. b) En cap cas es podrà circular a una velocitat superior a 20 km/h ni fer curses ciclistes sense les autoritzacions escaients.” Les sancions per infraccions lleus podran consistir en multa de fins a 750 €, l’amonestació i la realització d’accions educatives. Ningú en fa cas. Et trobes ciclistes per qualsevol corriol del parc natural de Sant Llorenç, si els dius alguna cosa, se t’encaren. Aquí l’amplada de la via ha de ser més gran de 3 metres, així que en la pràctica no n’hauries de veure cap.\nMe’ls he trobat a desenes al Torrent de Colobrers –quan s’hi podia passar–, tot i que hi ha portes contra les bicis i rètols que ho indiquen clarament. També n’he trobat al Torrent de Gotelles. No deixen ni un corriolet sense trepitjar, en molts casos les roderes van erosionant el camí de tal manera que al final no es pot passar.\nCrec que quan un sabadellenc es compra una bici, se li hauria de fer un curset i donar-li un manual d’instruccions. Realment hi ha molta gent que no té ni idea de quines són les limitacions de circulació de les bicis. A més, ara la gent està molt més preparada i corren molt, molt per sobre dels 20 km/h que assenyala l’ordenança, al rodal hi ha moltes famílies amb nens i comença a ser un perill. A més, molts d’ells van amb bicicletes elèctriques.\nCrec que la policia municipal ha de començar els caps de setmana a posar multes, moltes multes, i regalar a cada ciclista incívic –la majoria– un prospecte amb les normes per circular pel rodal i pel parc de Sant Llorenç. Si preguntem, segur que en tot l’any 2019 no es va posar quasi cap multa. No pot ser que quan vas a caminar hagis d’estar pendent que no t’atropelli una bicicleta. És bo que la gent faci exercici, però en la mesura que hi ha tanta gent que es pensa que és El Caníbal, Eddy Merckx, potser que hi posem remei. Ja sé que no és popular, però algú...


La Crida per Sabadell s'esborra de la candidatura a Capital de la Cultura Catalana - Sabadell digital Diario\nInicio Política La Crida per Sabadell s'esborra de la candidatura a Capital de la...\nLa Crida per Sabadell s’esborra de la candidatura a Capital de la Cultura Catalana\nLa candidatura de Sabadell per ser Capital de la Cultura Catalana podria patir les conseqüències del trencament de la unanimitat obligada per l’organització. La Crida ha comunicat al president de l’organisme que retira el seu suport, ja que considera que el consistori municipal no està complint els acords de la Junta de Portaveus i del plenari per elaborar l’alternativa. El Govern local no hi està d’acord.\nEls anticapitalistes no estan conformes amb com s’està desenvolupant el procés de treball per bastir la candidatura. La portaveu Nani Valero, lamenta que «se’ns ha exclòs, a nosaltres i a altres grups municipals de l’oposició, de participar en aquest procés de treball», ja que, segons els cridaires, el Comitè d’Experts no inclou a representants del seu grup, ni d’Esquerra Republicana, Ciutadans ni Podem.\nValero recorda que «els organitzadors de la capital de la cultura catalana demanen que hi hagi un acord de plenari unànime. Com a Crida, garantim que hi hagi aquest acord, però que, alhora, vagi acompanyat d’un funcionament realment coparticipat, que és el que no s’està respectant».\nLa Crida es queixa que en algunes entitats culturals, la participació oferta s’ha limitat a fer-los omplir una enquesta. Valero valora que «ningú ens obliga a treballar-ho amb aquestes presses. Podem presentar-ho l’any que ve i demanar ser la capital de la cultura el 2025 i no s’està tenint en compte. Per nosaltres els processos, la participació i consolidar molt el treball de base, són essencials i bàsics. Preferim aquest treball de base que grans cops d’encenalls». Fonts municipals contesten que en un moment clau on cal sumar esforços en cultura, cadascú ha de decidir si vol posar per damunt els interessos partidistes o de la ciutat.\nArtículo anteriorEl femení de l’OAR Gràcia es retroba amb la victòria amb un final d’infart\nArtículo siguienteLa incidència de Gorka Guruzeta en el joc del Sabadell augmenta amb el pas de les jornades


ELS NENS DE ROBERT REDFORD: CONEIX A JAMES, SHAUNA, AMY I SCOTT - FAMÍLIES FAMOSES\nLa família extraordinària de Robert Redford: coneix els 4 fills de l’actor amb l’exdona Lola Van Wagenen\nSaps Robert Redford pels seus papers a Butch Cassidy i The Sundance Kid , The Sting , Tots els homes del president i més, però potser no sabreu que la icona de la pel·lícula és l’orgullós pare de quatre nens. Robert comparteix els seus fills amb la seva exdona, Lola Van Wagenen .\nEl guanyador de l'Oscar i l'historiador nord-americà van fer el nus el 1958 i poc després van donar la benvinguda al seu fill gran, Scott, el setembre de 1959. Tràgicament, l'estimat fill de la parella va morir en la infància només dos mesos després del seu naixement, al novembre.\nRobert i Lola no van renunciar a convertir-se en pares, però, ja que el seu segon fill, Shauna, va arribar el 1960, seguit del seu fill James el 1962. Més tard van completar la seva família amb el naixement de la seva filla menor, Amy, el 1970.\nDurant els propers 15 anys, el Com érem star i el cofundador de Clio Visualizing History, Inc. van criar junts els seus tres fills. Tanmateix, al final van deixar de deixar-ho el 1985.\nTot i el divorci, Robert i Lola van veure com els seus fills seguien els seus passos aconseguits mentre creixien. James, que també és conegut amb el seu sobrenom de «Jamie», i Amy van tenir força èxit per si mateixos mentre van seguir carreres a Hollywood com el seu pare. Shauna, en canvi, és un artista amb talent.\nLamentablement, el fill de la parella, James, va morir als 58 anys després d’una batalla d’un any amb el càncer de fetge a mitjans d’octubre de 2020. The Tigres de paper dona de l'escriptor, Kyle Redford , va confirmar la trencadora notícia amb un emotiu homenatge a Twitter.\n«Jamie ha mort avui. Estem desconsolats. Va viure una vida bonica i impactant i va ser estimat per molts », va escriure emocionalment en aquell moment. «L'enyorarà profundament. Com a dona de 32 anys, estic molt agraït pels dos fills espectaculars que vam criar junts. »\nNomés dos mesos abans de la tràgica mort de Jamie, Robert va celebrar el seu 84è abans amb els seus estimats fills, néts i la seva segona dona, Sibylle Szaggars , amb qui es va casar el 2009. The Fora d’Àfrica l'actor es va obrir a centrar el seu temps en coses significatives com la seva família i la seva carrera.\n«Sempre he mirat endavant, de manera que no he passat molt de temps pensant en el passat», va exclamar exclusivament Cada setmana més a prop .\nDesplaceu-vos per la galeria següent per obtenir més informació sobre els quatre fills de Robert.\nquan es va casar Meghan McCain?\nWendy Williams té implants mamaris\nross arne naess jr\nquè fa john travolta


