Serveis mínims del 40% a Rodalies en la vaga de dimecres a Renfe - Empordà\nServeis mínims del 40% a Rodalies en la vaga de dimecres a Renfe\nLes aturades seran de quatre hores al migdia i de quatre al vespre\nACN 30.07.2019 | 06:30\nUn tren de la companyia. ACN\nUn tren de la companyia.\nEl Departament de Treball, Afers Socials i Famílies i el Ministeri de Foment han dictats uns serveis mínims del 40% a Rodalies en la vaga convocada pel sindicat CGT dimecres que ve. Concretament, l'aturada serà de dotze del migdia a quatre de la tarda i de vuit del vespre a mitjanit, mentre que durant la resta de la jornada el servei serà l'habitual. Pel que fa els trens AVE –Llarga Distància s'assegurarà amb un servei del 78% dels trens afectats, que són aquells que es realitzen amb personal de Barcelona, i amb un 65% els serveis d'Avant, segons ha informat la companyia Renfe. Els viatgers amb bitllets adquirits amb antelació pels serveis afectats per la vaga poden sol·licitar el seu canvi o reemborsament sense cap cost addicional. Les aturades es repetiran el 14 i el 30 d'agost.


POLÍTICA - 14/06/2019 12:17 / ACN/Redacció\nAquesta és la humiliació que patirà Quim Forn durant el seu trasllat a l'Ajuntament de Barcelona\nEls Mossos d'Esquadra custodiaran l'exconseller d'Interior Joaquim Forn dins de l'Ajuntament de Barcelona aquest divendres i dissabte i compliran estrictament el que marca la interlocutòria del Tribunal Suprem. Fonts d'Interior han alertat que el no compliment estricte de les ordres del tribunal podria ser perjudicial per a l'exconseller.\nImatge d'arxiu d'una videoconferència de Quim Forn.\nDesprés que ens hàgim fet ressò de la darrera jugada bruta del jutge Marchena que hem pogut (VEURE AQUÍ), s'ha fet públic que Quim Forn serà traslladat aquest divendres al consistori per fer els tràmits previs per aconseguir la condició de regidor, com ara formalitzar la declaració de béns i activitats. Els Mossos el tornaran a portar dissabte per assistir a l'acte de constitució de la corporació municipal. La interlocutòria del Suprem remarca que l'autorització es circumscriu "de forma exclusiva" a la presentació dels documents davant del registre i a l'assistència al ple.\nLes ordres del tribunal no permeten explícitament la presència de Forn "en qualsevol altre fòrum ni institució, pública o privada, diferent de la corporació municipal".\nL'exconseller va arribar a la presó de Brians 2 aquest dijous procedent de Soto del Real. Aquest divendres i dissabte serà traslladat pels Mossos a l'Ajuntament. La interlocutòria del Suprem també determina que Forn haurà de tornar al centre penitenciari de Soto del Real el mateix dia 15 "sense dilacions", un cop acabi la sessió de constitució, que està prevista per a les cinc de la tarda.


Puig garanteix als establiments hostalers i d’oci tot el suport per a fer complir l’exigència del passaport COVID | Canal56 Notícies\nInicio C Valenciana Puig garanteix als establiments hostalers i d’oci tot el suport per a fer complir l’exigència del passaport COVID\nEl president de la Generalitat, Ximo Puig, ha garantit al sector hostaler i d’oci tot el suport del Govern valencià per a fer complir l’exigència del passaport COVID. En aquest sentit, ha avançat que s’ha obert la possibilitat de col·laborar amb la Fiscalia davant coaccions i amenaces procedents de persones o grups negacionistes.\nAixí ho ha explicat després de la reunió de coordinació de seguretat de mesures COVID-19 que s’ha celebrat aquest dimecres en el Palau de la Generalitat, en la qual ha participat també la consellera de Justícia, Interior i Administració Pública, Gabriela Bravo.\n“La Generalitat defensarà als que defensen la legalitat”, ha manifestat el president, qui ha afegit que les persones “tenen dret a pensar de la manera que vulguen, però no obstaculitzar el compliment de la llei”.\n“Des de la Generalitat volem reconéixer l’esforç dels hostalers amb la implantació del certificat COVID durant tota la pandèmia”, ha assenyalat, però Puig també ha destacat que el sector “ha demostrat una gran responsabilitat complint i fent complir les mesures sanitàries que s’han adoptat per a protegir la ciutadania”.\nEn aquest sentit, ha subratllat que la Generalitat condemna qualsevol amenaça o coacció que es duga a terme contra els responsables dels establiments, “que no fan sinó complir la llei en benefici de la salut dels valencians i valencianes”. De fet, ha recordat que la normativa que preveu la sol·licitud del certificat COVID per part dels establiments d’oci i restauració està vigent fins al 31 de gener.\n“Volem enviar un missatge molt clar als hostalers: si tenen algun problema amb ciutadans que els increpen o intenten amenaçar-los per demanar el certificat COVID, que avisen immediatament a les forces i cossos de seguretat, perquè estan complint amb mesures que compten amb l’aval de la Justícia i la Generalitat sempre estarà al seu costat”, ha remarcat.\nEn concret, el risc d’ingrés hospitalari, en l’UCI i de defunció per COVID-19 és menor en persones vacunades enfront de les no vacunades, en tots els grups d’edat. Les persones no vacunades menors de 60 anys tenen 9 vegades més risc d’hospitalització i 25 vegades més risc en UCI que les vacunades. Les no vacunades majors de 59 anys tenen 7 vegades més risc de defunció per COVID-19 que les vacunades. En el grup de 12 a 29 anys, les no vacunades tenen un risc 9 vegades major d’hospitalització i 28 vegades més risc d’ingressar en UCI.


