El niu d’ous de dinosaure més gran d’Europa – Museu de Ciències Naturals\nEl niu d’ous de dinosaure més gran d’Europa\n1 octubre 2010 6 setembre 2017\nAquest mes hem triat també una peça paleontolìgica molt important i que ha esdevingut cabdal en l’estudi dels dinosaures: Una posta de 28 ous de sauròpode, localitzat al jaciment de les Pinyes de Coll de Nargó, que aporta dades inèdites sobre el comportament reproductiu dels sauròpodes. Actualment, la posta està dipositada al Museu de l’ICP, a Sabadell.\nImatge del niu d'ous de dinosaure localitzat al jaciment de Pinyes. Imatge ICP\nLa descoberta, feta el Grup de Recerca del Mesozoic de l’Institut Català de Paleontologia (ICP) en col·laboració amb el grup ADAU (Amics dels Dinosaures de l’Alt Urgell), es va presentar el dia 30 de setembre al Palau Robert de Barcelona.\nTot va començar l’any 2005, amb la descoberta de la posta i les primeres excavacions. Dos anys més tard, el 2007, amb una nova campanya d’excavacions els investigadors van delimitar el niu i no és fins l’any 2009 que es va poder extreure el conjunt de sediments i ous sense malmetre la integritat del fòssil: mai a Europa s’havia trobat una posta d’aquestes dimensions!\nEls treballs d’excavació van ser llargs i complexos; van caldre dos anys per extreure el conjunt de sediments i ous utilitzant tècniques inèdites fins ara com l’ús de ciment expansiu, que permet trencar la roca de forma controlada.\nEls estudis posteriors fets a l’Institut Català de Paleontologia han permès comprovar el que fins ara eren només hipòtesis: els dinosaures enterraven els ous dins de terra (de forma similar al que fan les tortugues actuals) i, segons els estudis tomogràfics, l’eclosió de les cries es produïa dins del substrat.\nRecerca, restauració, museïtzació i desenvoupament del territori\nAtesa la gran importància paleontològica de la zona, els departaments d’Innovació, Universitats i Empresa i el de Cultura i Mitjans de Comunicació –a través de la Direcció General del Patrimoni Cultural– a més de han finançar de forma conjunta els treballs de camp i la recerca de l’ICP, treballen per impulsar la divulgació del descobriment i el desenvolupament del territori.\nLa Conca de Tremp (Pallars Jussà), el sinclinal de Vallcebre (Berguedà), la Vall del Riu Sallent (Alt Urgell) i el flanc sud del Montsec (La Noguera) contenen un registre sedimentològic del Cretaci superior i Terciari, que va des del final del Campanià fins el Paleògen. Així, podríem dir que el nostre país es pot considerar ccom un dels pocs llocs al món per comprendre què passava just abans de l’extinció que es va produir fa 65 milions d’anys i va acabar amb la presència dels dinosaures sobre la Terra.\nActualment, s’està constituint una xarxa de museus i centres d’interpretació que ha començat a ser realitat gràcies a la proposta “Terra de dinosaures”: engloba el Museu de la Conca Dellà, el centre Dinosfera de Coll de Nargó, el centre d’interpretació del jaciment de Fumanya (Fígols i Vallcebre), el Museu Comarcal de Ciències Naturals de Tremp i el Museu Crusafont de Sabadell, pertanyent a l’ICP.\nEls resultats de la recerca han estat publicats en dues revistes científiques incloses en el rànquing del Science Citation Index. La primera d’elles, a la prestigiosa revista Plos Ones, amb el títol, “ 3-D Modelling of Megaloolithid clutches: insights about nest construction and dinosaur behavior” signat pels membres de Grup de Recerca del Mesozoic Bernat Vila, Josep Fortuny, Albert Garcia Sellés i Àngel Galobart, juntament amb Frankie Jackson de la Montana State University, aporta novetats sobre el comportament reproductiu dels dinosaures sauròpodes del final del Cretaci a partir dels fòssils de Catalunya. La segona, publicada a la revista Ameghiniana, amb el títol “ Dinosaur eggs and clutches from Pinyes locality (Upper Cretaceous, Southern Pyrenees): preliminary results”, signat per Bernat Vila i Àngel Galobart de l’ICP i Frankie Jackson de la Montana State University, aporta una visió global del jaciment d’ous de dinosaure de Punyes, enquadrant la seva importància dins del registre mundial d’aquest tipus de jaciments.\nMés informació de la presentació de la descoberta:\nDescobreixen a coll de Nargó el niu d’ous de dinosaure més gran d’Europa, 30 de setembre, patrimoni gencat\nEs presenta el niu amb ous de dinosaure més gran d’Europa, 30 de setembre, ICP\nInstitut Català de Paleontologiajaciment les Pinyesous de dinosauresauròpodeTerra de dinosaures\nPrevious Post Noves estrenes al Museu de Ciències Naturals de Granollers\nNext Post Caviar sevillà i navalles de nacre\nolga duran ha dit:\n9 novembre 2010 a les 19:18\nquin es el dinosaure carnibol mes gran dels animals idinosaures carnibols, i el seu nom.\nTambe el dinosaure carnibol,hervibor etc, mes gran de tots els dinosaures del mon, o els que sapigeu


Juliol | 2011 | belolid\nLa bassa sense oques\nIn cròniques de la veritat aparent on 31 Juliol 2011 at 10:47 am\nEl poeta és poeta i ja se sap, ens llevem raonablement d’hora però jo tinc feina i ell té les seves coses i encara no sap exactament on hem d’anar ni quan, així que tampoc no és sorprenent arribar dues hores tard i sense res a les mans a la primera edició del Poesia & Bassa, un dinar que aplega ments sensibles en un ambient distès amb l’objectiu d’intercanviar idees, sentir poesia, passar el dia.\nAl mas de Rosina Ballester, a les Borges del Camp, s’hi han aplegat vuit poetes oficials, un gos juganer i sis acompanyants pacients (entre els quals, dos nens impressionantment tranquils, un terapeuta amb molt d’humor, un pare exemplar, una menorquina transplantada i una cronista vocacional). Els més ben informats han dut coques, embotits, amanides, pa. I vi, molt de vi.\nI així, entre el fuet i les mongetes, ens posem al dia de què ha escrit aquell, quins premis s’han guanyat darrerament, comentem la inversemblant resolució d’ajuts de la ILC (no li ha tocat la grossa a cap dels presents, enguany, tot i el talent evident que desborda tothom), parlem del misteriós «poeta maleït» i el busquem al Facebook, que els que encara no ens ha esborrat el tenim com a «amic». Jorge Brotons pren apunts en un quadern ple d’aquarel·les precioses, Mireia Vidal-Conte l’informa que en fan amb paper més gruixut, Ramon Boixeda no explica a ningú que ell també duu una llibreta amb dibuixos ràpids i interessants. Quan arriba Francesc Todó s’interessa de seguida pel pinzell amb aigua incorporada de Brotons, que el regala encantat al pintor.\nEn alguns moments la Vita, una pastora belga jove i enèrgica, rebolca per terra l’Andreu i en Curial alternativament i fa com qui els mossega les orelles. Tot i que el primer cop hi ha una cronista que està a punt de tenir un atac de cor, sembla que és un joc innocent i ni els pares ni els nens implicats s’immuten gaire.\nQuan tothom sembla tip enretirem els plats i comencem el vell joc del cadavre exquis. El resultat sembla bo, però es podria deure a l’excel·lent lectura de la rapsode Cèlia Sánchez-Mústich, o als litres de vi que han anat baixant. I després de l’entrant, el plat fort: els poetes treuen llibres, llibretes, fotocòpies, i comencen a recitar versos propis o aliens. Òscar Palazón llegeix les traduccions que ha fet a l’anglès d’un llibre inèdit de Meritxell Cucurella-Jorba, Raquel Estrada recita ordenadament, Mireia Vidal-Conte deixa anar un torrent imparable de versos, algú recorda els Imparables i es reivindica com a «aturat». La cronista treu la càmera i dispara a tort i a dret; una altra part de l’obsessió documental. Ballester i Todó regalen llibres, la tarda va passant.\nLlavors, enmig de la voràgine poètica, algú recorda la bassa, i tots cap allà. El cel s’ha tapat, però Boixeda i Ballester són uns valents i acaben de cap a l’aigua; els altres remullen els peus tímidament. Els núvols insisteixen que es banyi tothom i deixen caure unes gotes poc convençudes que ens empenyen a la cuina del mas. La poesia i l’aigua obren la gana, la coca que no és devorada acaba en paquetets que Ballester reparteix als que marxem.\nJa al cotxe, amb la panxa plena i un somriure difícil d’esborrar, posem Leonard Cohen. Encara no sabem que a Barcelona hi ha hagut una tempesta torrencial i interroguem el cel, que aquí no es decideix a ploure de veritat. I ens fem el bon propòsit que, si a la pròxima edició ens tornen a convidar, portarem una quiche de verdures i arribarem a l’hora que cal. De veritat.\nIn esvoranc on 23 Juliol 2011 at 4:51 pm\nHi ha un autobús que va de Santiago a Lima. Són quatre dies de viatge, hores i hores de Pacífic inundant-te la finestra. M’imagino dins del bus, amb uns auriculars i una llibreta. M’imangino amb 96 hores per perdre. M’imagino els paisatges que canvien, la pols del camí, l’esquena cansada i les cames inflades. M’imagino un avi que porta un formatge, un bebè que plora a estones, música estranya pels altaveus vells.\nCrec que aquest imaginar viatges impossibles és en realitat les ganes d’aturar-se. No és res de nou, ja ho sabem; la immobilitat perfecta seria el moviment continu. Crec que aquest autobús representa 5.760 minuts per regalar-me. No sé què faria un cop arribada a Lima, ni què hauria fet abans de sortir de Santiago. Només veig (en aquest imaginar que produeix només moments perfectes) el tedi desplegant-se al meu davant i clavant-me les dents fins a sagnar-me. Tota la pressa d’aquests dies regalimant-me entre les cames, com una menstruació dolorosa i necessària que et neteja les entranyes de l’existencialisme impertinent.\nHi ha un autobús que va de Lima a Santiago, un autobús que encara no agafaré. Però em guardo a la motxilla aquests 345.600 segons de llibertat absoluta, per anar a tancar-m’hi quan calgui aturar aquesta vida que hi ha dies que sembla un tren exprés.\nIn és quan volo que hi veig clar on 11 Juliol 2011 at 3:19 am\nFolla’m amb la justa desmesura que em cal per oblidar totes les passes. Que les teves mans modelant-me el cul o la cintura siguin un vespre d’estiu suant present, siguin una àncora que s’ha menjat el temps, si el temps és record o és projecció que em voldria a un altre lloc ara mateix.\nTatua’m a la gola la saliva i reclama’m amb els ulls, el cos, el vesc. Que aquest donar-te sigui un exigir-me que m’alliberi de mi per un moment, que m’inscrigui dins l’instant i em vulgui tota, però tota sense boires ni costures, tota continguda en carn i en vent.\nDesprés ja em vestiré de sucre i nata, després seré paraules i tinters. Seré sopar qualsevol cosa, seré pel·lícula o passeig. Després seré somriure i passes dòcils, després seré el que vulguem ser. Però ara dóna’m l’ara sense obstacles, ara siguem ara i prou, a pèl.