De Suïssa estant: Catalunya grisa? Estadisticas Gratis\nGairebé fa 40 anys que visc a Suïssa. Mai he deixat de seguir les incidències que tant a Manresa con a Catalunya han anat succeint. Gràcies a Internet, les possibilitats d’estar informat per premsa, radio i televisió han augmentat considerablement fins a donar la falsa sensació de participar a certs esdeveniments com si visqués a Manresa. Ja dic que la sensació es falsa, però no del tot.\nPer exemple, ara que s’acosten votacions, puc seguir les informacions de cada partit sense suportar els cartells pels carrers, els repetitius missatges per radio i televisió, i tampoc tinc d’aguantar comentaris ni al la barberia ni al bar de la cantonada.\nDit això, des la distancia en aquests moment Catalunya dona una imatge grisa, com si estigués envoltada de boira , aquesta boira matinera espessa i freda; una imatge com una foto desenfocada. Em sap greu.\nAnem a observar un parell de detalls:\n- Davant les properes eleccions, el Govern Tripartit dona una imatge grisa. No transmet definició, color, il•lusió.\n- Els de CiU, sobretot l’Artur Mas estan ja fa molt temps apagats, segurament perquè l’herència Pujol és molt difícil de gestionar, i desanima guanyar en vots i no manar.\n- ERC s’ha trobat molt còmoda asseguda als poltrones de manar i no va pel carrer explicant i convencent. Ha perdut perfil i s’ha tornat pàl•lida, per no dir grisa.\n- Els de Iniciativa-Els Verds també han trobat el gust a „manar“ i van una mica amb la pólvora mullada. Llàstima perquè partits petits son necessaris perquè els grans no s’adormin. Però ara estan fent migdiada llarga tots ells.\n- L’Estatut ningú sap molt bé on es troba, ni quant el faran sortir de l’amagatall i el posaran a actuar. Una boira densa s’estén per damunt del vot popular que l’hi va donar existència. Gris, molt gris tot això.\nPerò com que visc a Suïssa, estic acostumat a veure com la boira se’n va i deixa lloc lliure perquè el sol ens animi el paisatge i l’esperit. No dubto que a Catalunya aviat la boira podrà escampar i tots sentirem la joia de viure envoltats de més colors.\nPublicat per Ramon Boixet a divendres, de febrer 29, 2008\nI si un dia...\nEl President demana disculpes\nManresa i els trens\nLa „guerra“ dels minarets a Suïssa


El nostre servei de manteniment informàtic Xirivella i suport tècnic informàtic correspon a serveis constants preventius i resolutius en les instal·lacions del client i remotament, amb l'objectiu de prevenir i incentivar actuacions correctives. A Gestinet Xirivella, també realitzem el monitoratge dels servidors i usuaris a cada client per a poder oferir més i millor control, donant una resposta més ràpida i efectiva en cada actuació i situació.\nA Gestinet Xirivella només utilitzem plantilla professional pròpia qualificada\nÉs important destacar, sobretot en el sector outsourcing de serveis de manteniment informàtic Xirivella, que tots els tècnics informàtics de Gestinet són professionals experimentats en plantilla, fixes ubicats a Xirivella, pel que no utilitzem la modalitat de subcontractació i/o utilització de perfils freelance, ja que aquestes modalitats van en decrement del servei i satisfacció del client.\nIgual que oferim un servei de manteniment informàtic Xirivella periòdic, preventiu, expert i exigent, també disposem d’altres serveis vitals per a qualsevol empresa avui dia, utilitzant sempre les tècniques i metodologies més innovadores i eficients.\nEl nostre servei informàtic a Xirivella disposa d'un temps màxim de resposta sobre incidències de 3 a 4 hores. Actualment donem resposta immediata.\nTots els nostres tècnics de suport informàtic a Xirivella disposen com a mínim de Grau Superior Informàtic en Sistemes Informàtics.\nVinculem per a cada client de manteniment de sistemes informàtics a Xirivella un mínim de 2 tècnics directes per a ser el més resolutius i precisos possible.\nEls clients disposen els telèfons mòbils dels tècnics vinculats per a que puguin contactar directament i ser més resolutius i efectius en el servei de suport informàtic a Xirivella.\nDisposem de tècnics fixes i estables per a donar un servei de manteniment informàtica Xirivella estable i ràpid sense sorpreses ni esperes.\nEls nostres clients de serveis IT a Xirivella disposen d’una potent Extranet per a la gestió completa del seu servei.