I Mêlée de Consolació (LLMRC 2018) – Les seqüeles (2) | Lliga de MicroRelataires Catalans\n← Enfrontament – Tornada 1/4 de Final – LLMRC 2018\nResultats – 1/4 de Final TORNADA – LLMRC 2018 →\n3 + 2 Vots (Guanyador)\n3 + 0 Vots (Finalista)\n2 vots, sumats als 3 aconseguits en primera ronda, contra cap vot addicional per part del seu rival, atorguen la victòria absoluta de la I Mêlée de Consolació 2018 a en QUIN VALIENTE.\nEnhorabona al guanyador, per la seva trempera castellera.\nEl nom d’en Quin Valiente passarà a partir d’aquest instant a engrossir la Galeria dels Campions de la LLMRC. A més, com a premi per la seva victòria, el nostre guanyador rebrà l’obsequi d’una novel·la eròtica escrita per un autor català:\n“Acostumada a dominar totes les situacions, Mar Tell veu com la seva teranyina de poder es desfà en un tres i no res. Fins fa poc era l’amant del seu cap, l’Albiol, però una noia nova, Cecília, que acaba d’entrar al despatx per recomanació familiar i és més jove que ella, li pren el protagonisme i l’home. Per a Mar aquesta és una situació intolerable que exigeix\nuna venjança cruel i refinada contra el seu examant. Ha de corrompre sexualment la ingènua Cecília, convertir-la en una llibertina que humiliï l’Albiol. Per a això, li cal un seductor sense escrúpols, capaç d’emprar la seva sensualitat com a arma infal·lible d’engany i manipulació. I Mar Tell troba l’home ideal a la xarxa: es diu Bellmunt.”\nMarc Romera (Barcelona, 1966) és professor de llengua i literatura i editor. Codirigeix LaBreu Edicions i la col·lecció de poesia Alabatre. Fins a dia d’avui, però, ha exercit multitud de tasques entre les quals destaca el seu pas per la restauració: ha creat els restaurants “La Pianola”, a Palafrugell; i “Ràdio Ohm”, a l’Eixample barceloní, on ha intentat combinar la cuina amb tota mena d’esdeveniments artístics i literaris. També s’ha dedicat a la col·laboració radiofònica, exercint la crònica esportiva en vers en clau satírica a RAC-1 i portant una secció d’actualitat literària al programa “Tendències” d’Àngels Bronsoms a COM Ràdio. Així mateix, va exercir fins fa poc la crítica literària al Quadern d’El País i a la revista Caràcters. Segons el Diccionari de la Literatura Catalana, «la poesia de Romera es caracteritza per la seva gran varietat de registres i cada llibre és un nou punt de partida».\nOne thought on “I Mêlée de Consolació (LLMRC 2018) – Les seqüeles (2)”\nMoltes felicitats Quin. Molt bon relat!