He dormit com un tronc. Em llevo quan sona el despertador. No mandrejo gaire, ja que tinc el temps bastant just. Em faig una dutxa, baixo a esmorzar i quan pujo, sona el telèfon. No sóc a temps d’agafar-lo, però no triga pas gaire estona a sonar de nou. És en Martin, que està preocupat per si tot funciona bé. S’ha encarregat de que un taxi em vingui a recollir per portar-me a l’aeroport de Lanzhou. Fins i tot vol que el conductor pugi a ajudar-me amb les maletes. Em truca un parell de vegades més i al final, ja marxo. El problema arriba a l’hora de fer el check-out. Més de 10 minuts abans no se’n surten. Sort que marxo amb temps... Quan ja s’han arreglat els problemes, puc marxar. Pujo a un taxi a on el taxista, per variar, no té ni idea d’anglès. Fem el trajecte en silenci. No calen gaires paraules per contemplar la bellesa del paisatge, belles muntanyes, amb la gent treballant els camps. Però també s’estan construint noves vies de tren i noves autopistes; hi ha gent treballant-hi, entre ella, moltes dones; són de confessió musulmana a jutjar per les seves vestimentes. També em fa gràcia observar que en moltes ocasions n’hi ha un o una treballant i tres mirant-s’ho... Al cap de gairebé una hora, arribem a l’aeroport de Lanzhou. Pago 200 iuans i entro cap a dins. És un aeroport petit i no tinc gaire feina a fer el check-in i a passar els preceptius controls. M’espero una horeta i finalment, embarquem direcció a Shanghai. El vol és relativament plàcid, tot i algunes turbulències i un senyor al costat que fa un soroll estrepitós mentre engoleix el que ens porten per dinar. I és que és bastant habitual que la gent mengi de manera sorollosa i que deixi anar rots en acabar de menjar. Fins i tot hi ha un tipus de te que, segons ells, cal beure fent soroll! Al cap d’aproximadament un parell d’horetes, arribem ja a Shanghai. Sé que m’espera una tarda llarga, tinc un trànsit de nou hores allí. Deixo la maleta gran en un lloc per guardar maletes i vaig voltant aeroport amunt i avall per matar les hores; ho combino amb anar fent feina i anar observant la gent. També, aprofito, ja que tinc la factura, per protestar per l’abusiu preu del taxi el dia que vaig aterrar. La noia que m’atén s’esparvera en veure la factura i després d’algunes gestions, en retorna 200 iuans. Mentre mato les hores com puc, veig que a l’aeroport hi ha molts xinesos, però també molts occidentals. Alemanys, americans, francesos, etc. Mentre passejo o miro la gent, rememoro les coses que m’ha passat en aquest viatge, la gent coneguda, els paisatges, les olors. Com els nens sempre van amb el cul a l’aire per tal que quan hagin de fer les necessitats sigui ben ràpid, de com els xinesos i xinesos sempre mengen ( i déu n’hi do tot el que mengen i no estan pas grassos!), o aprofiten qualsevol moment per fer una becaina, del tren a Zhangye, a on a part de ser un transport, també és un mercat ambulant a on no paraven de passar venedors i venedores, del trànsit infernal i la manera gairebé suïcida de conduir, de com a tots als aeroports i estacions hi ha màquines d’aigua calenta i freda per preparar els noodles... Entre pensaments, discorren els minuts i les hores i sí, arriba l’esperat moment de fer els requisits necessaris per embarcar. I de nou, les hòsties per ser el primer o la primera. Em fa gràcia que la gent que va amb prioritat, és a dir, que ha pagat més, s’ha d’esperar igualment per a poder fer els tràmits necessaris. Després d’una hora, és el moment que em toca fer el check-in. Un cop fet, a passar els controls d’immigració i a esperar per embarcar. Hi ha una gran diversitat de gent d’arreu del món que espera. Hi ha xinesos i també musulmans que aprofiten per resar just davant de la porta d’embarcament. Finalment, pugem a l’avió. I poc després d’enlairar-nos, sopem i aprofito per veure la pel·lícula “Agost “ abans de caure rendida. Em llevo per esmorzar i just per aterrar a Qatar. Estic força cansada i em costa obrir els ulls... Desembarquem i el bus ens porta fins a la terminal, a on passaré un parell d’horetes abans de tornar a pujar a un bus per tornar a embarcar. Som bastanta gent d’arreu del món, de nou. El bus, però, fa un trajecte molt llarg. Tardem més de 20 minuts abans de poder pujar a l’avió. A la llunyania, al mig del desert de Doha, només grans i grans edificis, molta gent treballant a l’aeroport actual i d’altres que treballen en noves edificacions. Una ciutat fantasma, feta a base de petrodòlars, enmig del desert. Qatar, un país fet a base de diners, moltes vegades tacats de sang. També és fastigós que et posin propaganda per ajudar als nens pobres del món i surt la primera dama del país amb vestits caríssims. En fi, misèries d’aquest món capitalista... Finalment, pugem a l’avió, l’última etapa abans d’arribar a casa, al meu país, als meus Països Catalans. El vol se’m fa pesat, però m’emociono quan veig el Mediterrani, el seu blau, el meu lloc. Aterrem abans d’hora, però tardem una bona estona abans no podem baixar de l’avió, i encara molta més estona abans que no surtin les maletes. En total, més de 45 minuts per la inoperància a l’aeroport de Barcelona, 45 minuts que fan que provoquen que perdi el bus que m’ha de portar a Girona. M’emprenyo; com podem ser un país normal amb aquest mal funcionament d’un lloc cabdal com és un aeroport?! Haig d’anar a Sants a buscar un tren i finalment, cap al meu lloc, cap a les comarques gironines després de voltar per mig món. I un cop a casa, ja per sempre, dins de la capseta dels records, imatges, paisatges i persones que ja formaran part de la meva vida. La Xina, un país que em provoca sensacions ben contradictòries..., un país increïble!\n(La imatge correspon a l'aeroport de Doha, a Qatar)


Alberg de la Comella | Partit Socialdemòcrata\nLes conselleres de Partit Socialdemòcrata+Independents (PS+I) al comú d’Andorra la Vella, Dolors Carmona i Lídia Samarra, han criticat amb duresa l’ampliació de la concessió de l’alberg de la Comella a l’empresa que gestiona el British College. Totes dues s’han oposat a les addendes impulsades per la majoria de Demòcrates per Andorra (DA) que atorgaran més superfície de la instal·lació per a l’escola privada així com els permetrà la construcció d’un pavelló per a activitats recreatives i lúdiques. Des de la formació, s’ha afirmat que “és vergonyós” donar ara més beneficis a una empresa...\nLlegeix més sobre PS+I considera “vergonyós” ampliar la concessió de l’alberg de la Comella a una escola privada\nCrea: 06/28/2018 - 18:54\nLes conselleres de Partit Socialdemòcrata+Independents (PS+I) al comú d’Andorra la Vella, Dolors Carmona i Lídia Samarra, han tornat a lamentar la privatització de l’alberg de la Comella i el fet que la ciutadania hagi perdut la possibilitat d’utilitzar aquesta instal·lació. A més, han criticat que, ara, la majoria, en solitari, hagi cedit a més l’ús dels terrenys on es troben les pistes esportives, de 4.300 metres quadrats, a un preu que, de nou, “és irrisori”. Així ho han apuntat durant la sessió de comú celebrada aquest dijous, que tenia l’aprovació d’una addenda al contracte amb l’empresa...\nLlegeix més sobre PS+I critica que la cessió de l’alberg de la Comella i dels terrenys adjacents per un preu “irrisori”\nCrea: 05/24/2018 - 16:41\nLa consellera de Partit Socialdemòcrata+Independents al comú d’Andorra la Vella Dolors Carmona ha criticat amb duresa la privatització de l’alberg de la Comella, cedit per la majoria de Demòcrates per Andorra (DA) per a la instal·lació d’un col·legi privat. Així, ha lamentat que els ciutadans han perdut aquest espai durant, com a mínim, vint anys i, a més, a canvi d’un lloguer molt baix. Per això, no ha dubtat en afirmar que “gairebé hem regalat una infraestructura que havíem pagat tots els ciutadans”. Carmona ha fet aquestes valoracions durant l’entrevista concedida aquest dijous al programa...\nLlegeix més sobre Carmona acusa la majoria de “regalar” a un privat l’alberg de la Comella\nCrea: 04/13/2018 - 11:18\nHe de compartir amb vosaltres que les darreres activitats o moviments de l’actual Comú d’Andorra la Vella em tenen bastant perplex i a la vegada molt preocupat. Sincerament, crec que ja estem tots bastant acostumats a la manera de treballar: una única obsessió que és l’avinguda Meritxell, i amb una manca total de planificació i previsió per gestionar els nostres béns parroquials. M’entristeix molt veure com ens treuen el nostre alberg de la Comella, se cedeixen sense parar terrenys de la parròquia, ens pugen les tarifes dels nostres serveis públics que ja paguem i tot el que els hi queda per...\nLlegeix més sobre Qui pensa en els nostres joves?\nCarmona critica la mala planificació i el sobrecost de les obres de l'avinguda Meritxell\nCrea: 03/27/2018 - 17:20\nLa consellera del PS a la minoria del comú d'Andorra la Vella, Dolors Carmona, insisteix en la mala planificació de les obres a l'avinguda Meritxell que ha fet la majoria. Lamenta que el pressupost inicial s'ha vist incrementat en un 47%, "amb una estimació de nou milions que acabarà sent de 13". Per això no entèn "la tossudesa en replantejar un projecte estrella". Afegeix que estan a l'espera ara de l'impacte que tindran els treballs sobre la mobilitat i l'accés a la principal zona comercial de la parròquia. També dubta que es compleixin els terminis d'execució, fet que allargarà encara més...\nLlegeix més sobre Carmona critica la mala planificació i el sobrecost de les obres de l'avinguda Meritxell\nPS+I lamenten la pèrdua pels ciutadans que suposarà privatitzar l’alberg de la Comella\nCrea: 11/13/2017 - 19:12\nEl comú d’Andorra la Vella ha tirat endavant el concurs que servirà per privatitzar l’alberg de la Comella, instal·lació que la majoria de Demòcrates per Andorra (DA) va decidir tancarà ara fa uns mesos i que, en les setmanes vinents, preveu donar en gestió a una empresa externa. La mesura, però, s’ha pres únicament amb el vot favorable dels consellers ‘taronges’, ja que els dos grups a la minoria hi ha votat en contra. Les conselleres de Partit Socialdemòcrata+Independents (PS+I), Dolors Carmona i Lídia Samarra, s’han mostrat molt crítiques amb la mesura i han advertit de la pèrdua que per a...\nLlegeix més sobre PS+I lamenten la pèrdua pels ciutadans que suposarà privatitzar l’alberg de la Comella\nLa consellera del PS+I marca distàncies amb la gestió de la majoria i critica que a vegades miren massa cap a un sector, important, de la societat però molt poc cap al gran conjunt de la ciutadania. Quina valoració faria dels gairebé dos anys de mandat de la majoria de DA? Es posa en evidència la manca de planificació i la precipitació amb què actua el govern. Hi ha projectes que s’han dut a terme, alguns els compartim, i altres han estat fets per donar una resposta a algun sector de la societat que nosaltres no acabem de compartir. Posi algun exemple. Els embelliments. Al nostre programa...\nLlegeix més sobre Dolors Carmona: “El treball que es fa a les comissions és pur protocol”\nCrea: 09/14/2017 - 11:27\nFa quasi vuit mesos, el cap de setmana del divendres 27 al diumenge 29 de gener, un grup d’una vintena de joves estudiants gaudíem el que seria un dels últims caps de setmana de la curta vida de l’Alberg de la Comella. El passat 4 de setembre, el Comú d’Andorra la Vella va comunicar que cedia l’ús de l’alberg al Govern d’Andorra i que aquest l’utilitzaria per impartir formació al Cos de Policia. En aquest sentit, aquell cap de setmana de gener era molt esperat ja que havia convidat a companys de la universitat a conèixer per primer cop Andorra. Per qüestions d’espai m’era impossible encabir-...\nLlegeix més sobre L’Alberg de la Comella


Moviment Menorca Edu21: #LaFamíliaenDigital\nDilluns es va presentar el llibre de Jordi Jubany. Vam conèixer millor aquesta feina, el més polit poder intercanviar parers amb l'autor. Va ser un acte amb molta participació.\nAquestes estones d'intercanvi, per aprendre junts, són el que dóna sentit al nostre moviment educatiu. Per açò Gràcies a tots. També es celebrava el primer acte una vegada fusionats MenorcaEdu21 i el Moviment de Renovació Pedagògica. Amb aquest missatge començava en Nico a presentar l'acte.\nA continuació. una voluntària que havia llegit el llibre, na Peggy, va explicar les seves impresions.\nVa començar la presentàció de Jordi Jubany fent un replec de les idees del públic respecte a les oportunitats i neguits que ens suggereixen les noves tecnologies. Amb açò el ponent va fer dos núvols de paraules.\nA facebook, podreu veure com es va desenvolupar el fosquet i el que es va dir.\nTambé podeu consultar el neoformix, el que es va dir a twitter.\nJordi Jubany comencà la seva intervenció convidant-nos a mirar cap al passat. Ha canviat la manera de viatjar, de comunicar-nos, de divertir-nos, d'escriure, d'escoltar i disfrutar de la música, d'aprendre.\nArribant al present, ens va mostrar un trident: la digitalització, l'internet i la mobilitat. Açò ens duu a l'accés a infinites fonts d'informació; una producció infinita de continguts i açò a l'abast de tothom.\nParlant de futur, són molts els aspectes que ens va proposar plantejar: la seguretat, la necessitat de ser consumidors crítics, l'educació dels infants perquè estiguin segurs en el món digital. Una vegada més: educar en un món connectat.\nAcabàvem l'acte amb aquesta imatge.\nMoltes gràcies Jordi pel teu suport i per presentar La Família en Digital a Menorca!!