«Tant de bo torni a Segona A i ho faci amb la Unió» - Diari de Girona\nJavi Salamero. Entrenador de la UE Figueres.\n«Tant de bo torni a Segona A i ho faci amb la Unió»\nSorprès per la rapidesa amb la qual ha abandonat els despatxos per tornar a la banqueta, però content perquè «en essència em sento entrenador», Salamero considera que era «urgent» el relleu a la banqueta i carrega contra el seu predecessor\ncarles rosell girona 20.11.2019 | 00:19\nJavi Salamero exercint d'entrenador. | Marc Martí\nJavi Salamero exercint d'entrenador.\nTenia ganes de tornar a entrenar?\nEvidentment. Em sento, en essència, entrenador. Sempre he tingut ànima de tècnic. A més, tampoc ha passat massa temps des de l'última vegada. Per a mi sempre és una satisfacció perquè em sento molt bé i més a gust al camp que no pas als despatxos.\nFa pocs mesos s'incorporava com a gerent de la Unió i ara ja n'és l'entrenador. Li ha sorprès que el canvi s'hagi produït tan aviat?\nSí, perquè esperava que l'equip se'n sortiria millor. La decisió del canvi la va precipitar el fet que vam ser golejats per un equip que havia patit un munt de golejades en contra a la Lliga (Sants). Això va disgustar moltíssim l'entorn de la Unió.\nPer tant, el canvi a la banqueta era necessari.\nUrgent, més aviat. Encara hi ha temps per redreçar la situació i en això estem. La nostra intenció sempre ha sigut la de millorar la classificació de l'any passat i, fins i tot, tenir alguna possibilitat a les últimes deu jornades de poder-nos colar com a sorpresa als llocs de privilegi. Veurem si som capaços d'aconseguir-ho.\nUn objectiu ambiciós. Van pel camí d'aconseguir-lo?\nAra mateix no sé quants partits s'han de guanyar en total per ser a dalt al final. Potser quinze, o fins i tot disset. El que tinc molt clar és que hem de guanyar un partit disset vegades. Els objectius a mitjà termini no són un bon negoci per a un entrenador. M'he de centrar a guanyar el proper rival i agafar-me les coses mirant el present.\nQuan decideix ser el nou gerent del Figueres ho fa amb la idea d'entrenar el primer equip algun dia?\nSí, no ho negaré. En un primer moment, quan vaig arribar, se'm va plantejar aquesta possibilitat. Així m'ho van manifestar des del club. I vaig acceptar-ho.\nQuin vestidor es troba quan accepta el nou càrrec?\nEm vaig trobar una excel·lent predisposició per part de tots els jugadors i de la resta del cos tècnic. El que crec és que tant els capitans com també la majoria de jugadors, a nivell individual, han agraït aquest canvi. Així m'ho han manifestat. Abans teníem reunions mensuals amb els capitans i sabíem què s'estava coenr al vestidor. No estàvem del tot convençuts que el rendiment col·lectiu fos el que havia de ser.\nI què s'hi estava coent?\nNomés s'ha de plantejar una cosa. Els capitans de la temporada passada ens van manifestar, explícitament, que si en Xavi (Agustí) continuava, ells no ho farien. Així va ser. Els seus motius deuen tenir i aquí no hi entro. En Xavi pot ser un bon segon entrenador, però dirigir un equip li ve molt gran. Ell ha tingut el seu moment i no l'ha aprofitat.\nVeig que la relació entre vostès no ha sigut del tot bona.\nÉs molt difícil entendre't amb una altra persona si sempre estàs vivint en una desconfiança mútua. Ell pot tenir les portes obertes de la Unió, però crec que les seves accions després de la sortida no han sigut les més correctes. El club ha fet més per ell del que possiblement es mereixia.\nLes discrepàncies venen de lluny?\nNo, han sortit a partir del moment que li vaig comunicar que no continuaria a la banqueta. Fins llavors no hi havia hagut cap problema, ho consensuàvem tot. Tampoc li vull donar el dret a rèplica, però va arribar a dir que no li vaig posar les coses fàcils. Fins i tot, crec, va arribar a parlar d'intrusisme per part meva. Trobo que s'hauria de mirar al diccionari què és el que vol dir exactament aquesta paraula. Parla d'un intrús, una persona que no està capacitada per exercir una sèrie de funcions i que tot i això intenta fer-les. Jo en tots els aspectes, tant pel que fa a la titulació com les competències, estic plenament capacitat per fer-ho. Vaja, de fet ara mateix ho estic fent.\nCanviant de tema. Dos partits a la banqueta i cap derrota. Ha tornat la famosa flor?\nHome, crec que és un bon inici però millorable! Al primer partit no se'ns van posar les coses gens fàcils, amb un munt de condicionants que feien ben complicat sumar els tres punts. No vam guanyar, però sí empatar, i tinc una esplina clavada, perquè vam ratllar a molt bon nivell. Per sort, dirigeixo un equip generós, que treballa de valent i no perd la cara en cap moment. Em sento orgullós d'ells. El normal hauria sigut perdre. Diumenge passat, en canvi, vam ser superiors a l'Horta i per fi vam guanyar a fora.\nQuè significa aquest 1-3?\nHauria de ser un punt d'inflexió perquè l'equip recuperi la confiança i sigui segur d'ell mateix. No guanyàvem a fora i això era la realitat. Ho vam fer en un camp difícil i contra un clar aspirant a estar a dalt.\nParlava abans d'una plantilla molt jove. A l'estiu el club va haver d'afrontar moltes sortides, incorporant gent que ve de baix. Això necessita el seu període d'adaptació?\nConsidero que disposar de gent jove és una sort; un valor afegit i no pas una mancança. Els jugadors tenen moltes ganes, són ambiciosos i tenen fe en el que fan. Em sento un privilegiat de dirigir aquest vestidor.\nS'haurà de fitxar al gener?\nL'equip és susceptible de variar a mesura que avanci el campionat. Estem pendents dels papers del mexicà Carlos Treviño. Seria un molt bon fitxatge, si finalment es concreta. Ara estic molt content amb el que hi ha i només desitjo recuperar els lesionats. L'últim partit el vam jugar amb quatre baixes molt importants com les d'Ayala, Gelmà, Pepu i Coto.\nAmb en Coto hi compta?\nSí, estic convençut que no només acabarà la temporada amb nosaltres, sinó que ho farà en un bon estat de forma. Sé com es cuida, és molt professional.\nA principi del curs sobtava el fluix inici dels equips gironins i ara tots tres comencen a remuntar. Hi ha més bon nivell del que semblava?\nPer començar, la Tercera Divisió és molt igualada i competitiva. També li diré que el Banyoles m'ha sorprès gratament. És molt difícil que les coses et surtin bé quan et diuen que competiràs a aquesta categoria a només una setmana d'iniciar la lliga i es decideixi mantenir el bloc. Ells ho han fet, perquè estan molt ben dirigits, de dalt a baix. El Peralada té una plantilla molt més que contrastada a la categoria i estic segur que rendirà de manera excel·lent.\nParlant del Peralada. Té ganes d'enfrontar-s'hi?\nJa arribarà... La rivalitat existeix. Personalment no la visc tant en primera persona com ho fa el nostre entorn. És bo que hi hagi això a la comarca. Que dos equips lluiten per tot, pels resultats, jugadors, classificació. És una competitivitat interessant. Ara, també he de dir que la relació institucional és excel·lent.\nTé ganes d'entrenar en una categoria superior?\nSí, és clar. M'agradaria fer-ho però amb la mateixa criatura que entre tots hem sigut capaços de crear. Aquesta, la Unió. Tant de bo algun dia torni a entrenar a Segona B o Segona A i ho faci al capdavant del Figueres.


