(20/05/2019) - El secretari autonòmic de Turisme ha clausurat la Jornada sobre Innovació i Competitivitat Turística a la Cambra de Comerç d'Alacant\n- Colomer també ha participat en el Fòrum Empresarial, que se celebra amb motiu del V Trobada amb Països del Mediterrani, amb el Marroc com a protagonista\nEl secretari autonòmic de Turisme, Francesc Colomer, juntament amb el president de la Cambra de Comerç d'Alacant, Juan Riera, ha clausurat la Jornada d'Innovació i Competitivitat Turística que s'ha celebrat a Cambra Alacant.\nTurisme CV ha posat en marxa els itineraris d'emprenedoria i competitivitat 'Accetur' 2019 amb tres jornades empresarials d'innovació i competitivitat turística a València, Castelló i Alacant.\nDurant la jornada, s'ha presentat la tercera edició del Programa de Competitivitat Turística per a empresariat autònom i pimes que impulsa Turisme en col·laboració amb el Consell de Cambres de la Comunitat Valenciana.\nAquestes jornades pretenen ser un fòrum d'informació i reflexió sobre com millorar el funcionament i la rendibilitat de les petites i mitjanes empreses turístiques.\nAixí mateix, s'ha presentat la tercera edició del Programa de Competitivitat Turística i la seua convocatòria d'ajudes per a l'elaboració de 'Diagnòstics i plans de competitivitat i innovació'.\nA més, es faran taules redones i panells d'experiències en què participarà l'empresariat per a aportar al debat la seua visió dels punts crítics i els reptes de futur per a les pimes turístiques.\nColomer ha ressaltat que des de Turisme, i en col·laboració amb les cambres de comerç, "impulsem el treball per la competitivitat, fomentem el talent i l'emprenedoria i els negocis que volen treballar el seu futur en clau turística".\nEl secretari autonòmic ha assenyalat que "el turisme és sempre part de la resposta i compartir ferramentes, ajudes, o recursos ens fa més forts i potents en un sector que canvia i evoluciona cada dia".\nDurant la jornada celebrada a Alacant han participat en el panell d'experiències 'La Vendeta', Posada Rural d'Aigües; 'Mos Delicat' d'Alcoi i 'Three Monkeys Brand' d'Alacant.\nAdhesió a 'l'Exquisit Mediterrani'\nA més, la Cambra de Comerç d'Alacant s'ha adherit a la Xarxa GastroTurística de la Comunitat Valenciana i la marca 'l'Exquisit Mediterrani'.\nAixí, la Cambra de Comerç d'Alacant i Turisme CV es coordinaran en el desenvolupament d'aquesta xarxa en els àmbits d'activitat que li són propis i, en concret, en el foment de la competitivitat de les empreses gastronòmiques a través del Programa de Competitivitat Turística, l'emprenedoria i la formació turística a professionals del sector gastronòmic a través del Curs de Sommelier Professional, el suport a fires de gastronomia, l'impuls de la dieta mediterrània a través de l'Agència de la Salut i Dieta Mediterrània, o les missions internacionals de promoció del producte gastronòmic de la Comunitat Valenciana.\nVI Trobada amb Països del Mediterrani: el Marroc\nFrancesc Colomer també ha participat en l'obertura del Fòrum Empresarial que se celebra a Casa Mediterrani amb motiu del V Trobada amb Països del Mediterrani, amb el Marroc com a protagonista.\nEl fòrum empresarial ha estat inaugurat pel secretari d'Estat i Afers Exteriors, Fernando Valenzuela, i també ha participat l'ambaixador d'Espanya al Marroc, Ricardo Díez-Hochleitner, i l'ambaixadora del Marroc a Espanya, Karima Benyaich.\nColomer ha assenyalat que "per a nosaltres és un plaer treballar amb Casa Mediterrani per a divulgar els valors del Mediterrani" i ha explicat que la col·laboració amb Casa Mediterrani "ens ha permés treballar el turisme a través de la formació i la creació de capital humà amb altres països del Mediterrani".\nEl responsable de Turisme ha explicat que "el Marroc tot i que encara registra xifres molt baixes respecte al turisme, és un potencial interessant, per això hem de fer un esforç per a ajustar la nostra estratègia de producte al 'target' de l'emissor marroquí".


la veïna del pis de sota: de juliol 2008\nFa molta calor,xafogó...La piscina em reclama, l'aigua blavosa em crida fluixet. Baixo les escaletes de pedra i sento l'aigua freda pujant pel meu cos, ara els peus, els genolls, els malucs, la panxa, els pits...Tot d'una m'enfonso fins sentir la fredor dins el meu cap. Nedo, unes braçades m'endinsen lluny de les escaletes que tant bon punt em rebien.\nVull tocar amb els dits del peu el rajol a quadrets blau del terra de la piscina i és llavors quan m'adono què he anat massa lluny...Intento nedar i apropar-me a la vora de la piscina, agafar-me a la porositat grisa que encercla l'aigua blava on jo no puc tocar de peus. No puc. Els meus braços es queden herms, quiets, només els meus ulls criden, ni tan sols surt de la meva gola cap soroll, cap reclam. El meu cos llarg i prim s'enfonsa...\nUna punyalada per l'esquena, a traició...\nPublicat per rosa a les 23:46 9 comentaris:\nDesprés de tant temps...\nJa fa un mes que no escric i no serà pas per falta de ganes...Però disculpeu-me, ja sabeu, les vacances que ja han finalitzat per mi, la tornada a la feina i el conseqüent" CABREIG", en trobar-me un gran "cacau" a la botiga, encara a hores d'ara no ens en sortim. Piscineta pel matí i a la tarda a la feina, al vespre arribo tan reventada que només tinc ganes d'estirar-me al sofà.\nAvui m'he posat i ben posada, amb l'ordinador a la falda i els dits damunt el teclat us faig saber que ja hi sóc per aquestes contrades.\nCaldria fer esment d'unes vacances que he tingut amb dues parts.\nLa primera setmana, descans total, vida íntima,(per no dir sexualitat desenfrenada),passejades a la vora del mar, sopars íntims a prop d'un espadat, titelles a la nit, pujar en un vaixell i anar a una altra ílla...\nLa segona setmana, us imagineu a dos adolescents incorporant-se a aquesta pau i tranquilitat de la primera setmana? així va anar....\nPublicat per rosa a les 13:11 11 comentaris:


250 de pèsols congelats\n150 de pernil dolç a daus\n1 de gelatina en pols neutra\n2 de formatge parmesà rallat\n0 d'una llimona\n1 d' Avecrem Caldo de Verdures -30% de sal\nCom fer ROTLLETS DE TRUITA\nPelar la ceba tendra, picar-la i sofregir-la en una paella amb una cullerada d'oli durant 4 minuts. Afegir-hi els pèsols i una pastilla d'Avecrem Caldo de Verdures -30% de sal, un cullerot d'aigua i continuar la cocció durant 10 minuts més. Després, triturar-ho tot fins obtenir una crema homogènia.\nPelar la ceba tendra, picar-la i sofregir-la en una paella amb una cullerada d'oli durant 4 minuts. Afegir-hi els pèsols i una pastilla d' Avecrem Caldo de Verdures -30% de sal, un cullerot d'aigua i continuar la cocció durant 10 minuts més. Després, triturar-ho tot fins obtenir una crema homogènia.\nTrencar els ous en un bol, batre'ls junt amb el parmesà i un pessic de sal i coure una truita fina en una paella amb la resta d'oli. Posar la gelatina en un bol sec amb 500 cc d'aigua freda. Separar una tasseta i afegir-la a la gelatina. Bullir la resta d'aigua en un pot i abocar-la al recipient de la gelatina junt amb el suc de llimona. Remenar fins que estigui dissolta de tot i deixar refredar a temperatura ambient.\nAfegir el pernil a daus a la crema de pesols i posar-la per sobre de la truita. Enrotllar-la, tallar-la a rodanxes de 2 cm de gruix i posar-les a sobre una reixeta. Quan la gelatina comenci a tenir la consistència de l'oli, abocar-la per sobre els rotllets i posar-los a la nevera durant 2-3 hores perquè la truita es solidifiqui abans de servir-la.\nCOCA DE BOTIFARRÓ D'ARRÒS I TRUITA\nTRUITA EN ESCABETX SUAU


Cancel·lat el concert de The Wanted a Barcelona - Primera Fila\nDes de la promotora Live Nation, han informat que el concert de la boy band, The Wanted, previst pel 28 de febrer a Razzmatazz, ha estat suspès. No ha estat l’únic concert que la banda ha suspès, ha passat el mateix amb la resta de la gira europea.\nLa banda s’ha disculpat dient que degut a canvis de plans en les seves actuacions, cancel·laven totes les dates de febrer i març. I que es tornarà l’import de les entrades a tots els afectats. Les dates previstes pel Regne Unit i els Estats Units, no es veuen afectades per aquestes cancel·lacions.\nFa poques setmanes, la banda publicava el seu nou disc Word of mouth.


