Malerudeveure't: De Calents i contents: "El 69"\nElla ja en va parlar al seu antic blog. Però avui ho faig jo i a viva veu. Bé, no és la meva; és la del Mestre Vigó (el 6) i la de la Brigitte (la 9) que llegeixen els textos d'aquell post conjunt fet a... quatre mans? dues boques? En fi, que no sé si val més llegir-los que escoltar-los.; perquè han quedat de conya (mal m'està dir-ho); amb efectes especials i tot. (Ments properes a la Conferència Episcopal, absteniu-vos).\nI ara, amb el d'ella:\nNo sé, companys i companyes,... Espero que us hagi agradat. I si és així, ja sabeu que a "Calents i contents" us llegiran aquells posts encesos que els envieu al Racó del blocaire calent. Podeu escoltar les edicions anteriors.\nVoluntaris/voluntàries per fer un trio? ;-)\nI pels que no tingueu altaveu, la transcripció a continuació:\n(Ell, el 6)\nFinalment he obert la porta. Hem entrat a batzegades dins la casa, giravoltant dempeus per les parets, de banda a banda del passadís. En el trànsit fins l’habitació anaven caient bolsos, jaquetes, bruses, sabates, pantalons... Tot ho fèiem apressadament, golosos, inquiets. T’he conduit a les palpentes fins la cambra. He encès l’aparell de música i Coltrane ha vingut a embolcallar-nos els cossos. Una llum tènue siluetajava el teu perfil a mig desvestir i un antic record ha vingut a trobar-me.\nEt tinc davant meu. I el teu cos es una columna atàvica on m’escolo avall, frec a frec. Et llevo el tanga blau amb les dues mans mentre vaig ajupint-me fins quedar-me a la gatzoneta. Premo fort els teus malucs i m’amorro al teu sexe. El beso, llengotejo els teus llavis rellents; el borrissol de pèl que els coronen, separo el plec que amaga el punt extrem... L’olor que desprèn m’embriaga... Aquest engonal encatifat... La teva humitat se m’amolla a l’ànima.\nEstàs encesa i et vull bullint. Vull que et cremis sobre el meu cap. Però m’agafes els cabells i m’obligues a alçar-me. Em beses àvidament i la meva llengua t’apropa el gust dels teus genitals. Els teus pits indòmits són el topall al meu encalç. Com m’hi agrada aferrar-m’hi! Com els masego, golafre!\nM’atures. Dolçament em fas estirar sobre el llit. Després t’ajeus sobre meu; de genollons. Adreçada als meus peus. M’agrada tenir-te així, al meu damunt. Cavalcant-me de trascantó. La visió del teu cul esplèndid m’embriaga. Sempre he dit que una dona es justifica al llit. I sé que avui excel·lirem en la descoberta. M’adono que tenim l’alçada idònia per acoblar-nos. Avui jo faré de sis, i tu, de nou. De bell nou. Em retires els calçotets, donats ja per tanta espera. I entomes un sexe enardit, disposat al combat. El meu brivall és un bombó farcit als teus llavis. Noto l’escalfor del teu alè, cremat d’alcohol, que s’apropa inclement. Jugues amb els testicles mentre envoltes, salivant, la torre erecta, M’adono de seguida que saps com fer patir un home fins el límit, occint-lo de plaer. No hi ha cap pressa en el teus gestos. Amb una estudiada lentitud m’abaixes el prepuci; rogent, àcid, compulsiu. Sembla que vulguis descobrir on acaben tots els nervis. Punteges les seves parets, els replecs de l’escrot, la pell encetada de delit. Sento el batec del meu cor dins els teu bes acaramel·lat. On has après a llepar així? A estimar d’aquesta manera? Noto —i és com si ho veiés—, com es va fent la nit dins el teus llavis. Engoleixes de forma reposada el meu sexe que va desapareixent dins la teva boca. És un exercici d’anada i tornada lentíssim, com a mi m’agrada. La teva mà s’aferra a un ormeig que no li cal suport. Noto la teva respiració; alatrencada. I atures aquest bombeig de sang per llepar àvidament el gland, la línia divisòria que el talla en dos. Encertes el forat explosiu amb la punta de la llengua, una barrina en desbandada. Sembla que parlis amb cada centímetre de la meva pell. I jo, m’hi precipito.\nI ara ja no és calmosament que te’m menges. Prems l’accelerador al mateix temps que jo he separat els teus llavis vaginals i apunto directament amb la meva llengua l’objecte del desig. T’arriba i ho noto. Em ve i ho sents. Fregues amb fruïció el membre erèctil, endurit febrosament. Engoleixes àvida, convulsa, sens respir; dins fora, dins fora; la mà puja i baixa; amunt i avall, amunt i avall; i amb ella, la teva testa l’acompanya. Voldria agafar-te el cap per guiar-te, però no em cal. Ets un pigall expert en els viaranys del plaer i jo t’ho agraeixo amb una besada llarga a la mareselva del teu ventre.\nI m’abandono a tot. A tu. Em deixo fer mentre et xuclo, alhora, el botó convuls. El nostre és una amor carnívor, ferotge, inclement. I noto com em furgues el forat fosc de la reraguarda. Primer amb el dit petit. Després el mitjà. Noto com em trenco tot per dins. Saps com m’agrada també tenir dintre, burxant-me l’anatomia obscura.\nVeig que ja no podré aguantar més; que em puja aquell conegut tremolor des dels dits dels peus cames amunt; a l’engonal; al baix ventre, al moll de l’os. Imparable. Impagable. Sé que d’aquí uns instants moriré en tu i penso si serà dins la teva gola. Res em plauria més. Et faig un signe inequívoc, però tu el rebutges. Segueixes afermant fort el membre i el tenalles amb els dents. Cremo per dins. El frec de fa una estona es torna una dansa lentíssima que tu sola compons... a l’espera del moment final... que m’arriba, m’arriba, oh, sí!, i em moro dins teu. I tot és un trencadís de músculs i llàgrimes, i crits guturals, de fera ferida. És fa la nit momentània que voldria per sempre. Sóc dat a tu, sens contemplança. I tu véns amb mi, alhora, amb un crit ofegat per la riuada blanquinosa que t’ennuega. Sóc un miratge tan sols. L’objecte del teu desig i per ell, em justifico.\nDesprés ja només ens restarà estirar-nos l’un al costat de l’altre, acaronant-nos els cabells i les temples. I descobrir amb el tacte, l’estranya metamorfosi que opera al fons del nostre esguard, mentre ens acariciem els cossos amarats de suor, de tant de goig i de tanta ànsia compartida.\n(Ella, el 9)\nLa impaciència se’m menja per dins. Ens desitgem i no tenim espera i per això ens hem apressat per arribar a casa teva. Però ara les meves mans busquen el teu cos amb avidesa i els meus llavis es mengen els teus, ensalivats i roents i no et deixen encertar la clau al pany.\nFinalment has obert la porta i amb pressa l’hem tancat darrere nostre. M’encens i ho saps. Fas anar les paraules amb la mateixa destresa que els teus dits ressegueixen el meu cos traient-me la roba, que ha anat quedant estesa pel passadís, al costat de la teva. Poca roba ens queda damunt la pell quan m’has fet entrar a la teva cambra, només banyada per una llum tènue. De seguida Coltrane ens ha vingut a rebre, ho esperava, sé que t’agrada.\nI aleshores ha arribat aquell breu instant de calma, just abans la mar no es desferma: m’estic dempeus mirant-te, el cor em batega cada vegada més fort a mesura que t’apropes, i en sentir les teves mans damunt els meus malucs, tanco els ulls. Puc notar els teus dits com agafen les tiretes del meu tanga blau i el fan lliscar avall mentre t’ajups al meu davant. El teu alè... Puc notar el teu alè calent damunt del meu sexe i tot seguit la humitat de la teva llengua que ressegueix amb avidesa els plecs dels meus llavis, ara ja ben humits.\nEstic encesa, i no et deixaria parar, però et faig alçar agafant-te suaument pels cabells. Els meus llavis reben els teus amb desig, impacients per assaborir el gust del meu plaer. I mentre les teves mans s’aferren als meus pits, jo et guio fins al teu llit. T’hi faig estirar. Avui tu faràs de sis i jo faré de nou.\nSota els calçotets es mostra el teu sexe inflat, dur. El beso per damunt la roba tivant i seguidament l’allibero amb delicadesa, enretirant l’ultima peça de roba que el retenia. Ara sí, ajaguda de genolls al costat del teu cap, faig passar una cama pel teu damunt, mostrant-me, oferint-me, perquè puguis continuar el que un instant abans jo mateixa he aturat.\nM’agafes per les cuixes, amb les mans fermes, abaixant-me fins que quedes amorrat al meu sexe. Primer la teva llengua el recorre sencer, plana, des de l’entrada de la meva cova, com qui assaboreix un dolç gelat, lentament, xuclant-lo suaument en arribar al final del recorregut, damunt del botonet inflamat i roent de desig. La teva llengua es transforma en ariet i em penetra el cau, prement les seves parets, recollint-ne la mel. I tot seguit en surt per fer cercles damunt del caputxó lluent i inflamat, i deixar pas a uns dits juganers i destres que, com músic expert, fan sortir les millors notes del meu cos. Tempto el teu estret forat amb el meu dit petit, poc a poc. Dubto al principi però t’agrada i insisteixo. El teu plaer és el meu plaer.\nEl que fins ara havien estat moviments suaus, lents, calmats ara es precipiten. Començo a sentir aquell dolç formigueig que m’envaeix, preludi del plaer màxim. Les teves llepades, cada vegada més intenses, més ràpides, em porten al límit. No voldria que paressis mai i a la vegada no ho puc resistir. Ho endevines i m’agafes més fort pels malucs, m’engrapes el cul, conduint-me cap a tu, amorrant-te encara més fort al meu sexe que bull, devorant-lo com una fera afamada. I alhora noto la teva tensió, sé que estàs a punt, com jo. I m’avises. Però mantinc com puc el teu sexe enardit dins la meva boca, encerclant-lo fort amb els llavis, dins fora, dins fora, agafant-lo amb la mà, amunt i avall, amunt i avall. I em llepes, em xucles, ràpid, fort, intens... i em moro, m’abandono, em deixo anar. Tota la tensió s’allibera convulsa, explosiva, i com focs d’artifici omplint el cel i encegant-nos, el formigueig ha envaït tot el meu cos. Les sacsejades es descontrolen i ofego un crit de plaer, amb la teva llet que m’omple, que em crema gola endins.\nA poc a poc els teus dits alliberen les meves natges i una de les teves mans es passeja subtilment pel meu sexe, tot just un carícia quasi imperceptible. Somric a la vegada que una llàgrima de felicitat em regalima galta avall i em regalo uns instants per gaudir de l’olor del teu sexe i fer-li un últim bes, abans d’alçar-me.\nMentre m’estiro al teu costat, beso el teu cos, veí del meu. Les respiracions feixugues es van calmant a poc a poc. Tanco els ulls i ens acaronem els cabells, conscients del que hem viscut. I els nostres cossos descansen, amarats de suor, de tant de goig i de tanta ànsia compartida.\nPost de: Unknown a les 9:01:00 p. m.\nEtiquetes De calents i contents, De cotxinadetes del veí\nI jo aquí sola, davant de l'ordinador llegint blogs. I ara què? Ostres, que no som de pedra i una ja s'hi troba, eh?\nUuffff i diuen que jo escric "pujada de tò"... magnífic noi, magnific!!!\nUn petó, avui gens virginal je je\nEsplèndid, veí (i metamorfosi)!\nHosti, que autèntic amb els efectes especials!\nTot i que el que seria massa seria poder fer un escrit amb dos (o tres) persones i que els mateixos que ho han escrit ho llegissin. T'imagines fer una mena de diàleg i enregistrar-ho? Seria massa! Això sí, la possibilitat queda només per aquells que esteu a prop i podeu quedar.\nAixò del trio és de conya o no? Si realment vols fer un escrit, jo m'apunto. (I si jo, ja m'ho faré soleta, vés, què hi farem!).\nJa comença la primavera blocaireeee!;)\nCollons aixi escoltat fa el seu efecte ..\nnen malalt he acabat ara qui porta el taxi?a mes escoltant-ho....guanya\nbueno, bueno, bueno...uff\nEscoltat és molt bó, peró a mi, llegit, m'ha encés més. Trio? m'hi apunto!\nChica, entre que es veranito, voy desnuda por casa y leerte, mira no he podido evitarlo y ya ves mi mano "involuntariamente" pues que ha ido ahí jajajaja ya sabes.\nHortenc sempre ha dit...\nSobre el trio...Jo m'ofereixo, tot i així, ja posats a fer-hi, podem organitzar una bacanal no? hahaha\nBe, m'ofereixo per ferel trio.\nContacteu per el meu correu:)\nPD: Sóc un tio eh!! Jajjaja Un petó!