Ressaca BTT - Canals: de gener 2011\nDiumenge 30/gener/2011 - Bellús i Camins del Castell\nDesprés de fer pala el diumenge passat, hui 7 ressaqueros hem eixit a cremar els polvorons, rosegons i "mantecaos" de les festes de Sant Antoni que ja els teníem prou acoplats al cos.\nA les 8:30h estàvem en La Lloca, Ximo, Francisco, Toni, Miki, Vicent C, Javi i Andrés i com ningú dels que estàvem vam fer la ruta proposada del diumenge passat, dons vam decidir fer-la hui.\nFeia fred, però de segur que no mes que el diumenge passat. A mida que anàvem muntant el port de l'Olleria el cos anava entrant en calor. El primer en arribar dalt va ser Ximo, seguit de Francisco i Javi. Ja sabeu com es la ruta fins a Bellús, sendes i pistes entre pins, mesclades amb trams asfaltats. Molt bonica. El millor es que anem per la solana de la serra. Ja en Bellús, esmorzem en el lloc de sempre i després per la Cova Negra cap a Xàtiva.\nLa tornada cap a Novetlè la fem per les sendes del castell. Ens van agradar molt estes sendes, molt tècniques i divertides, així que ja tenim una alternativa de tornada cap a casa. En el final de la ruta va ser primer Francisco seguit de Ximo i Andrés.\nEl dissabte 15 de gener vam fer la ruta de les sendes del Castell de Xàtiva, gracies als amics de la penya Hui no caurem de Xàtiva l'hem pogut gaudir i es de lo millor que hi ha per la contornada. La teniu en el seu lloc com a Canals-Solana i Ombria del Castell de Xàtiva-Canals.\nEl proper diumenge mes i millor... Els camins de la Solana.\nPrimera ruta de l´any. Dia de ressaca i descans. Açò va ser el motiu per el que es va decidir retrasar l'hora d'eixida a les 9:30.\nDonç be, per a fer la primera estavem, Carlos, Ximo, Emilio, Dani i Andres i per unanimitat vam decidir fer una altra ruta. Muntem per la pedrera, arribem a la plana, baixem pel camp de tir i anem cap a Montesa, després de que Ximo lluitara amb una serp de quasi 4 metres, també coneguda com a "serp romer" pel gran paregut que té amb la planta, muntem per la solana fins a l'altura del castell on tornem a baixar per la senda de les pistes d'escalada fins a Montesa on decidim pendre un refresquet en El Ramallar. Quin privilegi!!! Que "agustito" van estar en la terrassa, amb el sol, les bones vistes i la companyia. Quin privilegi!!!\nDesprés, cap a casa.\nEl proper diumenge mes i millor. La senda del moro.


Heras guanya la tercera Ultra Pirineu - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nHeras guanya la tercera Ultra Pirineu\nEn la vuitena edició de la prova del Cadí-Moixeró de 110 km, el corredor de Béjar repeteix els seus triomfs del 2010 i 2011\nredacció | bagà 25.09.2016 | 07:55\nMiguel Ángel Heras, durant la prova GEMMA PLA/ultra pirineu\nMiguel Ángel Heras ha reprès el seu idil·li victoriós que té amb la Ultra Pirineu en aconseguir anit la que és la seva tercera entrada com a vencedor a Bagà després de 110 km de cursa pels paratges del Cadí Moixeró. El corredor de 41 anys de Béjar (Salamanca), germà de l'exciclista Roberto Heras, va ser tercer l'any passat quan va vèncer Kilian Jornet, que ahir era un dels grans absents de la prova, igual que Núria Picas entre les dones. Heras va dominar clarament en aquesta ocasió, i va treure mitja hora a qui va ser el segon classificat a Bagà, un Jessed Hernández resident des de fa molts anys a Estana, a Martinet. El triomf d'Heras va arribar amb un registre de 12 hores 55'51'', i ja és el tercer a l'Ultra Pirineu (la prova que abans es coneixia com Cavalls del Vent) després dels assolits en el 2010 i el 2011.\nHeras va declarar en arribar a la meta que "aquesta és una cursa impressionant, la seva gent és del tot fantàstica. Jo la considero com la meva cursa".\nLa tercera posició del podi va ser molt discutida i no va quedar prou definida gairebé fins al final. Quan semblava que seria per a l'osonenc Ernest Ausiró, aquest era superat pel corredor Cristofer Clemente, de la Gomera, i pel peruà Emerson Trujillo. Tots tres van entrar a meta en un interval inferior al minut, i el canari va aconseguir el bronze de la prova, que té el seu recorregut pel Cadí Moixeró. Clemente, amb el seu tercer lloc, es va endur el títol de les Skyrunner World Series.\nEn vuitena posició, a una hora del guanyador Heras, es va situar finalment Gerard Morales, que és un altre dels habituals en la cursa de l'Ultra Pirineu. El moianès va ser setè el 2015 i ahir va tornar a ser en les primeres places.\nEn la categoria femenina qui es va imposar va ser Gemma Arenas. L'esportista d'Almagro, amb temps de 15 hores 20'34'', va derrotar la que va ser la gran competidora en la prova, l'americana Hillary Allen. L'Ultra Pirineu va reunir un miler d'esportistes de diferents nivells, molts dels quals han passat tota la nit corrent i caminant per assolir el seu objectiu d'arribar a la meta de la plaça Catalunya de Bagà. Hi ha un temps màxim per fer-ho, que és fins a les 12.30 hores d'avui.\nMargarit venç a la Nit Pirineu\nEl gran cap de setmana de curses de muntanya es va estrenar amb la Nit Pirineu, cursa de Quilòmetre Vertical que tenia 5 km i un gran desnivell positiu. A més s'hi afegia un convidat no previst, la pluja, que va fer encara més complicada la competició. El jove Jan Margarit, amb un temps de 29'31'', i Fàtima de Deigo (38'38'') van aconseguir les respectives victòries als grups masculí i femení. Un ascens que era molt vertical i nocturn, i per les condicions climatològiques es va haver de reduir la distància.\nPere Rullan i i Oriol Cardona, en homes, i Silvia Zúñiga i Leire Fernández, en la categoria femenina, van completar el podi d'aquesta cursa, que fa descobrir l'estació de la Molina amb una perspectiva diferent. Jan Margarit, atleta del Salomon Etixx Team, era reconegut com un dels grans favorits.


HISTÒRIA | EL CENTRU\nL'ASSOCIACIÓ ARTÍSTICA TEATRAL El CENTRU DE CANET DE MAR (EL CENTRU), és una associació d'àmbit cultural. La seva principal activitat és el teatre.\nFOTOS NO TAN RECENTS\nACTA DE FORMACIÓ DE LA PRIMERA JUNTA DEL CENTRU de data 26 de desembre de 1884\nL’acta de formació de la primera junta del Centru es va fer en data 26 de desembre del 1884. L’entitat va iniciar la seva activitat l’1 de gener del 1885.\nDes del seu origen la seva activitat més destacada ja era el teatre i les vetllades d’art , on s´hi incorporava la música, la dança i la poesia. Com a curiositat, en aquesta època inicial les obres de teatre només podien ser representades per homes o dones per separat.\nDes del 1936 fins el 1942 es van suprimir quasi totes les activitats teatrals. L’any 1942, l’entitat torna a l’activitat però amb el nom de “CENTRO CATÓLICO RENACIMIENTO”. Es segueixen fent les vetllades d’art, diverses representacions teatrals en castellà i es representen també Els Pastorets. A partir d’aquest moment també es comencen a fer sortides a diferents poblacions amb obres representades per gent de l’entitat.\nAls següents documents es pot veure les obres que van ser representades durant aquesta època i de les quals es té constància.\nL’inici de l’última etapa ve marcada per les reformes realitzades al local l’any 1975. És a partir d’aquesta època quan es torna a canviar el nom per “CENTRE PARROQUIAL”. Han estat uns anys amb una constant activitat.\nCal remarcar que des de l’any 1974 es celebra el Concurs de Teatre Amateur. És un dels concursos de teatre amateur més antic de Catalunya.\nL’any 2007 es va concedir el Premi Arlequí al Centre Parroquial. És un premi concedit per la Federació de Grups Amateurs de Teatre de Catalunya. Aquest premi està reservat per a distingir anualment a les entitats, grups i persones que han treballat per difondre el teatre amateur. L´atorgament del premi va tenir lloc a la seu de la Societat General d´Autors i Editors (SGAE) de Barcelona. Es va concedir en la categoria de Grup Amateur, reconeixent la seva tasca en haver representat Els Pastorets durant cent anys.\nL’any 2018 el bisbat de Girona (qui té la propietat) decideix vendre l’edifici del teatre a l’Ajuntament amb la qual cosa l’espai que hem utilitzat durant tants anys passa a ser de titularitat municipal. El mes de novembre l’assemblea general decideix per unanimitat la creació de la nova associació ASSOCIACIÓ ARTÍSTICA TEATRAL EL CENTRU DE CANET DE MAR la qual prové de l’anterior, tal com queda reflectit en els seus estatuts.