En defensa de l’ensenyament públic: ara a la universitat! – CGTCatalunya\nInici > General > Comunicats > En defensa de l’ensenyament públic: ara a la universitat!\nEn defensa de l’ensenyament públic: ara a la universitat!\nDimecres, 24 desembre, 2008\nEn els últims temps estem assistint a la implementació de l’Espai Europeu d’Educació Superior popularment conegut com Pla Bolonya, amb l’excusa de dur a terme una reforma del sistema universitari.\nTot aquest procés, que s’ha fet d’esquenes a la comunitat universitària i a la resta de la societat, comporta un increment del pes de l’empresa privada en l’educació superior incidint, entre d’altres, en plans d’estudi, en les carreres que s’impartiran, en una multiplicació de màsters i cursos privats i en la orientació de la recerca.\nParal·lelament els canvis en l’estructura dels plans d’estudi suposaran concentrar bona part de la formació en l’àmbit del postgrau, seguint un model anglosaxó fortament elitista.\nLa mateixa "lògica neoliberal" que ens ha portat a la crisi econòmica actual s’imposa a les universitats públiques i ens mostra com les polítiques que són dutes endavant no es corresponen als discursos i principis proclamats.\nAquesta reforma del sistema universitari pretén la reconversió mercantil de les universitats, la qual cosa és símptoma de l’agreujament d’un problema que té arrels de caràcter social, econòmic i polític. El procés de Bolonya no pot suposar de cap manera la desaparició de l’autonomia acadèmica enfront del mercat. Les universitats han de ser finançades amb criteris autònoms (interessos de la raó i no del mercat) i no amb criteris de rendibilitat econòmica.\nA la pràctica s’està fent de les universitats un lloc on les decisions s’oculten, la desinformació és la regla, la crítica està penalitzada i el diàleg es redueix al monòleg. És un avanç d’una normalitat que s’assenta dia a dia, i que cal continuar denunciant:\n• El govern de les universitats es basa cada vegada més en decisions centralitzades, per sobre d’una desconcertada i desinformada comunitat universitària. El secretisme de certes decisions preses en espais aliens al món educatiu no pretén la transparència, ni facilitar explicacions a la societat, sinó seguir el llegat d’altres formes de fer política, reproduint el fosc model de govern europeu (Tractat de Lisboa, Directiva de les 65 hores setmanals, Directiva del retorn).\n• El model d’autonomia universitària està quedant enrere. Les universitats estan claudicant davant de directrius arribades des d’instàncies governamentals (autonòmiques, estatals o europees), des de partits polítics o des de grups de pressió empresarials, tots ells equiparats, en una equació sui géneris, amb "la societat". I en consonància amb la sintonia, mil vegades repetida, de que no es poden deixar les universitats en mans d’interessos corporatius del professorat o l’alumnat, les universitats són governades pel Ministerio de Ciencia e Innovación dirigit per una persona de la Junta Executiva de la CEOE i, a Catalunya, per un Departament d’Innovació, Universitats i Empresa.\n• L’espai universitari és un lloc on cada cop és més normal el recurs a la força dels Cossos Policials i de les Empreses de Seguretat privada. La mediació, el diàleg i les decisions consensuades han estat reemplaçades per l’exercici autoritari del poder. Se’ns diu que la força tan sols s’aplica per tal d’assegurar el funcionament "normal" dels òrgans universitaris, però el seu ús comporta lesions a membres de la comunitat universitària i un estat d’excepció que s’està convertint en permanent. Sota aquestes pràctiques es disfressen d’ordre públic conflictes d’arrel política com l’actual. Un bon exemple d’això és la criminalització que estan patint les ocupacions promogudes per amplis col•lectius d’estudiants a tot l’Estat.\n• La nova imatge dels espais universitaris està adoptant l’estètica dels recintes protegits per cordons d’agents uniformats. La idea d’universitat com espai de debat, reflexió crítica i pensament obert sembla allunyada de les fotografies que avui podríem prendre en els diferents campus, on els nous temps ens volen oferir escenaris "ordenats", jerarquies inqüestionables i estaments disciplinats.\n• Des dels òrgans de govern de les universitats i des de la mateixa Generalitat es fan discursos de diàleg i de bones intencions, i sobretot de respecte a la legalitat. Però el vocabulari és equívoc ("nova carrera acadèmica" per a parlar de reestructuració de plantilla, "excel•lència" per a parlar d’habilitats de gestió, "mèrits" per a parlar de l’enginy a l’hora de vendre’s a l’empresa privada). Però a la pràctica, la legalitat es canvia o s’obvia a conveniència. I sempre s’afirma que únicament es pot seguir una trajectòria, la de les decisions del Govern, en un clar exemple real de fe en un "pensament únic".\n• La contenció de l’alumnat crític que es mobilitza s’ha dut a terme a través de formes repressives pròpies del franquisme: intervencions i càrregues policials, criminalització mediàtica i mesures sancionadores, com són les 15 denúncies penals i 28 expedients sancionadors promoguts per la UAB. Aquestes mesures són impulsades pels equips de govern i emparades pels poders polítics. Els mitjans de comunicació transmeten l’alarma davant el suggeriment de que existeixen possibles agents subversius o suposades amenaces i reprodueixen cegament les versions de les autoritats institucionals.\nPer tot això, creiem que ja és hora de començar a observar el què succeeix al nostre voltant. És necessari recobrar la lucidesa que se’ns suposa als i les treballadores de l’ensenyament, i no oblidar que l’espai universitari ha de ser un lloc social obert, públic i transparent, on també hi tingui cabuda la crítica a les autoritats i a les normes. Creiem que cal impedir que el model d’Universitat que s’està gestant sigui definitivament normal. La lluita dels i les estudiants ens ensenya que això és possible. És per això, que requerim a la comunitat universitària i als treballadors/es de l’ensenyament que facin seves i impulsin les següents exigències:\n1. Una moratòria per a totes aquelles decisions que no hagin estat suficientment explicades, argumentades, debatudes i consensuades, encara que hagin estat confirmades per certs òrgans de govern.\n2. Que s’obri un veritable procés participatiu per tal que el conjunt de la societat pugui decidir de manera informada sobre com ha de ser la universitat publica i quin ha de ser el seu encaix en el conjunt de l’ensenyament.\n3. L’aturada de tot intent de dur endavant mesures repressives i l’anul·lació immediata dels actuals expedients sancionadors contra grups o persones que mantenen un esperit crític i que actuen en conseqüència, perquè si ara poden formar part de l’alumnat, després poden afectar a personal precari, i després a altres estaments, i algun dia potser perilli la llibertat de càtedra, així que esperem no haver de dir “Ara vénen per mi però ja no queda ningú que pugui alçar la veu”.\n4. La dimissió d’aquells càrrecs polítics i de govern de les universitats que hagin tingut responsabilitats en l’espiral repressiva contra el moviment estudiantil i que de moment ha resultat en 6 expulsions d’alumnes de la UAB i 15 denúncies penals també contra estudiants d’aquesta universitat.\nEnsenyament, Lluites estudiantils, Mobilitzacions laborals


Estigueu bé i estigueu segurs.\nAmb amor, Rob\nEl coronavirus. Què és el simbolisme?\nÉs evident en aquests darrers anys que el canvi de consciència és sobre la terra d’una manera molt gran. L’augment en les energies de la llum ha provocat la dispersió d’aquelles coses que s’han amagat dins de la foscor; Els intents d’amagar la veritat han estat primordials en la vida dels que volen mantenir l’estatus quo. Els crits crits han estat el que es podria cridar la protesta d'aquesta llum que ha entrat en tots els àmbits de la societat, de la religió, de la política; demanant la igualtat dins de gènere, raça, sexualitat i molt més. El canvi dins de la humanitat de la por a l’amor és el que estàs veient i el que també estàs veient són aquelles coses que la humanitat en general no volen, per tant, les porti cap al que volen. El novembre de 2019 es va assolir un punt d'inflexió com estava previst i, d'acord amb les freqüències "programades" per tocar la terra l'any, va aparèixer el 2020. Això havia de ser / és el moment en què el canvi de consciència de la por a l’amor s’actualitzarà ja que la vibració / freqüència / energia és molt més potent que la por que estàs veient. Hi ha dues coses en funcionament, ja que aquests dos missatges per a la humanitat són els que els han mantingut en la possibilitat de mantenir la por dins d'ells de manera cel·lular, de dir que la humanitat ha estat d'una vibració temerosa específica que se'ls treu col·lectivament de les seves mateixes cèl·lules. En primer lloc, aquesta gran por a la mort i en segon lloc aquesta por universal a la supervivència. Introduïu el coronavirus ja que reflecteix l’ansietat de tenir por de morir. Continua parlant de mort imminent tot i que les xifres no ho reflecteixen, el missatge és clarament un dels temors més grans dins de les cèl·lules de la humanitat .......... la mort. En segon lloc, el virus està provocant un pànic mundial en termes de caiguda del mercat de valors que per a molts representen la mort / eliminació dels seus símbols de supervivència; els seus llocs de treball, els seus comptes bancaris, els seus 401 milers de dòlars, ja que està causant una por de la paraula "DINERS". En termes reals, és una por al futur. Com sobreviuré sense les garanties de seguretat i el món està dient que no hi ha garanties. Quina por. I aquest és el punt de sentir l’espant, la por a mesura que va augmentant dins del cos i alliberant-se / transmutant-se en la calma, la pau i l’extensió del cor que aporta l’amor. La por que està ressonant amb la forma i les cèl·lules humanes a mesura que s’està produint col·lectivament mitjançant la presentació d’aquest virus és pel seu moviment fora del cos a mesura que comencen a entrar les vibracions / freqüències més altes d’amor perquè ja ha entrat a la terra i com a tal, va crear el temps perquè els cossos de la humanitat es corresponguin amb la terra que caminen. Tot humà que va entrar a la terra va mantenir dins del seu cos aquesta mateixa vibració que la mateixa terra que tenia com el cos és una extensió de la terra. El cos és simplement el que està animat per l’energia font de l’ànima / creador. Quan la terra va començar aquest moviment en 5D, el que estava sobre ella (la humanitat) va començar a sentir aquesta empenta per la freqüència més alta d’amor i llum, però la por va lluitar intensament per mantenir la seva posició i ara la por no la pot mantenir, ja que està sent reflectida per aquesta "pandèmia mortal" que està canviant la forma de vida de tothom i que és el seu propòsit .......... per canviar la humanitat. Simplement, el 3D és por i el 5D és amor. L’amor o la llum ja han cobrat vida a la superfície de la terra que inclou els seus habitants que viuen sobre ella ja que és el moment d’escollir els seus destins. Es barallen per mantenir la por que els diu que les coses no han de canviar o permeten que aquest amor es converteixi en vida i en la seva vida. És aquí on s’exerceix el lliure albir. Aquesta vibració no s’aturarà, el que et diu que l’amor ha arribat i et donarà suport totalment si et rendeixes. Podem veure que, a hores d’ara, més que la majoria ho podem dir que un any a partir d’ara el món no serà com abans. Molts "vindran" després d'una nit molt fosca de l'experiència de l'ànima, igual que molts ho van fer quan començaven a ajudar els altres. Molts lluitaran per mantenir una història que s’acaba de desaprofitar, ja no seran revivia i molts d’altres no acceptaran aquesta nova forma de viure i sucumbiran a la por només de deixar-se cagar amb amor a mesura que es mouran i s’entenen.\nAquells com tu mateix, un anomenat treballador de la llum, han preparat per a aquest moment tota la teva vida. Aquest és el moment en què vau trobar; estar a la vostra llum sabent que aquest moment de por a la terra no és el vostre. Sou l’observador de la situació mentre us poseu dins de la posició 5D que us crida des de fa temps. Oh, rebotareu entre mons / dimensions, ja que la por és molt forta i es pot veure i llegir diàriament per hora. Però, com observeu, recordeu que veniu a ancorar aquesta llum que provoca tant caos, com és que aquest món vell es descompon, però a través dels esforços i la dedicació al vostre propi pla i destí. Les vostres investigacions, observacions i molts coneguts us han portat molts records de qui sou realment, però en aquest temps sentireu la pau, la calma, la bellesa i l’amor dins de l’emoció real de qui sou. Vostè és un ésser humà animat per l’amor de déu / font creativa a mesura que sou l’animador i per saber que és la vostra graduació, el vostre retorn a casa, el més gran de tots els vostres dissenys i desitjos, el vostre somni es fa realitat per estar viu i bé, en pau i compassió en el moment més gran que la terra ha conegut mai; per ajudar els altres a recordar-los en aquest moment de canvi de consciència, el trasllat de la por a l’amor està més enllà de les paraules, ja que no hi ha cap redacció ni explicacions 3D.\nEl propòsit d’aquest virus és ajudar a la humanitat a fer emergir des del seu cos la por que hi ha viscut des del començament del seu temps en aquesta terra en totes les formes en què han entrat. Viure sense por és VIURE i això és el que està passant. Hi ha qui com a tu mateix transmutarà els darrers vestigis de la por tal com els dels desperts, n’hi ha que es rendiran i entraran en un parpelleig en l’estat de compassió recordant “d’algun lloc” que l’amor guanya la por. Hi ha qui arribarà a cridar i cridar a la seva declaració d'acceptar que l'amor per la por és massa dolorós per mantenir i molts altres escenaris tindran lloc dins de les ments i els cossos dels preciosos terrícoles que fan aquest canvi. Altres treuran els seus cossos de por "de la terra" i moriran. Tot és perfecció i en 5D això se sap.\nAra el virus en si tenia un origen en un lloc "diferent" del que s'ha dit. El seu propòsit original era provocar un vector que es pogués gestionar, mantenir i utilitzar per controlar la humanitat. Era un pla d’alt nivell, ja que hi havia aquells amb tanta potència i riquesa que, durant aquesta última dècada, havien vist els escrits a la paret sobre el despertar que s’estava produint i van determinar que això havia d’acabar, de manera que el seu raonament havia de ser inventat. aquest virus en un laboratori i mantenir-lo fins que puguin començar la manipulació i manteniment del seu poder per a aquells que han "governat la terra" per dir-ho així amb les seves posicions de poder i riquesa, aquestes famílies conegudes per nom no podia acceptar la desaparició de tot allò que mai han conegut en termes del seu déu com a sistema de creença en si mateixos. Així, doncs, com que aquest virus es va crear com un xip amb el qual podien negociar, va passar alguna cosa i va ser desencadenat per algú de ment científica sense associació ni afiliació amb els que van pagar aquest "projecte", de fet, una part que ni tan sols sabia del seu propòsit simplement treballar en tàndem amb altres científics que cobraven molt bé. El va projectar sobre un tros de paper i el va treure del laboratori només per tirar-lo i fer que algú, una altra persona el toqués. Ara ell mateix caminava lliurement de símptomes, igual que aquell que tocava el paper i el transmetia a aquells que, segons el pla, van iniciar aquesta difusió. Fins i tot pensar que això va ser un error és mantenir la mentalitat dels "accidents que succeeixen", però, per descomptat, el seu propòsit era el que us va descriure, començar un viatge del gran canvi de consciència que la por s'accelera. Per tant, aquesta història, encara que aparentment fantàstica, és simplement la manera en què el món va començar el seu moviment cap a l’amor i només amb el temps apareixeran més fets, però no és una experiència dramàtica, sinó que es podria anomenar un error quan en realitat va ser aquell científic que amb el cor obert va iniciar el procés d’aquest moment en què la humanitat entra en una nova realitat.\nAra ens agradaria dir-vos una cosa més i això és això: esteu estimats per aquells de nosaltres i hi ha molts que us han estimat, us han guiat i observat les vostres lluites i èxits amb el que podríeu imaginar com un orgull tan gran per mai no vas perdre direcció ni devoció pel teu pla més bell. Fins i tot en el moment més fosc d’aquesta vida que heu mantingut, heu mantingut la fermesa i superat les forces de por que portàveu dins vostre. És realment el moment de celebrar-ho tot mirant cap a l'exterior i veient aquesta inquietant por al voltant, ja que és el senyal que arriba el moment d'elevar els vostres records en saber que tot és perfecció, no cal ni tan sols sentir aquest fred de la mort, ja que t'està rentant. De fet, heu viscut la mort gairebé tota la vostra vida per por. És el teu moment per començar a viure en la rapsòdia de la teva pròpia música, el cor bategant en la simfonia dels moviments de la teva vida. És el vostre moment per mantenir-vos ferms en l’amor que sou i CONEIXEU el propòsit de la vostra vida, el somni de la vostra vida és a vosaltres.