YOU ARE HERE: Cultura de Pau Conflictes i Guerres\nConflictes i guerres\tCONFLICTES I GUERRES\n1 Conflictes armats\nSegons l'Escola de Cultura de Pau:\n"S'entén per conflicte armat tot l'enfrontament protagonitzat per grups armats regulars o irregulars amb objectius percebuts com incompatibles en el que l'ús continuat i organitzat de la violència: provoca víctimes mortals i/o un greu impacte en el territori (destrucció d'infraestructures o de la naturalesa) i la seguretat humana (ex. Població ferida o desplaçada, violència sexual, inseguretat alimentaria, impacte en la salut mental i en el teixit social o disrupció dels serveis bàsics)"\n"Pretén la consecució d'objectius diferenciables dels de la delinqüència comú i normalment vinculats a:- demandes d'autodeterminació i autogoverno, o aspiracions identitàries; - l'oposició al sistema polític, econòmic, social o ideològic d'un Estat o a la política interna o internacional d'un govern, el que en tots dos casos motiva la lluita per accedir o erosionar el poder- o al control dels recursos o del territori." Es pot fer una Classificació dels Conflictes Armats:\nSegons les causes principals:\nDemanes d'autodeterminació i autogovern o aspiracions identitàries\nL'oposició al sistema polític, econòmic, social o ideològic d'un Estat o a la política interna o internacional d'un Govern, el que en tots dos casos motiva la lluita per accedir o erosionar el poder;\nLluita pel control dels Recursos o del Territori\nSegons la confluència entre escenari del conflicte i actors tenim:\nB. Interns internacionalitzats\nA. El Conflicte armat intern és l'enfrontament protagonitzat per actors armats del mateix Estat que operen exclusivament en i des de l'interior del mateix.\nSegons l'article 3 comú als quatre Convenis de Ginebra de 1949:\nEn cas de conflicte armat que no sigui d'indole internacional i que sorgeixi al territori d'una de les Altes Part Contractants cada una de les Parts en el conflicte tindrà l'obligació d'aplicar, com a mínim, les següents disposicions:\n1) Les persones que no participin directament en les hostilitats, inclosos els membres de les forces armades que hagin disposat les armes i les persones posades fora de combat per infermetat, ferides, detenció o per qualsevol altra causa, seran, en totes les circumstàncies, tractades amb humanitat, sense distinció alguna d'indole desfavorable basada en la raça, el color, la religió o la creença, el sexe, el naixement o la fortuna o qualsevol altre criteri anàleg.\nRespecte a això, es prohibeixen, en qualsevol temps i lloc, pel que concerneix a les persones mencionades a d'alt:\na) els atemptats contra la vida i la integritat corporal, especialment l'homicidi en totes les seves formes, les mutilacions, els tractes cruels, la tortura i els suplicis;\nb) la presa d'ostatges;\nc) els atemptats contra la dignitat personal, especialment els tractes humiliants i degradants;\nd) les condemnes dictades i les execucions sense judici previ davant un tribunal legítimament constituït, amb garanties judicials reconegudes com indispensables pels pobles civilitzats.\n2) Els ferits i els malalts seran recollits i assistits.\nUn organisme humanitari imparcial, tal com el Comitè Internacional de la Cruz Roja, podrà oferir els seus serveis a les Parts en conflicte.\nA més, les Parts en conflicte faran lo possible per posar en vigor, mitjançant acords especials, la totalitat o part de les altres disposicions del present Conveni.\nL'aplicació de les anteriors disposicions no assortirà efectes sobre l'estatut jurídic de les Parts en conflicte.\nComplementant l'article 3, està l'article 1, de Protocol Addicional II als Convenis de Ginebra de 1949, sobre l'Àmbit d' aplicació material:\n1. El present Protocol, que desenvolupa i completa l'article 3 comú als Convenis de Ginebra del 12 d'agost de 1949, sense modificar les seves actuals condicions d'aplicació, s'aplicarà a tots els conflictes armats que no estiguin cobertes per l'article 1 del Protocol addicional als Convenis de Ginebra del 12 d'agost de 1949 relatiu a la protecció de les víctimes dels conflictes armats internacionals (Protocol I)i que es desenvolupin en el territori d'una Alta Part contractant entre les seves forces armades i forces armades dissidents o grups armats organitzats que, sota direcció d'un comandament responsable, exerceixin sobre una part del territori un control tal que els permeti realitzar operacions militars sostingudes i concertades i aplicar el present Protocol.\n2.El present Protocol no s'aplicarà a les situacions de tensions internes i de disturbis interns, tals com motins, actes esporàdics i aïllats de violència i altres actes anàlegs, que no son conflictes armats.\nB. Conflicte armat intern internacionalitzat - aquell conflicte en el que alguna de les parts contendents és forana, i/o quan l'enfrontament s'estén al territori de països veïns. Per considerar un conflicte armat com intern internacionalitzat també s'ha de tenir en compte que els grups armats tinguin bases militars a països veïns, en connivència amb aquests Estats, i llacin atacs des d'aquests.\nC. Mentrestant, el Conflicte internacional/guerra és: el conflicte en el que s'enfronten actors estatals o no estatals de dos o més països.\nSegons la llei humanitària internacional el terme "guerra" es refereix a un conflicte armat internacional (Convenció de Ginebra de 1949). És la lluita armada o conflicte bèl·lic entre dos o més Estats, implica la violació de la pau i provoca un gran nombre de morts, violacions dels drets humans i destrucció dels valors materials.\nSegons l'Article 2 del Conveni de Ginebra de 1949 quan ocorre un incident amb la participació de forces armades de dos Estats el conflicte es transforma en un conflicte armat internacional.\n"Apart de les disposicions que han d'entrar en vigor ja en temps de pau, el present Conveni s'aplicarà en cas de guerra declarada o de qualsevol altre conflicte armat que sorgeixi entre dos o més Altes Parts Contractants, encara que una d'elles no hagi reconegut L'estat de guerra.\nEl Conveni s'aplicarà també en tots els casos d'ocupació total o parcial del territori d'una Alta Part Contractant, encara que tal ocupació no trobi resistència militar."\nLa majoria dels conflictes armats actuals tenen una important dimensió e influencia regional o internacional degut, entre d'altres factors, als fluxos de persones refugiades, al comerç d'armes, als interessos econòmics o polítics (com la explotació legal o il·legal de recursos) que els països veïns tenen en el conflicte, a la participació de combatents estrangers o al recolzament logístic i militar proporcionat per altres Estats.\nEls actors principals que intervenen en els conflictes conformen una amalgama d'actors armats regulars o irregulars. Els conflictes sovint són protagonitzats pel Govern, o les seves Forces Armades, contra un o més grups armats d'oposició, però també poden abarcar altres grups no regulars com clans, guerrilles, senyors de la guerra, grups armats oposats entre si o milícies de comunitats ètniques o religioses. Encara que l' instrument bèl·lic que mes utilitzen és l'armament convencional, i dins d'aquest les armes lleugeres que són les causants de la majoria de les víctimes mortals dels conflictes), en molts casos s'utilitzen altres mitjans, com atacs suïcides, atemptats, violència sexual, i fins i tot la fam es utilitzada com instrument de guerra.\nUna altra classificació dels conflictes es pot fer tenint en compte la intensitat:\nConflictes armats d'alta intensitat són aquells que provoques més de 1.000 víctimes mortals anuals a més de normalment afectar a porcions significatives del territori i la població e implicar a un important nombre d'actors (que estableixen interaccions aliança, confrontació o coexistència tàctica entre ells)\nConflictes de mitja i baixa intensitat, en els que es registren més de 100 víctimes mortals anuals, presenten les característiques anteriorment mencionades amb una menor presencia i abast.\nEs considera un conflicte armat finalitzat quan es produeix una reducció significativa i sostinguda de les hostilitats armades, bé per una victòria militar, acord entre els actors enfrontats, desmobilització d'una de les parts o be perquè una de les parts contendents renuncia o limita notablement la lluita armada com estratègia pe a la consecució d'uns objectius. Qualsevol d'aquestes opcions no significa necessàriament la superació de les causes de fons del conflicte armat ni tanca la possibilitat d'un nou brot de violència. El cessament temporal de les hostilitats, formal o tàcit, no implica necessariament la fi del conflicte armat.\nLLEIS APLICABLES EN CAS DE QUE HAGI UN CONFLICTE\nLlei humanitària internacional:\nLa llei humanitària internacional reglamenta la conducta d'operacions militars.\nLa majoria de les regles aplicables es troben en els Convenis de Ginebra de 1949 i alsProtocols addicionals de 1977.\nEls Convenis de l'Haia de 1907 reglamenten la conducta en cas d'ocupació militar.\nAltres tractats sobre la conducta de operacions militares:\n- Convenció sobre la prohibició de l'ús, emmagatzemament, producció i transferència de mines antipersones i sobre la seva destrucció.\n- Protocol sobre armes làser encegadores (Protocol IV) - Convenció sobre Municions en Gotim:\nLa regulació de conflictes armats internacional és més elaborada i la protecció oferida és més elevada que en el cas de conflictes armats no-internacionals. En segon cas, per exemple, els ostatges no reben d'estatus d'Ostatge de Guerra, associat amb drets i obligacions, i per tan no esquivin el càstig per la participació en hostilitats (encara que encara no tenen dret a protecció legal.)\nLa base de Llei humanitària consisteix en el principi de distinció aplicable als conflictes armats de qualsevol tipus. El principi imposa l'obligació d'atacar objectius militats i no civils a totes les "parts del conflicte". La violació d'aquest principi es reconeix com un crim de guerra.\nEncara que no es poden evitar les víctimes civils en el transcurs d'una operació militar, les parts del conflicte estan obligades a minimitzar ferides i morts entre la població civil. No estan justificades les operacions a on el percentatge de morts civils i el dany causat a la infraestructura civil sobrepassa el percentatge de beneficis obtinguts.\nDRET I LEGISLACIÓ INTERNACIONAL EN ÁREA DELS DRETS HUMANS\nResponsables de violencia\nEls principis impliquen que els individus que siguin responsables de violència de la llei de guerra puguin ser enjudiciats encara que la guerra hagi finalitzat fa temps. Desprès d'uns anys de la Segona Guerra Mundial en els judicis de Núremberg y Tokio van ser processats els líders militars d'Alemanya i Japó per crims contra la humanitat. Més tard, el Tribunal Internacional perla ex-Iugoslavia i el de Ruanda van ser establerts per castigar als responsables de genocidis de les guerres civils. Altres tribunals existents tenen d'estatus ad hoc i estan composats per jutges tan nacionals com internacionals (Tribunals especials per Cambotja o Serra Lleona).\nEl Dret Penal Internacional existeix a nivell supranacional, autònom respecte dels Estats particulars, on la Cort Penal Internacional te competència en els delictes anomenats de lesa humanitat com el genocidi, crims de guerra o contra la humanitat, com tortures o desaparició forçosa de persones.\nEls documents vigents:\n1 Estatut de Roma de la Cort Penal Internacional\nArticle 17(1a) diu "resoldrà la inadmissibilitat d'un assumpte quan":\nL'assumpte sigui objecte d'una investigació o enjudiciament en l'Estat que te jurisdicció sobre ell excepte que aquest no estigui disposat a portar a terme l' investigació o l'enjudiciament o no pugui realment fer-lo;\nLa Cort Penal Internacional pot conèixer els següents crims internacional:\nUn crim de guerra es una violació de las proteccions establertes per les lleis i les costums de la guerra, integrades per les infraccions greus del Dret Internacional Humanitari comeses en un conflicte armat y per les violacions del Dret Internacional. El terme es defineix en gran mesura en el Dret Internacional, incloent la convenció de Ginebra.