Idees artesanes per a Lohri - Altres\nPrincipal Altres Artesania Lohri\nEl brillant festival de Lohri celebra la collita anual i l’èxit derivat del treball dels agricultors dels estats del nord de l’Índia. Feu el vostre propi esforç per fer quelcom meravellós per als vostres éssers estimats mitjançant les nostres meravelloses idees d’artesania molt adequades per a Lohri. Si us agrada fer aquestes manualitats Lohri, clica aquí i comparteix-los amb els teus amics. Tingueu una celebració de Lohri plena de diversió!\nGarlanda de flors\nTargeta de felicitació casolana\nFeu manualitats divertides de Lohri utilitzant aquestes senzilles instruccions graduals i regaleu-les als vostres amics i amics durant les festes.\nFil elàstic - 1 rodet.\nPaper crepè colorit.\nPalletes de plàstic de colors: 6-7.\nAgulla de plàstic o agarrador\nDibuixa el contorn d’una flor petita al paper crep.\nRetalleu la forma de la flor amb unes tisores.\nUtilitzant la forma de la flor com a plantilla, retalleu flors similars del paper crepe.\nTalla cada palla en parts petites.\nTalleu un tros de fil elàstic el temps que necessiteu per al vostre collaret, a més d’una mica més per lligar-lo.\nPasseu el fil per l’ull de l’agulla. Col·loqueu un tros de cinta adhesiva a l'extrem del fil per mantenir-lo en posició.\nPasseu alternativament flors i trossos de palla pel fil fins que la longitud estigui gairebé coberta.\nTraieu la cinta adhesiva del final. Assegureu els dos extrems lligant-los en un nus.\nDibuixa el contorn d’una flama a la cartolina groga. Talleu-la amb unes tisores.\nEnganxeu-lo a la meitat de la targeta negra amb cola de pal.\nRetalleu les lletres H, A, P, P, Y, L, O, H, R, I de la cartolina taronja i enganxeu-la sobre la flama.\nEscriviu un missatge personal a l'interior de la targeta. Ja teniu una targeta de felicitació per enviar-la.\nFull de cartró\nBossa de tela / jutge de jute\nTrossos de vidre trencat\nFlors artificials petites, perles\nCordes de iute\nRetalleu una peça rectangular (la mida ha de ser més gran que el vostre regal) del full de cartró.\nDobleu-lo per formar un cilindre. Retalleu una peça cilíndrica d’una polzada per sota del cilindre més gran. Això caldrà fixar-lo a la part inferior de la bossa.\nRetalleu del drap de jute un tros de la longitud adequada per embolicar-lo al voltant del cilindre de cartró 2-3 vegades. Permet que quedi una mica de tela tant a la part superior com a la inferior per cobrir completament la peça de cartró.\nPoseu (o enganxeu-vos amb una súper cola) la vora perduda del drap sobre el cilindre de cartró. A continuació, fixeu una longitud adequada de corda de jute a la vora superior i inferior del cilindre de cartró i també a la boca de la bossa.\nAmb un dels extrems punxeguts de les tisores, feu forats a banda i banda de la part superior de la bossa (a sobre del cartró). Passeu la corda de iute pels forats dels dos costats de la boca de la bossa. Estrenyeu-lo.\nCol·loqueu els trossos de vidre al cos de la bossa amb cola per decorar-la.\nAdjunta les flors artificials i els comptes a l'extrem de les cordes.\nAra deixeu anar un article de regal a la bossa, lligueu les cordes amb un nus preciós i entregueu-lo al que vulgueu presentar.


Woody Allen a la foguera, per Juan Soto Ivars\nSegons el periodista Richard Morgan i milers de tuiters-joves-i-molt-compromesos, la misogínia i la pedofília recorren l'obra del director novaiorquès\nDimarts, 09/01/2018 | Actualitzada 10/01/2018 - 16:51\nEl Washington Post va publicar la setmana passada un article en què el periodista Richard Morgan atacava Woody Allen. Estava il·lustrat amb el dibuix d’una jove d’aspecte vulnerable agafant-se els genolls, cosa que lligava molt bé amb un text amb aquest titular: «He llegit dècades de notes privades de Woody Allen. Està obsessionat amb les adolescents». Amb aquesta barreja de narcisisme i sarcasme que triomfa a Twitter, Morgan treia la vitel·la del Sant Ofici i obria la veda per convertir els somnis lúbrics del director en un procés de crema d’infidels, com exigeixen les xarxes des que el novaiorquès va dir que temia que el cas Weinstein degenerés en una caça de bruixes.\nNo és la primera vegada que la nova generació de guardians de les essències troba en Allen rastres dels pecats capitals del segle XXI. Deixant de banda la seva relació amb Soon Yi Farrow i la carta oberta de Dylan Farrow, l’any passat va ser acusat de racista en una revista perquè en les seves pel·lícules únicament apareixen dues dones negres que, a més, fan de prostitutes. El rum-rum sobre els seus depravats apetits sexuals no ha deixat de créixer a mesura que proliferaven les denúncies d’assetjament a Hollywood.\nLi tenien ganes, i va arribar Morgan. L’ètica dicta que una acusació tan greu com la pedofília es basi en proves sòlides, però el col·laborador del Washington Post sap que el jurat paral·lel de les xarxes s’acontenta amb qualsevol minúcia. Sense pensar-s’ho dues vegades, ha anat a furgar en els arxius que Allen guarda a la Universitat de Princeton, i ha deixat anar tota la seva suspicàcia puritana per convertir Allen en un depravat sexual.\nMés bilis que justícia\nSegons el periodista, i milers de tuiters-joves-i-molt-compromesos, la misogínia i la pedofília recorren tota l’obra de Woody Allen. Ho demostra, atenció, amb textos de ficció com un guió inèdit on apareix una rossa sexi de 16 anys, contes on homes madurs s’enamoren de menors d’edat i, com a colofó, una entrevista fictícia que Allen es fa a si mateix, i on confessa haver grapejat algunes actrius.\nEl text de Morgan està escrit amb més bilis que desig de justícia i amb més sarcasme que ironia. No solament barreja malintencionadament ficció i realitat, sinó que titlla Allen d’anacrònic. Això no em sembla un assumpte tangencial. Si ahir ens semblava anacrònic el zel obsessiu per la puresa de les ànimes, l’escàndol davant els desitjos lascius i la netedat religiosa dels pensaments, avui una acusació tan agra i puritana com la que ens ocupa té el premi dels clics i els retuits. Semblava improbable que la policia del pensament que va imaginar Orwell arribés a existir, però més improbable encara que a més resultés cool.\nEls escàndols sexuals sacsegen la indústria de Hollywood