Exposició wikiArS a la Biblioteca Mestre Martí Tauler\nCultura | 30 de maig de 2014\nLa Biblioteca Municipal Mestre Martí Tauler acull des d’aquest dilluns l’exposició ‘wikiArS: contribució de les escoles d’art i disseny a Viquipèdia’. La mostra, que es podrà visitar fins al 14 de juny, recull les imatges creades per estudiants de diversos centres artístics catalans, entre aquests l’Escola d’Art i Disseny edRa de Rubí, en el marc del projecte wikiArS.\nL’exposició també explica en què consisteix aquesta iniciativa, que involucra les escoles en els objectius del coneixement lliure, i què és Wikimedia Commons, el fons de fitxers multimèdia lliures on es publiquen les imatges perquè puguin ser utilitzades a qualsevol de les 280 versions idiomàtiques de Viquipèdia.\nLa mostra que es podrà veure a la biblioteca reuneix el treball realitzat per estudiants de l’Escola Superior de Disseny i Art Llotja de Barcelona, l’Escola d’Art Serra i Abella de L’Hospitalet i l’Escola d’Art i Disseny edRa de Rubí durant els cursos 2011-2012 i 2013-2014. Aquesta feina inclou imatges de divulgació en l’àmbit de les ciències de la terra i de la zoologia, així com imatges de reconstrucció històrica, que han comptat amb assessorament d’experts en cadascuna d’aquestes disciplines. També hi figuren retrats de personalitats del segle XX que iŀlustren les seves biografies.\nLa major part d’aquestes imatges s’incorporen a la Viquipèdia, en diverses llengües, però n’hi ha també que s’han fet servir per a Viquillibres i per al directori d’espècies vives i extingides Wikispecies.\nL’escola rubinenca va començar a participar en la iniciativa wikiArS durant el curs 2012-2013 en coŀlaboració amb l’associació Amical Wikimedia. Els estudiants fan el seu Projecte de fi d’estudis treballant en un encàrrec que cobreix una mancança de la Viquipèdia. Així, produeixen gràfics que ajuden a fer més comprensible el contingut.


Afegir comentari llei de l'abús\nAhir el portaveu del Govern va justificar la tramitació en tres lleis de la llei òmnibus a l'ambició, la necessitat i la urgència. Amb l’excusa de la simplificació alhora de muntar una empresa, deixaven en una anècdota la participació social i posaven per davant l’interès privat per davant de les garanties en la prestació d’un servei públic. I ara ens diuen que respirem alleugerits perquè han tingut la magnificència de fer que allà on abans hi havia una llei modificant més de 80 lleis ara hi hagi tres. A l’Enciclopèdia Catalana un pot llegir que un Tren òmnibus és el format per vagons de passatgers de totes les classes i para a totes les estacions. Abans CiU ens proposaven que pugéssim a l’òmnibus. Ara ens han posat un vagó rere l’altre, tres vagons que circulen per la mateixa via, a la mateixa velocitat, que para les mateixes estacions, i en el mateix horari. I ens diuen, ep, ara si que fem bé les coses. Però el canvi de format, el canvi d’embolcall, l’operació de lífting no fa que el que era una pèssima llei i una pèssima manera de legislar passi ara a ser una bona llei i una bona manera de legislar. El més sorprenent i lamentable és que al final hi hagi qui compri el producte o que avali l’operació amb conseqüències molt concretes. En primer lloc s’han tret marcs que de participació fent que el país perdi en qualitat democràtica, amb una llei feta a esquenes de la societat civil per fer fora a la societat civil. Una llei de demostra que al govern d’en Mas li fa nosa que hagi espais de codecisió, fent que allà on abans les entitats decidien ara participin, i on abans participaven ara se’ls faci fora. Amb l’excusa de l’agilitat administrativa eliminen i redueixen instruments de participació ciutadana, i ho han denunciat entitats de tots colors, fins i tot el consell econòmic i social, amb entitats que van des dels sindicats als representants patronals. En segon lloc, s’han tret controls, amb l’argument de l’agilitat administrativa, perquè en realitat el que volen és una societat més feble. Són capaços de baixar sancions fent més barat l’incompliment de la llei que pagar la multa. Ens proposen treure l’informe de sostenibilitat ambiental en els plans urbanístics. Es a dir, per sortir de la crisi reproduïm allò que ens ha portat a la crisi. I ho fan amb un menyspreu absolut al medi ambient, com si per sortir de la crisi ens haguéssim d’acabar de carregar-nos el territori que ens queda. Retiren el control en la recollida de residus, desregulant una activitat de recollida de tot tipus de residus a Catalunya, una activitat que necessita garantir la qualitat d’un servei. En tercer lloc treuen garanties socials, perquè aquestes garanties simplement els molesten, quan es parla de garantir la prestacions de determinats serveis públics. Es vol implantar un canvi de model on prevalguin els negocis per sobre dels drets socials i la preservació del medi ambient. Obren la porta a la possible privatització d’un servei bàsic com és l’aigua. Els ens locals ja no decidiran en la determinació de la cartera de serveis. Es permet la fragmentació de l’ICS en 10, 15 o 20 de gestió hospitalària o de 150 a 200 unitats productives d’atenció primària perdent l’oportunitat de fer compres agregades. Ara els promotors podran repartir els habitatges protegits com vulguin, treien tot tipus de criteri equitatiu i equilibrat que garantia el registre únic. Tot i això, Artur Mas ens diu que ara, les tres lleis, la om, la ni i la bus, és patrimoni de tots els que s’han avingut a acordar-la, CiU, PP però també PSC i ERC. Tres lleis que canvien més de 70, i que pretenen en tres mesos, i amb caràcter d’urgència, modificar el marc legislatiu. Tres lleis però només una operació de lífting, que necessita més que mai l’articulació d’una resposta ciutadana de rebuig al que ens estan proposant.


Les nits càlides arriben més d’hora que a principis de segle | Cròniques de l'Observatori de l'Ebre\n← La nit del 5 al 6 de novembre fou una nit tropical\nL’estiu del 2014 ha sigut lleugerament més càlid i més plujós que la climatologia. →\nEl divendres 13 i el dissabte 14 de juny van ser els primers dies de l’any en que la temperatura no va davallar de 20 ºC. Aquest llindar és significatiu perquè es defineix la nit tropical com aquella en que la temperatura no davalla dels 20ºC. La pregunta que ens fem és si aquestes temperatures mínimes tan altes van arribar més d’hora que de costum o no.\nPer tal de fer una comparativa amb la sèrie històrica (1910-2014), hem buscat quina ha estat la primera data de l’any en que la temperatura mínima va ser igual o superior a 20 ºC.\nEvolució de la data del primer dia de l’any en que la temperatura mínima supera els 20ºC.\nEl gràfic que hem elaborat mostra que des de 1910 fins a meitats de la dècada dels 50 hi ha un avançament de la data, passant per un període més o menys estable fins a la dècada dels 90 en que aquest valor s’assoleix més tard, per tornar a presentar un avançament de la data.\nAixí, durant la dècada 1910-1919 el valor mig fou el 5 de juliol, mentre que el valor mig dels 10 darrers anys (2005-2014) ha estat el 16 de juny, 19 dies mes aviat. És a dir, la data de la primera nit tropical s’està avançant.\nEn relació a la situació del divendres 13, també hem de dir que aquell dia vam assolir una màxima de 37 ºC. Aquest és un valor molt alt per la data, tot i que no és un rècord històric absolut per a un 13 de juny, ja que el 13 de juny de l’any 1981 vam assolir 37.4 ºC.\np.s. Cal tenir en compte que la temperatura mínima del dia complet no té perquè coincidir amb la temperatura mínima de la nit, però per fer l’anàlisi més simple, hem mirat les temperatures mínimes diàries, ja que la temperatura mínima nocturna no s’enregistra tal qual a la base de dades. Les conclusions resultants de fer-ho d’una o altra manera no canvien significativament l’anàlisi.\nAquesta entrada ha esta publicada en Divulgació. Afegeix a les adreces d'interès l'enllaç permanent.


Panellets i altres dolços de la tardor: compatibles amb l’esport?\nÚltim consell de la Quinzena de la Salut centrat en saber quins dolços de la tardor son convenients pels esportistes\n31 d’oct. 20\nLa tardor ve marcada per l’arribada de festivitats com Tot Sants i la Castanyada. Aquestes festes vénen acompanyades d’un seguit de dolços als quals cal parar atenció, especialment per a les persones que es dediquen a l’esport. Per a saber què poden menjar i què cal que evitin els esportistes per a mantenir-se en forma, des de l’Agrupació de Jugadors del FC Barcelona parlem amb la dietista i nutricionista Núria Fernández per saber-ne més.\nPer començar, cal tenir clar que els sucres simples o afegits tan sols són recomanables en situacions esportives. Això és degut a que els atletes necessiten una dosi extra d’energia. Per a la població en general, cap dels sucres esmentats són saludables. Els dolços que són típics de la castanyada, com els panellets no són aliments que es puguin considerar dins una dieta saludable però sí que es poden entendre com a una excepció. És a dir, són aliments amb molt de sucre que només es fan en un moment determinat de l’any. El fet de ser un aliment estacional pot entendre’s com una excepció dins una dieta correcta, però sempre amb un consum moderat.\nNo obstant això, els panellets són molt interessants pels esportistes, ja que deguts a la seva composició són com boles energètiques. El fet que estiguin creats a partir d’una massa de tubercles, sucre, fruit secs i posteriorment fornejats, les converteix en un producte comparable a les barretes energètiques especialitzades per esportistes. Així doncs, els panellets es podrien consumir tant abans de dur a terme la pràctica esportiva com després, i sempre sense fer-ne un ús abusiu. A més a més, hi ha altres aliments de la castanyada com les castanyes torrades o el moniato al forn que sí que poden formar part del dia a dia d’un esportista. La seva estacionalitat fa que només es puguin consumir en aquests mesos però són saludables en tot moment. Els esportistes els poden implementar en la seva dieta per les postres, per berenar o com un snack entre hores.