\nLa llista complerta esta presentada a l'Article 8 de l'Estatut de Roma de la Cort Penal Internacional:\nEl crim contra la humanitat\nArticulo 7 de l'Estatut de Roma de la Corte Penal Internacional:\n"s'entendrà per crim de lesa humanitat qualsevol dels actes següents quan es cometi com a part d'un atac generalitzat o sistemàtic contra la població civil i amb coneixement de tal atac":\nAssassinat, extermini, esclavitud, deportació o trasllat forçós de població, empresonament o una altre privació greu de la llibertat física en violació de normes fonamentals del dret internacional, tortura; violació, esclavitud sexual prostitució forçosa, embaràs forçós, esterilització forçosa o altres abusos sexuals de gravetat comparable; persecució de grup o col·lectivitat amb identitat pròpia fundada en motius politics, racials, nacionals, ètnics, culturals, religiosos, de gènere definit en el paragraf3, o altes motius universalment reconeguts com inacceptable d'acord amb el dret internacional, en connexió amb qualsevol acte mencionat en el present paràgraf o amb qualsevol crim de la competència de la Cort; desaparició forçosa de persones; el crim d'apartheid; altres actes inhumans de caràcter similar que causin intencionadament grans patiments o atemptin greument contra la integritat física o la salut mental\nArticle 6 de l'Estatut de Roma de la Corte Penal Internacional:\n"S'entendrà per genocidi qualsevol dels actes mencionats a continuació, perpetuats amb la intenció de destruir total o parcialment a un grup nacional, ètnic, racial o religiós com a tal: a) Matança de membres del grup; b)Lesió greu a la integritat física o mental dels membres del grup; c) sotmetiment intencionat del grup a condicions d'existència que hagin d'implicar la seva destrucció física, total o parcial; d) Mesures destinades a impedir naixements en el si del grup; e) Trasllat per la força de nens del grup a un altre grup.\nTortura és una forma agreujada del tractament inhumà.\nSegons l'article 3 de la Convenció de Ginebra de 1949 i el de l'Estatut de Roma de la Cort Penal Internacional de 1998 la tortura està considerada com un crim contra la humanitat respecte tan a actors estatals com a grups armats no estatals.\n"El desplaçament ocorreix quan les persones es veuen obligades a deixar les seves llars i comunitats com a resultat d'accions deliberades portades a terme per altres persones, per motius que van des de la guerra, la "depuració ètnica", las diferencies polítiques i la renovació urbana. Un refugiat és la persona desplaçada que ha fugit o ha sigut obligat a fugir del seu propi país. L'internament es referix al confinament de desplaçats a un àrea determinada."\nEl Comitè Internacional de la Creu Roja (CICR); "Les persones desplaçades es veuen obligades a recórrer grans distancies, sovint a peu, per trobar un lloc segur on refugiar-se dels combatents. Les famílies es dispersen, els nens perden el contacte amb els seus pares en caos de la fugida, els parents ancians massa dèbils per emprendre viatges tan penosos queden darrera, abandonats a la seva sort".\nProtecció i socors a les comunitats internament desplaçades\n"el desplaçament forçós desarrela als nens i joves en el moment de les seves vides en que mes necessiten estabilitat. Durant la fugida i el desplaçament, els nens poden quedar separats de les seves famílies, el que exposa encara més a ka explotació i els abusos. En 2006 es va trobar que entre la població que vivia sotmesa als efectes del desplaçament, havia uns 18,1 milions de nens; s'estimava que, dins d'aquest grup de nen, uns 5,8 milions eren refugiats i 8,8 milions de desplaçats interns"\nDret internacional dels refugiats es un conjunt de regles i procediments per la protecció de les persones que busquen un asil polític o es reconeixen com refugiats segons instrument de regulació rellevant.\n1 Convenció sobre l'estatut dels refugiats de 1951\nLa Convenció sobre l'Estatut dels Refugiats de 1951 constitueix la fundació de la protecció internacional dels refugiats. La Convenció defineix qui es un refugiat i estableix una sèrie de drets dels refugiats a més de les obligacions dels Estats. El Protocol de 1967 retirà les restriccions geogràfiques i temporals de la Convenció.\n2 Protocol sobre l'estatut dels refugiats de 1967\nLa definició del refugiat: "...degut a temors fonamentats de ser perseguit per motius de raça, religió, nacionalitat, pertinença a un determinat grup social o opinions polítiques, es troba fora del país de la seva nacionalitat i no pugui o, a causa de tals temors, no vulgui acollir-se a la protecció de tal país; o que mancant de nacionalitat i trobant-se, a conseqüència de tals esdeveniments, fora del país on abans tingués residencia habitual, no pugui o, a causa de tals temors, no vulgui tornar a ell". (Convenció sobre l'Estatut dels Refugiats de 1951, Article 1(2))\nEl "buscador d'asil" és una persona que sol·licita un asil, però el seu estatus encara no ha estat determinat.\nProhibició d'expulsió i de devolució ("refoulement")\nL'obligació existent sota l'Article 33 de la Convenció sobre l'Estatut dels Refugiats de 1951:\n1. Cap Estat Contractant podrà, per expulsió o devolució, posar de cap manera a un refugiat en les fronteres on la seva vida o llibertat perilli per causa de la seva raçá, religió, nacionalitat, pertinença a un determinat grup social, o de les seves opinions polítiques.\n2. Tot i això, no podrà invocar els beneficis de la present disposició el refugiat que sigui considerat, per raons fonamentades, com un perill per la seguretat del país on es troba, o que, havent sigut objecte d'una condemna definitiva per delicte particularment greu, constitueixi una amenaça per a la comunitat de ta país.\nEls desplaçats interns en el món\nEls desplaçats interns (IDPs per les seves sigles en anglès) són persones atrapades en un cercle interminable de violència que, com una reacció natural davant les amenaces, fugen de les zones de conflictes o persecucions civils, com els refugiats.\nEl seu número és alt, aproximadament 26 milions al món (*aquesta xifra pot variar). La diferencia amb els refugiats radica en que quan un civil que fuig creua la frontera internacional del seu país, ell o ella es converteix en un refugiat i com a tal rep protecció internacional i ajuda; però si una persona en circumstàncies similars es desplaçada dins del país es converteix en desplaçat intern.\n3 Principis rectors dels desplaçaments interns\n"s'entén per desplaçats interns les persones o grups de persones que s'han vist forçades o obligades a escapar o fugir de la seva llar o lloc de residència habitual, en particular com a resultat o per evitar els efectes dels drets humans o de catàstrofes naturals o provocades per l'esser humà, i que no han creuat la frontera estatal internacionalment reconeguda."\nAgència de la ONU pels Refugiats: http://www.unhcr.org/cgi-bin/texis/vtx/home\nOficina de Coordinació d'Assumptes Humanitaris (OCHA): http://ochaonline.un.org/\nInternal Displacement Monitoring Centre: http://www.internal-displacement.org/\nDurant els conflictes armats i guerres, els nens són els que més pateixen la violència armada. Són incorporats a la lluita com a participants, els nens-soldats, i com a víctimes de la violència.\nSegons el Comitè Internacional de la Creu Roja (CICR): "El dret internacional humanitari estableix que els drets dels nens han de respectar-se durant els conflictes armats. Tot i això, els nens sovint són separats dels seus familiars, obligats a fer de soldats, mantinguts en captiveri o executats."\nL'Oficina del Representant Especial del Secretari General per a la Qüestió dels nens i els conflictes armats afirma que:\n"Els nens són les principals víctimes dels conflictes armats. Són els objectius d'aquests conflictes i s'estan convertint cada cop més en instruments d'aquests. El seu patiment adopta molts aspectes, tant en el conflicte armat com desprès. Els nens són assassinats o mutilats; queden orfes; són segrestats, són privats d'educació i atenció mèdica; i queden amb traumes profunds i cicatrius emocionals. Els nens són reclutats i utilitzats com a nens soldats, obligats a manifestar l'odi dels adults. Al haver estat desarrelats de les seves llars, els nens desplaçats es tornen molt vulnerables. Les nenes afronten altres riscos, especialment la violència y la explotació sexual. Totes aquestes categories de nens són víctimes dels conflictes armats; tots ells mereixen l'atenció i la protecció de la comunitat internacional.\nEls nens són innocents i especialment vulnerables. No estan suficientment preparats per adaptar-se o respondre als conflictes i no obstant pateixen de manera desproporcionada les conseqüències dels seus excessos. Els nens representen l'esperança i el futur de tota la societat. Si els destruïm, destruïm també a la societat."http://www.un.org/children/conflict/spanish/issues.html\nSegons l'Oficina del Representant Especial hi ha 6 tipus de delicte contra els nens en situació de conflicte armat que s'han classificat com crims de guerra:\n- l'assassinat o mutilació de nens;\n- Reclutament i la utilització de nens soldats;\n- Els atacs contra escoles i hospitals;\n- La negació d'accés a l'assistència humanitària per als nens;\n- Segrest de nens;\n- Violació de nens i la seva submissió a actes greus de violència sexual;\n"Van donar-me un uniforme i van dir-me que ja formava part de l'exèrcit. Fins i tot van donar-me un nom nou: 'Pisco'. Em van dir que tornarien a matar als meus pares si no feia el que em deien" Notes d'una entrevista a un ex nen soldat de 17 anys en 2006. (La Coalición Internacional de Sitios de Conciencia)\n"La meva arma era tan gran com jo" nens soldats a Burma (Human Rights Watch Report)\nSegons La Coalición Internacional de Sitios de Conciencia el tema dels nens soldats sempre esta en l'ordre del dia a la ONU, UNICEF, OIT. Les campanyes contra l'ús de nens als conflictes armats han portat a l'adopció d'instruments internacionals contra la violència de drets dels nens:\n"La guerra és una realitat quotidiana per a milers de nens. Les guerres civils, la insurrecció de les guerrilles, o la depuració ètnica els assassina, els converteix en discapacitats o orfes. Es converteixen en refugiats o en persones desplaçades; sovint, separades de les seves famílies. Molts moren o pateixen de fam, desnutrició o de manca d'atenció mèdica. Molts nens pateixen el trauma de presenciar morts brutals i d'estar rodejats de violència, temor i privacions"\nSegons l'Oficina del Representant Especial del Secretari General per a la qüestió dels nens i els Conflictes Armats:\n"Els nens, per la seva naturalesa innocent i impressionable, son summament vulnerables al reclutament militar i la manipulació per cometre actes de violència. Són obligats o induïts a allistar-se a grups armats. Independentment de com siguin reclutats, els nens soldats són víctimes, i la seva participació en els conflictes comporta greus conseqüències pel seu benestar físic i emocional. Generalment, són sotmesos a abusos i molts d'ells presencien morts, assassinats i actes de violència sexual. Molts d'ells participen en matances i la majoria pateix greus trastorns psicològics.\nEls fets indiquen que el reclutament i la utilització de nens s'ha convertit en el mètode preferit de molts grups armats per a lliurar la guerra. En el fons, els factors que impulsen a reclutar i utilitzar nens soldats són molts i sovint estan relacionats entre sí. Els grups de combatents han elaborat tècniques brutals i sofisticades per separar i aïllar als nens de les seves comunitats. Normalment se'ls terroritza per a que obeeixin, fent-los témer constantment per les seves vides i pel seu benestar.\nRàpidament, els nens s'anadonen de que l'únic mitjà per sobreviure és l'obediència absoluta. A vegades se'ls obliga a participar en l'assassinat d'altres nens o membres de la família, perquè els grups armats consideren que, un cop que els nens han comès aquests crims, ja " no hi ha manera de tornar a casa" per a ells.