junio | 2014 | comentarisviruslents\nComentaris virus-lents (8): Walking bent; Aquells que caminen retorçats\nDeja un comentario Publicado por fxavierabad en junio 19, 2014\nChikungunya, un remot conegut.\nAquells que caminen geperuts, retorçats, això és el que significa kungunyala, en la llengua makonde, parlada al centre d’Àfrica, i d’aquí ha derivat Chikungunya (llegeix-lo com chiki-en-GUN-yah). La primera descripció d’un brot epidèmic d’aquesta malaltia data de principis de la dècada dels 50 del segle passat, en l’altiplà de Makondo, al costat de la frontera entre Tanzània i Moçambic. D’aquí va donar el salt a Àsia; el primer brot asiàtic descrit va ser a Calcuta el 1963 (amb més de 100.000 casos i 200 morts) i es van anar donant brots cíclics entre 1960 i 1982 a Àfrica i Àsia. I, una mica sobtadament, va deixar de detectar.\nLes persones que pateixen la malaltia poden patir febre per sobre de 40°C (de dos a tres dies), eritemes, mal de cap, dolor i inflor articular, artritis generalitzada que pot ser discapacitant, calfreds, nàusees, vòmits, i ocasional infecció a la conjuntiva i fotofòbia. Els dolors articulars, que resolen habitualment en un parell de setmanes, poden romandre o reaparèixer fins a diversos mesos després de la primera crisi sobretot en adults i gent gran.\nA les persones afectades no se’ls pot donar un altre tractament que no sigui descans en llit, reposició de fluids, i antipirètics (evitant l’aspirina) i antiinflamatoris. No hi ha una altra, ja que no hi ha cap vacuna aprovada.\nJa en aquells dies se sabia que el virus Chikungunya, afortunadament, no es transmetia de persona a persona (com el virus influença o virus de la SIDA) sinó que necessita d’un vector artròpode, d’un missatger, habitualment mosquits del gènere Aedes (aegypti, albopictus, …), que també són transmissors del virus de la febre groga i el virus del dengue. Aquests missatgers succionen sang d’un individu infectat i poden transmetre el virus amb la seva picada a un altre humà. Si no hi ha missatger no hi ha possibilitat de brot, i no tots els mosquits valen, només algunes espècies del gènere Aedes però també algunes espècies dels gèneres Culex, Mansonia, etc. A Europa, l’absència de vectors competents determinava que només es descrivissin casos importats (turistes que adquireixen la malaltia, s’infecten, en un país endèmic i la manifesten a la tornada del viatge) i que no hi hagués perill d’un brot epidèmic.\nI amb el segle XXI, emergència.\nL’any 2005, un brot de Chikungunya va causar estralls en diferents illes de l’Oceà Índic. Només a l’illa Reunió (possessió francesa a l’Índic) es van comptabilitzar més de 200.000 afectats i uns 200 morts. Els vectors van ser, principalment Aedes albopictus, Aedes aegypti i Anopheles gambiae.\nDes de 2005 s’han reportat prop de 1,5 milions de casos de Chikungunya a l’Índia; en algunes zones concretes prop del 50% de la població està afectat.\nEl virus havia tornat, si és que es va anar alguna vegada, i sembla que ara per quedar-se. Però, alguna cosa havia canviat, subtilment. Ara, Chikungunya no només es transmet per mitjà d’Aedes aegypti com cap clàssicament, sinó que ha enrolat per la seva causa a Aedes albopictus (més conegut com mosquit tigre), un mosquit de mida petita però molt agressiu, d’hàbits diürns, molt lligat a punts d’aigua (petits recipients, bols, safates on s’acumula l’aigua de pluja o de reg) en llocs frescos i ombrívols per la vegetació circumdant. Aquest mosquit, com a conseqüència del canvi climàtic i de la globalització del comerç, ha desbordat la seva residència habitual (sud-est asiàtic) i s’ha introduït a Europa (el 1990 es detecta al nord i centre d’Itàlia, arribant a Roma el 1997; en Espanya es detecta el 2004, a Sant Cugat del Vallès, Catalunya; també ha estat descrit a França i Suïssa). Així doncs, el vector ja estava a Europa.\nI en aquestes, en els mesos d’estiu del 2007, en un parell de poblets separats per un riu al nord d’Itàlia (Ravenna), prop de 200 persones van emmalaltir, i 11 van ser hospitalitzades, d’un brot epidèmic caracteritzat per un fort però curt estadi febril, exantemas i intens dolor articular que persistia encara en acabar la febre. El brot es va resoldre, autolimitar, en menys d’un mes. Ens sona? Sí, era Chikungunya amb la sorpresa que cap dels afectats s’havia desplaçat a cap país endèmic. En capturar mosquits tigre dins la zona afectada es va comprovar que albergaven el genoma del virus, per tant, actuaven de vectors. El binomi virus-vector s’havia establert, ni que fos una vegada, a Europa.\nAquests dos poblets han adquirit la dubtosa distinció d’albergar el primer brot epidèmic a Europa d’una malaltia fins ara només coneguda als tròpics. És una més de les conseqüències laterals i indesitjades de la globalització i l’escalfament global, i obre la porta a una possible entrada d’agents encara més perillosos com els causants del dengue, la febre groga o la febre de la vall del Rift ja que els vectors que permeten la seva propagació ja estan entre nosaltres.\nI ara, a Catalunya ja tenim una petita col·lecció de casos importats diagnosticats de Chikungunya i també al nostre vector fermament instal·lat al Maresme i el Vallès. Els daus es van carregant …\nPerò, aquesta, aquesta ja és una altra història.\nChikungunya, virologia ambiental\nComentaris virus-lents (6): Compte amb els gols en pròpia porta!!\nDeja un comentario Publicado por fxavierabad en junio 16, 2014\nAra que ha començat la Copa del Món de Futbol convé fer-se ressò d’un estudi realitzat per la Universitat de Harvard (EUA) sobre les malalties més comunes que afecten els turistes que visiten aquest país. Per a aquest estudi retrospectiu es van utilitzar els informes de casos de 1,6 milions de persones que van emmalaltir després de viatjar al Brasil entre 1997 i 2011.\nLes malalties més mediàtiques com la malària o el dengue (en tercer lloc) o les simptomatologies diarreiques (en segon lloc però amb agents causals molt diversos) no lideren la classificació. Són els problemes dèrmics els que més afecten, entre ells la bestiola del peu (bicho do pé, o Tunga penetrans però també anomenat noia, chigga, chigger, chigo, nigua, bec, piqui, piroque …), una puça de color marró vermellós que mesura 1 mm de longitud encara que la femella fecundada aconsegueix 1 cm, que habita en les sorres de les platges (preferentment humides i a l’ombra). Les femelles fecundades penetren en la pell dels peus (dits, plantes, interdigital i subunguial) sense requerir una ferida que li serveixi de portal d’entrada. Si això et passa tens una tungiasi, que porta a l’aparició de pàpules de 2-3 mm amb un punt negre central que ocasionen pruïja i dolors a la fricció o amb la pressió de la zona afectada, al punt que poden impedir caminar.\nLa principal font del bicho do pé són els excrements de gossos i gats, i en les zones rurals, els porcs. De fet, en alguns estudis amb aquells animals domèstics (Sao Paulo) es va trobar que el paràsit era present en el 90% dels mateixos. Un mostreig en una platja de Recife va permetre detectar presència de puces en un terç de les mostres de sorra analitzades.\nEvidentment freqüència i gravetat dels efectes no van de la mà. Les picades de mosquits que poden transmetre dengue, malària i febre groga poden ser, són, més greus, a la llarga. A aquest trio se li ha unit ara Chikungunya, recentment arribat al Carib. Quatre de les seus de la Copa del Món (Cuiabá, Brasília, Belo Horizonte i Manaus) es troben en regions endèmiques de febre groga o malària. No obstant això, tant aquesta Copa del Món com els Jocs Olímpics de 2016 es celebraran a «hivern», quan la incidència d’aquestes malalties vectorials és més baixa.\nL’estudi també reflecteix l’impacte per a la salut dels viatgers de pràctiques «voluntàries». No hi ha temporada «baixa» per a les pràctiques sexuals, no hi ha «hivern» o «estiu». Un de cada quatre turistes va declarar haver tingut sexe amb una «nova» parella durant el seu viatge, dos terços d’aquests van assegurar no haver fet servir preservatiu, segons un estudi de la Universitat d’Oxford. No està de més recordar que el VIH està molt estès, és endèmic en països com Brasil entre grups específics com els/les treballadors/es del sexe.\nDel bicho do pé i dels mosquits portadors de dengue, malària, febre groga o Chikungunya podem protegir però sempre hi ha una contrapart (el mosquit, la puça, l’ambient …) que no controlem; per la malaltia de transmissió sexual el control, aparentment, és «tot» el nostre. Però aquesta, aquesta és una altra història.\nChikungunya, Malalties transmissió sexual (MTS), virologia ambiental