Les entitats guanyaran protagonisme a la diada de Sant Jordi 2015 a Olot - Olot Televisió\nComentaris tancats a Les entitats guanyaran protagonisme a la diada de Sant Jordi 2015 a Olot\nAquest any Olot tornarà a viure la Diada de Sant Jordi amb tota la intensitat de què és capaç. Parades i actuacions tornaran a concentrar-se al Firal perquè el centre d’Olot sigui una festa. Aquest any les entitats guanyaran protagonisme.\nLa Diada de Sant Jordi concentrarà una setantena de parades al Firal d’Olot, “més que en cap altra edició”, segons ha assegurat el regidor de Cultura a l’Ajuntament d’Olot, Josep Berga. Entre els paradistes hi haurà comerços i establiments que voldran acostar la seva oferta fins al centre neuràlgic de la Diada a la ciutat. La immensa majoria, però, seran parades d’entitats, que confien en el Sant Jordi per guanyar ingressos que utilitzaran per organitzar activitats o impulsar iniciatives de diversa naturalesa.\nEntitats i centres educatius de tot tipus es bolquen en la festa de la Diada a Olot, no només amb parades, sinó també amb recitals i d’altres actuacions que s’aniran succeint durant tot el dia. L’escola Cor de Maria començarà els actes al matí, amb lectures de poemes i narrativa prop de l’escultura La lectura del Firal. L’institut Montsacopa prendrà el relleu, amb la representació de la llegenda de Sant Jordi. A la plaça Rector Ferrer, davant de Sant Esteve, i a les cinc de la tarda, l’agrupament escolta Nostra Senyora del Tura han preparat la lectura de contes. En aquesta edició, la proximitat de les eleccions municipals també es farà notar. Els partits polítics han reservat parades amb la intenció d’explicar als visitants el seu programa electoral.\n– Olot Televisió promourà la festa del Sant Jordi, en directe des del Firal d’Olot\n– El Servei de Català organitza un dictat popular per Sant Jordi\nOlot Televisió promou la festa del Sant Jordi, en directe des del Firal d’Olot\nEl Servei de Català organitza un dictat popular per Sant Jordi\nLa Generalitat ha aconseguit l’aval de tribunal Constitucional per prohibir la tècnica de la fracturació hidràulica en territori català. Després que l’alt tribunal va suspendre el novembre passat de forma cautelar la modificació legislativa impulsada…


El festival de 'Glastonbury' o el 'A Summer Story' en nuestra agenda\nEl ‘Glastonbury’ o el ‘Summer Story’ en la nostra agenda\nRepassem les dates dels festivals més importants del panorama musical en la nostra agenda.\nArriba un dels festivals més esperats. En només uns dies arranca l’aclamat Glastonbury amb un cartell d’infart. Foo Fighters, Katy Perry, Ed Sheeran, Radiohead i així fins a més de 300 artistes repartits en multitud d’escenaris que faran gaudir a milers de persones que acudeixen en massa a la cita des de tots els racons del món. Les entrades es van esgotar en només una hora però nosaltres estarem allí per a explicar-vos l’experiència en el pròxim programa.\nEl cap de setmana vinent quedem per a prendre l’aperitiu amb Apartaments Acapulco. Estaran actuant en l’Estació del Nord de València a partir de les 12:00h el diumenge 25 de juny. Un concert molt especial que recomanem anar.\nCada estiu té la seua història i el festival A Summer Story arriba de nou a la capital per a unir a tots els amants de l’electrònica de qualitat en un mateix recinte. Serà en la Ciutat del Rock d’Arganda del Rei amb DJs de renom internacional com Armin Van Buuren, Steve Angello i Eric *rydz entre molts altres. Si t’agrada l’electrònica, tens una cita obligada a Madrid el cap de setmana vinent.\nEns desplacem al nord, concretament a Barbastro, a Osca, per a recomanar-vos el festival Polifonik Sound. Una proposta diferent, un festival amb ànima i uns artistes que ens faran gaudir durant el cap de setmana de grans actuacions. Iván Ferreiro, Sidonie, Varry Brava i Elyella DJs entre uns altres ens esperen el 23 i 24 de juny.\nTornem a Madrid perquè aquest cap de setmana també hi ha un pla immillorable per als més metalers. Es tracta de la primera edició en la ciutat del festival internacional Download, que arriba amb la intenció de quedar-se amb un line up a força de grups: Linkin Park, System of a Down, A Day To Remember i Gojira són només alguns dels concerts que gaudirem en la Caixa Màgica.\nVitòria es torna a inundar de rock durant els dies 23 i 24 de juny gràcies a una nova edició del Azkena Rock. Artistes de la talla de John Fogerty, Cheap Trick o The Cult encapçalen les dues jornades d’un festival que no perd la seua tradició i que inclou novetats com una nova zona dedicada a projeccions, concerts de bandes de garatge, sessions de DJ i lluita mexicana.\nVint edicions compleix el festival Sonorama i nosaltres també volem participar en aqueixa celebració així que hem aconseguit dos abonaments per a sortejar en aquest novè programa. Per a aconseguir les entrades només has d’entrar en la nostra pàgina de Facebook, “Headliners TV” i seguir les instruccions.