\nAlguns cops, els greus problemes experimentats al tractar de contenir les ferides i reintegrar a aquests nens a les comunitats desprès dels conflictes, es veuen acrescuts per la profunda addicció d'aquests nens a les drogues dures com la cocaïna i la seva addicció a elles. A Serra Lleona, per exemple, els nens rebien sovint una barreja volàtil de cocaïna i pólvora per anestesiar la por durant el combat. I donat que els nens són també els que cometen les brutalitats ( a vegades les pitjors atrocitats imaginables), la seva reintegració és sovint un procés complex d'expiació, cicatrització de les ferides de la comunitat i negociació amb les famílies per a que els acceptin de nou. Tot això te repercusions importants i planteja problemes considerables en quant a necessitat de recursos i disseny dels programes psicosocials i altres programes de reintegració necessaris. Tant els Compromisos i els Principis de París com els Principis i directrius sobre els nens vinculats a la força i als grups armats proporcionen orientacions per a el desarmament, la desmobilització i la reintegració de totes les categories de nens vinculats a grups armats".\nEl segrest de nens\n"La incidència dels segrestos de nens i nenes ha augmentat de manera significativa en els últims anys. Les parts en conflicte han utilitzat aquesta pràctica en campanyes sistemàtiques de violència contra la població civil en països com la República Democràtica del Congo, Nepal, Sri Lanka, el Sudan i Uganda.\nSovint els nens són segrestats a les seves llars, escoles o camps de refugiats per a la seva explotació en treballs forçats, esclavitud sexual i reclutament forçat, i es trafica amb ells a través de les fronteres.\nAls plans d'acció regionals per lluitar contra el segrest i el reclutament transfronterer de nens hauria d'incloure respostes integrals a l'esfera de la justícia penal, com activitats de conscienciació i capacitació d'enjudiciament dels casos, i la protecció i suport de les víctimes i els testimonis\nEls governs, les ONG i els organismes de les Nacions Unides haurien de proporcionar protecció, recolzament i serveis adequats als nens que hagin sigut víctimes de segrestos, reclutament, tractament o explotació sexual. Les organitzacions de la societat civil locals, nacionals e internacionals, el sector privat, els líders religiosos i els grups de dones haurien de participar en tot aquest procés. S'ha de fomentar la participació de les organitzacions locals de base i promoure la tasca dels mitjans de comunicació per conscienciar l'opinió pública sobre la protecció dels nens afectats".\nViolació i altres actes greus de violència sexual contra nens\n"La violació de nens i dones i l'ús de la violència sexual contra ells s'ha convertit cada cop més en una característica dels conflictes. Aquest tipus de violència contra nens i nenes es produeix sovint quan existeix un buit a l'Estat de Dret com a conseqüència d'un conflicte i s'exacerba per la filosofia d'impunitat que genera el buit. En alguns casos la violència sexual ha sigut utilitzada com a tàctica premeditada de guerra amb l'objectiu d'humiliar o exterminar a una població o obligar-la a desplaçar-se.\nEs van rebre informes sobre l'elevada incidència de violacions i altres actes de violència sexual contra els nens de Burundi, el Txad, Costa d'Ivori, Haití, la República Centreafricana, la República Democràtica del Congo, Somàlia i el Sudan.\nEn alguns casos, les dades sobre el nombre d'incidents i la magnitud i l'abast de la violència sexual són poc fiables o inexistent degut als profunds tabús culturals que existeixen entorn d'aquests delictes, el temor a represàlies contra les víctimes i les seves famílies i altres molts factors. És difícil obtenir o verificar informació precisa, encara que així remarca la importància critica de per reprimir la impunitat i formular programes adequats. Semblar ser que la violència sexual es particularment intensa als campaments de refugiats i als assentaments de desplaçats interns i als seus voltants.\nLes conseqüències físiques i mentals són devastadores, especialment per als nens. Tals violacions poden assumir la forma d'esclavitud sexual, prostitució o matrimonis forçats o mutilació sexual. Les conseqüències per la salut de les víctimes a llarg termini inclouen les infeccions de transmissió sexual, com el VIH/SIDA, les fístules, els embarassos prematurs i els traumes psicològics debilitants.\nEls nens i el Dret Internacional\nEl Comitè Internacional de la Creu Roja (CICR):\nEls nens tenen dret a gaudir de la plena protecció que preveuen les normes del dret internacional humanitari relatives a la protecció dels civils, el combatents i les persones fora de combat. Reconeixent les seves necessitats particulars i la seva vulnerabilitat, el DIH confereix als nens protecció addicional especial i estableix una edat mínima per participar en les hostilitats.\nSegons La Coalició per Acabar amb la Utilització de Nens y Nenes Soldats existeixen els següents documents sobre drets del nen:\nProtocol Facultatiu de la Convenció sobre els Drets del Nen relatiu a la participació de nens als conflictes armats (Protocol Facultatiu): "fou adoptat per l'Assemblea General de la ONU el 25 de maig de 2000 i entrà en vigor el 12 de Febrer de 2002. El protocol fixa en 18 anys l'edat mínima permesa per prendre part en hostilitats, per al reclutament per part dels grups armats i per al reclutament obligatori per part dels governs. Els Estats poden acceptar voluntaris des de l'edat de 16 anys, però han de dipositar una declaració vinculant al ratificar el protocol en la que s'estableixi l'edat mínima de reclutament voluntari i s'enumerin una sèrie de salvaguardes en relació amb el reclutament".\n(Coalition to stop the use of child soldiers http://www.child-soldiers.org/es/normasinternacionales)\nTexto Esp: http://www2.ohchr.org/spanish/law/crc-conflict.htm\nEstatut de Roma de la Cort Penal Internacional: "L'estatut estableix una cort permanent per jutjar a persones acusades de cometre crims de guerra, crims de lesa humanitat i genocidi. En la seva definició de crims de guerra, l'estatut inclou: "reclutar o allistar nens menors de 15 anys a les forces armades o grups o utilitzar-los per participar activament a les hostilitats" (article 8(2) (b) (xxvi));i en cas de conflicte intern: "reclutar o allistar nens menors de 15 anys a les forces armades nacionals o utilitzar-los per participar activament a les hostilitats" (article 8(2) (e) (vii)).\nAl redactar el tractat, els delegats van acordar que els termes "utilitzar" i "participar" prohibiran, no només la participació directa dels nens en combat, sino també la seva participació activa en activitats militars relacionades amb el combat, com el rastreig, l'espionatge, el sabotatge i la utilització de nens i nenes com cimbells, correus o en punts de controls militars. També es prohibeix la utilització directa dels nens a funcions de recolzament "directe" com el transport de queviures al front. L'estatut considera l'esclavitud sexual com un crim de lesa humanitat (article 7(1) (g)). El tractat va entrar en vigor el 1 de juliol de 2002 amb la creació de la cort\nTexto Eng, Esp, Fr:\nConveni 138 de la Organització Internacional de Treball (OIT) sobre edat mínima: Aquest conveni va ser adoptat el 26 de juliol de 1973 i entrà en vigor el 19 de juny de 1976. Els Estats que han ratificat el conveni han de: "Seguir una política nacional que asseguri l'abolició efectiva del treball dels nens i alci progressivament l'edat mínima d'admissió a l'ocupació o a la feina a un nivell que faci possible el més complet desenvolupament físic i mental dels menors." (Article 1). (Coalition to stop the use of child soldiers http://www.child-soldiers.org/es/normasinternacionales)\nConveni 182 de la OIT sobre la prohibició de les pitjors formes de treball infantil i l'acció immediata per la seva eliminació: Aquest conveni va ser adoptat el 16 de juny de 1999 i entrà en vigor el 19 de novembre de 2000. Obliga als estats que el ratifiquin a: "Adoptar mesures immediates i eficaces per aconseguir la prohibició i l'eliminació de les pitjors formes de treball infantil amb caràcter d'urgència." El terme "nen" designa a tota persona menor de 18 anys i les pitjors formes de treball infantil abarquen: " totes les formes d'esclavitud o les pràctiques anàlogues a l'esclavitud, com la venta i el tràfic de nens, la servitud per deutes i la condició de serf, i el treball forçat o obligatori, inclòs el reclutament forçós o obligatori de nens per utilitzar-los en conflictes armats"\n(article 3a). Els textos dels convenis 138 y 182 estan disponibles a la plana Web de la OIT.http://www.ilo.org/ilolex/spanish/convdisp1.htm\nProtocols Addicionals als quatre Convenis de Ginebra de 1949 (1977):\nEls protocols fixen en 15 anys l'edat mínima pel reclutament o utilització en cas de conflicte armat. Aquesta edat mínima s'aplica a totes les parts, tant governamentals com no governamentals i en conflictes armats tant internacionals com interns.\nEl article 77 del Protocol Addicional I, relatiu als conflictes armats internacionals estableix: "Les Parts en conflicte prendran totes les mesures possibles per que els nens menors de 15 anys no participin directament a les hostilitats, especialment abstenint-se de reclutar-los per a les forces armades. Al reclutar a persones de més de quinze anys però menors de divuit, les parts en conflicte intentaran reclutar en primer lloc als de major edat" (paràgraf 2). "Si, en casos excepcionals, tot i les disposicions del paràgraf 2, participen directament a les hostilitats nens menors de quinze anys, i caiguessin en poder de la part adversa, seguiran gaudint de la protecció especial concedida pel present article, siguin o no presoners de guerra" (paràgraf 3).\nL'article 4 (3) (c) del Protocol Addicional II, relatiu als conflictes armats no internacionals estableix: "Els nens menors de quinze anys no seran reclutats per les forces o grups armats i no es permetrà que participin a les hostilitats". Els Protocols Addicionals I i II es poden descarregar a la plana Web del CICR.\nLa Convenció sobre els Drets del Nen (1989): Encara que la Convenció sobre els Drets del Nen defineix en general a un nen com a tota persona menor de 18 anys, l'article 38 fixa una edat de quinze anys com a mínima pel reclutament i participació al conflicte armat. La redacció d'aquesta convenció s'inspira en els dos Protocols Addicionals als quatre Convenis de Ginebra.\nL'article 38 estableix: "els Estats Parts adoptaran totes les mesures possibles per assegurar que les persones que encara no han fet els 15 anys d'edat no participin directament a les hostilitats" (paràgraf 2). "Els Estats Parts s'abstindran de reclutar a les forces armades persones que no hagin fet els 15 anys, però que siguin menors de 18, els Estats Parts procuraran donar prioritat als de més edat" (paràgraf 3). Visiti la base de dades dels tractats de la ONU si desitja descarregar el text complet de la Convenció.\nComitè dels Drets del Nen\nCarta Africana sobre els drets i benestar del nen:Aquesta carta és l'únic tractat regional al món que tracta la qüestió dels nens soldats. Va ser adoptada per l'Organització d'Estats Africans (OEA), actualment Unió Africana, i entrà en vigor al novembre de 1999. La Carta defineix com a nen a tota persona menor de 18 sense cap excepció. També estableix: "Els Estats Part de la present Carta adoptaran totes les mesures necessàries per assegurar que cap nen participi directament a les hostilitat i s'abstindran especialment de reclutar nens" (article 22.2). El text de la Carta està disponible a la plana Web de la Unió Africana.\nEl Consell de Seguretat de la ONU ha adoptat algunes resolucions que condemnen el reclutament i l 'utilització de nens i nenes a les hostilitats. Són les resolucions 1261 (1999), 1314 (2000), 1379 (2001), 1460 (2003), 1539 (2004) y1612 (2005) sobre els nens i els conflictes armats. Les resolucions es poden trobar a la plana Web del Consell de Seguretat de la ONU.\nEls Compromisos i Principis de París (2007)\nEl govern francès i UNICEF van organitzar una gran conferència internacional sota el títol "Nens i nenes lluïres de la guerra", que va tenir lloc a París el 5 i 6 de Febrer de 2007. Van participar a la conferència 58 Estats i entre els participants es trobaven ministres i altres representants governamentals, representants d'organitzacions donants de fons, alts responsables d'agències de la ONU i nombroses organitzacions no governamentals.