Ara com ara hi ha 38 pacients contagiats al centre sociosanitari Bernat Jaume de Figueres. | ACN\nLa Fundació Salut Empordà ha aïllat tota una planta del Bernat Jaume de Figueres, ha suspès els actes de Nadal i ha restringit visites\nper Antonio Ramos / ACN 14/12/2021 18:41h\nEl centre sociosanitari Bernat Jaume de Figueres pateix dos brots de Covid-19 que afecten 38 pacients. Segons ha explicat la Fundació Salut Empordà (FSE), els contagiats presenten simptomatologia lleu o són asimptomàtics. En aquest sentit, ha afegit que estan sorpresos per «la magnitud» de positius, ja que es fan cribratges de manera periòdica entre els pacients i els professionals, i fins al passat 30 de novembre tots havien estat negatius.\nDavant aquesta situació, el centre —que acull uns 120 pacients— ha adoptat les mesures de prevenció i control que marquen els protocols. Així mateix s'han suspès els actes de Nadal que estaven previstos, alhora que s'ha restringit l'horari de visites dels familiars.\nEl primer cas dels brots es va detectar el passat 1 de desembre en un dels cribratges periòdics. En aquest sentit, des de la FSE ha concretat que «amb els coneixements de què disposem ara sobre l'evolució de la malaltia, confiem que els dos brots evolucionin favorablement».\nDues plantes del centre, afectades pels brots\nAquest és el primer cop que es detecten dos brots amb una xifra tan elevada de positius. En aquest sentit, el brot més gran afecta 30 pacients de la tercera planta, ocupada per persones que pateixen demències. Això ha obligat a tancar totalment la planta, ja que aquests pacients «són difícils d'aïllar per les característiques de les seves patologies».\nEl segon brot de coronavirus s'ha detectat a la primera planta del centre sociosanitari i els vuits pacients afectats ja han estat aïllats de la resta de residents.\nBrot a l'Hospital Sant Antoni Abat de Vilanova i la Geltrú\nEl brot del Bernat Jaume de Figueres no ha estat l'únic en els darrers dies a Catalunya en centres sanitaris, ja que el passat divendres es va informar d'un brot de Covid-10 que afectava 23 pacients. Davant aquesta situació, el Consorci Sanitari de l'Alt Penedès i el Garraf va activar el pla de contingència intern per trobar l'origen del contagi i cribratges entre professionals i pacients que han elevat la xifra a 34 afectats.\nEl Consorci Sanitari ha assegurat que la majoria de persones contagiades són asimptomàtiques o tenen símptomes lleus.\nAnar a portada Última hora Actualitat Última hora Salut Última hora Alerta Sanitària Última hora Figueres


A la nostra clínica t’oferim l’experiència i rigor d’un reconegut equip de cirurgians i totes les garanties de seguretat d'un hospital.\nPosem a la teva disposició l’especialització i gran professionalitat dels nostres cirurgians (membres de la SECPRE www.secpre.org) per millorar l’aspecte físic de lesions provocades per accidents i la millora estètica per obtenir una bona harmonia facial o corporal.\nConscients que les consideracions per a sotmetre’s a una intervenció de cirurgia estètica són molt personals, el nostre equip de professionals t’assessorarà sobre la solució més adient per millorar la imatge personal.\nEls nostres experts cirurgians ostenten la titulació adequada i no pretenen confondre els pacients amb altres denominacions ambigües. L’ètica professional preval davant d’altres criteris.\nNo dubtis a contactar amb nosaltres per a qualsevol dubte o comentari que vulguis fer al nostre equip de cirurgians; t’ajudarà a tenir una idea més clara i a prendre la millor decisió. Els teus comentaris i les nostres respostes, com ha de ser, es mantindran en la més absoluta confidencialitat.


Sabatilles esportives: un nínxol molt viu - Blog d'Oleoshop\n/ Sabatilles esportives: un nínxol molt viu\nLes sabatilles esportives viuen una nova època daurada. Això ha donat lloc a un altre tipus de dissenys i públics molt diferents. Et convidem a descobrir-los.\nDins del calçat, les sabatilles esportives s'han anat convertint en un complement que mereix una categoria apart. El que originalment era una peça exclusiva per a la pràctica d'exercici, ha entrat amb força a les indumentàries més formals.\nÉs molt probable que pensis que precisament perquè les esportives tenen un ús tan estès són molt lluny de poder considerar-se un nínxol. El que passa és que no parlarem de tots els tipus: ens centrarem en aquells que més destaquen dins d'un enfocament de moda casual però elegant.\nEsportives de nínxol\nEfectivament: en aquest article no parlarem ni de grans eCommerce com Zappos ni d'especialistes en esport tal com era –en origen almenys– Hypebeast.\nLa millor manera d'explicar on volem anar a parar és sempre estudiar alguns casos. El primer de tots és el de Barqet, que ja vam analitzar el 2018 i l'anàlisi del qual pots llegir en profunditat al nostre blog.\nPer què prendre com a referència una botiga online que ja no existeix? Hi ha molts motius, però el més important és que una bona idea i una gran manera de fer les coses no és exclusivitat dels projectes més duradors.\nBarqet va aconseguir demostrar que hi havia una demanda evident de calçat amb disseny mediterrani, desenfadat però alhora molt cuidat. Unes sabatilles que es poden utilitzar en el dia a dia per sortir o per treballar sense perdre l'essència esportiva.\nA Barqet l’han seguit altres dignes successors tan made in Spain com de fora de les nostres fronteres. Alguns més esportius i d’altres amb un punt més formal, però amb molt en comú.\nTret que hagis estat molt ficat en les teves coses, segur que ja coneixes aquesta marca que està fent furor. Les de Hoff són sabatilles amb un perfil similar a marques clàssiques com New Balance o alguns models de Nike.\nEl que fa que siguin molt diferents és el tipus de materials emprats per confeccionar-les (com el cuir i la pell girada), les harmonies de colors a la mateixa sabatilla i el concepte que hi ha al darrere de cada sabatilla i de cada col·lecció (menció especial a les soles, que expliquen històries sobre cada disseny).\nPodem dir que som davant de models marcadament híbrids, que tenen elements esportius però també de calçat més convencional. Així ho ha entès el públic, que les ha acollides tant per sortir com per treballar.\nUn altre aspecte que els dóna aquest toc Premium és el seu cuidadíssim packaging, amb unes caixes d'enorme qualitat, bosses de tela per guardar les sabatilles i fins i tot tovalloletes per netejar-les adequadament.\nUna altra marca que ha crescut arran d'aquesta tendència és Pompeii. Les seves sabatilles tenen un estil una mica més vintage: soles amples de goma amb reforços a les punteres en alguns models. Per posar-te un exemple fàcilment reconeixible, tenen un aire més semblant al de les VANS o, fins i tot, a les clàssiques Converse All Star.\nDe nou, tornen a innovar fent servir materials més nobles que la loneta, que acostuma a fer-se servir en sabatilles com les comentades. Pompeii confecciona el seu calçat utilitzant pell, serratge, cuir… i, a més, li aplica un revolucionari tractament hidròfug que allarga notablement la vida útil de les sabatilles. Això és important perquè l’equipara en durabilitat amb el cuir, malgrat ser una pell en aparença més delicada.\nJa que parlem de materials, convé destacar que aquesta és una marca alineada amb la sostenibilitat gràcies a mesures com l'estalvi d'aigua, la reducció del vessament de carboni, l’ús de materials certificats, el reciclatge… Una marca de nínxol eco-friendly, en definitiva.\nI si parlem de calçat esportiu, retro i sostenible és imprescindible citar Saye. Les seves botes i sabatilles ens transporten immediatament als anys 80. Recorden molt a les clàssiques Reebok (o les Yumas de tota la vida). Amb aquest aspecte de cuir i goma rígida per a les soles i detalls discrets en color en forma de bandes o taloneres.\nPerò dèiem que són ecològiques i no diem mentides, de fet es qualifiquen com a calçat vegà. No només fan servir materials d'origen biològic com el blat de moro, el bambú, el cotó orgànic o el cautxú natural, també tenen cura al màxim dels seus processos productius perquè tinguis unes sabatilles esportives que es fabriquen deixant una petjada de carboni un 50% inferior a la mitjana del mercat.\nEstan en una forquilla de preu més elevada que les altres marques comentades, però és que ja sabem que el client que fa una compra ètica està disposat a pagar una mica més, sempre que el producte compleixi amb una sèrie de preceptes bàsics que Saye té al seu ADN, missió i visió.\nConeixies totes aquestes marques de sabatilles esportives de nínxol? Segur que tens fitxada alguna marca més que no hem esmentat. Si és així, no dubtis a compartir el teu coneixement als comentaris.\nImatges | Unsplash i marques esmentades.