Antoni Beltran, metge de família i autor d’’Ensenya’m la llengua’: “El malalt agraeix molt que tu parlis com parla ell a casa seva” – El blog del teu col·legi professional\nPer què va decidir escriure el llibre?\nAquest llibre va venir per la meva afició per la lingüística. Vaig veure que a la meva consulta mèdica la gent més gran usava un llenguatge molt ric i florit a l’hora d’explicar els seus símptomes i em va semblar que podia ser interessant recollir tot aquest corpus de vocabulari popular al voltant de la salut, els remeis i les malalties. En veure que les generacions més joves tenien un vocabulari molt més pobre, castellanitzat i mancat de recursos a l’hora d’expressar el que els passava davant del metge, vaig veure la necessitat de fer una transcripció i una ordenació de tot aquest vocabulari.\nQuin va ser el seu procés d’escriptura?\nDurant un temps, quan tenia interès en aquest projecte, portava sempre (i encara porto) una llibreteta i apuntava qualsevol expressió nova al voltant de la salut o els remeis. He viscut a diversos indrets de Catalunya i això ha representat un volum de paraules i d’expressions de tot el territori. D’entrada vaig anar recollint les expressions en la mateixa taula de la meva consulta, però després hi ha hagut un treball de recerca i de diccionari. També ens ha ajudat el fet que quan va sortir el llibre i fins que va arribar la pandèmia, vàrem fer més de 50 presentacions arreu del país i això ens va proporcionar un volum molt important de paraules noves, que encara no consten en el llibre, però que hi constaran en un nou volum.\nEstà preparant un segon volum d’Ensenya’m la llengua, doncs?\nPer a la segona part del llibre hem tingut dues pegues importants. La primera va ser la pandèmia, que va paralitzar la possibilitat de fer presentacions del llibre. L’altra pega és que l’editorial del llibre va fer fallida. Ara estem en la fase de tornar a editar el llibre en una altra editorial i donar-li un recorregut diferent, més acadèmic. Aquest llenguatge popular, tan expressiu, nostre i viu, caldria que arribés no només a les llibreries i a les biblioteques, sinó també a les noves fornades de metges, infermeres i professionals sanitaris de tot el país. Això serà possible a través dels col·legis de metges i les universitats, en format de llibre o de pàgina web.\nQuins són els exemples més curiosos o destacables que es poden trobar al llibre?\nEl més destacable del llibre és constatar la pèrdua lingüística en les darreres tres generacions. Et trobaves que la iaia venia a la consulta i t’explicava que el seu net havia caigut i s’havia fet un nyanyo al cap, o una banya, o un trau; però la filla d’aquesta senyora explicava que el seu nen s’havia fet un chichón. Un altre exemple: una vegada estava d’urgències i va venir una noia d’uns 16 anys, amb malestar al ventre. Després de fer-li totes les exploracions, se’m va acudir de preguntar-li: “Has tingut coragre?”. Aquella noia, que era catalanoparlant, em va mirar amb uns ulls com taronges i em va dir: “Doctor, jo no em drogo”. Hi ha moltes altres expressions: les granissades ara són sarpullits, els xiulets són pitidos. S’ha de fer un esforç i de la mateixa manera que en les últimes generacions s’han pogut salvar mots que abans dèiem a la castellana, com vorera, segell, gespa o vacances, també es poden salvar tot un seguit de paraules de la terminologia sanitària i mèdica que són molt útils. No estem parlant de paraules fòssils dels antics bosquetans: són paraules imprescindibles perquè tard o d’hora hem d’anar al metge i hem de explicar el que ens està passant. En una bona entrevista mèdica, el metge ha de ser capaç de reconèixer el 80 % o 90 % de les patologies. El vocabulari és molt important i anirà a més, amb el tema de la telemedicina.\nQuins consells creu que es poden aplicar per revitalitzar l’ús del català?\nEl llibre és un gra de sorra més. Els metges passem molts anys estudiant i durant aquests anys de formació sortim amb un llenguatge tècnic. Però la paradoxa és que quan sortim de la Facultat o del MIR, ens posem la bata i seiem al davant del malalt, la persona que tenim al davant no diu que té disfàgia, astènia, pirosi, afàsia o dispnea: aquella persona parla a la seva manera i diu que té cremor, té coragre, no té delit o té un rebombori. El més lògic seria que durant aquests deu anys d’estudi, poguéssim participar, encara que sigui un trimestre, aprenent el llenguatge popular que ens trobarem després a les consultes. Hem de saber que unes morenes són unes hemorroides, que una pansa és un herpes labial, que una trencadura és una hèrnia i que una feridura és un ictus. Si el pacient que ha tingut un ictus ens diu “la iaia ja es va ferir” i no saps que “ferir” és un ictus, potser et penses que es va fer mal caient i no veus l’antecedent. Quan va sortir el llibre, ens vàrem reunir amb els responsables de l’ECAP, el sistema informàtic que dictamina i codifica els diagnòstics de salut quan fem l’entrevista mèdica i hem introduït termes com voltadits, morenes o feridura. La idea del nou llibre seria buscar aquest encaix amb el món de les facultats i les escoles dels futurs sanitaris del país.