Camping Village Mugello Verde San Piero A Sieve Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVia Massorondinaio 39, San Piero A Sieve, San Piero A Sieve, Itàlia, 50037 - Veure al mapa\n"It was a nice experience different from a hotel as yet very..."\nMobile Home 1 Habitació (2 Adults) (One Bedroom Mobile-Home (2 Adults))\nDissenyat tant per oci com per negoci, Camping Village Mugello Verde està situat idealment a San Piero A Sieve; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nCamping Village Mugello Verde també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a San Piero A Sieve. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen magatzem d'equipatge, aparcament de cotxes, habitació familiar, restaurant, bar.\nL'ambient de Camping Village Mugello Verde es reflexa en cada habitació. aire condicionat, calefacció, escriptori, balcó/terrassa, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Camping Village Mugello Verde és una elecció inteligents per a viatgers a San Piero A Sieve, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.\nTots els tipus de viatgers (394) Parelles (99) Viatgers en solitari (36) Famílies amb infants petits (69) Famílies amb infants grans (47) Grups (147)


La seva dona, de 91 anys, ha quedat ferida lleu\n3 min. Capmany 08/11/2019 20:11\n651x366 L'helicòpter medicalitzat del SEM L'helicòpter medicalitzat del SEM\nUn home de 92 anys ha mort aquest divendres després de patir cremades en un incendi a casa seva a Capmany (Alt Empordà). La víctima estava amb la seva dona, de 91 anys, quan han passat els fets. A ella l'han traslladat a l'Hospital de Figueres en ambulància com a ferida lleu, mentre que a l'home l'han portar a l'Hospital Josep Trueta de Girona en helicòpter. Tot i així, la víctima ha mort hores després a urgències. L'avís s'ha rebut a les 8.10 hores del matí en un habitatge del carrer Canigó. Quan els Bombers hi han arribat, la teulada estava cremant. Segons ha explicat un fill del matrimoni a l'ACN, el pare havia baixat a la planta de baix del menjador a encendre la llar de foc.\nEn el moment de l'incendi, el matrimoni estava sol a la casa. La filla, que viu amb ells, havia sortit una hora i mitja abans dels fets. L'home, de 92 anys, es valia per ell mateix però tenia dificultats per caminar, mentre que la dona, de 91 anys, té problemes de mobilitat i en aquell moment estava al llit.\nSegons ha explicat un dels fills a l'ACN, el seu pare acostumava a baixar les escales amb la cadira elèctrica fins a la planta de baix, on hi ha el menjador, per encendre la llar de foc. El fill cada divendres els visita a primera hora, i avui ha rebut l'avís de l'incendi quan ja estava de camí. Segons els han dit, l'home presentava un fort cop al cap, a part de les cremades. "Pensem que podria haver-se marejat i que ha caigut a terra en el moment d'encendre el foc, que s'ha estès per tot el menjador". En aquesta planta també hi ha un lavabo, una habitació i un garatge. Els Mossos d'Esquadra han precintat tot el pis de baix per motius de seguretat. La planta de dalt ha quedat afectada pel fum.\nSegons han informat els Bombers, han rebut l'avís a un quart de nou del matí. L'habitatge és al carrer Canigó número 4-6, a la zona de Can Coll de la Mata. S'hi han desplaçat dues ambulàncies del SEM i l'helicòpter medicalitzat, que s'ha endut l'home en estat crític per les cremades, que hores després ha mort. També hi han anat quatre patrulles dels Mossos d'Esquadra. Un dels agents ha localitzat la dona, que estava al llit, i els Mossos l'han tret a l'exterior de la casa. Després una ambulància se l'ha emportat a l'hospital de Figueres en estat lleu. Dos agents han hagut de ser atesos al lloc per inhalació de fum i alguna cremada lleu.


El pentagrama i el concert | Pregaria.cat\nEl pentagrama i el concert\nPer pregaria.cat on dg., 30/10/2011 - 08:00\nQuan va morir l’avi va deixar el seu despatx molt desordenat, ple de llibres, documents i papers de tota mena. Per a ell el despatx era una mena d’ermita personal on hi passava moltes hores llegint, retallant articles, col·leccionant i escrivint.\nEn un calaix entre molts papers es va trobar un escrit personal titulat EL PENTAGRAMA I EL CONCERT. Estava fet a mà, possiblement amb aquella estilogràfica de temps immemorial.\nAvui he anat a l’enterrament de l’Andreu, un dels millors amics de la meva infància. El tanatori estava ple. Sempre ens trobem uns quants, els mateixos, i penses qui serà el següent. El que més m’ha impressionat han estat els músics. Bé, tocaven d’ofici, era evident. Alguns tenien un faristol amb els papers on hi havia el pentagrama, i els signes propis del seu art. I ves, per on, al veure això m’ha aportat una profunda idea del que és la fe.\nUna cosa és el pentagrama i el fulls musicals que tenen davant i una altra cosa el concert. Les notes són signes evidents d’una música que es converteix en una melodia, en uns acords i ritmes que esdevenen llenguatge de l’ànima. Els papers són eixuts, tangibles, concrets, ordenats.... el concert és espiritual, emotiu, desvetlla sentiments i vida.\nPensava dintre meu, la fe en aquesta vida és el pentagrama, els fulls de ruta, i el concert, bell, etern, definitiu,és el que s’inicia en el traspàs i verifica la fe dels signes en harmonia, amor i felicitat. Papers i música, fe i eternitat.\nNo em puc treure del cap aquest pensament, i tot tornant a casa encara li donava voltes. Ja sóc gran, s’acosta el concert definitiu, però entre les mans ja tinc el pentagrama. Cada nota i cada signe, en un paper mortal va molt més enllà de la seva gràfica concreta. És una veritat de fe que crec, que accepto, ni que ara tan sols escolto en la meva memòria imaginativa. Però sé que hi ha una fonda equivalència, respon a una realitat del que serà l’univers definitiu. Oh, aquell concert que vindrà ! i com ara ja en tinc referència en la Paraula de fe.\nDesprés de llegir aquest bell escrit de l’avi ens quedàrem en silenci els tres germans impressionats, profundament impressionants. I va ser el Lluís que va començar a cantar baixet aquell espiritual negre tan antic: deu-me la fe dels meus pares.... va ser bona per al pare... va ser bona pel meu avi.... potser és el que em manca a mi.


Adela Úcar es desplaça fins a la Jonquera per analitzar el gran negoci de la prostitució - Diari de Girona\nAdela Úcar es desplaça fins a la Jonquera per analitzar el gran negoci de la prostitució\nLa periodista se submergeix en el mercat de la carn per a En la caja. mediaset españa\nEl món de la prostitució és la dura realitat a la qual s'enfrontarà Adela Úcar en la nova entrega d'En la caja, el programa que Cuatro emetrà aquesta nit, a partir de les 22h. La periodista es traslladarà concretament fins a dues àrees molt representatives de la geografia espanyola: la Jonquera i la colònia Marconi, a Madrid.\n"Passejar per allà no era en absolut agradable. Per començar, veure les dones nues a la carretera és denigrant (...) Cap dona hauria de veure's obligada a exhibir-se despullada enmig del carrer per arribar a final de mes". Adela Úcar, coneguda per haver substituït Samanta Villar al capdavant del format 21 días, també visitarà el centre de Madrid. En aquesta zona, Úcar observarà el contrast entre la prostitució de carrer i la de luxe.\nLa presentadora escoltarà com alguns propietaris de clubs estan convençuts que fan una tasca social amb les noies que treballen als seus locals i parlarà amb clients habituals, que es mostren partidaris de regularitzar la situació laboral de les prostitutes i que neguen l'existència de l'explotació sexual.\nAdela Úcar també es posarà en contacte amb les pròpies prostitutes: les que exerceixen al carrer a 15 euros el servei, les que treballen en clubs de carretera i confessen guanyar fins a 6.000 euros al mes, les que estan orgulloses de la seva professió, les que encaren la seva activitat com una feina temporal, i també les que van acabar en la prostitució víctimes de les màfies.\nDesprés de parlar amb totes elles, la conclusió d'Adela és aclaparadora: "Les prostitutes no són conscients de l'abús que estan patint. Són doblement víctimes".\nFinalment, la reportera també acompanyarà en diverses rondes una patrulla de la Policia per viure de ben a prop la tensió que existeix entre les treballadores sexuals i els seus proxenetes.


Màscares - Color: Verd ()\nDisfruta d’una compra fàcil, segura i intuïtiva a través del nostre buscador de productes. O bé utilitzant els filtres per preu, marques, atributs i talles que trobaràs al nostre catàleg. La botiga scubastore.com és el lloc idoni perquè facis les teves compres de Màscares. Podràs llegir opinions de clientes, descripcions completes i totes les característiques de cadascun dels productes de submarinisme. I trobaràs per a cada marca una guia completa de compra en la qual hi trobaràs Màscares de les millors marques com SEAC, Sigalsub, Spetton, So dive, Tecnomar.... Ja pots trobar la major selecció de Màscares al nostre catàleg online de Aletes, màscares i tubs. En només uns quants clics podràs comprar-ho des de casa i t’ho portem en unes hores! Estalvia amb les millors ofertes de Màscares i llueix les millors marques de submarinisme sense remordiments amb scubastore. Pots estar segur que amb scubastore, la teva botiga online de submarinisme, tindràs la oportunitat d’estalviar en totes les teves compres de material de submarinisme. Recorda que t’oferim diversos mètodes de pagament com PayPal, targeta de crèdit o transferència bancària perquè escullis el que més et convingui i facis les teves compres en un entorn 100% segur. T’oferim una gran varietat de productes de submarinisme per tu i els teus amics a només uns quants clics de distància. A scubastore, la teva botiga de submarinisme online, tenim les últimes novetats de Màscares a nivell mundial. Si ets un amant de submarinisme a qui li agrada compartir l’esport amb amics o familiars o simplement disfrutar de la naturalesa, tenim milers de productes perquè puguis fer-ho ben equipat!


Llatí de primer de Batxillerat\nCreat el Dilluns, 14 Juliol 2014 16:24\t Vist: 1397\nLa matèria es desenvolupa en dos cursos. En el primer curs s’ofereix un apropament elemental a la llengua llatina i una primera aproximació a la cultura i civilització romana, amb una presentació general del marc històric de la civilització, l’organització social i política, i la vida quotidiana, i la romanització al nostre país. Aquesta aproximació pot no ser el primer contacte amb la llengua i civilització llatines, si l’alumne/a ha cursat l’optativa de "Cultura Clàssica" de 3r i/o l’optativa específica de "Llatí" de 4t de l’ESO.\nAmb l’estudi del llatí de 1r de Batxillerat es vol reforçar la competència lingüística, ja que el llatí és un bon instrument per estimular la reflexió sobre la llengua pròpia i, per extensió, sobre el funcionament de qualsevol sistema lingüístic. Igualment, l’estudi del llatí ha de servir per reforçar el coneixement etimològic no solament de la llengua pròpia, sinó també d’altres llengües romàniques.\nUn altre vessant de la matèria és la competència artística i cultural, atès que tota la cultura llatina i clàssica ha tingut i continua tenint una gran influència en el món occidental a la literatura, les representacions artístiques, la música...Es pretén que l’alumnat prengui consciència d’aquest fet.\nTambé és important que des de la matèria s’aprengui a valorar i respectar les restes arqueològiques romanes del nostre entorn amb el seu coneixement directe. Per aquest motiu es faran durant els dos cursos de Batxillerat el màxim possible de sortides culturals.\nLa matèria es treballa des de diferents activitats:\nFeina a casa i a l’aula.\nTraducció de textos amb el lèxic donat i exercicis gramaticals de cada unitat didàctica (1r quadrimestre); traducció de textos amb diccionari i exercicis gramaticals de cada unitat didàctica (2n quadrimestre)\nPràctica dels usos dels principals llatinismes.\nLectures de textos literaris en traducció (fragments o obres completes)\nVisionat d’imatges o vídeos per il·lustrar els temes d’història i civilització.\nExposició oral sobre algun dels temes de cada trimestre.\nDossiers de les diferents sortides culturals.\nDos exàmens per trimestre, com a mínim: un de teoria gramatical i contingut de civilització romana; altre, d’anàlisi morfosintàctica i de traducció d’un text (en el primer quadrimestre, amb vocabulari; en el segon, amb diccionari).\nUn per trimestre sobre la lectura obligatòria o sobre els temes d’urbanisme (lligats a les diferents sortides culturals que es facin).\nLlibre de text.\nNo s'utilitza cap llibre de text. L’alumnat confecciona el propi llibre amb els apunts de classe i amb alguna fotocòpia.\nSelecció de textos (amb vocabulari preparat) del llibre: Alauda, B. Matas, J. Carbonell, J. Alberich (ed. Alhambra), en els dos primers trimestres; selecció de textos de diferents autors llatins sense vocabulari, en l'últim trimestre.\nDossier de temes d’urbanisme, segons les excursions fetes durant el curs\nDossier d’exposicions, si s’escau.\nVocabularis preparats i diccionari del Departament de llengües\nLectura obligatòria: Plaute, "Miles Gloriosus".\nAltres lectures possibles:\n"Les Metamorfosis" d’Ovidi (selecció)\nLlibre I d’"Ab Vrbe condita", deTit Livi\n"Psique i Cupido", conte de L’Ase d’Or d’Apuleu\nPel·lícules (fragments), documentals ficcionats, PowerPoint (material propi), portals de clàssiques (Internet), àudios...\nL’avaluació de l’alumne/a es portarà a terme tenint en compte diferents aspectes:\nPart conceptual: controls de tipus teòric, proves escrites...(60%)\nPar procedimental: activitats pràctiques (treballs sobre urbanisme, literatura, història...), deures, control del dossier d’apunts, exposicions orals...(30%)\nPart actitudinal: atenció a l’aula, realització dels deures, regularitat en el lliurament de treballs, interès per la matèria...(10%)\nCRITERIS DE RECUPERACIÓ .\nExàmens a final de cada trimestre per recuperar les diferents parts dels exàmens que hagin quedat pendents (especialment, temes gramaticals o de civilització).\nRepàs de gramàtica i sintaxi a través d’exercicis i traducció de textos amb vocabulari.\nRepàs dels temes de civilització treballats durant el curs a partir d’exercicis (dossier)\nConeixement de la morfologia i sintaxis com per poder traduir un text amb diccionari (traducció de textos).\nCRITERIS DE PROMOCIÓ .\nTenir recursos com per poder desenvolupar per escrit un tema de civilització o d’història treballat durant el curs.