FILLS I AMICS DEL BURÉS: d’agost 2008\nA prop del barri del Burés, no fa pas gaire temps era normal veurà els ànecs de collverd campa a l'ample del riu Llobregat, sobre tot a la zona entre els dos ponts (el Vell i el Nou); també eren molts els veïns que s'apropaven dalt del pont, per donar-lis les sobres dels rostolls de pa. Poc temps després, els ànecs es varen començar a veurà al llarg del canal de l'antiga fàbrica Burés. En algunes èpoques, si varen arribar a comptar una trentena d'exemplars. Alguns dels veïns dels pisos més propers al canal, solament tenien que obrir la finestra per deixar caure algun mossec i veurà com els ànecs competien en llargues corredisses, per ser els primers d'arribar a l'apreciat banquet. El temps ha passat i els ànecs de collverd s'han anat acostumant a la presencia humana, fins arribar a passejar-se per la Plaça Lluís Companys, en busca d'un que altre tos de pa.\nL'ànec collverd (Anas platyrhynchos) és l'ocell propi de les nostres zones, i el humides més abundós. És el més gran i comú dels ànecs europeus.Es troba a tot l'hemisferi nord i és l'arrel de moltes races domèstiques.\nLa femella i els petits són de color bru, i el mascle adult té el cap i el coll de color verd (d'aquí el nom). Els adults tenen la taca alar o espill de color blau, més gran i conspicu en el mascle. El plomatge d'eclipsi del mascle (o sigui, el plomatge estival, fora de l'època d'aparellament) és semblant al de la femella, i es reconeix el mascle només pel color groc més viu del bec.\nSón omnívors però en la seva alimentació tenen més importància les plantes (sobretot les terrestres) que en la d'altres ànecs.\nA gran part d'Europa (gairebé tota excepte l'extrem nord i les muntanyes) hi és present tot l'any, i a Catalunya és fàcil veure'l sobretot a les zones humides del litoral i en alguns rius i embassaments de l'interior\nUna femella d'ànec de collverd, buscant algun tros de pa pels voltants de la Plaça Lluís Companys, tot una atracció pels més joves\nPublicat per Fills i Amics del Burés, Esgarrapacrestes, Sensepixels a 19:22 Cap comentari:\nDurant aquests primers dies del mes d'agost, un grup de veïns del barri han passat un parell de dies d'acampada al Plan de Senarta (1371 metres), un lloc tranquil, a tocar el riu Ésera i a uns 6 quilometres passat el poble de Benasque. Durant l'estada, ens hem retrobat amb altres veïns i membres de l'Associació de Fills i Amics del Burés, així hem pogut saludar a l'Emília Torra, al Valentí Frontera i la Dolors Guix, els quals estan passant les vacances per aquestes contrades.\nMentre uns gaudien de la tranquil·litat del Plan de Senarta, d'altres els més guillats, aprofitaven les altes temperatures al sol, per penjar-se d'algunes de les parets més pròximes. Aquí podem veure a la Sigrid i el Joan, pujant la ferrada del Castellaso\nA la imatge, el Josep i en Jordi a la paret de la ferrada de Sacs (Benasque)\nFa uns dies, que alguns veïns del barri deien aver vist una serp de grans dimensions, voltant per algun jardí. Pues tenien raó i no era visions, ja que avui, dita serp a estat trobada morta, segurament al ser atropellada per algun vehicle; una llàstima, ja que tot i ser una especie que fa frisança, no deixa de ser un animal beneficiós per les persones, pro esta clar que conviure junts a la llarga porta males conseqüències, quasi sempre en contra de la serp\nLa serp blanca (Elaphe scalaris) és un colúbrid freqüent al Bages que pot arribar a fer 150 cm de llarg. De jove fa honor al seu nom específic, perquè mostra un dibuix amb forma d'escala al dors, que es transforma en dues bandes longitudinals fosques quan és adulta. Té el cap petit, arrodonit i poc diferenciat del coll, amb el musell una mica afilat. Viu en ambients assolellats i no és estrany que s'enfili als arbres. Els adults s'alimenten de petits mamífers i d'ocells (especialment dels dels nius), mentre que els joves mengen llagostes i altres animals de mida similar. És un rèptil agressiu, que bufa de manera espectacular en sentir-se amenaçat, i és fàcil que mossegui amb violència si se l'intenta agafar. Tradicionalment, a pagès, a la serp blanca se li han atribuït propietats medicinals, i se n'ha fet brou, oli i ungüent. Com altres ofidis, força serps blanques moren atropellades als camins i carreteres, ja que utilitzen l'asfalt per escalfar-se\nSi voleu saber més de serps, podeu consultar el blog d’en Marceli Puigdellivol\nPublicat per Fills i Amics del Burés, Esgarrapacrestes, Sensepixels a 21:25 Cap comentari:


La Renaixença by asanchez 322 views\nPowerpoint d' art. (Autora: Mònica ... by Herruz Mònica 2484 views\nMercè Rodoreda Mirall Trencat. (Aut... by Herruz Mònica 7504 views\nJARDÍ VORA EL MAR by Herruz Mònica 14317 views\nHistòria de la literatura catalana ... by Herruz Mònica 12629 views\n1.

El teatre fins al segle XVI. El teatre barroc

El teatre neoclàssic. El teatre de la Renaixença

Àngel Guimerà

El teatre modernista. Santiago Rusiñol

La renovació teatral durant els anys 20 i 30

Autora: Mònica Herruz ©\n2. El teatre fins al segle XVI\n7.

El teatre durant la postguerra

Joan Brossa

La renovació del teatre als anys seixanta

El teatre a partir dels anys seixanta

\n8. EL TEATRE DURANT LA POSTGUERRA

En les dècades dels anys 40 i 50 , les prohibicions i la censura del règim franquista van afectar molt negativament el teatre català. La primera representació teatral pública en català no va ser autoritzada fins al 1946, de Serafí Pitarra.

L’autor més destacat de la postguerra fou Josep Maria de Sagarra , amb peces en prosa més modernes ( La fortuna de Sílvia o Galatea ) que el teatre de poema dramàtic que feia abans de la guerra. Aquest canvi de registre no agradà al públic i per això va tornar al poema dramàtic ( L’hereu i la forastera ).

\n9. Sense el reconeixement del públic, en aquesta època cal destacar dues produccions de Salvador Espriu : Antígona (1939) i Primera història d’Esther (1948). Antígona : tragèdia que reprèn el mite clàssic grec de la guerra fratricida i la rebel·lió contra la tirania. L’obra expressa el dolor de l’autor per la situació de derrota del país. Publicada el 1955 i representada el 1958. Primera història d’Esther : Espriu reprèn el mite bíblic de la reina Esther per al·ludir la situació del país a la postguerra i, de fet, a la qüestió universal del poder arbitrari. S’estrenà el 1957. Joan Oliver també destacà en aquests anys amb l’obra Ball robat (1948), comèdia estrenada el 1958 amb què tracta un dels seus temes preferits: la crítica al matrimoni convencional.\n10. JOAN BROSSA

Vida

Va néixer a Barcelona el 1919. Va formar part dels cercles avantguardistes. No fou conegut per al gran públic fins a l’any 1970. Va morir el 1998.

Obra

Tal i com defensaven els avantguardistes, Brossa concep la seva obra com un tot; és a dir, no hi ha uns límits clars entre la poesia, el teatre i la prosa. La poesia es fa teatre o, com diu l’autor, “poesia escènica”.

\n11. La renovació del teatre als anys seixanta

Des de mitjan anys 50 i principis anys seixanta , es desenvolupà el teatre independent , en oposició al teatre comercial. Per exemple, l’ Agrupació Dramàtica de Barcelona i l’ Escola d’Art Dramàtic Adrià Gual .

Tendències europees contemporànies que es va n incorporar al teatre català :

El teatre existencialista francès , a través de traduccions d’autors com Jean-Paul Sartre , representacions en català que seguien aquesta filosofia que entén la vida humana com una condemna i una recerca de la llibertat.

El teatre de l’absurd , amb autors com Samuel Beckett , que van presentar en escena situacions sense sentit i que volen expressar una manca d’orientació en general.

El teatre èpic , de l’alemany Bertolt Brecht , que pretenia fer prendre consciència a l’espectador de les injustícies socials i polítiques per poder transformar la realitat.

\n12. El teatre a partir dels anys 70

Cal destacar a l’ inici d’aquesta etapa, l’obra El retaule del flautista , d’Emili Teixidor .

Cal destacar la consolidació de companyies teatrals estables:

Anys 60 i 70: Els Joglars, Els Comediants, Dagoll –Dagom, el Teatre Lliure, la Fura dels Baus.

A partir dels anys 80: la Companyia de JM Flotats, el Teatre Nacional de Catalunya (TNC).

Altres aspectes que reflecteixen la consolidació del teatre a Catalunya: la tasca formativa de l’ Institut del Teatre, les possibilitats d’actuar en el món audiovisual, el Festival d’Estiu de Barcelona, el Grec , el teatre al carrer de Tàrrega, etc.

\nPowerpoint d' art. (Autora: Mònica Herruz)


Teatre 'La Plaça del Diamant' ~ EbreDigital.cat\nTeatre ‘La Plaça del Diamant’\nPàgina inicial/Teatre ‘La Plaça del Diamant’\nTeatre 'La Plaça del Diamant', a càrrec de la companyia Eòlia i de la mà del director i dramaturg Paco Mir, qui retorna als escenaris el gran clàssic de Mercè\nTeatre 'La Plaça del Diamant', a càrrec de la companyia Eòlia i de la mà del director i dramaturg Paco Mir, qui retorna als escenaris el gran clàssic de Mercè Rodoreda. Edat recomanada: a partir de 12 anys. Sinopsi: Amb el refons de l'arribada de la República i la guerra civil, aquesta novel·la, que inicialment s'anomenava Colometa, es centra en el personatge de la Natàlia, la Colometa, una dona jove que en representa moltes d'altres a que va tocar viure un període de la història especialment cruel. Na Natàlia accepta sense rondinar tot allò que la vida, i el seu marit Quimet, li imposen. Arribar a acceptar que li canviï el nom pel de Colometa. Com moltes dones de l'època, veurà anar-se'n i morir els seus estimats, passarà gana i tindrà dificultats per tirar endavant els fills. Enfonsada en un matrimoni que no li proporciona felicitat i unida a un home egoista, la Natàlia renuncia a la seva pròpia identitat cedint tot el protagonisme al seu marit, acceptant els convencionalismes d'una època que deixava la dona en un segon pla. Al llarg del text, el lector va descobrint la resignació d'aquesta dona davant la realitat que li ha tocat viure. La novel·la és també una crònica ideal de la Barcelona de postguerra i de com va marcar aquest període històric la vida dels barcelonins. Preu: Des de 6€ | Comprar entrada aquí (enllaç), o a l'Oficina de Cultura i Festes (caselles exteriors del Mercat), de 9:30 a 13:30h Fitxa tècnica: Direcció i Dramatúrgia : Paco Mir Producció: Companyia Eòlia Intèrprets: Carla Pueyo, Uri Callau, Núria Bonet, Georgina Llauradó, Rai Borrell, Fran Lahera i Ariadna Camps


El 25 i 26 de novembre té lloc el Gran Recapte d'Aliments a Girona\n← Fira de Sant Martirià de Banyoles\nAnàlisi del 20N a Girona →\nGran Recapte d’Aliments 2011 a Girona\nPublicat el 20/11/2011 per Xavier Bofill\tCartell de la campanya "Gran Recapte d'Aliments 2011" del Banc dels Aliments\nEl pròxim cap de setmana (25 i 26 de novembre) el Banc dels Aliments fa la seva campanya de recollida d’aliments als centres comercials d’arreu de Catalunya, tal i com ja ens explicava unes setmanes enrrere el seu vicepresident a les comarques de Girona Joan Jorba.\nLa importància d’aquesta campanya que porta per nom “Gran Recapte d’Aliments” és cabdal ja que en aquest moment de crisi l’índex de pobresa a Catalunya ja arriba al 20,4%.\nL’objectiu de la campanya és recollir més dels 54.000 quilos d’aliments que ja es varen recollir en la darrera edició. Busquen recollir especialment aliments de llarga durada com són llet, oli, arròs, llegums seques, sucre i conserves de peix.\nLes poblacions gironines on es podran trobar els principals punts de recollida són Banyoles, Blanes, Caldes de Malavella, Figueres, Girona, la Bisbal d’Empordà, Llagostera, Lloret de Mar, Olot, Palamós, Platja d’Aro, Puigcerdà, Ripoll, Roses, Salt, Sant Feliu de Guíxols i Santa Coloma de Farners.\nRecollida d'aliments en un supermercat Els centres comercials que participen d’aquesta iniciativa a les comarques gironines i a través dels quals podeu fer arribar la vostra col·laboració són: Miquel Alimentació, Plus Fresc, Alcampo, Fragadis, Nova Venda, Mercadona, El Corte Inglés, Consum, Lidl, Simply, Carrefour, Condis, Sorli Discau, Valvi i Caprabo. Per a les poblacions on no es troben aquests punts de recollida, alguns els quatre darrers establiments d’aquests permeten comprar productes a través d’Internet per a donar-los a la campanya.\n“La Caixa” a través de la seva obra social posa a disposició del Gran Recapte d’Aliments tots els seus caixers automàtics i canals electrònics com són el portal de “la Caixa”, Línia Oberta, CaixaMòbil i bescanvi de Punts Estrella per fer donacions econòmiques.\nFinalment, la darrera opció per contribuir en aquesta campanya és a través del voluntariat en els centres comercials juntament amb els més de 7.000 voluntaris arreu de Catalunya.\nMés informació sobre com col·laborar.\nAl seguint al Twitter @GranRecapte2011\nArticles relacionats:Girona solidària: El Banc d’AlimentsEl deute externLa Fageda: un projecte d’integració socialCampanya de recollida de sacs i mantesLes empreses transnacionals\nA aquest gironí que es dedica a la recerca, quan arriba el cap de setmana ho deixa tot, bata de laboratori i provetes, per anar a córrer, pujar cims del Pririneu o viatjar per les seves contrades. Així que amb el bloc de notes a la mà, em proposo fer-vos cinc cèntims de tot allò que crec que us pot interessar.\tMostra totes les entrades de Xavier Bofill →\tAquesta entrada s'ha publicat dins de Comarques, Societat, Solidaritat i etiquetada amb Banc dels Aliments, solidaritat. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.\t← Fira de Sant Martirià de Banyoles


Inici > Actualitat > Notícies > Restaurat el compte oficial d’Instagram de La Molina\nInformació actualitzada el 28 de març\nTags: instagram, La Molina\nDesprés de patir un atac cibernètic, el perfil d'Instagram de l'estació de muntanya gironina ha recuperat el seu ús habitual.\nL'estació de La Molina, gestionada per FGC, ha recuperat el seu compte d'Instagram, després d'haver patit un atac cibernètic la setmana passada. En el seu moment, des de Ferrocarrils, es va demanar als seguidors d’aquesta xarxa social que no donessin cap dada personal en cas de rebre algun tipus de comunicació. A més, es van obrir accions legals al respecte.\nEl perfil @lamolina ja funciona amb total normalitat.\nAquesta setmana el compte oficial d’Instagram de La Molina ha patit un atac cibernètic. Des d’FGC, es demana als seguidors d’aquesta xarxa social que no donin cap dada personal en cas de rebre algun tipus de comunicació.\nDes de l’estació de muntanya s’està treballant per solucionar aquest incident el més aviat possible i poder, així, donar solució a aquest problema. A més, s’han obert accions legals al respecte.\nTan bon punt quedi solucionada aquesta situació, s’informarà de nou als seguidors.