\nPersonalment, té alguna inquietud literària o només està interessat en l’ús de la llengua?\nEl llibre va sortir fa ja prop de quatre anys i tinc interès a acabar el nou volum i que tingui aquest recorregut. A part d’això, tinc altres hobbies. He fet un llibre sobre rutes en bicicleta pel massís de l’Ardenya, explicant les muntanyes, les ermites, el paisatge. Tinc aquesta vocació d’escriure tot el que tinc al meu voltant i tot el que vaig veient i està passant. Però no em considero un novel·lista ni un escriptor; senzillament un metge que està interessat pel llenguatge. El vocabulari és importantíssim. Quan obres l’ordinador davant del pacient, el primer que et demana és el motiu de consulta. I aquest motiu no és el que tu creus, és el que t’està explicant el malalt, allò que creu més rellevant del que li passa. El llenguatge és el més important per definir tot el que després vindrà: les proves, les anàlisis, els TAC, etc. També és molt important per al malalt que tu siguis capaç d’explicar-li allò que li passa en el seu llenguatge. Si li parles al malalt amb un llenguatge massa tècnic, acadèmic o enrevessat, potser no t’entén. No ens ha de fer vergonya dir “vostè està empatxat” o “vostè té un rebombori” o “vostè està encarcarat”. Tot això són paraules que no són còmiques: el malalt agraeix molt que tu parlis com parla ell a casa seva.\nQuines perspectives de futur té sobre aquest projecte?\nEspero que quan tinguem l’oportunitat d’editar aquest segon llibre, trobem la manera que el contingut arribi a les noves generacions, a través dels Col·legis de Metges, les Universitats o la Conselleria. Després d’haver estat tant anys treballant en aquest tema, crec fermament que és la manera de salvaguardar tot aquest patrimoni, com es salvaguarden els boscos o les platges. La llengua és el nostre patrimoni més important i el llenguatge a l’entorn de la salut és molt interessant i imprescindible. Per acabar, un exemple: l’altre dia va venir a la consulta un noi d’uns 17 anys, catalanoparlant. Em deia “em fa mal aquí” i s’assenyalava sota la costella, però no sabia expressar el lloc, ni sabia expressar quin tipus de mal: una burxada, una punxada, un mal que corre, un mal que et deixa encarcarat, etc. Una comunicació simple al màxim. Hem d’evitar arribar a aquest punt. La persona que es troba malalta i té un problema s’ha de saber expressar en el seu idioma i el metge l’ha d’entendre. D’aquesta manera, l’entrevista mèdica flueix i es crea un ambient familiar. Aquesta és la voluntat del llibre: fer això a través del vocabulari i del llenguatge.\nPosted in Històries de MetgesEtiquetat Antoni Beltran, català, ensenya'm la llengua, llenguatge mèdic, llibre, Medicina


Pot transparent aniversari - "CORONA" Blau - This Is Kool\n> FESTES INFANTILS>ANIVERSARIS>Pot transparent aniversari - "CORONA" Blau\nPots transparents per reomplir amb el que tu vulguis. Es personalitzen amb el nom i la data d'aniversari del teu fill.\nUn disseny divertit i original pels reis de la casa.\nEl detall perfecte per tots els convidats i el complement ideal per la Candy Bar o taula dolça.\nAdhesius personalitzats amb el nom i la data de l'aniversari del petit/a de la casa. Un disseny divertit i original pels reis de la casa. Amb aquestes enganxines serà molt fàcil personalitzar tots els detalls i aconseguir una celebració tematitzada Disponibles en dues mides: Ø40mm y Ø60mm


Converses - Professor Nardone: “La pandèmia ha posat a prova la nostra\nProfessor Nardone: “La pandèmia ha posat a prova la nostra capacitat d’ajudar i ajudar-nos”\nEstrenem l’espai Converses parlant amb el prestigiós professor Giorgio Nardone, psicòleg i psicoterapeuta; i el seu col·laborador, Stefano Bartoli, que també és formador i coach.\nL’impacte de la pandèmia en la salut dels professionals de la salut ha estat el tema principal de l’entrevista, que ha conduït el director de Fundació Galatea, Toni Calvo. Tal com ha remarcat el professor Nardone, al llarg de la pandèmia els professionals de la salut han hagut d’enfrontar-se a situacions molt difícils i d’un alt impacte emocional, que han provocat una “explosió” de psicopatologies, com ara ansietat, atacs de pànic, estrès, trastorns d’alimentació, etc.\nDavant d’aquestes situacions de patiment emocional, l’equip del professor Nardone també ha posat en marxa eines per oferir suport psicològic als professionals de la salut que ho han necessitat. “Si s’hi troben bé, poden ajudar més i millor en l’emergència”, ha explicat el professor Nardone, que també ha volgut incidir en com la pandèmia “ha posat a prova la nostra capacitat d’ajudar i ajudar-nos”.\nEn aquest sentit, organitzacions com el Centro di Terapia Strategica o la mateixa Fundació Galatea, han estat molt importants a l’hora d’ajudar els professionals de la salut, tant de forma individual com col·lectiva, a canalitzar emocions com el dolor i la ràbia.