\nA la conferència, els 58 governs van subscriure i es van comprometre a respectar els principis expressats en dos documents: els Compromisos de París, que enumeren una sèrie de principis legals i operatius necessaris per protegir als nens contra el reclutament i la utilització als conflictes armats ( els compromisos serveixen de complement als mecanismes legals i polítics existents); i els Principis de París) un document més detallat que presenta una amplia sèrie de principis relatius a la protecció de nens contra el seu reclutament i utilització als conflictes armats, la seva desvinculació i la seva reintegració a la vida civil amb èxit. Els principis també aborden la necessitat de comptar amb estratègies de prevenció a llarg termini per a posar fi definitivament a la participació de nens i nenes als conflictes armats.\nLa conferència fou la culminació d'un procés de 18 mesos de revisió dels "Principis i Millores Pràctiques de Ciutat del Cap sobre la prevenció del reclutament de nens per les forces armades i sobre la desmobilització i reintegració social dels nens soldats a Àfrica", que van ser adoptats per diferents organitzacions no governamentals en una conferència organitzada a Ciutat del Cap en 1997.\nAquest procés de revisió va ser coordinat per UNICEF i es va enriquir amb l'enorme experiència del personal de la ONU sobre el terreny, ONG i altres experts en aquest camp. La Coalició va participar directament al procés de redacció dels Compromisos de París.\nLa ONU i la Unesco: La ONU i la UNESCO han declarat els primers deu anys del nou mil·lenni una dècada per una cultura de pau i no violència per als nens del món.\nHi ha consens general de que les violacions i la violència sexual contra nens als conflictes armats són delictes greus. Per tan, és summament important que es facin més esforços per posar fi a la impunitat i assegurar que hi hagi accés a la justícia, als recursos legals i que s'exigiran responsabilitats per la comissió d'aquests delictes contra els nens. Les disposicions del dret humanitari internacional i les normes de drets humans estableixen que els nens afectats per un conflicte armat tenen dret a ser tractats amb especial respecte i a rebre especial atenció, fins i tot contra totes les formes de violència i explotació sexual. Segons l'Estatut de Roma de la Cort Penal Internacional, les violacions i altres formes de violència sexual també constitueixen crims de guerra o crims de lesa humanitat quan es cometen com a part d'atacs generalitzats o sistemàtics contra la població civil".\nDones i la guerra\nSegons el Comitè Internacional de la Creu Roja (CICR):\nIncomptables dones a tot el món pateixen els traumes de la guerra: viudetat, desplaçaments, detencions, separacions dels seus familiars, violència i intimidacions.\nSovint són civils innocents atrapades al foc encreuat, les dones demostren, amb freqüència, saber trobar els recursos i l'enteresa per fer front a la pèrdua i a la destrucció que afecten les seves vides. Les dones també participen activament a la guerra com a combatents. Com a tals, mereixen el mateix respecte que els homes que els homes en cas de ser ferides o capturades. Per una altra banda, elles també estan obligades per les mateixes normes que prohibeixen els actes il·legals contra altres combatents o contra civils.\nDones i Dret Internacional Humanitari\nEl dret internacional humanitari sempre ha conferit a les dones una protecció general igual a la dels homes. Paral·lelament, els tractats de dret humanitari reconeixen la necessitat de donar a les dones una protecció addicional especial, d'acord amb les seves necessitats específiques. Els quatre Convenis de Ginebra de 1949 i els seus dos Protocols addicionals de 1977 protegeixen a les dones (i als homes) com a membres de la població civil que no participen a les hostilitats. Les dones ( i els homes) membres de les forces armades que caiguin a mans dels poders enemics també estan protegits per aquests tractats. (CICRhttp://www.icrc.org/web/spa/sitespa0.nsf/htmlall/section_ihl_women_and_war)\n- Convenció sobre l'eliminació de totes les formes de discriminació contra la donahttp://www2.ohchr.org/spanish/law/cedaw.htm\n- Protocol Facultatiu de la Convenció sobre l'eliminació de totes les formes de discriminació contra la dona http://www2.ohchr.org/spanish/law/cedaw-one.htm\n- Declaració sobre la protecció de la dona i el nen a estats d'emergència o de conflicte armat http://www2.ohchr.org/spanish/law/mujer_nino.htm\n- Declaració sobre l'eliminació de la violència contra la donahttp://www2.ohchr.org/spanish/law/mujer_violencia.htm\nUnited Nations Population Fund http://www.unfpa.org/public/home/sitemap_es


El Món | EL SENYOR QUE VA GUANYAR GUARDANS\nEL SENYOR QUE VA GUANYAR GUARDANS\n"Després de la fallida operació Fuenteovejuna, ara cal saber qui estarà disposat a posar la cara (segurament per trencar-se-la) el 7 de juny"\nPrometo (i consti que no sóc Zapatero) que deixaré passar els dies fins tornar a pronunciar-me sobre la qüestió del candidat de CiU a les eleccions europees, però el cas és que l’actualitat va deixant ítems damunt la taula i un servidor, que és de vocació cronista, no pot fer més que posar-los a disposició de la concurrència.\nI el cas és que a Esquerra ja estan buscant cara pel que s’albira que serà una elecció on perdran representant. Així doncs, després de la fallida operació Fuenteovejuna, ara cal saber qui estarà disposat a posar la cara (segurament per trencar-se-la) el 7 de juny. I un nom comença a córrer. És el de Bernat Joan, que va ser el candidat d’ERC en les anteriors eleccions europees. I algú dirà: “Però si aquest senyor és el secretari de Política Lingüística del Govern!”. Sí, però i què? No era el senyor Rafel Niubò Secretari General de Vicepresidència quan va demanar-se permís d’un mes per figurar com a aspirant a la secretaria general d’Esquerra l’estiu passat? I és que potser no recordem com va reincorporar-se al seu càrrec al Govern, el 16 de juny, un cop descartat per a cap càrrec orgànic en el partit durant el procés congressual? És a dir, i fixin-se bé, que el congrés va ser un dissabte i el dilluns següent el senyor Niubò ja es reincorporava al govern de la Generalitat. Per tant, què no podria passar amb Bernat Joan, oi? Un altre membre del sector Carod, que podria acceptar aquesta missió al crit de banzai!!, en el camí d’un joc de gestos i gestets que ajudin a l’entesa carodista i puigercosista, això sí, sempre amb el camí de retorn a la poltrona ben assegurat.\nMentrestant els espanyols ja tenen candidats. I concretament abans d’ahir, un diumenge de pont en festes nadalenques, el senyor Jaime Mayor Oreja va tornar a escena. I agafin-se que venen corbes, perquè feia estona que aquest falcó no obria el bec i ara no hi haurà qui l’aturi, com a mínim fins el juny. Rajoy ha estat intel•ligent i a les enquestes que li apuntaven una fuita cap a la lerrouxista de Rosa Díez ell hi ha posat el mestre amb qui la basca va estar entusiasmada de pactar en els temps en què Nico Redondo Terreros conduïa el Partit Socialista d’Euskadi. Temps en què l’eufemisme “constitucionalista”, que servia per no dir “espanyolista”, no feia nosa al PSOE.\nEl cas és que ens podrem fer creus d’aquest tipus de decisions, però com a mínim són això: decisions. I mentre que Rajoy, a contracor, posa Mayor Oreja, Artur Mas, a Catalunya, no es decideix. Però l’exemple de Rajoy val perquè malgrat els dubtes que pugui despertar-li Mayor, sap que aquest és el senyor que en 2004 va aconseguir un gran resultat electoral que per exemple va fer que a Catalunya guanyés la candidatura de CiU per 8.001 vots. I a la federació nacionalista encara estan debatent si repeteixen l’aposta Guardans, el candidat que va perdre no només davant d’Obiols, sinó també davant de Mayor Oreja.\nL’ortodòxia amb les apostes d’Artur Mas pel dret a decidir i per la casa gran del catalanisme bé que aconsellarien assenyalar ja amb el dit Alfons López Tena. Però el cas és que la decisió encara no està pressa. Hi ha dubtes. Així ho diu l’entorn del líder convergent. La decisió no està pressa, i punt, com a mínim fins el CEN del proper 12 de gener.(*)\n(*) Apunt: El CEN del 14 de gener de l’any passat va triar els noms dels candidats a les eleccions del 9-M a les Corts espanyoles.


Penedès TV emet aquest cap de setmana de Sant Joan el documental 'Tocant el cel' | RTVVilafranca\nPenedès TV emet aquest cap de setmana de Sant Joan el documental ‘Tocant el cel’\nTambé s’emetrà el concert de fi de curs de la coral Laroc\nCoincidint amb el cap de setmana de Sant Joan Penedès TV oferirà dos programes especials. El primer serà l’emissió del documental produït per la Xarxa i dirigit per el vilafranquí Antoni Comas, sobre la rivalitat castellera entre els Verds i la Vella per assolir el concurs de castells de Tarragona de l’any passat. El documental es va estrenar a finals de maig al Cinema Aribau de Barcelona.\n‘Tocant el cel’ és el periple d’Albert Martínez, cap de colla de la Vella dels Xiquets de Valls i Toni Bach, dels Castellers de Vilafranca, en el seu camí per aconseguir la victòria al Concurs 2018.\nEl documental és fruit de 8 mesos de rodatge, durant els quals es va fer un seguiment dels dos líders de les formacions castelleres més destacades del país al llarg de la temporada passada, fins arribar al dia del Concurs. Més de 100 hores de gravació, resumits en 80 minuts, submergint-se en els moments més delicats, captant l’eufòria i les alegries, però també els entrebancs i les solucions dels conflictes. El documental s’emet aquest dissabte a les deu de la nit i tindrà una reposició el dilluns, dia de Sant Joan, a dos quarts d’onze del matí.\nD’altra banda el mateix dia de Sant Joan Penedès TV emet íntegrament el concert que va oferir la coral Laroc el passat 9 de juny a l’Auditori de Vilafranca. La coral Laroc va acabar el curs amb un concert en que sumaven diferents disciplines artístiques.\nEl concert ‘Notes amb art’ servia per mostrar el nou repertori que la coral ha estat treballant aquesta temporada.\nPenedès TV emet el concert aquest dilluns, dia de Sant Joan, a dos quarts de cinc de la tarda i amb una segona reposició a dos quarts de nou del vespre.\nLaroc, Penedès TV, Tocant el cel\nPenedès TV retransmet en directe la gala de presentació de la nova temporada d'espectacles\nQuatre dones periodistes participaran a la tertúlia de balanç de la temporada al Va de Castells


Abans de viatjar a Barcelona Page 2\nCal saber com gestionar el seu propi temps.\nque no serà avorrit, perquè hi ha un munt de lloc per visitar, Barcelona és "una ciutat preciosa.Anar-hi que tu no vols lamentar-ho, perquè els meus fills i jo tenir amor.\nM'he allotjat a Diputació Calderón\nNo prendre un munt de coses!\nM'he allotjat a Sant Elm III\nAconseguir el mapa i especialment Metro!\nMent el que en els carteristes, segons sigui necessari en qualsevol ciutat del món.\nM'he allotjat a Padilla Gaudí\nA Barcelona, hi ha un munt de cultura!\nD'anar a la gran o des de l'aeroport de Girona per a l'incòmode per no aconseguir...\nM'he allotjat a Universitat Les Corts\nLlegir una mica sobre la ciutat, els llocs d'interès, Catalunya en general. També aprendre una mica de castellà i català.\n-individualment diferents -abans de fer l'horari al Museu Picasso o la Sagrada Família evitar temps d'espera molt de temps\nConducció a Barcelona no és tan difícil (sempre i que quan tingueu un GPS per a la navegació).\nBOH! Si voleu fer front a la gent del lloc, preguntar, parlar, m'agrada fer-ho!\nEl preu de les diferents modalitats de transport\nEstar ben informat sobre l'equipatge per a vols de Ryanair. Saber que no hi hagi l'aerobus bus blau per arribar al centre de la ciutat, molt ben dit a l'aeroport.\nOn i per què van anar i el que desitgen veure i sentir. El programa ha de considerar abans de viatjar.\nEn el lloc de la FrescCo pot imprimir 2 cupons (només pagar un àpat i és vàlid per a 2 persones)\nPOTS RESERVAR MOLTES ENTRADES A MUSEUS I ESGLÉSIES A TRAVÉS D'INTERNET DES DE CASA, EVITANT LES CUES A L'ACTE\nM'he allotjat a Gerard Piera II\nPodria voler fer un mapa de la ciutat i comprovar l'adreça. També ara, a Internet es pot veure la casa i els seus voltants! En el cas de viatges nou seria fàcil per a nosaltres ja. Però jo sóc curiós, on vols aparcar el seu cotxe i que costaria?\nMantenir els seus diners a les butxaques dels pantalons, res en les seves butxaques posteriors molt zakkerollers, deixar en una volta, targetes bancàries i ID\nM'he allotjat a Calvell\npeu calçat, portar una gran quantitat d'energia, no hi ha tant per fer!