Els pensionistes convoquen una manifestació a Madrid, el pròxim 16 d'octubre, contra la reforma de les pensions\nComunicat de la COESPE\nPactes, mentides y pobresa.\nEl crack de 2008 creat per la voracitat especulativa del capital financer i la banca els beneficis milionaris de la qual estaven assegurats en paradisos fiscals, va produir a Espanya la crisi del maó i la banca.\nAquest escenari, va permetre al lobby financer a través de la Comissió Europea neoliberal, l'FMI i el Banc Mundial segrestar la sobirania nacional mitjançant la imposició de reformes laborals, de pensions i de la pròpia Constitució que assegurés que els diners que se li regalava als bancs i empreses espanyoles, el paguéssim els i les ciutadanes del país, mentre els Presidents del Govern Zapatero i Rajoy, mantenien el discurs contrari i per tant col·laboradors de l'engany. I així van arribar les reformes de Pensions i Laborals establertes pel govern Zapatero amb la inestimable col·laboració de Patronal i cúpula sindical, seguides per les del govern Rajoy, aquesta ja perquè sí, perquè els sortia.\nLes conseqüències d'aquestes reformes, són visibles actualment en el món laboral, ja que ha propiciat contractes precaris, ha desmantellat la negociació col·lectiva el que fa vulnerables les posicions dels i les treballadores, permet els "destajos", que estaven prohibits, com el cas de les Kellys, agricultura i subcontractes, es desregulen els ERE, usats per empreses amb grans beneficis i sense revolucions tecnològiques, per a acomiadar treballadors i treballadores majors de 50 anys i substituir-los per personal jove amb contractes temporals, a baix cost i llargues jornades de treball com succeeix en la banca actualment.\nTot això pagat amb els diners dels propis treballadors i treballadores amb el resultat final de pensions de menor quantia i de més dificil accés.\nDes de 2008 Espanya és el país en el qual més ha crescut la pobresa i la bretxa econòmica, els rics són més rics a costa lògicament de l'augment de ciutadans i ciutadanes en pobresa severa fins i tot tenint treball, sent especialment greu sobre dones i menors.\nHem canviat la justícia per la caritat que no han de pagar els rics.\nDe la mateixa manera i fent un transvasament de recursos de la Seguretat Social (diners que els i les treballadores ingressem en la caixa de les pensions) cap a despeses que li són aliens amb l'objectiu del seu desmantellament en favor d'aquests patriotes rics que eludeixen impostos i porten els seus diners a paradisos fiscals, es van realitzar les dues reformes que van prolongar l'edat de jubilació, van pujar les pensions, el 0.25% per sota de l'IPC, van augmentar els anys de cotització necessaris, van penalitzar la jubilació anticipada en llargues carreres de cotització, van imposar el factor de sostenibilitat que deixa en mans dels governs l'import de les futures pensions incomplint la pròpia Llei General de la S. S.\nAvui dia, cap d'aquestes reformes laborals han estat derogades, i en cas de les pensions tant el Pacte de Toledo, com la Mesa de concertació social les consoliden, augmenten i empitjoren. Per als quals argumenten que no es pot fer res per a canviar tot això, els recordem com el poble francès va sortir al carrer i va parar aquestes mateixes reformes que intentava implantar el govern de Macron, que ha hagut de desistir.\nPer això COESPE convida a treballadors i treballadores actives o en atur, a estudiants, autònoms i autònomes, al costat de nosaltres i nosaltres pensionistes a obligar el Govern a canviar les seves polítiques en favor de la majoria dels i les ciutadanes d'aquest país, participant en la MANIFESTACIÓ EL 16 D'OCTUBRE A MADRID, en la qual exigirem la derogació de les reformes Laborals i de Pensions de Zapatero i Rajoy.\nPEL NOSTRE PRESENT I FUTUR TOTS A MADRID EL 16 D'OCTUBRE\nGOVERNI QUI GOVERNI EL PÚBLIC I LES PENSIONS ES DEFENSEN\nEls pensionistes de Barcelona i d'altres poblacions properes a aquesta ciutat es van reunir, com cada dilluns, el passat dia 11 d'octubre, a la Plaça Universitat, per manifestar la seva disconformitat amb la reforma de les pensions del Sr. Escrivà. També, ens van recordar a tots el presents que el proper dia 16 tindrà lloc la manifestació per protestar contra aquesta reforma a Madrid. Tothom que vulgui o pugui anar a la manifestació pot demanar plaça en qualsevol dels autocars que Marea Pensionista de Catalunya fletarà, trucant als Tfs. 649465339 i 696403519. El preu del viatge és de 37 euros, segons figura en un imprès confeccionat per Marea Pensionista de Catalunya.\nEn aquest mateix imprès figuren tots el motius pels quals no s'està d'acord amb la reforma de les pensions:\n- Mantenen les retallades de la Reforma del 2011. La del 2013 està quasi derogada per la lluita pensionista però, intenten tornar a obrir el Factor de Sostenibilitat amb el que ara anomenen Factor d'Equitat Intergeneracional.\n- S'implantarà els plans de privats d'empresa. Gestionats per la banca privada, potenciarant la privatització de les pensions i debilitaran l'actual Sistema Públic de Pensions.\n- Mantenen l'increment del càlcul de la pensió de 15 a 25 anys. Retallades d'un 10% de mitjana en totes les noves pensions.\n- Jubilació als 67 anys. Havent un atur juvenil del 40% i, un 23% d'atur de llarga durada de majors de 50 anys.\n- Els més grans de 50 anys que no hagin trobat feina, seran penalitzats fins el 30% de menys a la seva pensió.\n- Sense referències a la bretxa de gènere, que és d'un 37% de menys en la pensió per a les dones.\n- Pensió de viudetat. No es contempla l'increment al 100%.\nI per últim, es mantenen Salaris i Pensions molt baixes i per sota del Llindar de la Pobresa.\nRodriguez Castelo, juntament amb responsables polítics del PP i PSOE han creat una "Plataforma de mayores y pensionistas" (PMP), en defensa de la dignidad de los pensionistas.\nEl passat dissabte, 9 d'octubre, es va presentar la "Plataforma de mayores y pensionistas (PMP)", en defensa de la dignidad de los pensionistas. Aquesta plataforma neix, segons els seus creadors, amb més de 5 milions d'afiliats i amb la finalitat de continuar l'obra del Pacte de Toledo i per a "la defensa dels drets polítics, socials, sanitaris, econòmics i culturals de les persones majors i els pensionistes davant els poders públics, privats i el conjunt de la societat."\nLa presentació va tenir lloc al Senat en un acte presidit pel senador Juan José Imbroda Ortiz (en la seva condició de senador de major edat) i en el qual van participar Ángel Rodríguez Castedo i Manuela Carrión Fernández-Pacheco, president i vicepresidenta, respectivament, de la Plataforma de Majors i Pensionistes (PMP).\nLa veritable finalitat d'aquesta plataforma (PMP) és la de donar suport a les mesures acordades pel Pacte de Toledo. Tot i que els propulsors d'aquesta plataforma manifesten que s'han vingut utilitzant els diners recaptats per la Seguretat Social en despeses impropies, no pensen recolzar la petició que fa la COESPE d'una auditoria per saber quina quantitat s'ha sustret de la caixa de la Seguretat Social.\nD'altra banda, segons paraules d'un representant de Marea Pensionista de Catalunya pronunciades a la concentració del passat dilluns 11 d'octubre, aquesta plataforma (PMP) creada per polítics del PSOE i del PP, entre d'altres, vol donar suport a la segona reforma del sistema de la Seguretat Social, que consisteix en modificar l'article de la Llei General de la Seguretat Social que expresa que en cas de dèficit de la Seguretat Social l'Estat té la responsabilitat de fer aportacions sense deute.\nRamón Franquesa, economista, investigador i professor d'Economia Mundial de la Facultat d'Economia i Empresa de la Universitat de Barcelona. En el seu moment va formar part de la Comissió Organitzadora de les Jornades Sortir de l'Euro de Barcelona.\nRamón Franquesa va dir, en el seu discurs, que "resistir és vèncer. Parant avui a Escrivá estem enviant el missatge a la resta de pensionistes europeus de que hi ha un altre camí, que és possible salvar les pensions públiques i que no ens hem de resignar als plans paneuropeus de pensions, que el que busquen és privatitzar-les per a donar aliment a la banca privada i això significaria el final de la sobirania nacional, perquè mentre les pensions són públiques podem exigir a qui està en el govern que resolgui el problema, però si les pensions són privades i els diners es troba en paradisos fiscals ¿a qui reclamarem, al mercat?. Què és això? qui són aquests que s'amaguen en els paradisos fiscals portant el capital d'un lloc per a un altre? Però perquè això no es dugui a terme no sols és necessari la nostra resistència, és necessari que els pensionistes d'Alemanya, França, Itàlia s'aixequin, es moguin i ens donin suport, ens ajudin a parar aquest projecte de la banca.\nEl camí no és la resignació, el camí no és que ens donin per morts, pensant que ens callarem quan ens retallen la sanitat, les nostres pensions o deixin a les nostres vídues en la misèria durant els últims anys de la seva vida. No ho permetrem perquè aquest és un poble de gent orgullosa, de gent digna, que no es deixa arrabassar pels banquers els seus drets."\nLes quatre etapes per estafar-nos les pensions.\nSegons es va informar en la concentració, Marea Pensionista de Catalunya continua amb l'exigència d'una auditoria de les comptes de la Seguretat Social, i recorda que quan es va posar en marxa el sistema Públic de Pensions, el 1963, la dictadura no va pagar cap pensió, però si es va embuxacar l'import de totes les cotitzacions de milions de treballadors. Per aquesta raò durant els anys que va romandre la dictadura franquista al poder, cada mes sobraven quantitats colosals de diners, que no es van posar en cap guardiola per pagar les pensions futures, sinó que van a anar a parar a altres departaments. És per això que els rics pràcticament no pagaven impostos (el màxim contribuent era llavors un futbolista o un torero).\nLa Seguretat Social ha sigut una "gran mamella" d'on xuclaven per a sufragar hospitals, carreteres o corruptes. D'aquesta forma Franco es va apropiar d'uns 300.000 milions d'euros de les cotitzacions dels pensionistes que se submergien en els pressupostos generals de l'Estat, sense que es contabilazaren de cap forma l'aportació dels treballadors amb les seves cotitzacions.\nLa segona etapa de l' estafa.\nVa venir la transició i no van canviar el sistema, és a dir, amb les cotitzacions es pagava als jubilats i el que sobrava se'l quedava l'Estat. Això sí, a l'ésser una democràcia t'explicaven que no hi havia voluntat d'estafar, que les pensions eren una partida més dels pressupostos de l'Estat i que aquest pagaria el que faltés si un dia el cotitzat no fos suficient per a pagar les pensions. Els treballadors s'ho van creure i van continuar cotitzant tranquils. El resultat és que s'estima que des de la transició no es van ingressar en la guardiola de les pensions uns 500.000 milions d'euros, que sumats als 300.000 milions que no va ingressar la dictadura, serien 800.000 milions.\nAquests diners mostra que la Seguretat Social era solvent i no estava en crisi. Per això, la Marea Pensionista exigeix una auditoria que digui les quantitats exactes que es va quedar l'Estat i que les va usar per a no haver de fer pagar tants impostos als més rics.\nTercera etapa de l'estafa.\nVa arribar un dia en què va començar a sobrar menys diners perquè molta gent havia cotitzat tota la seva vida i ara calia pagar-los la pensió. De sobte l'Estat ja no podria continuar vivint d'aquestes cotitzacions i fins i tot hauria d'aportar diners pota pagar les pensions. Llavors, el Sr. Aznar, va canviar la regla i va decidir que els pensionistes tinguessin una guardiola i que amb aquesta guardiola es paguessin les pensions si faltava diners. I va crear la guardiola. Va crear la guardiola amb els 800.000 milions d'euros? La va crear amb els 500.000 milions d'euros? No! Amb zero euros. Buida!.\nA més, la "Llei Aznar" no obligava a posar en la guardiola tots els diners que sobrava. El govern decidia quina part anava a la guardiola. I com a Aznar li agradava baixar-los els impostos als rics, durant molts anys l'Estat es va quedar la major part del saldo positiu.\nEl resultat va ser una guardiola raquítica que només ha servit per a pagar el dèficit d'uns pocs anys. Per cert, les pensions dels membres de les Forces Armades van seguir amb el sistema antic, integrades en els pressupostos de l'Estat i no lligades a una guardiola creada amb zero euros. El Sr. Aznar va considerar que a les Forces Armades no les hi embullava amb guardioles buides.\nQuarta etapa de l'estafa.\nAra polítics de totes les banderes, a les ordres dels bancs i els seus fons de pensions, volen rebaixar les actuals Pensions i desviar part de les cotitzacions a Plans de Pensió d' Empresa o Conveni, on col·locar el que la banca es vol llevar de damunt. És un rescat a la banca que es descobrirà dins de 30 anys, en cobrar una miserable pensió. És el que els va passar als xilens amb les seves pensions privades que va imposar Pinochet i que van resultar insolvents després del 2008.\nEl Consell de Ministres va aprovar el passat 24 d'agost la remissió a les Corts del Projecte de Llei de garantia del poder adquisitiu de les pensions i d'altres mesures de reforç de la sostenibilitat financera i social del sistema públic de pensions, que recupera l'IPC anual com a índex de revaloració, inclou noves mesures sobre jubilació i reforça l'estructura d'ingressos del sistema. La ministra de Política Territorial i portaveu del Govern, Isabel Rodríguez, ha assegurat que aquesta reforma és el primer pas per a "una modernització del sistema de pensions que doni tranquil·litat als pensionistes d'avui i de demà". La ministra va subratllar també que el text "sorgeix de la recuperació de la conversa i l'acord", ja que recull una part important de les recomanacions aprovades pel Pacte de Toledo la passada tardor -que, al seu torn, s'inclouen en el Pla de Recuperació, Transformació i Resiliència- i l'acord signat l'1 de juliol entre Govern i els interlocutors socials. La portaveu ha anticipat que, a partir de tardor, s'abordaran altres qüestions com la cotització dels autònoms per ingressos reals, l'equiparació de les parelles de fet en l'accés a la pensió de viduïtat o a la cotització dels becaris.\nInformació de Maxi Martos. Imatges de la concentració el dia 11 d'octubre i altres imatges d'arxiu de la Las afueras.