Ros i Ribes: l'experiment lleidatà - 7accents\nLleida Gerard Martínez 20.11.2017 05.00 h\nRibes i Ros se saluden abans de la manifestació espanyolista que tenia lloc a Lleida el 28 d'octubre per demanar l'empresonament de Puigdemont. (Foto: Miquel de Santiago)\nLleida és una rara avis en el panorama polític de Catalunya. L'acord entre PSC i Ciutadans a la Paeria ha convertit la capital del Segrià en un banc de proves per al partit taronja, que ha adquirit un protagonisme en la política municipal que no té a cap altra ciutat catalana. Per la seva banda, els socialistes, que van perdre un 30% dels vots i la meitat dels regidors entre els comicis de 2011 i 2015, han posat a prova el carisma d'Àngel Ros davant de la ciutadania amb un pacte en què l'aritmètica supera la lògica. O no?\nNo fa pas tants anys, el 2014, Ros abandonava el Ple del Parlament arran de la Declaració de Sobirania juntament amb altres socialistes crítics, erigint-se així com a portaveu de l'ala catalanista del PSC, una autodenominació que duraria poc, i és que tots els crítics van acabar deixant el partit menys ell. Per tant, el viratge cap a l'espanyolisme del qual hom parla potser no és tal, sinó quelcom intrínsec en el perfil ideològic de Ros. De fet, en l'acord de cartipàs del juliol de 2015 Ángeles Ribes, portaveu de Ciutadans a l'Ajuntament de Lleida, marca una sèrie d'imposicions de caire espanyolista al PSC que Ros accepta sense condicions. Només una: mantenir el seu gendre, José Crespín, com a cap de gabinet, vetat per la resta de grups municipals. Així, el PSC es comprometia a no impulsar ni donar suport a cap iniciativa política en el Ple que tingués per objectiu “subvertir l’ordre constitucional” ni “dividir els ciutadans de Lleida”; a tancar qualsevol possibilitat d’incorporar-se o donar suport econòmic a l’Associació de Municipis per la Independència; a actualitzar el reglament d’usos lingüístics, i a impedir l’ús de l’espai públic per a la col·locació de símbols ideològics. A més, Ros ha pactat amb Ciutadans l'aprovació dels pressupostos, les ordenances fiscals o les modificacions de l'IBI, entre d'altres. De la mateixa manera, els acords puntuals amb el PP també han esdevingut una constant a mesura que avançava el procés sobiranista, la qual cosa reforça la teoria que l'espanyolisme de Ros no és una conseqüència del pacte amb C's, sinó una de les causes.\nPer tant, que ningú no hi vegi un viratge cap a l'espanyolisme o cap a la dreta per part d'Àngel Ros, ja que ambdues són posicions en les quals l'actual paer en cap ha viscut ancorat des de l'any 2004, quan prenia el relleu d'Antoni Siurana al capdavant de l'Ajuntament de Lleida, a tenor d'unes polítiques més adreçades a satisfer la burgesia lleidatana que no pas a cobrir les necessitats bàsiques de la classe mitjana o baixa. Tanmateix, ni el PSC ni Àngel Ros han amagat la seva estima per Societat Civil Catalana, fins al punt de col·locar el seu president, el lleidatà de família franquista Mariano Gomà, al Consell Municipal de Patrimoni en condició d'assessor. Ros tampoc no va fer cap lleig a apadrinar i presidir la presentació del blog El Catalán i el llibre La Cataluña que queremos al costat de figures pertanyents a la branca més dura de l'espanyolisme actual com el mateix Gomà, Ángeles Ribes i el seu marit, Óscar Uceda, soci fundador d'SCC, o Teresa Freixes, filla de Francisco Freixes, regidor ultradretà durant els anys vuitanta. Finalment, de totes les manifestacions que s'han produït a la capital del Segrià en els darrers mesos l'alcalde de Lleida només ha participat en la del 28 d'octubre, organitzada per SCC i en què es demanava l'empresonament del president de la Generalitat, Carles Puigdemont, de nou al costat de membres d'SCC i dels seus socis de govern, Ciutadans.\nAra bé, la resta de manifestacions han portat els crits d’“Àngel Ros dimissió” fins a tots els racons de la ciutat, des del 8 de setembre d'enguany, amb motiu de la negativa del consistori a cedir espais municipals per al referèndum de l’1-O, fins al 2 de novembre, en què els lleidatans que van sortir al carrer per protestar contra l'empresonament de vuit consellers del Govern català també demanaven la dimissió de Ros per, com ja hem apuntat, manifestar-se únicament el dia de la concentració unionista, passant per les mobilitzacions massives del 20 de setembre, arran de l’operació judicial i policial contra alts càrrecs de la Generalitat, o del 3 d'octubre, la primera aturada de país. Una menció apart mereix la concentració que tenia lloc el 2 d'octubre, amb el record i les ferides de l'1-O encara latents, contra l'Estat espanyol i un Àngel Ros que el dia abans havia defensat l'actuació dels antiavalots mentre centenars de persones eren ferides de diversa gravetat arreu del territori català.\nTot apunta que l'experiment de Ciutadans a l'Ajuntament de Lleida se saldarà amb un èxit rotund per part de la seva líder, Ángeles Ribes, que recentment no només ha aconseguit salvaguardar l'alcaldia d'Àngel Ros, juntament amb el PP, enfront d'una moció de censura promoguda per la resta de grups municipals, sinó que ha posicionat la Paeria a favor de l'aplicació de l'article 155 i de l'empresonament de Jordi Sànchez i Jordi Cuixart, presidents de l'ANC i Òmnium Cultural respectivament, en el marc del Ple municipal celebrat el 27 d'octubre. D'altra banda, l'èxit de l'experiment de Ros a llarg termini dependrà de la capacitat d'oblidar que tinguin els lleidatans durant l'any i mig que resta per a la celebració d'uns nous comicis municipals, i és que a curt termini li haurà servit per mantenir la cadira quatre anys més. Així, doncs, un pacte aritmètic i, com hem comprovat, no tan il·lògic els resultats del qual són una incògnita a hores d'ara. En canvi, sí que podem constatar ja qui són les rates de laboratori en tota aquesta història: els de sempre.