\nEvidentment, tenir un bon guia i acaba d'arribar per fixar un mapa de metro. Fer reserves museus en línia abans de sortir per evitar les cues...\nTenir una targeta visa, sempre pots pagar welmee. No cada ATM accepta la targeta de dèbit.\nImportant per a organitzar i les dimensions de l'equipatge de comprovar si viatges et. He vist gent tornar-se boig obtenir les diferents borses en una sola peça (com s'especifica en el lloc web d'EasyJet!)\nM'he allotjat a Bailen Sagrada Familia\nBarcelona és una ciutat amb moltes facetes. Per gaudir plenament d'aquests llocs d'interès, cal anar-hi diverses vegades i en preferència en grup.\nM'he allotjat a Mistral\nMenjar especialitats locals, tapes i cervesa local, en qualsevol moment, a qualsevol lloc. A part de la Rambla.\nprepara't passar una agradable estada en Barcelona\nM'he allotjat a Mallorca Bruc I\nreservar visites guiades en línia vostè estalviar les cues\nsaber una mica de castellà, molts d'ells només parlen castellà o català!\nDitari una guia de la ciutat, és molt útil\nM'he allotjat a Sant Pau 3-3\nEl boss no sap anglès. Així que quan les dones demanar per telèfon correspondència (Gina), que es trobarà. Ella és molt amigable, viu en un apartament molt a prop.\nM'he allotjat a Passeig San Joan\nBarcelona és una ciutat ocupada amb una gran quantitat de Turisme i soroll però també té molt a oferir.\nM'he allotjat a Gignàs 3-3\nDemanar a llegir guies de viatge i excursions junts o amics.\nM'he allotjat a Mar Beach I\nSi és possible comprar entrades per internet abans de la sortida per una visita.\nM'he allotjat a Olivera I\nCiutat meravellosa, net i fresc i agradable gent. Ben pensat logística a tot arreu (l'aeroport, llocs d'interès etc.) ho va fer, no va haver de fer cua llarga. Realment recomanable!\nM'he allotjat a Fontanella\nels dies i horaris de tancament de museus i botigues.\nQue seria apropiat fer un acord amb aparcament sota Apartament\nAbans de marxar, li recomano que no us oblideu la càmera\nAbans de marxar, li recomano: comprar la guia de planeta solitaris\nCiutat de Barcelona és molt obert i molt bona gent.\nM'he allotjat a Grácia Pedrera 2-4\nAbans de marxar us aconsello que transport públic a l'estudi, que estalvia temps i diners. No hi ha transport públic i museus comprar targetes de combinació. A tenir en compte l'hora vint minuts per a transport públic.\nAbans de marxar, proporcionar sabates planes per a les visites, com pot esperar llargues passejades. En arribar, comprar aigua de Caixer i evitar córrer l'aigua\nAbans del viatge, recomano a familiaritzar-se amb les principals atraccions de la ciutat.\nM'he allotjat a Rambla Raval II\nAbans de marxar jo li aconsello que per a alguns de la llengua per aprendre i es orientar a què vols veure\nM'he allotjat a Lancaster Rambla II\nRecomano comprar un bon guia.\nAbans de sortir, jo recomano a Lloguer amb opció a compra en el mercat, però vostè necessita una bona cuina. Els I recomanen a aparcar el cotxe a l'Àngels aparcament a prop de la catedral, el paquet d'un semlaine és preguntar a la caixera, personal molt agradable.\nM'he allotjat a Riera\nПЕРЕД ПУТЕШЕСТВИЕМ, СОВЕТУЮ Я ПОИСКАТЬ US ИНТЕРНЕТЕ, ЧЕМ МОЖНО ЗАНЯТЬСЯ.\nMindenkeppen recomana comprar prèviament a la belepoket de la Sagrada Familiaba i el hazba, va tenir un Battlo molt llarg.\nM'he allotjat a Rocafort I\nEs recomana treure viatges Barcelonat a familiaritzar-se a través d'Internet.\nAbans de sortir, jo recomano a aprendre durant el temps i horari seu visites i sortides en el temps. Per anar de compres hi ha botigues a tot arreu: el meu lloc favorit és el Passeig de Gràcia i plaça de Catalunya i d'un lloc a la zona del gòtic, per als amants de les compres d'això és el lloc. També recomano per localitzar el restaurant bon menjar bé.\nEs pot fer res així que cap problema\nM'he allotjat a Nàpols 3-4


Bloc d´un Metge de Família: Anticoagulants directes en la prevenció de l´ictus i l´embòlia sistémica en pacients amb ACxFA no valvular\nAnticoagulants directes en la prevenció de l´ictus i l´embòlia sistémica en pacients amb ACxFA no valvular\nRecomanacions pràctiques de maneig clínic\n1.- El tractament amb anticoagulants orals requereix d’un ensinistrament del pacient en el maneig de l’anticoagulació tant a curt com a llarg termini. D’aquesta manera, cal un ensinistrament sobre el motiu de l’anticoagulació, durada, signes d’alarma d’hemorràgia o isquèmia i la necessitat de control clínic periòdic.\n2.- El seguiment a llarg termini implica una formació del pacient de forma continuada, una valoració de les possibles interaccions medicamentoses, la funció renal o hepàtica i una vigilància de l’adherència\n3.- En determinades situacions haurem de realitzar el pas d’un fàrmac a un altre o la seva interrupció per cirurgia.\n4.- Per regla general, si hem de prescriure un ACOD a un pacient anticoagulat amb AVK, començarem el tractament quan tinguem un INR inferior o igual a 2.\n5.- Al contrari, si hem de suspendre l’ACOD, començarem amb acenocumarol o warfarina i heparina de baix pes molecular fins a arribar a un INR en marge terapèutic.\n6.- Les interrupcions del tractament per realitzar procediments quirúrgics són freqüents en aquests pacients.\n7.- Caldrà valorar la funció renal del pacient i, per tant, la semivida del fàrmac, i el risc de sagnat del procediment. Hhaurem de suspendre el tractament diversos dies per un procediment de baix risc de sagnat, que corresponen a 2 o 3 semivides del fàrmac, mentre que per un alt risc en seran necessàries 4 o 5 semivides\n8.- En principi no cal sobreposar l’heparina de baix pes molecular durant aquests procediments.\n9.- El maneig postoperatori depèn del tipus de procediment o cirurgia, complicacions, funció renal i risc trombòtic.\n1.- La FANV és un greu problema de salut pública a causa de la seva freqüència, alt risc cardioembòlic i la seva elevada associació amb morbiditat i mortalitat.\n2.- El pilar fonamental del tractament resideix en una eficaç profilaxi antitrombòtica de l’ictus i del tromboembolisme perifèric.\n3.- Les escales clíniques ens ajuden a valorar el risc trombòtic i hemorràgic.\n4.- Malgrat les seves inherents limitacions, durant més de 50 anys, els AVK han estat els únics anticoagulants orals eficaços en la pràctica clínica diària.\n5.- Els ACOD tenen una diana terapèutica definida, un efecte predictible i no necessiten control de laboratori per ajustar la dosi. No obstant això, atesa la seva semivida curta, la manca d’adherència podria causar una disminució en l’eficàcia del fàrmac.\n6.- En el nostre entorn i en determinades guies internacionals s’han d’utilitzar després de valorar una resposta inadequada a AVK (temps en marge terapèutic < 65%) durant almenys 6 mesos.\n7.- Certes particularitats clíniques (risc trombòtic o hemorràgic relatiu, l’edat, pes, antecedents clínics o presa de determinats fàrmacs) i de funció renal o hepàtica ens orientaran a la dosi i l’ACOD més adequat quan aquest estigui indicat.\n8.- Es recomana un seguiment clínic periòdic per valorar l’adherència, funció renal o hepàtica, efectes adversos i possibles interaccions medicamentoses per a aquests anticoagulants.\n9.- Futurs resultats d’eficàcia i seguretat dels ACOD en la pràctica clínica ens aportaran dades interessants sobre el posicionament d’aquests fàrmacs en el tractament anticoagulant de la FANV al segle XXI.


Empresa de Marketing online a Reus, Tarragona.\nA Dygicom som especialistes en posicionament web i marketing online. Des de l'inici de tenir a disposició del seu projecte un equip professional altament qualificat amb l'únic objectiu de materialitzar per la seva empresa el millor servei del mercat.\nEns formem i estem a l'avantguarda de manera constant, avançant-nos a les tendències i estratègies requerides per a cada moment, ja que el Marketing web, és un entorn altament canviant, que evoluciona constantment al mateix ritme que totes les TIC.\nA diferència d'altres professionals del sector, en Dygicom no venem serveis abstractes ni opacs, som transparents al 100%, i ho som perquè treballem conjuntament amb cadascun dels nostres clients explicant i fent-los partícips de la feina que realitzem.\nEl Marketing en línia, posseeix un gran avantatge enfront del Marketing tradicional, ja que no s'orienta de manera indiscriminada sinó que es dirigeix directament al mercat potencial de clients, permetent una molt alta segmentació del mercat i una efectivitat en temps rècord a molt baixos costos en comparació amb altres campanyes tradicionals de publicitat.\nServeis relacionats amb Marketing Online:\nSom especialistes en posicionament web i Marketing de resultats.\nMillorem la presència dels nostres clients a Internet, per generar la major rendibilitat possible.\nAssegurem els millors resultats per a la seva marca, desenvolupant campanyes i accions de Marketing online per aconseguir una visibilitat inigualable de la seva pàgina web.\nPosicionamient Web ( SEO )\nEl posicionament web natural o SEO (Search Engine Optimization), ha passat a ser un objectiu fonamental dins de l'estratègia de Marketing de qualsevol companyia que pretengui tenir presència destacada en els principals cercadors.\nA Dygicom, el 100% dels nostres clients ocupen les primeres posicions en els principals cercadors pot estar segur al 100%. (Google, Yahoo, Bing, etc.)\nA Dygicom sabem de l'importància que exerceixen els comentaris i les opinions dels usuaris quan parlen de la seva marca a Internet.\nEl nostre servei de Gestió de Reputació Online (ORM) li permetrà conèixer tot el contingut que els usuaris generin sobre la seva empresa i que siguin visibles en qualsevol cercador, perquè pugui saber en tot moment i en temps real, que diuen o que opinen de la seva entitat, facilitant les actuacions que hauran de ser preses per a cada cas.\nXarxes Socials ( Campanyes SMO )\nLes xarxes socials es configuren com un espai virtual on usuaris i empreses han de compartir informació i opinions.\nDes de Dygicom integrarem la imatge de la seva empresa com a referència líder en les principals xarxes socials (Facebook, Google Plus, Twitter, Linkedin, etc ..), consolidant tant la confiança transmesa com la fidelitat i l'interès cap a la seva marca.\nCampanye a xarxes socials\nEl pagament per clic (PPC) és una variant de campanya de Marketing en línia que li permet tenir presència en cercadors, blogs, portals o xarxes socials, mitjançant la compra prèvia de paraules clau.\nDe qualsevol manera, des Dygicom desenvolupem prèviament una completa consultoria estratègica del Marketing en línia de la seva empresa, on estudiarem les seves necessitats abans d'iniciar cap inversió. D'aquesta manera, podrem garantir les accions més idònies perquè la seva empresa arribi a una posició de domini i lideratge a la web.\nCampanyes pagement adwords\nCampanyes Email Marketing\nL'e-mail Marketing és una de les formes de comunicació més eficaços pel seu baix cost i considerable impacte en els clients, per això en Dygicom oferim campanyes per al va enviar dels seus butlletins, comunicats i ofertes garantint la màxima difusió i la captació de l'interès per part del destinatari.\nDe la mateixa manera, personalitzarem les seves campanyes, potenciant tots els seus productes o serveis, amb dissenys absolutament innovadors i creatius, fets sempre a mida de cada client.


Sonora cassolada a Osona i el Moianès - Canal Taronja Osona i Moianès\nIniciNotíciesGeneralSonora cassolada a Osona i el Moianès\nAixí van sonar la majoria de les poblacions d’Osona i el Moianès aquest dilluns a la nit. La cassolada habitual a les darreres setmanes es va multiplicar per la decisió de la Fiscalia d’enviar a la presó a Jordi Cuixart i Jordi Sánchez. Els ciutadans van voler mostrar el seu descontent sortint al balcó i fent sonar diverses utensilis domèstics, intentant fer el major soroll possible. Cassoles i claus, exactament, és el que es va fer sonar a la ciutat de Vic on es va fer una concentració espontània a la Plaça Major.\nEl rebuig de la ciutadania s’ha acabat de mostrar aquest dimarts amb les diverses concentracions i manifestacions que s’han fet a les nostres comarques i arreu de Catalunya. Unes manifestacions que per demanar el retorn a casa dels líders de les dues entitats sobiranistes.