No val a badar davant el cuer | Futfem.cat\nNo val a badar davant el cuer\nFran Sánchez i Gemma Gili expliquen la importància del primer partit de la segona volta i insisteixen en la importància de no confiar-se\nAquest diumenge (16.00 hores Ciutat Esportiva Joan Gamper) el Barça comença la segona volta davant el Zaragoza. Tot i que les blaugrana s'han proclamat campiones d'hivern després de la victòria contra el Levante, ni el tècnic ni la plantilla vol confiar-se davant del cuer, que només ha aconseguit sumar 5 punts a la primera volta. El Barcelona, per la seva part, ha sumat 40 punts en el que portem de temporada.\nEl tècnic blaugrana ha analitzat el partit de diumenge: «Preparem els partits pensant en el que ens trobarem i en el que volem fer», explica. «A partir d'aquí posem les peces que creiem que són més adequades. Contra el Zaragoza no és una excepció», afegeix el tècnic, que veu que l'equip encara un tram important a la Lliga i assegura que les jugadores «estan amb moltes ganes».\nJuntament amb Fran Sánchez, la lateral Gemma Gili adverteix sobre el rival: «Per l'experiència que tenim amb el Zaragoza de l'any passat, serà un partit on ens podem sorprendre. Sempre solen fer coses diferents i això pot significar un partit difícil», explica la jugadora. «Estem satisfetes amb el que portem de temporada, hem fet bona fenia, però no serveix de res si a la segona volta no aconseguim fer el mateix», opina en referència a l'excel·lent primera volta que ha realitzat l'equip. Finalment, destaca la importància que li dóna l'equip a mantenir la porteria a zero: «Un dels nostres objectius cada partit és no encaixar gols. Com qualsevol altre dia, sortirem a intentar que això no passi», conclou.\nMORRONI PER DONAR DESCANS A MELANIE\nD'altra banda, Fran Sánchez no ha perdut oportunitat per parlar de la nouvinguda Perle Morroni. La lateral esquerrana provinent del PSG ha aterrat a les files del Barça per reforçar la posició des de la lesió de Leila. «Morroni és una lateral esquerrana amb molt recorregut. Des de la lesió de Leila, Melanie està jugant-ho tot i creiem que és difícil aguantar aquest ritme, amb el calendari tan ajustat», explica. «Estem molt contents amb Melanie, la seva temporada està sent excel·lent, però pensem que és necessari un recanvi per tenir alternances», sentencia.\nEtiquetes Primera\tZaragoza\tbarcelona


Quan sortir al carrer no depèn d’un virus – Creu Roja Cerdanyola-Ripollet-Montcada\npor Creu Roja CeRiMo · Publicada junio 1, 2020 · Actualizado junio 2, 2020\nEls usuaris i usuàries del programa ‘Avui Sortim’ també tornen al carrer després d’una parada per la COVID-19.\nAquesta setmana els usuaris i les usuàries del programa ‘Avui Sortim’, promogut per la Creu Roja amb el finançament de la Fundació La Caixa i la col·laboració dels tres consistoris, podran tornar al carrer.\nEl programa, que està en marxa des del passat mes d’octubre, té com a objectiu facilitar l’accés al carrer a persones grans que viuen soles, tenen problemes de mobilitat o viuen una situació d’aïllament social.\nLa Creu Roja atén dues vegades per setmana a persones de la ciutat amb aquest perfil.\nL’Eusebio és veí de Cerdanyola, té 86 anys i la mobilitat molt reduïda. Viu amb la seva dona i cuidadora, la Maria, a un primer pis sense ascensor. Des de la tardor passada és usuari del programa «Avui Sortim» i gràcies a això ha pogut recuperar petits plaers quotidians com tornar a prendre’s el cafè amb llet a la terrassa del bar de sempre o prendre el sol a un banc. Feia més de quatre mesos que no sortia al carrer, ara ho pot fer un cop per setmana.\nL’Encarnación és veïna de Montcada, té 74 anys, la mobilitat molt reduïda i viu en un pis sense ascensor i una escala molt estreta i sorprenentment vertical. Feia un parell d’anys que no sortia al carrer. De fet, quan el seu marit trobava amics i coneguts pel carrer, era habitual que molts preguntessin si l’Encarnación encara vivia. Gràcies al programa ‘Avui Sortim’, l’Encarnación pot trobar-se un cop per setmana amb les seves amigues. S’emociona quan recorda el moment que li van dir que podria tornar a donar un tomb pel barri de la Ribera, “són molts anys els que porto aquí”, conclou.\nLa Rosario és veïna de Ripollet, té 84 anys i fa més de tres anys que té problemes de mobilitat. Les cames se li adormen i la seva filla tem que qualsevol dia caigui i s’hagi de quedar prostrada al llit. Tot i que viu en un pis amb ascensor, l’accés al carrer no està habilitat per a les cadires de rodes i uns esglaons impossibiliten que surti al carrer quan voldria. Gràcies al programa ‘Avui Sortim’ pot fer-ho un cop per setmana i, abans de la COVID-19, assistia setmanalment a les seves classes de lectoescriptura a la Creu Roja, una cita que esperava amb molta il·lusió.\nSegons Mª Carmen Macias, tècnica de la Creu Roja, el programa «millora la salut física i mental de les persones més grans que són dependents i que troben barreres arquitectòniques com ara esglaons o escales que impossibiliten la seva sortida al carrer». Així, en cada sortida programada, es mobilitza un tècnic acreditat i un voluntari/a de la Creu Roja o un familiar directe qui, una vegada la persona ja està al carrer, acompanya a l’usuari/a a donar un tomb pel barri o a fer algun encàrrec concret, com ara anar a la perruqueria.\nLa crisi de la COVID-19 ha confinat a tota la població a casa gairebé dos mesos. Una situació habitual per a tots els usuaris/es del programa ‘Avui Sortim’, per a qui l’aïllament social no és anecdòtic, sinó una realitat.\nSiguiente historia La Creu Roja arrenca un nou curs marcat per la pandèmia\nHistoria previa La Creu Roja respon a la crisi del COVID19


Napoleon Sieradz Polònia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nSmardzew 64; Wróblew, Sieradz, Sieradz, Polònia, 98-285 - Veure al mapa\nMés informació sobre Napoleon\nConvenientment situat a Sieradz, Napoleon és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Napoleon, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, recepció 24 hores, magatzem d'equipatge, aparcament de cotxes, servei d'habitacions.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara despertador, telèfon, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, caixa forta a l'habitació, articles de tocador per satisfer els clients més exigents. L'hotel ofereix moltes oportunitats d'oci úniques, com pesca, billar, equitació, jardí, esports d'aigua (no motoritzats). Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Napoleon la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Sieradz.\nPlease note that Guests can enjoy free sauna, gym, billiard and table tennis.