El Vívid tanca la quarta edició amb 1.635 assistents i un 83% d'ocupació - El Gerió Digital\nEl Vívid tanca la quarta edició amb 1.635 assistents i un 83% d'ocupació\nUna trentena de les activitats organitzades van exhaurir les entrades\nDivendres, 5 de maig de 2017 15:00h\nUna de les activitats realitzades al Mas Oller © ACN\nEl Vívid, el festival que durant tot el mes d'abril ha ofert experiències a la Ruta del Vi DO Empordà, ha programat 46 activitats i propostes enoturístiques. Es tracta de la quarta edició del certamen en el qual han 1.635 persones i que ha registrat una ocupació superior al 80%.\nDe fet, una trentena de les activitats programades durant la campanya van exhaurir les entrades. D'entre les propostes més concorregudes, els organitzadors destaquen la mostra de Roses, els tastos en espais singulars, la primera 'Gran Marxa Popular entre vinyes' i 'l'InstaVívid'.\nSegons l'enquesta encarregada pel Patronat, un 55% dels participants procedeixen de comarques gironines, el 38% de comarques barcelonines (sobretot, de Barcelona, Granollers, Sant Cugat del Vallès i Terrassa) i el 7% restant ve d'altres localitats catalanes i de l'estranger.\nPel què fa al perfil, el 55% realitza les activitats en parella, el 28% amb amics i el 17% en família. En franges d'edat, els adults entre 30 i 50 anys representen el 51% dels usuaris de les activitats, seguits pel públic entre 50 i 70 anys, amb el 32%.\nL'enquesta realitzada també recull un elevat grau de satisfacció entre els participants. Un 90% puntua amb la màxima nota tant el nivell de qualitat de la proposta com la qualitat del servei i el tracte rebut.\nA més, dos de cada tres participants han manifestat que han fet algun àpat a la zona i que un de cada tres ha pernoctat a la Costa Brava per assistir a les activitats programades.\nRamos assegura que estan "altament satisfets" per la trajectòria que està assolit el festival així com per l'alt grau d'ocupació i satisfacció.


Concentració de suport als presos polítics coincidint amb el trasllat | Revista de Ripollet\nConcentració de suport als presos polítics coincidint amb el trasllat\nPosted on 7 febrer 2019 by Redacció in Política // 0 Comments\nLa secció local de l’ANC i el CDR van aplegar divendres dia 1 a desenes de persones a la Plaça Pere Quart en una concentració de suport als presos polítics, que el mateix dia havien estat traslladats a Madrid per participar al judici. L’acte va comptar també amb el suport dels partits polítics independentistes. En el manifest llegit es demana l’absolució dels encausats.\nMoció contra els indults\nEl dia abans de la concentració, en el ple de gener, es va debatre una moció presentada per Ciutadans en contra dels indults en el judici del procés. El text va ser rebutjat amb el vot contrari de tots els grups, excepte el PP que va votar a favor.\nSí es va aprovar l’altra moció presentada per Ciutadans. Demanava l’obertura del pati de la Torre de l’Argentera als veïns. Tots els grups es van mostrar favorables però el PDeCAT es va abstenir demanant que cal un estudi de com es farà i ERC perquè vol recuperar per l’ús ciutadà no només el pati, també l’edifici.\nDesenes de persones reclamen l’alliberament dels presos polítics després de set mesos\nEl CDR convoca una concentració a les 20h per la llibertat dels presos polítics\nConcentració per l’alliberament dels presos polítics a la plaça Pere Quart\nL’ANC i el CDR convoquen una concentració a les 20h pel trasllat dels presos\nLa persecució judicial al referèndum condiciona la celebració de la campanya


DIA INTERNACIONAL. NO A LA VIOLÈNCIA MASCLISTA\nDimarts, 25/11/2014 | Actualitzat a les 18:44 CET\nLes xifres són alarmants. Des de començament d'any, 52 dones han estat assassinades a Espanya per violència masclista. Moltes altres han patit maltractaments i vexacions. No hi ha motius per a l'alegria, però no es pot tirar la tovallola. Ho recorda cada 25 de novembre, des del 1981, el Dia internacional per a l'eliminació de la violència contra les dones. La jornada es commemora amb una campanya institucional i activitats que conviden a reflexionar.\nOrganitzada per l'Institut Català de les Dones, la campanya promou el rebuig social amb un missatge -«Qui exerceix la violència masclista necessita còmplices. Gira-li l'esquena»- i les imatges de diverses persones que mostren la seva esquena despullada i amb paraules de rebuig a aquesta plaga. Set poblacions catalanes acolliran actes d'aquesta iniciativa. Són Lleida i Tarragona (11.00 h), Manresa, Girona i Sort (12.00 h), Barcelona (plaça de Sant Jaume. 13.00 h) i Tortosa (19.00 h).\nHi haurà altres activitats. Algunes, reivindicatives, com la manifestació que convoca l'associació Ca la Dona a la Rambla (a l'altura de Canaletes. 19.00 h) per exigir el final de la indiferència i mesures efectives de protecció a les dones.\nAltres iniciatives busquen despertar consciències. La Casa Elizalde acull un col·loqui amb la magistrada Mercè Caso i l'escriptor Manel Forcano, entre altres, i la inauguració de Muñecas, una eloqüent exposició de Sergio Sabini que denuncia aquesta violència a través de fotos de nines trencades i abandonades (València, 302. 19.30 h). La Filmoteca projecta La maleta de Marta, un documental de Günter Schwaiger que retrata la lluita d'una dona que va sobreviure a les agressions del marit (pl. de Salvador Seguí, 1. 18.30 h. Gratuït). La Fundació Setba se suma a la lluita contra els crims masclistes amb una performance -Descobrint el monstre- i un concert de Violetta Curry (plaça Reial. 18.00 h).\nInformació a: dones.gencat.cat/ca/ i www.caladona.org/.