Diferència entre l'orientació del producte i l'orientació a la producció\nPrincipal » Guies » Diferència entre l'orientació del producte i l'orientació a la producció\nTot i que la decisió no sempre és completament binària, molts empresaris consideren que han de triar entre centrar-se en la qualitat dels seus productes i serveis o centrar-se en la producció eficient dels seus productes i serveis. Tot i que aquests conceptes estan estretament relacionats ja que tots dos tracten amb el producte que esteu venent al vostre públic objectiu, utilitzeu diferents estratègies per assolir els vostres objectius desitjats. Per exemple, l'orientació al producte requereix una estratègia de màrqueting orientada al producte ben executada, mentre que els professionals amb experiència en fabricació massiva solen estar implicats en l'orientació a la producció.\nElements d’orientació del producte\nLa definició orientada al producte és mal·leable, però, en general, significa que el vostre negoci està més preocupat per satisfer les necessitats i necessitats dels vostres clients que per fer tants productes com sigui possible d’una manera econòmica i eficient. En altres paraules, assegurar-se que el vostre producte s’adapti al que volen els vostres clients, encara que signifiqui una reinvenció constant, és el segell distintiu de la definició orientada al producte. Si decidiu implementar una estratègia d’orientació al producte, heu d’assegurar-vos que oferiu avantatges únics als consumidors. De fet, el màrqueting orientat al producte funciona millor quan podeu articular la distinció pel que fa al vostre producte millor que el de la competència. Una estratègia d’orientació al producte també significa que heu de mantenir el ritme constant de les necessitats canviants dels vostres clients. Com a resultat, és difícil tenir èxit sense una estratègia de màrqueting forta orientada al producte. L’avantatge principal d’un enfocament orientat al producte és que sempre respondreu al que volen els vostres clients, cosa que pot ajudar la vostra empresa a crear un nínxol rendible a la vostra indústria.\nElements d’orientació de la producció\nEn contrast amb la definició orientada al producte, l’orientació a la producció és un enfocament centrat en el procés de fabricació i producció. Si escolliu aquesta estratègia, no us preocupeu tant per les necessitats i necessitats dels vostres clients com per fer el producte de la millor qualitat el més barat i ràpid possible. Ho feu amb la creença que, si creeu un bon producte a un preu assequible, els vostres clients el compraran, independentment de si compleix amb totes les seves necessitats i necessitats.\nUn exemple notable d’orientació a la producció són les cadenes de restaurants de menjar ràpid com Burger King i McDonald’s, que se centren a fabricar milers d’hamburgueses al dia a un preu barat. Si teniu una d’aquestes franquícies, el vostre objectiu no és vendre l’hamburguesa amb millor sabor de la indústria; és fer una hamburguesa decent a un preu assequible que mantingui la satisfacció dels clients. Un altre exemple d’orientació a la producció és el negoci de les assegurances. Les agències d’assegurances venen una àmplia varietat de productes sense preocupar-se de la demanda dels clients, perquè el seu enfocament és oferir bons productes a un preu que la majoria de la gent trobarà atractiu. Un tercer exemple d’orientació a la producció és Ford Motor Company, que fabrica cotxes basant-se en els seus propis estàndards de recerca i qualitat, i produeix vehicles en massa que milions de persones compren a tot el món.\nL’avantatge principal d’un enfocament orientat a la producció és que reviseu i milloreu constantment el vostre producte per ser el millor que pugui ser al preu més baix possible.\nDiferències d’orientació del producte i orientació a la producció\nLa principal diferència entre aquests dos conceptes és que un enfocament del producte arriba als consumidors per avaluar i satisfer els seus desitjos i necessitats, mentre que el focus de producció s’orienta cap a la fabricació del millor producte al preu més barat, independentment de les necessitats i necessitats del client. També és important entendre que utilitzarà diferents eines per assolir cadascun d’aquests objectius. Si seguiu una estratègia d’orientació a la producció, algunes de les eines necessàries per tenir èxit són la investigació de productes, les proves de productes i el preu dels productes. Si seguiu una estratègia d’orientació al producte, utilitzeu eines com ara estudis de mercat, proves de mercat i avaluació dels beneficis del producte. Una altra diferència és que un enfocament orientat a la producció sol donar lloc a un volum de vendes més alt, ja que la demanda d'aquests productes del mercat massiu sol ser superior a l'enfocament orientat al producte.