Amagar la B-40 | Diari de Sabadell\n« Les sirenes de la Guerra Civil que conserven Sabadell i Guernika sonaran aquest dimecres simultàniament\nEls nostres herois: Antonio González (I) »\nPer Manel Cunill i Llenas, ambientòleg | Creat: 25 abril, 2017\nPrecisament un exemple d’aquesta mena de pràctiques és la notícia de la trobada del conseller Rull amb els presidents dels consells comarcals del Vallès i representants dels Ajuntaments per xerrar del suposat Pla de mobilitat del Vallès. Des de fa dies es parla d’aquest Pla de mobilitat promogut per la Generalitat però, de fet, l’encàrrec real del Departament de Territori i Sostenibilitat és dibuixar i acordar la traça del quart cinturó des de Terrassa fins a La Roca del Vallès. Aparentment sembla que es vulgui discutir com millorar la mobilitat del Vallès sense apriorismes, però els papers oficials del govern diuen una altra cosa. Més del 50% dels recursos de l’encàrrec licitat per la Generalitat es destinaran a l’estudi d’oportunitat i avaluació per la millora del disseny i traçat de la B-40. Més que un estudi de mobilitat del que es tracta és de dibuixar i acordar el traçat del quart cinturó. Una decisió legítima del govern català, però que vol amagar darrere del títol de “Pla específic de mobilitat del Vallès”. De fet aquesta argúcia no és cap novetat si tenim en compte que en altres èpoques aquest projecte, per exemple quan governava el tripartit, adoptava el nom de Ronda del Vallès, o bé quan al Ministerio d’obres públiques d’en Josep Borrell en deien Autovia Orbital.\nSi ens capbussem en els papers, és fàcil comprovar que l’objecte de l’estudi és definir l’oportunitat i avaluar el tancament de la B-40 fins a La Roca del Vallès. I també acordar millores del seu traçat. Tot plegat amb l’objectiu de concertar un posicionament comú del territori institucional en relació a la B-40. Aquest consens es considera essencial per aconseguir un posicionament únic davant l’estudi informatiu que tramita el Ministerio de Fomento. En poques paraules, es tracta de posar-se d’acord amb el traçat del quart cinturó que després es pactaria amb el Ministerio de Fomento. Tristament les declaracions dels representants de l’Ajuntament de Sabadell evidencien la incapacitat política d’avaluar l’estratègia del conseller Rull al servei de la construcció del quart cinturó.\nA partir d’ara, caldrà veure com avancen els treballs i la capacitat dels representats institucionals, tècnics i socials de capgirar el despropòsit tècnic i polític d’acordar la traça del quart cinturó. Principal punt d’interès de la conselleria. Segurament uns dels obstacles d’aquest repte seran les clàusules del contracte signat entre la Generalitat i l’empresa adjudicatària. Els papers i l’encàrrec són clars. Hauran de destinar milers d’euros a dibuixar el traçat del quart cinturó tal com s’especifica en el contracte. Si l’objectiu, realment, fos definir i disposar d’un Pla de mobilitat del Vallès caldria refer la comanda i modificar l’ordre d’estudi. Només així seria veraç allò que postula públicament el conseller i el seu equip. @manelcunill\n“Aparentment sembla que es vulgui discutir com millorar la mobilitat del Vallès, però els papers oficials del govern diuen una altra cosa”\nAquesta entrada va ser publicada en Opinió. Guardar l'enllaç permanent. Afegeix un comentari o deixa un trackback: URL del Trackback.


Oliva lluita amb més efectius policials contra els robatoris al camp - Diari La Veu\nEscriba el número 432686\nOliva lluita amb més efectius policials contra els robatoris al camp\nEls controls en els punts de pas i de recepció de taronges es realitzen coordinadament amb la Policia Autonòmica i la Guàrdia Civil\nUn control policial al terme d\_'Oliva\nDurant els últims anys, els llauradors valencians han hagut de lluitar per la seua producció i contra la competència deslleial de les grans superfícies i la taronja de Sud-àfrica i, a més, han patit grans pèrdues per les inclemències meteorològiques. Però no tot és això, sinó que ara els ha sorgit una altra xacra: el robatori indiscriminat de collites per part de grups organitzats. Aquesta concatenació de factors negatius es dona a molts termes municipals, com ara a Oliva (la Safor).\nSegons la informació de la Policia Local, fins a finals de març s'ha denunciat la sostracció de 1.600 arroves de taronges, de les quals se n'han recuperat 250, que han acabat amb tres denúncies administratives i amb l'obertura de dos expedients de diligències penals. Aquestes dades són aproximatives, ja que algunes denúncies es tramiten directament a través de la Guàrdia Civil i, en qualsevol cas, s'ha de tindre en compte que no tots els robatoris es denuncien.\nDes de l'Ajuntament s'ha posat en marxa un dispositiu especial de dos agents de policia que reforcen els diferents torns, en funció del criteri de la prefectura, per als controls ordinaris que tenen lloc als principals llocs de pas, com ara al Camí del Xiulet – Camí Vell de Pego i el Camí de la Carrasca. A més a més, també hi haurà quatre agents de reforç dedicats exclusivament al control aleatori dels punts de recepció de taronja de rebuig del Polígon del Brosquil, el Font de Pusa, el Camí de la Carrasca i el Camí de St. Josep.\nS'ha denunciat la sostracció de 1.600 arroves de taronges, de les quals se n'han recuperat 250\nA principis de 2017, l'Alcaldia va sol·licitar la col·laboració de la Policia Autonòmica i de la Guàrdia Civil i el seu equip especialitzat (equip ROCA). De fet, aquesta setmana, la Policia Autonòmica, amb l'assistència de la Policia Local, ha realitzat un dels controls a la carretera de Pego i ha pogut comprovar la documentació dels magatzems que es dediquen al rebuig de taronja a Oliva i a Pego. En total, es van interposar cinc denúncies administratives.\nA pesar de tot això, i sempre en funció de l'estadística de la Policia Local, s'ha percebut un augment del nombre de robatoris respecte al primer trimestre de 2016. És per això que el seguiment dels robatoris al camp i els resultats de les mesures adoptades, juntament amb altres qüestions de seguretat ciutadana, s’analitzaran en la pròxima Junta Local de Seguretat que l'Alcaldia, conjuntament amb la Subdelegació del Govern, convocada per al pròxim 20 d'abril.\nEscriba el número 152322


llibres de matem tica - El Periódico Mediterráneo\nllibres de matem tica\nDimarts passat a la llibreria Babel de Castelló es va presentar un llibre estrany (era de Matem tica amb fotografies i textos po¨tics a la manera del Japó), on va concórrer un públic tan nombrós que fa pensar que, una de dues, a Castelló hi ha molta gent sabuda o que els autors del llibre tenen molts amics i amigues. Potser les dues raons són veritat perqu¨ per all no s´hi va veure ni Josety --l´illustre cronista del Teatre Principal de Castelló i admirador dels llibres de g¨nere fatxa de l´alcalde de Castelló, JL Gimeno, que tampoc no estava--, ni tampoc el bisbe, de Castelló.\nAssegut a un racó i obligat per la primera premissa --potser hauria de dir al v¨rtex d´un parallelepípede conformat per la superfície de les cadires que all hi eren--, intentava d´amagar la meua ignor ncia amb una mirada interessant i amb la por al cor que no em preguntaren res.\nEl presentador, Daniel Gozalbo, va parlar de l´amistat; Xaro Nomdedéu, una de les autores, relat un viatge a l´illa de Hierro; Eliseo Borr s, autor també, va comen§ar a jugar amb un canó projector d´imatges d´ordinador descarregant arbres, polps, vinyes i enciams contra una paret; Pilar Moreno, coautora, confess la seua afició per la fotografia i, finalment, Antoni Albalat, autor dels haikus que complementen els textos i les illustracions ens va regalar el valor d´una rialla. Aix², matem tica.\nFora, a més d´un fred que pelava quedava El PP realitzant un viratge al centre (al centre penitenciari s´entén), per tal de minvar l´efecte de la desfeta del Prestige més la inflació desbocada i multiplicada per 2 elevada a l´en¨sima pot¨ncia especulativa, a sobre del personal que ha de votar d´ací a no res. Com que s´ensumen alguna cosa ací i all han comen§at a fer coses. D´ara endavant ser més f cil que mai entrar a la presó com els passa als bushamericans on l´acumulació de multes de tr fic et porta de cap a la garjola d´on no podr s sortir si hi entres tres vegades. Aix² si no eres ministre de Treball o conselleiro rapinyaire o si el delicte ultrapassa uns sis milions d´euros.


Colau multa amb 3.300 euros l’entitat que va posar una pantalla per veure la selecció | Catalunya | EL PAÍS Catalunya\nColau multa amb 3.300 euros l’entitat que va posar una pantalla per veure la selecció\nEls organitzadors només tenien permís per manifestar-se\nBarcelona 1 AGO 2016 - 10:51\tCEST\nL'acte de Barcelona amb la selecció a plaça Catalunya. CARLES RIBAS\nL'Ajuntament de Barcelona ha sancionat l'associació Barcelona amb la Selecció per haver instal·lat, sense el permís corresponent, una pantalla gegant enmig de la plaça de Catalunya, segons ha avançat avui el diari El Mundo. El secretari general de l'associació, Manel Hernández, ha confirmat que han rebut la sanció de 3.300 euros i ha anunciat que pagaran abans de divendres per poder acollir-se a la bonificació del 50%.\nEls fets es van produir el passat 27 de juny, durant el partit Espanya-Itàlia de l'Eurocopa, que va acabar amb la victòria italiana i l'eliminació espanyola. Barcelona amb la Selecció havia demanat permís per instal·lar una pantalla gegant durant el partit a la plaça de Catalunya o a l'avinguda de Maria Cristina, però l'Ajuntament de Barcelona no el va concedir, al·legant que podria provocar molèsties als veïns. L'associació, que es va constituir el passat mes de febrer, va optar llavors per demanar permís a la Generalitat per manifestar-se a la plaça de Catalunya a la mateixa hora del partit de futbol. Quan van arribar, van posar un camió que servia de pantalla al bell mig de la plaça i van emetre el partit. La Guàrdia Urbana els va demanar que es retiressin però "l'equip legal de l'assocació ens va dir que hi teníem tot el dret", explica Hernández, de manera que no van marxar i l'Ajuntament va obrir un expedient sancionador. La sanció de l'Ajuntament és per no disposar del pla de seguretat que s'exigeix per organitzar un acte d'aquesta magnitud i per no disposar de llicència per ocupar l'espai públic ni per organitzar un acte de concurrència pública.\nPerò des de l'associació estan convençuts que al darrere hi ha "motius ideològics" i es consideren "perseguits" per l'Ajuntament. Hernández va posar altres exemples en què l'actual govern municipal sí que ha permès grans actes a la via pública, "com la rua del Barça després de guanyar la Lliga o l'acte de campanya de Junts pel Sí", abans de les eleccions del 27 de setembre.\nHernández ha explicat també que han iniciat una campanya des de les xarxes socials per rebre donacions econòmiques i poder afrontar la sanció i s'ha mostrat optimista: "Quan ens van obrir l'expedient vam rebre trucades de persones que s'oferien per ajudar-nos a pagar la multa".


Una vaga amb 'sabor' | Sindicat de Periodistes de Catalunya\n- Mar 16 Mayo 2017\nEl comitè de l'Sport denuncia que l'edició del diari que ha sortit avui «és un subproducte fet per esquirols, una estafa informativa»\nEls músics de 'Sabor de Gràcia' han portat avui la seva rumba catalana a la concentració dels treballadors d'El Periódico i de l'Sport, en vaga des d'ahir contra la intenció del Grupo Z de seguir rebaixant-los el salari. Aquesta ha estat una més de les mostres de solidaritat que han rebut tant de professionals i organitzacions del sector, com de persones i col·lectius ciutadans. De tota manera, els grans protagonistes de la vaga segueixen sent els treballadors dels dos rotatius que avui afronten el segon dia de vaga. La convocatòria a l'Sport acaba avui però no són descartables que en els pròxims dies hi hagi noves mobilitzacions. En tots dos casos, el seguiment de la vaga segueix superant el 90%.\nAvui ha estat el primer dia que El Periódico no ha sortit per la vaga i hores d'ara tot fa pensar que demà tampoc acudirà a la cita amb els lectors. En el cas de l'Sport, sí que avui ha sortit una edició de 40 pàgines d'una qualitat ínfima. Des del comitè d'empresa han assegurat que l'exemplar que ha estat publicat avui «és una burla als lectors i subscriptors ja que està farcit d'errors, d'informació desactualitzada i de farciment per omplir paper, sense cap criteri periodístic». I afegeix que «tot el que pugueu veure a la web o al diari no és l'Sport, sinó un subproducte fet per esquirols. Us demanem disculpes perquè us sentireu estafats si intenteu informar-vos, només trobareu articles de tallar i enganxar». Finalment donen les gràcies als lectors «per la vostra comprensió i solidaritat».\nA El Periódico la redacció de l'edició en paper està aturada mentre que sí que hi ha una mínima activitat en la versió digital, feta per una petita part de l'staff periodistic. La web no recull, però, cap informació sobre la vaga quan el director, Enric Hernández, s'havia compromès a penjar una notícia sobre el conflicte. Finalment, el president del grup, Antonio Asensio, és qui va vetar qualsevol publicació a la web referent a l'aturada dels seus treballadors.