Esplugues recorda els 80 anys de la ﬁ de la Guerra Civil — Portal de la Ciutat d'Esplugues de Llobregat\nAmb motiu del 80è aniversari de l'acabament de la Guerra Civil, l'Arxiu Municipal i els Museus d'Esplugues ofereixen un seguit d'activitats que tenen com a objectiu recuperar la memòria històrica i recordar aquells dies de la història de la ciutat i també per prendre consciència de la petjada que van deixar a Esplugues i a la seva ciutadania. Esplugues de Llobregat, a les portes de Barcelona, durant la Guerra Civil Espanyola va ser un indret estratègic i de resistència republicana en l'avenç de les tropes franquistes en la seva entrada a la capital catalana.\nLa programació inclou dues exposicions temporals al Museu Can Tinturé. 'L'entrada dels nacionals amb els ulls de Kautela' és un recull de fotograﬁes on el fotoperiodista aragonès Francisco Martínez Gascón "Kautela" va enregistrar les tropes rebels creuant la població el dia abans de l'entrada a Barcelona. 'Can Tinturé. La memòria que queda' és una exposició de petit format inclosa en la programació '1939. L'abans i el després' organitzada per la Diputació de Barcelona en la que es recupera la història de Can Tinturé (avui museu) durant el conflicte armat.\nCal destacar també que l'últim diumenge de setembre i el primer d'octubre hi ha programades les sortides teatralitzades 'Lluita i resistència, els últims dies del conﬂicte a Sant Pere Màrtir', una recreació de l'arribada i la fugida dels últims soldats republicans a Esplugues.\nDins de les activitats commemoratives es farà també un cicle de conferències que complementaran les exposicions. Al gener, tancarà els actes la ruta teatralitzada 'Esplugues 1936-1939'; una ruta semiteatralitzada per alguns indrets d'Esplugues per conèixer episodis destacats de la Guerra Civil i la postguerra, acompanyats per L'Endoll, Grup de Teatre de L'Avenç.\nMés informació al web dels Museus d'Esplugues i a les xarxes socials amb l'etiqueta '#1939Esplugues'.\nPodeu descarregar aquí tots els actes del programa '1939 Esplugues'.


Espaguetis amb salsa picant - Cuines - TV3\nEls mol·luscs com les cloïsses aporten en general proteïnes de bona assimilació, poc greix, poques calories, minerals com el fòsfor, el potassi, el ferro i el iode, i vitamines del grup B.Amb la col·laboració de:\n350 g d'espaguetis secs d'ou\n100 g de formatge grana padano\n500 ml d'oli suau\nPrimer de tot elaborarem l'oli picant: posarem en un recipient 500 ml d'oli d'oliva suau, quinze bitxos, un gra d'all aixafat i una fulla de llorer. Ho confitarem a foc baix durant 20 minuts. Un cop fet, ho reservarem en una ampolla de vidre sense colar.\nPosem 600 g de cloïsses en un bol amb aigua i sal perquè acabin de deixar anar la sorra.\nPosem al foc una olla amb aigua amb sal. Quan bulli hi afegim 350 g d'espaguetis secs d'ou que coem dos minuts menys del que ens digui el fabricant (després els courem dos minuts més).\nLaminem dos grans d'all i els posem a una paella al foc amb un raig d'oli confitat. Aprofitem per ratllar 100 g de formatge grana padano.\nQuan ja són rossos, hi afegim un raig de cava. Colem les cloïsses que teníem amb aigua i també les hi afegim. Per últim, hi afegim els espaguetis cuits amb l'ajuda d'una cullera per a pasta. Ho barregem tot i ho coem dos minuts.\nQuan les cloïsses s'han obert, hi afegim el formatge ratllat i pebre negre. Ho integrem i hi apaguem el foc.\nHo emplatem amb unes quantes fulles d'alfàbrega.\nMés receptes amb Espaguetis\nPizza de pasta blanca i vermella


Enviar aquesta notícia per e-mail Imprimir aquesta notícia societat 13. 10. 2017 Compartir a Twitter Compartir a Facebook\nL'Hospital de Bellvitge crea un grup de malalties minoritàries\nAmb l'objectiu de millorar-ne el diagnòstic i el tractament\nUn conjunt de diferents especialistes de l'Hospital Universitari de Bellvitge han format el Grup de Treball de Malalties Minoritàries. L'objectiu és reunir els professionals que ja atenen aquestes malalties per aprofitar sinergies i millorar-ne el tractament, alhora que es vol intensificar la relació amb les associacions de pacients.\nEl Grup de Malalties Minoritàries de l'Hospital Univeristari de Bellvitge atén a més de 3.000 malalts afectats per unes 200 malalties minoritàries. El grup, format per més de 15 metges, té com a principal objectiu buscar sinergies entre els professionals i amb les associacions de pacients per millorar-ne el diagnòstic i el tractament.\n"El pacient que pateix una malatia minoritària se sent molt indefens", explica el doctor Antoni Riera, especialista en medicina interna i portaveu del grup. "Volem convertir-nos en un referent per a les associacions de persones malaltes i familiars; que sàpiquen que a l'Hospital Universitari de Bellvitge tenim molta expertesa en malalties minoritàries i els podem ajudar".\nMalgrat que són infreqüents, hi ha més de 7.000 malalties minoritàries, la majoria de causa genètica que afecten al 5% de la població.\nLa Maria Teresa Seoane és una de les persones que forma part d’aquest 5%. Pateix telangectàsia hemorràgica. En el seu cas no va ser difícil de diagnosticar perquè és una malaltia que molts dels seus familiars tenen. Per a ella aquest grup "és una garantia de seguretat pel que fa a l’atenció mèdica".\nEl Manuel Cobos, pateix ponpe, una malaltia degenerativa que afecta al múscul esquelètic. Per a ell aquest grup de malalties minoritàries "és molt important perquè els afectats poden intercanviar impressions entre ells i els metges".\nLa voluntat del grup és fer visibles les malalties minoritàries i desplegar les diferents línies de recerca en aquest àmbit, combinant la recerca clínica amb la bàsica de la mà de l’IDIBELL. El grup ja treballa en l'organització de la "primera Reunió de Malaties minoritàries" de l'Hospital Universitari de Bellvitge, al voltant del 28 de febrer, coincidint amb el Dia Mundial de les Malalties Minoritàries, que serà la seva presentació en societat.


PJ Harvey busca profunditat – Llegir en cas d'incendi\nSexto Piso publica 'El hueco de la mano', recull de poemes de la britànica amb fotos de Seamus Murphy\nPublicat per\tLlegir en cas d’incendi\t29/12/2015\nPJ Harvey va presentar el 2011 Let England Shake, àlbum en què contemplava la història militar del seu país natal, Anglaterra. Allà, la calma i la bellesa pluriestilística de la música contrastava amb l’horror de les escenes de guerra que presentava, fossin aquestes més o menys explícites. Quatre anys després, dóna continuïtat a la reflexió sobre la història i la guerra mitjançant El hueco de la mano, un recull de poemes i fotografies (aquestes últimes a càrrec de Seamus Murphy) que mostren escenes de la vida a Kosovo, Afghanistan i Washington DC. La guerra i el conflicte no hi són presents explícitament, però les seves seqüeles sí: murs perforats per metralla, un parell de cossos, actituds cautes i hostils amb els estrangers, tradició i molts espais buits. Però si a Let England Shake la dualitat entre música i imatgeria lírica oferia contrast i profunditat, integrant en una sola unitat irònica però assenyada les perspectives d’un mateix fenomen, en aquest volum hi trobem molta plàstica però poca substància, narració unidimensional embolcallada en paper pulcre i professional, però sense interès genuí.\nAixí, les fotografies de Murphy, tot i la seva innegable presència, presenten un formalisme impactant però sense consistència, imatges pintoresques en el pitjor sentit de la paraula. Això es deu, crec, a la voluntat d’abastar la multitud d’aspectes que constitueixen el dia a dia de les víctimes de la guerra, però sense poder, per una banda, aprofundir gaire en els circumstàncies i el context de cada element, i per altra, seleccionar els elements que permetrien construir un discurs coherent. La bellesa d’algunes imatges és, com ja hem dit, i malgrat tot, sorprenent.\nEls poemes de Harvey presenten un problema de contingut semblant: malgrat els diferents punts de vista que la cantant ofereix de cada escena de violència, proposant mirades als sentiments, al residu de la guerra, a la naturalesa del conflicte o al pas del temps, no hi trobem gairebé exemples on la imatge presentada mostri cap comprensió d’allò explicat. La construcció dramàtica dels textos, que Harvey ha consolidat en més de 20 anys de carrera, i que treballen tant protagonistes de carn i óssos com abstraccions, poc sovint culminen en reflexions. Hi trobem, doncs, el mateix pintoresquisme, i no personatges que ens expliquin les dificultats i complexitats del seu dia a dia. Ambdós artistes treballen, però, més còmodes a Washington DC., on la naturalesa de les imatges no els resulta tan llunyana, i on és possible fer un salt de la mera postal a un retrat ambigu i amb matisos.\nL’edició de Sexto Piso és deliciosa, amb un disseny fosc, adequat a la complexitat temàtica del volum i presenta els poemes amb sobrietat i elegància. Les fotografies, tant en blanc i negre com les de color, també estan representades en bona qualitat i afavoreixen el gaudi de les composicions de Murphy. Se’m fa difícil d’entendre, però, a dia d’avui, la presència de fotografies a doble pàgina que queden trencades pel centre en enfonsar-se la pàgina al llom. És el cas, per exemple, de la imatge de les pàgines 142-143, on un home desapareix al final d’un corredor de presó, fotografia que només es pot gaudir obrint el llibre de tal manera que es corre el risc de trencar-lo. Aquest problema és present també a l’edició anglesa del llibre (nombroses crítiques al respecte es poden veure a pàgines de venta online), així que entenc que aquesta qüestió no està relacionada a l’editorial.\nTrobem en aquest volum, doncs, la voluntat per part d’una artista consagrada de transcendir els límits de la seva praxis habitual, amb alguns èxits, però també amb nombrosos aspectes a treballar. Els seus fans i seguidors habituals podran, això sí, descobrir aquestes facetes que, tot i no ser autosuficients com els seus àlbums d’estudi, els permetran aprofundir en l’estudi de les seves inquietuds i personalitat.\nLa canción de la bolsa para el mareo, Nick Cave (Sexto Piso).\nPublicat per\tLlegir en cas d’incendi\t- Des 28, 2015\nPublicat per\tLlegir en cas d’incendi\t- Des 29, 2015