Plaers i delits: de novembre 2012\nCom embolicar els regals\nAvui us presento dues maneres d'embolicar els regals. Una de molt econòmica i una altra ben original i casolana. L'econòmica consisteix en agafar un retall de paper d'embolicar quadrat que amb el mètode tradicional no ens serviria i només un tros de cel·lo, quedareu parats de lo bé que queda. L'altra consisteix en decorar el paquet i personalitzar-lo al màxim. Queda un paquet molt bonic amb quatre detallets que segurament tindrem a casa. Mireu els vídeos!\nAmb un tros de paper embolica regals de diferents mides amb només un tros de cinta adhesiva\nAmb un parell de cintes i una mica de gràcia queda un paquet que sap greu obrir de tan maco!\nEspero que us agradin i els poseu en pràctica!\nPublicat per plaersidelits a 19:43 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Com embolicar els regals\nAvui és el primer aniversari del bloc. Fa un any no em pensava que tindria visites i encara menys visites des de tant i tant lluny. M'agradaria molt que deixéssiu els vostres comentaris, i que us féssiu seguidors del bloc (aquí al costat, més avall, a la dreta). Si ho voleu més fàcil podeu fer click a la mà de color blau, també a la dreta, en senyal que us agrada el bloc. Moltes gràcies!\nSsshhhttt! Si has llegit fins aquí tindràs una sorpresa! Un avançament del que serà la propera publicació al bloc. Us penjaré un vídeo de com embolicar un regal amb un retall de paper i només un tros de cel·lo. Espero que us agradi!\nPublicat per plaersidelits a 9:36 Cap comentari:\nDetallets que fan la vida més bonica (IV)\nMr. Wonderful és una empresa de disseny gràfic que dissenyen invitacions, làmines personalitzades, imatges corporatives, regals personalitzats i tot el que tingui a veure amb el disseny i la imaginació. Fan que el disseny sigui proper al dia a dia de la gent.\nAquí podeu veure la seva web: http://cargocollective.com/mrwonderful\nFan moltes coses i molt originals. En aquest enllaç trobareu la seva botiga virtual, feu-hi una visita perquè us encantarà. La llàstima és que la majoria de frases que apareixen en els seus productes són en castellà però si s'adonen que la demanda d'aquests productes personalitzats en català augmenta potser s'ho repensen ;)\nAquí teniu la meva selecció:\n"Tot sortirà bé perquè ets la repera" (12€ la tassa)\n"Junts, és millor" (Joc de dues tasses, 24€)\n"fem un gran equip" (val 12€)\nPublicat per plaersidelits a 12:08 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Adolescents, Agraïments, Amics Invisibles, Aniversaris, cuina, Detalls, Esmorzars, Per quedar bé, Regals per ELL, Regals per ELLA, Regals personalitzats\nL'empresa TOTSONA! http://totsona.com/ ha tingut la brillant idea de comercialitzar un disc per a nadons amb 4 cançons de bressol cantades amb el seu nom. El disc inclou les versions instrumentals sense veu, el llibret personalitzat amb nom i cognoms de l'infant, la data, una dedicatòria i la lletra de les cançons.\nPortada del CD personalitzat\nEl primer disc Totsona! s'ha convertit al llarg d'aquests temps en un disc de referència per a l'ensenyament de conceptes musicals bàsics. Les cançons són enregistrades per la Dàmaris Gelabert.\nEn aquest enllaç http://ecom.totsona.com/cat/productes/cancons-personalitzades/cancons-de-bressol trobareu més informació d'aquest disc i d'altres, com el de cançons infantils, que també es poden personalitzar.\nEl preu és de 38,40€ i evidentment els podreu comprar a través de la seva botiga virtual\nPublicat per plaersidelits a 17:59 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Aniversaris, Detalls, Les mares, Musicals, Nadons, Per quedar bé, Regals personalitzats, Reis


Comprar TÒNICA SCHWEPPES LLAUNA 25 CL | Refrescs a Condisline\nTÒNICA SCHWEPPES LLAUNA 25 CL\n36Kcal Producte amb 36 quilocalories.\nDescripció Beguda refrescant d'extractes Conté quinina.\nCondicions de conservació i ús Conservar en un lloc fresc i sec. Protegir de la llum solar i d'olors intenses.\nValor energètic kcal % Greixos 0 GR 0% Saturats 0 GR 0% Sucres 21 GR 23% Sal 0,08 GR 1%\nHidrats de carboni 8,5 GR 21,3 GR 8%\nSucres 8,4 GR 21 GR 23%\nSal 0,03 GR 0,08 GR 1%


El Girona FC presenta una samarreta genuïnament blanc-i-vermella | Girona - Web Oficial\nEl Girona FC presenta una samarreta genuïnament blanc-i-vermella\nUna equipació minimalista per celebrar els 90 anys d’història del club\nEl Girona FC presenta la nova samarreta per a la temporada 2020/2021, la que marca el norantè aniversari de la seva fundació, amb un nou disseny bicolor. La primera equipació es completa amb pantalons i mitgetes de color vermell, com és habitual en les darreres temporades.\nAquesta doble franja blanc-i-vermella aporta un toc elegant a una samarreta que el club vestirà en una temporada especial. Els colors de les mànigues es situen al contrari del color predominant a cada costat mentre que el coll i els punys de les mànigues son de color blanc.\nLa samarreta també inclou la inscripció commemorativa del 90è aniversari sota l’escut. Alhora es manté la senyera a la part posterior del coll i a sota hi haurà el nom i dorsal, que seguirà sent de color blanc.\nLa nova equipació incorpora l’exclusiva tecnologia dryCELL que permet controlar la temperatura corporal al repel·lir la humitat i la suor. Ha estat fabricada amb un teixit bio de doble punt i acabat absorbent. El tall és recte i l’ample de la màniga estàndard, que cobreix el braç sense cenyir-lo.\nAquesta samarreta esta ja a la venda tant a la botiga online del Girona FC com a la botiga de l’Estadi de Montilivi o a la botiga que el club te a Amazon. Està disponible tant en talles d’adult, home i dona, i també en talla junior.