LE CHAT NOIR (LE BIS TRUCK) - Informació sobre la marca\nLE CHAT NOIR (LE BIS TRUCK) - Informació sobre la marca\nMarca LE CHAT NOIR (LE BIS TRUCK) a França\nEn data 2014-08-14 (BOPI 2014-33) es va realitzar Enregistrement sans modification\nInformació sobre la marca LE CHAT NOIR (LE BIS TRUCK) amb el nombre M4034221\nLa marca LE CHAT NOIR (LE BIS TRUCK) amb el nombre M4034221 va ser sol·licitada el 23/09/2013. Es tracta d'una marca a França pel que aquest registre no ofereix protecció en la resta de països. La marca LE CHAT NOIR (LE BIS TRUCK) amb el nombre M4034221 va ser sol·licitada per Persona física mitjançant els serveis de M. Guillaume DELSAUT. La marca LE CHAT NOIR (LE BIS TRUCK) amb el nombre M4034221 va ser sol·licitada per les classes 43 segons la Classificació niçarda.\nRenovació de la marca LE CHAT NOIR (LE BIS TRUCK) amb el nombre M4034221\nÉs possible conèixer marques similars quant a productes i serveis a identificar es refereix. La marca LE CHAT NOIR (LE BIS TRUCK) amb el nombre M4034221 va ser sol·licitada a les classes 43 pel que si es desitja conèixer més marques sol·licitades en 43 clicar aquí.\nAltres marques sol·licitades a través del representant M. GUILLAUME DELSAUT\nÉs possible conèixer totes les marques sol·licitades a través de M. GUILLAUME DELSAUT entre les quals es troba la marca LE CHAT NOIR (LE BIS TRUCK) amb el nombre M4034221. Si es desitgen conèixer més marques sol·licitades a través de M. GUILLAUME DELSAUT clicar aquí.\nÉs possible conèixer totes les marques publicades a França entre les quals es troba la marca LE CHAT NOIR (LE BIS TRUCK). El nostre portal www.patentes-y-marcas.com ofereix accés a les publicacions de marques a França. Conèixer les marques registrades en un país és important per saber les possibilitats de registrar una marca a França.\nÉs possible conèixer totes les marques registrades en la classe 43 (Serveis de restauració (alimentació), hostalatge temporal., residència per a animals, residencia per a la tercera edat) entre les quals es troba la marca LE CHAT NOIR (LE BIS TRUCK) amb el número M4034221. Conèixer les marques registrades en una classe és important per a saber les possibilitats de registrar una marca en aquesta mateixa classe.


Refuge Holiday Homes - Monte Alentejano Redondo Portugal - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nRedondo, Redondo, Portugal - Veure al mapa\nMés informació sobre Refuge Holiday Homes - Monte Alentejano\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Redondo, no busqui més enllà de Refuge Holiday Homes - Monte Alentejano. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Refuge Holiday Homes - Monte Alentejano, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, aparcament de cotxes, transport hotel/aeroport, servei de cangur, instal.lacions de barbacoa.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb aire condicionat, calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió, nevera a cada habitació. Pesca, ping pong, equitació, esports d'aigua (no motoritzats) de l'hotel, són llocs ideals per a relaxar-se després d'un llarg dia. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Refuge Holiday Homes - Monte Alentejano és una selecció idònia per a la vostra estada a Redondo.\nEspai comú10 llits individuals, 2 llits extragrans, 2 sofàs llit


Biblioteca Comarcal de Blanes - Blanes - Préstec interbibliotecari\nA través del servei de préstec interbibliotecari (PI) identifiquem, localitzem i posem a l’abast dels usuaris que ho demanin els documents que no es troben a la nostra biblioteca però què estan disponibles a altres, ja sigui de la nostra xarxa o d'altres\nEl PI amb les biblioteques de la nostra xarxa es gratuït i els documents triguen una mitjana de 7 a 10 dies en arribar a la biblioteca. Les condicions de préstec són les mateixes que del préstec habitual.\nEl PI amb biblioteques públiques d'altres xarxes o amb altres tipus de biblioteques que ofereixin aquest servei (Biblioteca Nacional, Biblioteques de les Universitats Catalanes i Espanyoles, o d’altres centres especialitzats) estarà subjecte a les condicions establertes per la biblioteca prestatària\nNormativa del préstec interbibliotecari:\nL'usuari pot efectuar fins a 5 reserves de documents, inclouent-hi les reserves realitzades sobre documents de la pròpia biblioteca. La reserva es podrà efectuar de manera presencial, per telèfon i per correu electrònic.\nQuan el document arribi a la biblioteca s'avisarà a l'usuari segons la modalitat d'avis escollida i disposarà de 5 dies per passar a recollir el document, termini a partir del qual s'anul·larà la reserva.\nEs podrà restringir aquest servei en aquells casos que sigui possible solucionar el requeriment amb el propi fons.\nSeran susceptibles de ser demanats o deixats en préstec interbibliotecari els documents que, en ser rars o exhaurits, no es puguin obtenir fàcilment.\nEstaran expressament exclosos d'aquest servei les novetats editorials, les obres que ja estan excloses de préstec a la pròpia biblioteca i els documents anteriors a 1970.\nEl servei es realitzarà mitjançant servei de transport des de les biblioteques establertes com a nodes de distribució. Les despeses derivades del servei, quan aquest no sigui gratuït, seran a càrrec de l'usuari\nLa Biblioteca, en última instància, es reserva el dret a denegar un préstec interbibliotecari per motius tècnics o d'oportunitat.\nLes normes relatives al servei de préstec també seran d'aplicació al servei de préstec interbibliotecari


Fem una pausa - Blog\nper Somtots · Accessible, CATALÀ, Notícies\t· 14 abr. 2020\nA la Costa Brava i el Pirineu de Girona és temps de fer una pausa.\nDe ser responsables i de quedar-nos a casa.\nDe vetllar per a nosaltres i de pensar en els nostres.\nDe gaudir de l’escalf de la llar i de tornar a sentir-nos com a casa a casa nostra.\nD’oferir el nostre somriure a aquells qui ara més ho necessiten.\nDe fixar-nos en les coses positives que ens envolten, que n’hi ha.\nDe posar l’accent en els valors de solidaritat i responsabilitat, que revifen.\nDe ser positius: tot i la incertesa i la inquietud d’aquests dies, cada cop falta menys.\nFotografia d’una cala del Parc Natural del Cap de Creus. En un litoral abrupte i rocós i sota un cel blau, dues embarcacions estan fondejades a les aigües quietes i transparents.\nImatge: Josep Miquel Guasch\nLa situació d’emergència mundial generada pel Covid-19 imposa distància. Però quan això passi, que passarà, ens tornarem a abraçar. Els cels seran més blaus i els boscos, d’un verd més intens. Sentirem de nou l’olor de mar i de pi i la remor de les onades. Gaudirem altre cop de les platges de la Costa Brava, de les muntanyes del Pirineu de Girona, dels nostres monuments i del nostre llegat. Plegats, tornarem a respirar i a tastar el paisatge de mar i muntanya, perquè la nostra riquesa natural, cultural, esportiva i gastronòmica no anirà enlloc. Esperarà pacientment, a punt per tornar a ser viscuda per tots.\nFotografia d’una via verda. En primer terme, dos homes d’uns 55 anys van en bicicleta. Al darrere, un noi i una noia circulen en handbike.\nImatge: Pere Duran\nNosaltres ens recollim. Malgrat la distància, però, continuem al vostre costat, preparant-nos per a la tornada. Seguim treballant per promocionar l’oferta turística, esforçant-nos perquè l’experiència que s’ofereix als nostres visitants esdevingui cada cop més inclusiva i perquè tothom pugui gaudir sense barreres de la Costa Brava i el Pirineu de Girona.\nÉs temps de fer una pausa.\nPer tu, per nosaltres i per tots.


Captador solar pla - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nEls col·lectors solars plans o captadors solars plans són la tecnologia solar tèrmica més comuna a Europa. La seva funció, com la de tots els col·lectors solars, és captar l'energia provinent de la radiació solar i convertir-la en energia calorífica.\nConsisteixen en un recinte que conté una placa absorbent de color fosc amb passadissos de circulació de fluids i una coberta transparent per permetre la transmissió d'energia solar al recinte. Els costats i la part posterior del recinte estan aïllats normalment per reduir la pèrdua de calor a l'ambient. Un fluid de transferència de calor circula per l'interior de per absorbir calor del col·lector solar provocat per la irradiació solar.\nEl fluid de treball en climes tropicals i subtropicals normalment és l'aigua. En climes en què és probable la congelació s'utilitza un altre tipus de fluid de treball similar a un anticongelant de cotxe. Si s'utilitza un fluid de transferència de calor, s'utilitza normalment un intercanviador de calor per transferir calor del líquid col·lector solar a un dipòsit d'emmagatzematge d'aigua calenta. El disseny més comú de l'absorbidor consisteix en tubs de coure units a una xapa metàl·lica d'alta conductivitat tèrmica (que pot ser de coure o d'alumini). Generalment, s'aplica un revestiment fosc al costat orientat al sol del conjunt absorbent per augmentar l'absorció d'energia solar. Un revestiment absorbent habitual és la pintura d'esmalt negre.\nEn els dissenys de col·lectors solars d'alt rendiment, la coberta transparent és de vidre calent temperat i amb un contingut reduït d'òxids de ferro igual que per a les plaques solars fotovoltaiques. El vidre també pot tenir un patró de punteig i un o dos recobriments antireflectants per millorar encara més la transparència. El recobriment absorbent és típicament un recobriment selectiu, en què el selectiu significa tenir la propietat òptica especial per combinar una elevada absorció a la part visible de l'espectre electromagnètic acoblada a baixa emissió en l'infraroig . Això crea una superfície selectiva, que redueix l'emissió d'energia del cos negre de l'absorbidor i millora el rendiment.\nEl col·lector solar pla vidrat s'usa generalment en sistemes de calefacció d'aigua domèstics o en instal·lacions d'aigua calenta sanitària. La temperatura de funcionament és generalment entre 30 °C i 60 °C.\n↑ «Captador solar pla». [Consulta: 7 novembre 2019].\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Captador_solar_pla&oldid=24420025»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 5 ago 2020 a les 17:37.