T'has preguntat alguna vegada com es formen les estrelles? Una estrella és una gran esfera composta de pols i gas que s'ubica a l'univers i que en general emet llum pròpia. Aprèn més de la seva composició, cicle de vida i principals característiques al següent article.\nMirar al cel i no sorprendre's amb l'enorme quantitat de punts brillants que hi ha, pot resultar una tasca pràcticament impossible. Sens dubte, les estrelles es converteixen cada nit en un espectacle visual a tot el món, transmetent una energia única a cada persona que s'atura a observar-les, però vostè sap què són les estrelles i com es formen?\nA través del següent article podràs aprendre una mica més sobre les estrelles i la seva formació. Per això és necessari conèixer en primer lloc Què és una estrella? En poques paraules es podria dir que les estrelles no són res més que grans esferes de plasma que s'encarreguen d'emetre llum pròpia. No es tracta, com molts creuen, de planetes.\nEls planetes, a diferència de les estrelles, són cossos que no emeten llum pròpia, a més que tenen una proximitat més gran respecte a la Terra i això fa que la llum que reben sigui més intensa que la llum de les estrelles. L'energia que emeten els estels es produeix en una sèrie de processos de fusió nuclear, que genera grans quantitats de llum i calor.\nAra bé, com es formen les estrelles? Aquestes esferes es formen dins de núvols amorfes compostos de gas i pols que es coneixen com a nebuloses. Aquests núvols de gas, majoritàriament gel i hidrogen, col·lapsen dins d'aquestes escoles bressol estel·lars sota la seva pròpia gravetat i comencen a escalfar-se, donant pas a una protoestrella.\nLa protoestrella és la primera fase del cicle de vida que presenta una estrella. Es diu que una protoestrella pot passar fins a més de cent milions d'anys a la fase T-Tauri. Encara que en aquesta fase no tenen la capacitat de produir fusió nuclear, continuen sent poderoses gràcies als vents estel·lars que emeten.\nAvui dia es coneix que les estrelles es formen a causa del col·lapse gravitacional d'un tros reduït d'un núvol gegant compost de gas i pols. El procés de formació d'una estrella es pot resumir de la manera següent:\nLes estrelles es formen inicialment als núvols de pols i gas que se situen dins de les galàxies. Aquest tipus de núvols se'ls coneix com a nebulosos.\nQuan passa un moviment irregular a l'interior d'una nebulosa, ja sigui per un xoc amb una altra de nebulosa o per una altra circumstància natural, tot el gas i la pols acumulada a l'interior col·lapsen sota la seva pròpia atracció gravitacional.\nA mesura que passa aquest fenomen, el centre de la nebulosa es torna més dens i la seva temperatura s'eleva considerablement, al punt de començar a brillar.\nSi tota la matèria del centre de la nebulosa arriba a una temperatura molt elevada, tant així perquè produeixi fusió nuclear i lliure energia, llavors en aquell moment neix una estrella.\nPer què hi ha estrelles que brillen més que altres?\nTenint en compte la seva temperatura, les estrelles poden presentar diverses tonalitats de colors. Per aquesta raó és que de vegades observem estrelles que de lluny semblen ser molt més blanques que altres, fins i tot hi ha estrelles que aparenten una tonalitat més vermellosa.\nNo obstant, la realitat és que els processos d'evolució estel·lar provoquen que totes les estrelles canviïn de color, brillantor i fins i tot de mida.\nLa temperatura és el factor principal que influeix en l'aparent canvi de color d'una estrella. Les estrelles calentes es presenten molt més blanques o blaves que les fredes, les quals semblen tenir tons vermells o ataronjats. També la mida de les estrelles pot variar considerablement, classificant-se en un rang des de nanes a súper gegants.\nHi ha estrelles que poden tenir una brillantor més intensa que altres, aconseguint així sobresortir a la vista dels espectadors Un factor que influeix directament en la intensitat de llum d'una estrella és la proximitat amb la Terra, a més de les seves característiques físiques. Quan mirem al cel i veiem una estrella més brillant que una altra, no vol dir que aquesta presenti una dimensió més gran.\nQuan una estrella està més brillant que una altra es pot deure principalment a què tan a prop està de la Terra. La seva brillantor és un factor de quanta energia acomiaden, el que se'l denomina com a lluminositat.\nComposició de les estrelles\nD'acord amb els estudis realitzats per experts en el tema, les estrelles són motors d'energia còsmica que estan composta en la gran majoria de gas i plasma, encara que la seva composició pot variar depenent de molts factors. Les estrelles tenen la capacitat de generar diverses formes de radiació, per exemple, calor, llum, raigs ultraviolats, entre d'altres.\nEl Sol està considerat com l'estrella més popular de tot l'univers, però no és l'única. En realitat no hi ha un càlcul exacte de quantes estrelles existeixen, encara que la xifra podria superar qualsevol imaginació humana possible. Es diu que l'univers alberga més de 100.000 milions de galàxies, i cadascuna podria contenir més de 100.000 milions d'estrelles, ¿Increïble, és cert?\nEn aquesta part del nostre article podràs aprendre sobre el cicle de vida de les estrelles, procés conegut com a “evolució estel·lar”. El cicle de vida d'una estrella inclou diferents etapes que coneixerem a continuació:\nLa primera fase que integra el cicle de vida d'una estrella se'l coneix com a “Protoestrella”. És l'etapa inicial que comença des del moment en què se'n produeix el naixement. Després a mesura que va augmentant el cúmul de massa dels núvols que l'envolta, passa a una següent fase coneguda com a “seqüència principal”.\nSeqüència principal: Es podria dir que aquesta és una fase de maduresa i estabilitat. L'hidrogen es converteix en gel, cosa que fa que siguin alliberades grans quantitats d'energia. Aquesta fase pot durar uns 10.000 milions d'anys.\nUn cop l'estrella esgota l'hidrogen del centre, deixa d'emetre fusió nuclear, cosa que produeix un col·lapse. En aquesta fase l'evolució pot agafar camins diversos, depenent de la massa de l'estrella. En la majoria dels casos, com més gran i massiva és, més baixa serà la seva existència de vida.


El ple de Balaguer debatrà la creació d’un alberg Teresa Pàmies per a peregrins – Comarques de Ponent\nEl ple de Balaguer debatrà la creació d’un alberg Teresa Pàmies per a peregrins\nEl ple de l’Ajuntament de Balaguer que se celebrarà aquest divendres 27 de febrer donarà compte del conveni signat entre l’Ajuntament i els propietaris de la casa on va néixer Teresa Pàmies per posar en funcionament un alberg per als peregrins del Camí de Sant Jaume. Els actuals propietaris de la casa, ubicada al carrer Borràs, 14, en cedeixen l’ús al consistori a canvi que posi en marxa un refugi per als Amics del Camí de Sant Jaume i que s’encarregui d’adaptar-la per aquest ús. L'alcalde de la ciutat, Josep Maria Roigé, ha destacat que aquesta iniciativa permetrà situar Balaguer en el mapa del Camí de Sant Jaume, a la vegada que es posa en valor la casa on va néixer l’escriptora Teresa Pàmies. Així mateix, ha assegurat que la inversió necessària per adaptar-la com a alberg és mínima i que s’intentarà de dotar de personalitat, de manera que cada estança i espai recordaran d’alguna manera o altra l’escriptora balaguerina.\nEl ple també donarà compte del pla d’ajust durant el darrer trimestre de 2014. Aquest document, segons ha avançat l’alcalde, Josep Maria Roigé, determina que “es compleix amb l’objectiu d’estabilitat pressupostària, estimant-se una capacitat de finançament al tancament de l’exercici de 1,4 milions d’euros i un ràtio d’endeutament de 106,78%, complint així l’objectiu anunciat a principis d’any de reduir el nivell de deute viu per sota el 110%.\nEs presentaran els requisits per a la concessió del bus urbà\nEn l’apartat d’acords, cal destacar l’expedient de contractació de la gestió del servei públic de transport urbà de viatgers. Entre els requisits que haurà de complir l’adjudicatària del servei, que serà per 5 anys, prorrogable a cinc més, figura el subministrament d’un nou vehicle amb un mínim de 50 places, la meitat de les quals hauran de ser seients; que el sistema de validació i venda de tiquets inclogui les targetes amb xip sense contacte; la millora de la línia principal i de les escolars als nous horaris dels centres; la integració del servei de dissabte dins del preu del actual contracte, i la substitució dels actuals pals de parada i la instal·lació d’un mínim de sis marquesines en aquelles parades que indiqui l’Ajuntament. El valor estimat del contracte és d’106.624,26 euros anuals.\nTambé passarà pel ple l’acord provisional de la modificació de normes subsidiàries per a l’ampliació de les instal·lacions del grup Sorigué en l’àmbit del Corb. Entre altres actuacions, aquesta proposta permetrà construir el nou projecte artístic de la Fundació Sorigué, anomenat Planta.


CAAD Retail Design Barcelona | Estudi d'interiorisme comercial\ncreant il·lusions Cada idea és un desafiament extraordinari per als nostres especialistes\nen línia en retail design i decoració d'espais comercials Veure projectes Donem forma\nals teus somnis T'assessorem de principi a fi en la creació de l'espai idoni\nsegons les teves necessitats i tendències del disseny retail Explica'ns la teva idea\nSom un estudi d’interiorisme comercial format per assessors experts en el disseny d’espais comercials idonis segons les exigències del client. Un equip multidisciplinar avalat per 45 anys oferint un servei integral en retail design. Els nostres serveis abasten totes les fases del cicle d’elaboració, des de les matèries primeres fins a la instal·lació de les estructures expositores.\nA CAAD Retail Design projectem i realitzem a mida el disseny d’espais comercials, des del retail fins a la botiga en franquícia. Això ens permet crear les expressions més avantguardistes del visual merchandising, tot fent especial èmfasi en la personalitat de l’empresa i l’optimització de la seva activitat de venda.\nEn col·laboració amb l’interiorista David Pablo www.davidpablogarcia.com, qui ha ideat i dirigit aquesta primera reforma d’un punt de venda de la cadena de perfumeries La Balear, CAAD ha desenvolupat diversos recursos constructius.\nTitan PRO és un projecte d’Indústries Titan SAU en què CAAD ha col·laborat mitjançant el subministrament de mobiliari i complements, tant per a botigues com per córners.\nS’ha caracteritzat la prestatgeria de mitja càrrega amb una imatge impactant, tant per l’ús d’il·luminació superior i inferior com per la incorporació d’elements de comunicació mòbils.\nAquesta parafarmàcia situada en ple centre de Sitges ha estat dissenyada aprofitant elements constructius pre-existents. Són característics els seus mostradors amb llum interior LED, així com els accessoris i complements pensats per donar sensació d’amplitud i capacitat d’exposició.\nEl nou punt de venda de PLATA Service ha estat instal·lat utilitzant prestatgeria metàl·lica amb perforació el·líptica. En color gris plata, i deixant àmplies zones de pas, s’ha aconseguit donar al punt de venda una sensació d’amplitud i lluminositat.\nTenim les idees que necessites per a l'èxit del teu projecte retail\nLlums, vistes, textures, reflexos i resplandors. Gràcies al nostre equip expert en retail design, observaràs amb detall el projecte en renders 3D d’alta qualitat. A més, projectem els diferents ambients de l'espai comercial a,n un aspecte extremadament realista. Com a resultat, la idea inicial del teu punt de venda es veurà reflectida en imatges amb absoluta fidelitat abans de la seva creació.