El PSOE s'obre a parlar de tot amb Podem "excepte del tema del referèndum", mentre el PP avisa que no s'abstindrà per facilitar la investidura de Sánchez\nLa dirigent de Podem Carolina Bescansa / EFE\nBarcelonaTot i les crítiques del PSOE, que van donar per enterrat el document que Podem va presentar aquest dilluns com a contraoferta a la proposta de govern del PSOE, els membres del partit lila s'esforcen a reivindicar l'oferta de Podem, que consideren com "una línia de sortida, no d'arribada".\nConsulta aquí la contraoferta de Podem\nAlmenys així ho ha assegurat la secretària d'anàlisi política i social de Podem, Carolina Bescansa, sobretot en relació amb el referèndum per Catalunya, que la formació que lidera Pablo Iglesias manté com a "imprescindible". Ara bé, Bescansa s'ha obert a escoltar qualsevol altra proposta per desencallar el conflicte polític amb Catalunya.\nSegons ha argumentat en una entrevista a Onda Cero, Podem defensa el referèndum a Catalunya com la millor manera de garantir la unitat d'Espanya. La consulta es faria, ha explicat, amb una pregunta "clara, nítida, inequívoca i senzilla", en la qual "tothom entengui amb molta claredat què significa dir sí i què significa dir no".\nEl PSOE, però, refusa sense fissures la convocatòria d'un referèndum, de manera que el pacte entre les dues formacions d'esquerres s'endevina difícil. I això que encara que la consulta és "imprescindible", Podem no parla de "línies vermelles". "No ens agrada parlar de línies vermelles, si el PSOE té una proposta diferent per afrontar la crisi de Catalunya volem escoltar-la", ha insistit Bescansa.\nAra bé, la dirigent de Podem ha posat en dubte les propostes que han plantejat fins ara els socialistes. Per exemple, Bescansa ha avisat que la reforma constitucional que defensa el PSOE no és una proposta en ferm, ha lamentat que sigui poc concreta i ha criticat la idea de traslladar el Senat a Catalunya per acontentar els catalans.\n"Segurament arribarem a bon port"\nTot i les dificultats que s'auguren en el pacte PSOE-Podem, el diputat de Podem Juan Pedro Yllanes s'ha mostrat optimista. "Hem de tenir esperança, segurament arribarem a bon port, a un acord de progrés", ha afirmat en una entrevista a RAC1. Tot i les crítiques del PSOE a la proposta de Podem, que consideren inassumible, Yllanes ha opinat que el document "no és una maniobra ni una estratègia" per provocar noves eleccions i ha negat que Podem vulgui tornar a passar per les urnes.\nYllanes ha defensat aferrissadament el document presentat ahir per Iglesias i, en especial, la part que planteja la convocatòria d'un referèndum que "difícilment pot ser il·legal". "El document diu que l'article 92 de la Constitució permetria fer aquest referèndum abans d'afrontar una reforma constitucional", ha explicat, i ha insistit en diverses ocasions que "hi ha els mitjans legals per fer el referèndum", que, "evidentment", seria vinculant.\nIU demana que cedeixi amb el referèndum\nDe fet, el líder d'IU i negociador d'aquest partit, Alberto Garzón, hauria demanat a Podem que cedís en la qüestió del referèndum –al qual, de fet, IU hi ha donat suport els darrers anys–. "Creiem necessari que Podem s'assegui a parlar també amb el PSOE perquè es fixin les bases d'un acord en benefici del país", hauria afirmat en declaracions a 'El País', on també hauria assegurat que és "una barbaritat que el referèndum a Catalunya sigui una línia vermella per a Podem, tenint en compte els problemes d'emergència social que tenim". Igualment, critica que Pablo Iglesias estigui "parlant de cadires" i "posant dificultats" a l'acord de les formacions progressistes.\nPodem Carolina Bescansa


Biblioteca Jaume Marquès i Casanovas - Sils - Dossier de premsa - Escurcen a la meitat el tram Sils-Maçanet de l'N-II\nL'estudi del desdoblament que ha fet arribar l'Estat als ajuntaments s'atura a l'enllaç amb l'AP-7 i la C-35, dos quilòmetres abans del previst. El motiu és que no s'ha definit el nus de comunicacions\nQuan sembla que res pugui empitjorar, sempre hi ha alguna cosa inesperada que agreuja la situació. Això és el que passa amb l'N-II a les comarques gironines, que viu des de fa anys un cúmul de despropòsits difícilment igualable. Però res és impossible, i amb cada notícia sobre el desdoblament la realitat acaba superant la ficció. Als retards endèmics, els trams a mig fer, la fallida de constructores i les licitacions fantasma, ara s'hi suma un nou capítol: l'escurçament de trams.\nEls ajuntaments de Sils, Vidreres i Maçanet van rebre fa unes setmanes l'estudi informatiu del tram Sils-Maçanet de la Selva, un traçat previst de 4,7 quilòmetres que es va començar el 2008 i es va aturar pocs meso...


Educació 360 fa una crida a passar del consens a l’acció per impulsar l’educació a temps complet a tot el territori – Educacio360\nLa jornada anual de l’Aliança Educació 360 ha reunit experiències de tot el territori per compartir aprenentatges i posar en valor el lideratge municipal per garantir oportunitats educatives als infants i joves.\nPortugal, l’experiència internacional convidada a la jornada, ha guanyat reconeixement internacional gràcies a una política d’educació a temps complet que al llarg dels darrers 15 anys ha aconseguit millorar els resultats educatius i reduir dràsticament les desigualtats i l’abandonament.\nCatalunya compta des de fa anys amb municipis i territoris que lideren oportunitats d’aprenentatge comunitàries. Cal invertir decididament en programes que ampliïn el dret a l’educació per fer un salt de les experiències actuals a canvis sistèmics que arribin a tots els joves.\nUn ecosistema educatiu robust i connectat ens fa més forts i resilients contra les desigualtats educatives: hi ha un consens creixent per passar d’una educació centrada en l’escola a una educació connectada i distribuïda en el territori.\nAjuntaments, entitats, consells comarcals, agrupacions… demostren dia a dia que les comunitats com a espais d’aprenentatge són una solució emergent a molts reptes i necessitats actuals. Ara és moment de tenir una política d’educació a temps complet que ampliï el dret a l’educació i eviti que les desigualtats educatives guanyin terreny.\nLa pandèmia de la Covid-19 i les conseqüències posteriors ha exposat inequitats sistèmiques i ha eixamplat desigualtats existents, també educatives. Un augment de les desigualtats socials, de noves formes d’aïllament social, pobresa i exclusió que representa desafiaments importants per a molts territoris.\nDavant aquests reptes comunitaris, respostes comunitàries. Les escoles soles no poden i no han de fer front soles als reptes actuals, i per això les comunitats com a espais d’aprenentatge, d’oportunitats i de suport a les necessitats de joves, famílies i educadors són una solució emergent a molts desafiaments actuals. Un ecosistema educatiu robust i connectat ens fa més forts i resilients contra les desigualtats educatives, i per això ens calen més estructures, iniciatives i recursos per garantir la connexió d’agents comunitaris i d’entorns d’aprenentatge a tots els municipis.\nCal ampliar el dret a l’educació per evitar que les desigualtats augmentin.\nEn un moment crític com l’actual, és especialment important invertir en programes que ampliïn el dret a l’educació i eviti que les desigualtats educatives augmentin. Garantir l’educació més enllà de l’escola a tots els infants i joves, sigui quina sigui la situació socioeconòmica de les seves famílies, requereix de la complicitat i compromís de tots els actors educatius del territori.\nEnguany, la Jornada anual de l’Aliança Educació 360 ha ressaltat el potencial transformador que tenen les iniciatives d’educació a temps complet. L’acte final ha comptat amb la presentació de 12 experiències 360 de diferent temàtica i liderades per agents diversos de tot el territori, i amb el testimoni del cas portuguès amb Pedro Abrantes, investigador de la Universitat de Lisboa i membre del gabinet del Ministre d’Educació del Govern Portuguès del 2016 al 2020, i Antonio Correia Pinto, regidor d’Educació de l’Ajuntament de Matosinhos.\nLa jornada L’impuls transformador de l’Educació a temps complet representa la cloenda a la #Primavera360, que ha aglutinat un centenar d’activitats a més d’una trentena de pobles, barris i ciutats de Catalunya. La iniciativa descentralitzada ha evidenciat que ja són moltíssimes les experiències compromeses amb una educació equitativa que ampliï les oportunitats educatives més enllà de l’escola per a tots els infants i adolescents.\nEducació 360 ha contribuït a que, en els darrers anys, s’hagi aconseguit un consens ampli al voltant de la importància de les extraescolars i les activitats del lleure de base comunitària. Tenim la sort de comptar amb molts municipis i ajuntaments de tot el país que estan liderant propostes i iniciatives molt potents… però encara hem de seguir remant col·lectivament per aconseguir que el canvi sigui sistèmic.\nA Catalunya encara no hi ha un reconeixement ni una inclusió del lleure educatiu en les polítiques educatives en el nivell en què s’ha desenvolupat a Portugal, que gràcies a una aposta de país ha aconseguit garantir que tot l’alumnat, sobretot el més vulnerable, pugui accedir a una oferta educativa de tarda complementària a l’educació lectiva. Existeix a escala local i de la Generalitat una trajectòria d’iniciatives, plans i programes coherents amb una política d’educació a temps complet, però no hi ha un marc normatiu ni estructures de finançament estables. És necessari fer un salt de les experiències actuals a un canvi generalitzat i universal.\nL’experiència de Portugal: 15 anys apostant per l’educació a temps complet\nPortugal ha guanyat reconeixement internacional gràcies a una política educativa que, de manera sostinguda, ha aconseguit millorar els resultats educatius i reduir dràsticament les desigualtats i l’abandonament escolar en els darrers quinze anys.\nDescarrega la publicació Portugal: Escola a Tempo Inteiro, una política de país\nPart de l’èxit d’aquesta política és el desplegament del programa Escola a Tempo Inteiro, que ha consolidat la consideració de les activitats de lleure com a una política educativa de primer ordre. Situar com a objectiu de país d’oferir als infants l’accés a activitats d’educació no formal, garantint que totes les escoles ofereixen als infants de 6 a 10 anys activitats d’enriquiment curricular, en col·laboració amb el món municipal i amb les entitats comunitàries, és el pilar d’una de les polítiques d’educació a temps complet referents a Europa.\nUna de les peces d’aquesta política ha estat la generalització de les escoles a temps complet, impulsades l’any 2005 arran d’una reforma educativa del Ministeri d’Educació i implementada mitjançant acords de col·laboració i finançament amb els Ajuntaments i les direccions escolars.\nLa reforma suposava l’ampliació de l’horari d’obertura de les escoles de primer cicle de Primària (dels 6 als 10 anys d’edat) fins a les 17:30 de la tarda, i una diversificació de les activitats educatives del projecte educatiu a través de les AEC (Atividades de Enriquecimento Curricular). L’objectiu de la reforma era principalment contribuir a reforçar la base d’aprenentatges de Primària, l’equitat en l’accés a activitats d’educació no formal i l’ajust entre els temps escolars i laborals de les famílies.\nGràcies a una aposta de país, Portugal ha aconseguit garantir que tot l’alumnat, sobretot el més vulnerable, pugui accedir a una oferta educativa de tarda.\nLa reforma que va impulsar l’Escola a Tempo Inteiro suma ja més de 15 anys de recorregut. Va aconseguir mantenir-se tot i la crisi de 2008 gràcies a un pacte social i polític sòlid, i actualment és un model d’escola consolidat que gaudeix d’una àmplia acceptació. Actualment, es considera el programa ja plenament consolidat i naturalitzat per part de les famílies, que han estat el principal aval d’aquest model escolar enfront de les resistències inicials de part del professorat i d’alguns partits polítics.\nFruit d’aquesta elevada implementació, es pot afirmar que s’ha aconseguit garantir que tot l’alumnat, sobretot el més vulnerable, pugui accedir a una oferta educativa de tarda complementària a l’educació lectiva.\nL’avaluació de l’Escola a Temps Complet feta per Fialho (2013), de la Universitat d’Évora, i els subsegüents informes de la Comissão Coordenadora de la Direção-Geral da Educação, indiquen que, segons els docents i el personal tècnic AEC consultats, les AEC:\nReforcen els aprenentatges curriculars de 1r cicle de Primària.\nMilloren l’autonomia en l’aprenentatge i les competències socials de l’alumnat.\nFaciliten la transició al 2n cicle de Primària.\nAugmenten la motivació pels aprenentatges i la implicació de l’alumnat en l’aprenentatge.\nD’altra banda, les enquestes de la darrera avaluació (curs 2016‑2017) indiquen que les famílies atribueixen a les activitats d’enriquiment curricular una importància elevada en l’èxit escolar dels fills i filles, i valoren la relació dels seus infants amb els educadors i els aprenentatges assolits. També l’alumnat mostra una satisfacció elevada.\nL’avaluació del 2013 mostrava així mateix que els principals motius de famílies i alumnes per participar en les activitats d’enriquiment curricular són de tipus educatiu i d’èxit acadèmic, molt per sobre de les raons relacionals, d’entreteniment o conciliació. De fet, les famílies assumeixen que no portar-hi els infants suposa un desavantatge per al seu rendiment escolar.\nL’experiència de Portugal exemplifica també que la consolidació d’una política d’educació a temps complet i la seva supervivència a canvis de govern, requereix aconseguir un consens ampli de forces polítiques i socials sobre la desitjabilitat del model. Altrament, la política pot quedar en una experiència efímera i de partit.