Valoració positiva de la remunicipalització de l'aigua a Montornès - somMontornès\nDesprés de quatre anys de gestió del servei d’aigua a Montornès, l’Ajuntament s'ha dirigit a la ciutadania per fer una valoració d'aquest\nDilluns, 4 de març de 2019 | 22:52h\nXerrada a càrrec de Fredy Puig (tècnic de Giacasa), Jordi Mengual (Primer tinent d'alcalde) i Albert Estart (gerent de Giacsa)\nLa sala d’actes de Can Saurina acollia aquest dilluns una jornada de valoració del servei públic de l’aigua a Montornès del Vallès, emmarcat dins la campanya Som Aigua que va començar el passat 25 de febrer. Aquest servei és públic des del 2014 quan l’Ajuntament va poder remunicipalitzar-lo i des de llavors està gestionat conjuntament amb el Consorci de Gestió Integral d’Aigües de Catalunya (CONGIAC).\nLa jornada va servir per conèixer com ha estat la gestió de l’aigua durant aquest temps, una presentació de l’estat de les infraestructures i les millores realitzades i previstes pels propers anys. El primer tinent d’alcalde Jordi Mengual, ha valorat positivament aquests 4 anys de gestió pública, afirmant que “hem recuperat la governança de l’aigua, ara tenim informació mil·limètrica del que passa amb l’aigua i a partir d’aquí podem fer propostes de millora”.\nMengual també ha afirmat que “la remunicipalització del servei ha servit com una a empenta” i remarca “que ens han cridat d’arreu de la comarca i altres zones per explicar com s’ha fet, però que avui tocava explicar-ho a la ciutadania”.\nMILLORES EN LES INFRAESTUCTURES\nA l’acte també hi han assistit Albert Estart, gerent de l’empresa pública Giacsa que és l’ens de gestió directa del CONGIAC que agrupa altres ajuntaments catalans i empreses locals i que té per objectiu l’abastiment públic de l’aigua, i Fredy Puig delegat del servei que ha explicat les millores que s’han fet i les que estan per venir i ha afirmat que aquestes, “han estat i són per millorar en qualitat i seguretat el servei d’aprovisionament d’aigua”.\nPuig ha assenyalat diversos casos de millora en infraestructures com és el cas de les reformes en els dipòsits de subministraments de Can Bosquerons i de Can Xec, cosa que ha permès connectar i subministrar millor l’abombament d’aigua en zones com Montornès Nord.\nAlhora la reforma en diverses infraestructures obsoletes ha permès millorar la pressió de l’aigua en algunes zones del municipi. Un nou pla de millora també contempla la recuperació de dos pous antics de Montornès que puguin actuar en cas que hi hagi escassetat d’aigua o es necessiti complementar l’aigua que es compra.\nLa campanya Som Aigua que es va engegar el 25 de febrer finalitza aquesta setmana a l’Espai cultural Montbarri amb una jornada amb ponències i taules rodones per debatre en profunditat els processos i experiències de gestió pública de l’aigua en l’àmbit supramunicipal. L’exposició “L’aigua...aquí i allà” que s’ha pogut veure a Can Saurina començarà a voltar pels diferents equipaments i centres educatius de Montornès per conscienciar a infants i joves de la gestió de l’aigua.


Dani Salgado: “Em van dir que era menut per jugar a futbol” - Diari de Santa Coloma\nDani Salgado: “Em van dir que era menut per jugar a futbol”\n27/01/2013 – El killer de Marfil Santa Coloma ens rep a casa seva per parlar sobre la seva trajectòria i sobre la brillant temporada que estan fent tant ell com el seu equip.\nDesprés d’una setmana de vacances, Dani Salgado arriba el primer al Jacint Verdaguer per incorporar-se a la primera sessió tàctica de Marfil. El jugador colomenc ens guia fins al vestidor del primer equip, on hi trobem l’espai perfecte per dur a terme l’entrevista.\nAcostumat a tractar amb els mitjans de comunicació, Dani Salgado ni s’immuta quan els seus companys d’equip va entrant al vestidor per canviar-se. El vestidor és gairebé ple, però tothom guarda silenci. El respecte de tots per les paraules de Dani Salgado és màxim.\nLa setmana passada vas representar a Marfil Santa Coloma en el sorteig de la Copa d’Espanya. Et va fer il·lusió començar a palpar l’ambient de la Copa?\nSí, i tant. Sempre he dit que la Copa d’Espanya és el torneig més important i més bonic que hi ha en tota la temporada. Ens reunim la majoria dels jugadors amb tota la gent que gaudeix del futbol sala, i la veritat és que està tenint èxit, perquè la venta d’entrades ha anat molt bé. Vaig gaudir molt l’altre dia, perquè vaig poder veure a amics com Alex, del Pozo. Va ser maco.\nAquesta era la teva primera vegada en un sorteig de Copa?\nNo. Vaig anar-hi un cop amb el Pozo Múrcia. Aquest any la veritat és que Logronyo és una ciutat que ens ha acollit molt bé. La gent que està implicada treballant per la competició és genial, i tots els jugadors vam coincidir en això. Tinc moltes ganes d’arribar al debut.\n33 gols en 19 partits aquesta temporada a la lliga. Fer gols s’entrena o un jugador com tu ja neix amb aquesta virtut?\nSempre s’ha d’entrenar, perquè sinó no arribes a res. Sí que és cert que hi ha jugadors que tenen més facilitat per marcar, i durant la meva carrera una de les meves millors facetes ha estat aquesta: fer gols. Les dues últimes temporades m’estic sorprenent a mi mateix, perquè els números són alts. Però aquest any estic gaudint més, perquè l’equip està en una posició molt bona. Prefereixo mantenir la quarta plaça que marcar més gols.\nLa teva forma de jugar a canviat molt des que vas debutar com a professional?\nHome, sí. Vaig començar molt jove. Era quasi un nen i en aquells temps es jugava un altre tipus de futbol sala. Recordo que tot era més estàtic. El tanca estava més fixat en una posició, després tenies els dos ales i per últim un pivot també bastant estàtic. La imatge típica era veure a Santi de tanca i a Paulo Roberto de pivot. Eren altres temps.\nAra la veritat és que el nivell físic ha millorat i també hi ha molta qualitat en els jugadors. Sobre mi, et diria que sí que he canviat. Amb el pas dels anys aprens a estimar de veritat el futbol sala. Aquest esport m’ho ha donat tot i voldria estar sempre vinculat a ell.\nA un equip jove com Marfil li va bé tenir a alguns jugadors veterans per, per exemple, ser més respectats pels àrbitres?\nBé, no hi crec gaire en això dels àrbitres, perquè crec que ells no fan res amb mala voluntat. Sí que sent més veterà pots dialogar més amb ells, però crec que els jugadors joves de Marfil són uns autèntics mestres. El respecte no es guanya amb anys, sinó demostrant coses a la pista, i ells ho estan fent. Són molt bons jugadors i hi crec molt en ells.\nEts conscient que ets un jugador que a banda de jugar, sempre manté llargues converses amb els àrbitres durant cada partit?\nSí, i tant. S’ha de saber jugar una mica amb la psicologia dels àrbitres i dels rivals. Jo admeto que sóc un jugador molt competitiu i de sang calenta, perquè sempre intento anar a 200 revolucions i donar el màxim. Després, tot allò que passa dins d’una pista es queda allà.\nAbans de jugar a futbol sala vas provar sort en el futbol onze?\nSí, realment sí. Vaig començar a jugar a l’equip d’un bar del meu barri que es deia Imperio quan era molt petit. Després vaig marxar a un club més seriós en el tema del futbol base, com és el Sant Gabriel. Vaig jugar a Sant Adrià fins a categoria cadet, i després ja vaig fitxar per Industrias García, i als dos anys ja estava debutant amb el primer equip. Les coses m’han sortit molt bé, i per tant crec que vaig fer un bon canvi.\nQui et va aficionar al futbol i com és que vas fer el pas per començar a jugar a futbol sala?\nHome, sempre he tingut molt clar que sense els meus pares mai hagués arribat enlloc. Ells sempre es van dedicar a mi i em van donar tot el suport necessari perquè jo pogués jugar. Nosaltres no teníem vehicle propi en aquella època i recordo que ells sempre m’acompanyaven en autobús, en taxi o caminant a Sant Adrià. Tot els hi dec a ells.\nRecordo també que en aquella època de cadet, el Sant Gabriel tenia tres equips i quan em tocava passar d’un a l’altre un entrenador em va dir que jo era molt menut per jugar a futbol. Llavors vaig estar a punt de fitxar per l’Espanyol, però al final no hi vaig anar.\nUn bon dia, mentre jugava amb amics fent xuts en una persiana del carrer, l’aleshores entrenador del cadet d’Industrias García, Jaro, em va veure i em va dir si m’interessava canviar-me al futbol sala. Em va dir que em donaria unes Munich per entrenar i no m’ho vaig pensar gaire. En el primer entrenament em vaig marejar, amb tots els moviments que es feien a la pista, però un cop adaptat vaig trobar el meu lloc de debò.\nQuin o quins jugadors ha admirat més Dani Salgado?\nBé, sincerament jo tinc un gran amic en aquest món, que és Óscar Redondo. Més que un amic és un germà per mi. Ell és més gran que jo, i per mi va ser un exemple en tot, tant en coses purament futbolístiques com a títol personal. Quan començava vaig aprendre molt d’ell i ara és com de la meva família. Després, durant la meva carrera he jugat amb autèntics cracks, però Vinicius era realment increïble. És el jugador més espectacular amb el que he jugat.\nSeria bonic entrenar algun dia a un equip fent tàndem a la banqueta amb Óscar Redondo? Et motivaria fer-ho?\nNo tinc cap dubte que seria una cosa especial i bonica. Ell és un gran entrenador, només fa falta veure la temporada que està fent amb el filial. No et negaré que a vegades ho hem parlat, i ens faria gràcia. Però bé, ara jo em sento molt bé jugant, i físicament estic molt bé. Espero poder jugar molts més anys.\nHa canviat la teva forma de vida, de mantenir una disciplina i de cuidar-te amb el pas dels anys?\nI tant. Quan ets jove no penses gaire en aquest aspecte. Si abans et podies permetre el luxe d’anar al McDonald’s i menjar de tot, ara això s’ha acabat. Quan et vas gran i madures en tots els sentits, veus que cuidar-se és bàsic per poder jugar a primer nivell.\nQuè significa el sobrenom de ‘Nademe’?\nDoncs la veritat és que és una unió dels noms dels meus fills amb el de la meva dona. Els meus fills es diuen Nadia i Denis, i la meva dona Meli. Tots tres units fan Nademe.\nAixò té alguna cosa a veure amb el gest que fas després de marcar en cada partit?\nTinc un tatuatge al braç i sempre que marco li faig un petó perquè hi porto inscrit la inicial de la meva dona. És un gest que sempre faig.\nEl triomf que Marfil va aconseguir al Palau a l’última jornada de lliga és un dels partits que recordaràs sempre?\nCrec que sí. Guanyar al Barça al Palau és una cosa gairebé impossible. Ja no és pels gols que vig marcar, sinó per com va respondre l’equip, donant la cara contra els millors jugadors del món. Personalment, aquest és un dels millors partits de la meva carrera. Després en recordo un altre amb el Martorell, en el qual li vaig fer cinc gols al Pozo Múrcia.\nEl teu quart gol al Palau va fer la volta al món. Quan vas controlar la passada llarga de Dídac sabies el poc angle que tenies per xutar?\nLa veritat és que sí. Sabia que tenia molt poc angle, i quan la pilota sortia de les mans de Dídac vaig veure que Torras venia per intentar evitar que rematés. Amb el control la pilota em va quedar en bon lloc, i simplement vaig intentar xutar entre els tres pals. En una jugada com aquella el més normal és que la pilota acabi en un altre lloc, no a l’escaire, però penso que va ser un premi al treball que vam fer amb Dídac tota la setmana. Vam preparar molt bé aquestes passades llargues.\nQuan vas ser agredit per Wilde al Palau, el partit va canviar. La teva reacció va ser la millor, perquè hauries pogut acabar tu expulsat. Com ho vas viure?\nHome jo era conscient de tot. Ens faltava alguna motivació extra per agafar-nos al partit. Amb Wilde sempre tenim algun ‘pique’ sa, però el considero un gran professional i un gran jugador. Allò va quedar dins de la pista i ja està.\nAmb una família ja formada, el teu desig de jugar aquí o allà acaba sent secundari? La família és ara el més important?\nSense cap tipus de dubte. Jo ara ja no prioritzo el tema de buscar bons contractes, sinó que els meus fills i la meva dona visquin en un lloc on puguin ser feliços. Ara mateix a Marfil Santa Coloma tots quatre estem molt bé. Encantats.\nPer últim, no et puc deixar de preguntar pels rumors sobre una possible oferta del Kairat Almaty de Kazajistán. Què hi ha de cert en tot això?\nBé, jo prefereixo no parlar d’aquest tema. Vull estar centrat en el meu equip. Tinc un representant que porta tots aquests temes, però ara la meva preocupació és només Marfil Santa Coloma. Res més.\nArticle anteriorEl Singuerlín ho té a tocar (2-1)\nArticle següentLa Xarxa de transmissió de valors celebra el seu desè aniversari