Un borrelló de cotó poden ser milions d’estrelles – L'estenedor\nUn borrelló de cotó poden ser milions d’estrelles\nEls manacorins que comencen a ser granats recorden dels seus anys d’infantesa en Miquel Amer, Llorencí, amb el seu tractoret i el seu remolc repartint llenya. Recorden també l’enginy d’aquell homenet més aviat petit, que per resguardar-se del fred va saldar els darreres d’un renault 5 al tractoret. Ara, l’amo en Miquel ja no fa feina i ha estat delicat de salut, però s’ha refet i ja torna a circular, gràcies, en part, al ioga, “que m’ha ensenyat a tornar a caminar”. Ens veim a ca seva, una casa humil del centre de Manacor i ens refugiam dins una cuina petita on pengen calendaris antics de dones en pèl, entre pols i teranyines.\nL’amo en Miquel, vós quants d’anys teniu, ara?\nJo en tenc setanta-nou, faig els vuitanta pel juliol.\nAixò vol dir que nasquéreu l’any que es va proclamar la república.\nVisquéreu el moviment, idò.\nSí, però era molt nin i no me’n record, a més que no tenguérem problemes perquè mon pare era un home que mai es va posar en política i no li va passar mai res, i això que quan la cosa bullia estàvem a Son Mas a una barraca que hi teníem, per fugir de les bombes, perquè bombejaven el poble, i nosaltres vivíem a la vila, en aquesta casa que som ara. Per allà passava molt en Joan de Son Perot, que n’hi havia que li deien “es Maton” dels desastres que va fer, i sí, passava per allà, però mai es va posar amb mon pare. Passava i el saludàvem, però res pus. I jo en la política mai m’hi he volgut embrutar, perquè si vengués un moment com el de l’any 36, si entren les dretes lleven les esquerres i si entren les esquerres lleven les dretes. Ara, que s’ha de dir que aquí a Manacor pitjaren fort, perquè tenien els rojos a sa Coma i tenien por que els haguessin envestit. Si els d’en Bayo hagués estat una tropa disciplinada s’hagués menjat Mallorca en un dia.\nLa Mallorca nacional no estava preparat, per això.\nNo, per cada soldat de dretes hi havia quatre o cinc rojos.\nHeu llegit sobre aquest tema?\nSí, al Perlas y Cuevas, adesiara hi han tret informació.\nConeguéreu en Rafel Ferrer Massanet?\nSí, coincidírem a escola. Ell anava amb en Tomeu Perotí, amb en Femenias que estava a Llodrà.\nFins a quina edat estudiàreu?\nFins al tercer de batxiller, tenia tretze anys. Primer vaig anar a la Salle i després vaig fer l’ingrés per fer el batxiller a sa Torre.\nHa canviat molt, l’educació. Com vos duien, als al·lots?\nTot lo dia hi havia escola. De les nou a la una i de les tres a les set. I els dissabtes també. Hi havia la sala d’estudis, ens guardava don Toni Servera, el director de la música. En Nadal, el padrí del tennista va ser el director que li va anar darrere. Per cert que en Nadal per mi també anava a escola amb en Massanet. Cada assignatura tenia el seu mestre, en aquell temps un mestre guanyava poc. Eren els anys de la postguerra i no hi havia doblers per enmig. De les vuit a les onze feien escola a sa Graduada i llavors venien a sa Torre. A mi a l’escola sempre em va bastar el temps per aprendre la lliçó i fer la tasca que ens donaven.\nVos duien a retxa?\nSí. Que has sentit a parlar d’en Vandellós?\nEra el director de l’institut, i veiès si ens duia a retxa. En Vandellós era molt feixista i cada setmana ens feia jurar bandera igual que els soldats i cantar el Cara al sol. Una vegada amb en Toni Senteno no ens havíem de fer rialles un amb l’altre… Les rialles ens escapaven i ell ens mirava de coa d’ull i quan va haver acabat la cerimònia ens digué: “Amer y Binimelis, diez puntos abajo!”. Eren punts de conducta, si et fotien cinquanta punts per mala conducta t’engegaven per dolent, i ens en va davallar deu d’una vegada.\nPerò no vos pegaren mai?\nNo. Qui pegava era don Toni quan hi havia molt de trull a la sala d’estudis.\nNo. Amb la batuta de la música, un toc a damunt el cap. I qualcun parava el cop amb la mà i el rebia damunt la mà i llavors damunt el cap.\nQuan acabàreu els estudis començàreu a fer feina?\nSí, a fora vila. Però en aquell temps no era com ara, deixava. Si tenies set o vuit quarterades ja eres un bon pagès i vivies bé.\nI en teníeu?\nSí. Encara la tenc. En vaig vendre un poc per fer aquesta casa nova. Però avui si no tens cent quarterades no hi viuràs. Avui un pagès tot sol conra una possessió. Un temps a una possessió de cent quarterades hi havia cent homes que hi feien feina. Hi havia el pastor, si hi havia egües hi havia l’oguer, si hi havia truges hi havia el porquer, si hi havia quatre o cinc parells que llauraven hi havia quatre o cinc parellers, i el temps d’arrabassar herba, dones a arrabassar herba per dins el gra, i el temps d’aixecar ametles i figues també llogaven gent…\nVós anàreu llogat a qualque banda o fèieu feina a ca vostra?\nNo, sempre a ca meva. He fet qualque jornal a una altra part. Sempre he fet feinetes, vaig començar a fer cases netes, vaig anar de tares d’olivera… Vaig dur llenya a Can Ribot fins que posaren el gasoil, ara fa devers deu anys.\nCotitzava de foraviler. I feia feinetes d’aquestes. Vaig començar amb el mul a anar de llenya, i llavors vaig posar el tractor. Em vaig haver de treure el permís de conduir, perquè ja s’havia posat sever, però no tant com ara.\nHavien de menester permís, per menar tractor?\nSí, el de tractorista, però el qui em va ensenyar, que era en Biel Fil, em digué “et convé treure’l de cotxe, perquè amb el de cotxe podràs menar tractor, però amb el de tractor no podràs menar cotxe”, i va tenir raó. De totes maneres, vaig anar molts d’anys amb bicicleta, fins devers els cinquanta-cinc anys, que vaig començar a trobar les costes feixugues. En bicicleta he estat per tot Mallorca, anava amb son pare de na Fullana, la ciclista, amb en Jaume Bala, vaja, amb llorencins.\nPerquè a vós vos diuen en Miquel Llorencí, per què?\nMa mare era llorencina, encara que jo sempre he viscut a Manacor.\nHi ha gent que vos diu en Miquel Circula.\nEn Joan Batlet era el qui em va ensenyar de glosar. Ell me’n feia, i jo li contestava i així com practicava em sortia més ferest i més aviat, i va arribar que hi dúiem la conversa, glosant, jo i ell. En Joan tenia un germà, en Toni, que també glosava, però era més lent, havia de cavil·lar més per fer-la, però tenia més bona veu. Aquest Toni sempre començava amb el mateix mot: “I jo t’he de contestar ben prompte llampant i clar”. I jo li vaig arribar a posar en Toni Llampant. I com que jo al mul, per fer-lo partir li deia “circula” ell em va posar en Miquel Circula. I per fer-lo aturar li deia “alto”, perquè l’stop encara no s’usava. Als soldats els deien “marxen” i quan s’havien d’aturar “alto”.\nEl féreu, el servici?\nNo, em tragueren per fill de viuda.\nEl vostre pare va morir jove.\nSí, tenia cinquanta-dos anys, i tanmateix també m’hauria tret per seixantí, mon pare.\nI en Batlet com vos va ensenyar de glosar?\nCa, i amb això basta practicar. És com en qualsevol cosa, si allò te tira hi tendràs paciència per practicar-ho. Un home que no li tira el glosar no hi tendrà paciència allà cavil·lant a veure si li surten aquells mots o no. A Manacor, n’hi ha molts de glosadors, però per sortir a un públic no pots ser lent.\nM’han dit que no fa gaire anàreu al Port, a glosar.\nI que vàreu agradar molt i glosàreu amb els bons, amb els professionals.\nEl professional avui dins Mallorca és en Campantes, que ja està a punt de retirar-se, perquè té vuitanta-dos anys. El millor avui és en Mateu Xurí, que els és superior, als altres, que el segueixen perquè ha de menester un contrari, però ell els du un avantatge. Li surten tot d’una i té molt bona entonació. Amb na Pipiu ens en vàrem dir un parell, però de granades, de pornografia, em va dir que tenia la perdiu morta.\nHeu estat sempre fadrí.\nSí, i sense compromís.\nCom així, un home que ha anat tan per enmig com vós?\nNo m’ha interessat, avesat a viure tot sol com estava. No és que no hagi tengut ocasions… Ca, i un home quan es vol casar basta fer una mamballeta i te’n compareixen més que mosques davant un plat de mel.\nD’on vos neix l’interès per l’astronomia?\nDe nin ja m’interessava. Mon pare ja em deia: “Tu seràs astrònom”. A ell li agradava, parlava del cometa Halley.\nDe noms mallorquins d’estels, en deveu saber…\nEn sé un parell: les Tres Maries, que són el cinturó del gegant d’Orió. També hi ha els Deiols, que són els Bessons. Hi ha les Cabrelles i l’Estel de l’Alba, que és Venus, que surt una temporada quan el sol surt, això depèn de si està a un costat o a l’altre del sol.\nQuina és la raó d’aquest interès que teniu?\nQuan ho has provat, quan veus aquesta immensitat, tens curiositat per anar a desxifrar aquest misteris que hi ha allà dalt. Veuràs una nebulosa com la d’Andròmeda i veuràs un borrelló de cotó, però si et fas a la idea que just és un borrelló de cotó no hi perdràs temps, però si penses que allò són cent milions d’estrelles ja t’hi atures una estona. És com si veus una serralada d’enfora, que et pensaràs que només és una pedra. Si mires els estels amb un telescopi al cap d’una estona veus més detalls que de tot d’una, i així com agafes afició n’aprens més detalls.\nAmb el telescopi, què feis, descobriu o remirau?\nRemir, perquè el que puc veure ja està descobert.\nTambé mirau el sol. Voleu dir que canvia d’un dia per l’altre?\nI tant, veus taques, flamarades, protuberàncies. Les flamarades que guaiten part damunt el disc solar es diu protuberància. Les flamarades de dins el disc les veus negres i es diuen filaments. Això passa perquè cada onze anys el sol té la particularitat de canviar les polaritats magnètiques, que es giren. Quan hi ha aquest canvi hi ha més incidència de taques.\nHi ha hagut aquest canvi de polaritat ara fa poc?\nEscolta… aquests dies he vist una taca molt grossa i moltes protuberàncies.\nEn preneu nota, de tot això?\nDe les taques, així mateix sí. Els faig una foto amb el telescopi, i apunt el dia. Però de la fotosfera. El que veim amb la vista, és la fotosfera, que és la part més il·luminada. Part damunt la fotosfera hi ha la cromosfera, que no la podem veure perquè la fotosfera ens enlluerna. I part damunt el limb, que són les voreres del disc del sol, hi ha la cromosfera, que té deu o dotze mil quilòmetres de gruixa. I això ho has de mirar amb uns filtres especials que deixen passar la claror de l’hidogen i aturen les altres.\nEls teniu, aquests filtres?\nSí, i molt que em varen costar. Si mires la fotosfera, necessites un objectiu de qualitat que tregui el cromatisme, que passin els set colors de l’espectre lluminós, el vermell, el groc, el verd, el blau, l’anyil… Ara bé, per mirar amb el filtre d’hidrogen, no hi ha cromatisme, perquè només en passa un, de color.\nAquest filtre deu protegir la vista, també.\nNo. N’hi ha dos. És un filtre com el dels saldadors. I per mirar la cromosfera a davant has de tenir un reductor d’infrarojos i a darrera un d’hidrogen, que és el que val molt, i és petit, perquè només fa devers tres centímetres d’ample, i el d’infrarojos en fa devuit.\nLa lluna, no la mirau tant.\nSí, també la mir. Tenc qualque foto bona. En pots veure molts de detalls. Si ho haguessis de dibuixar tot ben granat no et bastaria tota la nit. Hi ha qualque cràter que hi veus muntanyes, serralades. Quan la lluna dóna molts de detalls és quan hi surt el sol. Amb la lluna plena no hi ha ombres, la llum és massa frontal i no hi veus gaire detalls. Veus unes retxes lluminoses als cràters de Copèrnic i de Tycho, perquè són de formació més recent, i el que s’ha escampat amb l’explosió de qualque meteorit encara no ha agafat el color de vell, encara és lluent. En canvi hi ha cràters que fa tres mil milions d’anys, que estan fets.\nVós pensau que nosaltres som molt fràgils i que ens podria pegar un meteorit i fer-nos desaparèixer?\nEns podria pegar, emperò si repasses la història tampoc no peguen tan arreu com ara això.\nEls planetes del sistema solar i els seus satèl·lits també els observau?\nSí, perquè els tenim molt a prop. Mires Júpiter i li veus les bandes, a Mart li veus els pols. Mirar Mart és igual que mirar la lluna a simple vista, o la meitat més gros si trobes un vespre que pots donar augments. Ara bé, els telescopis a damunt la Terra tenen un límit, perquè l’atmosfera produeix turbulència.\nHeu estat a Costitx? Us agrada com està muntat?\nSí, hi he estat. Però allà no miren, allà està tot robotitzat, va tot per ordinador.\nAmb el Club Newton feis observacions conjuntes?\nCom ho feis? Els vostres telescopis són portàtils?\nEn tenc dos de dedicats al Sol, per no haver de baratar filtres, per llevar feina i perquè no em caiguin, perquè l’òptica no es pot tocar mai amb la mà. En tenc quatre que funcionen, un dels quals pesa quatre o cinc quilos i és portable.\nNo heu pensat mai d’escriure el que sabeu?\nAixí mateix em feren preguntes sobre això. En tenc un llibret. El que he escrit sobre astronomia ha estat sempre sobre cometes, el Halley, el Hale-Bopp o el Hyakutake.\nPensau que la posició dels astres pot tenir incidència damunt les nostres reaccions?\nJo crec que sí. Hi ha atracció i repulsió. La gravetat és una atracció. Si ens mires a nosaltres, som un microcosmos en miniatura, perquè l’àtom és un sistema solar en miniatura, i sí, així mateix ens poden influir, els astres.\nMolta de gent se n’ha aprofitat, falsos astròlegs… Però qualque cosa de comprovable hi deu haver.\nClar que hi ha qualque cosa. Jo d’astrologia no en sé perquè no n’he estudiada. Però si ara mires la lluna i el sol… quan és lluna nova, no veim res de lluna, i és perquè la lluna està entre la terra i el sol. Això vol dir que la lluna i el sol estiren del mateix costat, i això provoca les marees, i als grans oceans com l’Atlàntic la mar s’arriba a alçar un metre. I quan és lluna plena, la terra està entre el sol i la lluna, cada un estira per cada banda. I això que passa amb la lluna també passa amb les dotze constel·lacions de l’equador celeste. L’astrologia estudia això i diuen que això ens influeix.\nTotes les tradicions de la pagesia sobre la lluna també deuen tenir part de ver…\nPodria ser. Mira, hi ha hagut temps que la ciència anava més avançada. Qui ha duit el puta retrocés de la ciència sempre han estat les religions. Ja abans de Crist, Eratòstenes, un filòsof d’Alexandria, ja va veure que la Terra era rodona. Va posar un pal a Alexandria, i un ajudant seu, vuit-cents quilòmetres més al sud, cap a l’equador. Miraren quina ombra feien a la mateixa hora i el que no estava tant a l’equador va fer més ombra que l’altre. Però les religions no ho deixaven publicar, com va passar amb Galileu, que va ser el que va emprar el primer telescopi. Va veure que la terra era rodona, i que no era el centre de l’univers i va dir que era la terra que voltava el sol i no a l’inrevés. Tot això li feren desdir en públic. No el mataren perquè era un savi que tenia molta fama dins tot Europa. El passaren per malalt, li posaren dues infermeres, que eren dues monges que li feien d’espia perquè no pogués dir el que li havien fet desdir. Així i tot va poder filtrar els seus papers cap a Holanda perquè es divulgassin els seus coneixements.\nQuè en pensau de les religions?\nSempre han duit endarreriment. Totes, tant la catòlica, com la dels moros, com les paganes precristianes.\nNo us considerau creient.\nNo. Ara bé, no et neg un possible esperit universal. Però no em demanis com és perquè per comprendre un altre déu seria necessari ser un altre deu. Els nostres sentits no estan preparats per entrar dins la ressonància espiritual. El que veuen els místics, que estan tan espirittualitzats, està dins el pla material però crec que veuen la matèria amb una freqüència molt més alta que nosaltres. I aquesta pregunta de si crec en déu, no es pot contestar amb un sí o un no. Crec en déu, en el que no crec és en el pallasso que les religions han fet de déu.\nSou materialista? O més espiritual?\nNi una cosa ni l’altra. La bíblia té els seus errors però també dóna bones ensenyances. Però és igual que menjar un peix: has de saber triar la polpa i tirar l’espina. Un home que no està preparat per llegir aquests llibres, o queda fanatitzat o no creu.\nL’església ha duit les regnes de la societat. I ara sembla que les ha perdudes i pareix que tot va deixat de la mà de déu. Ens falta una espiritualitat…\nEl que és necessari és que hi hagi consciència social. Els maoistes et diuen que el que no vulguis per a tu no ho vulguis per a ningú, i jo també dic el que no vulguis per a ningú no ho vulguis per a tu.\nAcabam la conversa i pujam al sòtil de can Miquel. Pujam una escala que mena al primer pis. D’allà, pujam una altra escala de fusta (“puja per aquí alerta a pegar a damunt si ets més gran, jo no hi peg perquè som més baix, però un gran hi ha d’anar alerta”) i sortim a un sotilet amb tres telescopis i un sostre retràctil. El forat de l’escala és el més reduït possible, per tenir més espai a dalt. En Miquel ha manipulat els telescopis per poder-los manejar amb més facilitat. A mà dreta del sotilet, un portalet mena al terrat, on s’hi va construir una cúpula “per protegir el telescopi de la rosada”. El vespre està tapadot i no miram estels ni lluna, però quedam que un dia que estigui més clar ens tornarem a trobar per observar protuberàncies al sol, cràters a la lluna, nebuloses, planetes… Serem una busca dins la immensitat, serem un estel dins un borrelló de cotó.\nentrevista, manacor, popular\nToni Miró: “Quan fas feina amb la gent pobra, plores molt, d’alegria, d’impotència, de ràbia”\nMaria Antònia Oliver: “En literatura, els homes apliquen la moral del profit, les dones, la moral del plaer”


'Viatge a l’illa dels pingüins' i 'La Lola Vola', guanyadors dels premis Liberisliber a Besalú - El Gerió Digital\nLa trobada d’editorials independents van concloure ahir el primer dia de fira amb un balanç positiu de públic\nDiumenge, 6 d'octubre de 2013 09:46h\nEls dos guardonats del Liberisliber d'enguany © Oriol Nierga\nSatisfacció entre els organitzadors de la fira Liberisliber. Per quart any consecutiu autors, editors, llibreters i lectors han estat congregats a Besalú (Garrotxa) amb un balanç satisfactori de públic tot i les lleus precipitacions que van caure ahir.\nEn una gala celebrada al restaurant Can Quei, l’organització va entregar els dos premis que atorga Liberisliber a les publicacions més ben valorades de lectura adulta i infantil i juvenil. D’aquesta manera, Viatge a l’illa dels pingüins (Ed. Voliana), de Bernat Gasull, i La Lola Vola i altres històries horripilants (Ed. Takatuka), de Wilfred von Bredow, van ser guardonats amb els premis Liberisliber 2013 i Liberis Liber “Xic” 2013, respectivament.\nMiquel-Àngel Codes, director de l’organització, va voler destacar, per una banda, “la passió i la diversitat” que expressa Viatge a l’illa dels pingüins. Per la seva banda, per l’elecció del guanyador de la categoria “Xic” els premis van comptat amb la col·laboració de Teresa Colomer, membre de l’equip de recerca GRETEL de la Universitat Autònoma de Barcelona, que va voler destacar l’originalitat del llibre pel seu caràcter “inesperat i macabre” i per les seves dosis d’humor negre.\nLa programació compta al llarg d’aquest cap de setmana amb els autors Josep-Maria Puigjaner, Óscar Sipán, Nil Ventós, Lluís Solà, Salvador Giralt, Ester Andorrà, Xavier Díez, Pruden Panadès, Víctor Sabaté, Jordi Serra, Bernat Gasull, Jon López de Viñaspre i l'antropòleg i escriptor Adrià Pujol. En aquesta ocasió, Pujol presentarà el llibre Escafarlata d’Empordà (Ed. Sidillà) i, en primícia, Alteracions (Ed. Males Herbes). Dintre l’oferta d’activitats, l’organització ha volgut destacar la trobada entre editors i llibreters independents que es celebrarà avui a Besalú.


L'Ajuntament i la Fundació Mercè Pla arriben a un acord per a situar el centre ocupacional al Casal Jove d'Alcanar - EbreDigital.cat\nFruit de les negociacions entre el Departament de Treball, Afers Socials i Famílies, l’Ajuntament i la Fundació, s’ha arribat a un acord per a emplaçar el centre ocupacional al Casal Jove – Hotel d’Entitats d’Alcanar. L’Ajuntament i la Fundació Mercè Pla han signat un conveni de cessió d’ús de l’espai. D’aquesta manera, s’intensifiquen les estretes relacions que totes dos institucions mantenen de fa anys.\nPer la seua banda, Meritxell Ulldemolins, regidora de Joventut, destaca que “la Fundació Mercè Pla fa molts anys que fa un gran treball social al municipi. Des de l’Ajuntament els volem facilitar la feina i en aquest cas hem adequat el Casal perquè puga respondre adequadament a les necessitats del centre ocupacional. Estic segura que aquest conveni servirà per a promoure nous projectes d’inclusió entre tots els usuaris del Casal”.


La història del franquisme a través del joc – La Salle Congrés\nLa història del franquisme a través del joc\nEl franquisme no va ser un joc, però l’aprenem a través d’un joc\nEls alumnes de 2n de Batxillerat estan aprenent aquests dies com era la societat i la política del franquisme a través d’una practica de gamificació. La gamificació consisteix en introduir elements i dinàmiques pròpies dels jocs en les unitats didàctiques per tal de fer augmentar l’atenció dels alumnes i la seva capacitat de treball, la qual cosa fa millorar l’assoliment dels objectius educatius plantejats en la unitat.\nEn el cas del franquisme, els grups classe s’han dividit en 8 grups de 4 o 5 persones. La meitat dels grups són contraris al règim i l’altra meitat són defensors del règim. Els grups defensors del règim són dues famílies polítiques –falangistes i tecnòcrates- i dos cossos policials –els grisos i la guàrdia civil. Els grups contraris són dos grups clandestins –sindicats i terroristes- i assemblees d’estudiants –UB i UAM. Cada grup ha de treballar conjuntament per assolir la finalitat del joc proposada, que pels defensors del règim franquista serà estabilitzar el règim i pels contraris serà desestabilitzar-lo.\nCada grup ha d’anar completant un segut de tasques. Cada tasca realitzada atorga un nombre de punts. Depèn com estigui feta aportarà més punts o menys punts a la seva causa: es realitza exposició, s’ajuden d’articles acadèmics, es presenta en ordinador…\nAl llarg de 8 sessions poden anar elaborant les seves proves. Al final de cada sessió, comuniquen al professorat si presenten algun treball o prova la següent sessió. Donat al fet que exposar la feina feta dona punts i és un dels objectius de la metodologia –que els altres companys coneguin la feina feta pels altres grups- la majoria vol exposar els seus treballs. Durant l’exposició dels treballs, el grup no pot fer treball a l’aula sinó que ha d’estar atent a l’exposició.\nEl temps limitat i la pressió dels altres grups fa que els grups competeixin per presentar treballs, posant en marxa dinàmiques de treball cooperatiu i de gestió d’equips entre els membres del grup.\nPer acabar la unitat didàctica, la última sessió consistirà en un debat al voltant d’arguments a favor i en contra del franquisme que hauran preparat els grups prèviament.\nLa dinàmica del joc ha estat ideada pel professor Moisés Bobadilla i ha estat duta a terme pels professors d’Història de 2n de Batxillerat, dels quals forma part en Moisés Bobadilla. Per a més informació podeu accedir a la pàgina web de la dinàmica https://moibobadilla.wixsite.com/franquismejoc