Llar d'infants l'arc de Sant Martí: de març 2012\nEl joc heurístic és una proposta de joc de manipulació, exploració i combinació d'objectes, amb la finalitat de donar resposta a la demanda creixent d'activitat i exploració contínua. Contribueix a estructurar el pensament, el llenguatge, la relació personal i les accions dels infants. Amb aquest joc els infants perceben nocions de volum, capacitat, equilibri, quantitat, qualitat... a través de la manipulació, exploració i experiència amb els diferents materials.\nSovint, preparem l'espai amb aquest material al grup de mitjans.... mireu, mireu!\nEls temors nocturns\nEstimades famílies,algunes de vosaltres ens comenteu darrerament que els vostres fills i filles no descansen prou a la nit, es mostren neguitosos i tenen malsons.\nUs adjunto un text que pertany al llibre "Entre pares i fills" de Carme Thió de Pol que parla sobre el son per si us pot ser d'ajuda. Aprofitem també per recomanar-vos aquest llibre ja que tracta diferents temes que us poden ajudar a conèixer millor als vostres fills/es. A l'escola el teniu a la vostra disposició, només l'heu de demanar!\n“Cap als dos o tres anys, els criatures comencen a tenir malsons a la nit i a experimentar pors nocturnes. Realment, semblaria que un infant ben tractat no hauria de tenir motius per tenir temors. Tanmateix, els temors nocturns els pateixen, en major o menor grau, gairebé tots els infants en algun moment de la seva evolució.\nEntre el dos i els tres anys, els infants entren en una fase crítica de la seva evolució: estan deixant de ser nadons per començar a ser independents; necessiten afirmar la seva personalitat confrontant-se als pares, però al mateix temps se senten indefensos; volen ser independents, però la seva independència els fa por; volen ser grans i petits alhora. A l’infant d’aquesta edat li és imprescindible encara l’atenció i l’afecte dels pares per viure, i tanmateix, créixer comporta la separació, la independència i l’autonomia. Aquesta crisi pertorba la tranquil·litat del nen, el porta a comportar-se de manera inestable i, entre altres possibles conseqüències, li provoca pors nocturnes (fantasies d’abandonament dels pares, fantasies de soledat o pèrdua, situacions d’impotència, etc.).\nL’ajut dels pares ha d’anar sempre encaminat a transmetre als fills la seguretat en el seu afecte, la seguretat que els agrada estar amb ells. És necessari que els pares sàpiguen explicar les raons de les seves absències, i és imprescindible que el nen s’assabenti de cada separació que s’ha de produir: perquè va a l’escola, perquè els pares van a la feina, perquè és hora d’anar a dormir. A l’infant no se li ha d’evitar el dolor dels comiats, perquè cada vegada que els pares marxen sense que els fills se n’adonin, va disminuint la seguretat que senten respecte als seus pares i van augmentant les possibilitats de fomentar les fantasies d’abandonament. A més, els nens i les nenes només podran superar el conflicte de separar-se dels pares en la mesura que siguin conscients de la separació i comprenguin que és temporal, perquè els pares sempre tornen.\nPer altra banda, és important que quan els temors nocturn apareguin, el nen se senti comprès i assistit. És bo fer-li una estona de companyia fins que es tranquil·litzi; es pot deixar una miqueta de llum i la porta oberta si així ho vol.\nPortar el petit a dormir a l’habitació dels pares pot ser més còmode, però no solament no ajuda a solucionar el conflicte, ja que el manté en estat de latència, sinó que en pot generar d’altres i impedir que el nen superi aquesta etapa en l’edat adequada i d’una manera sana, és a dir, afirmant la seva personalitat.”\n-ENTRE PARES I FILLS-\nCàlam Editorial Barcanova 1994\nEl passat 23 de Febrer vam anar a visitar el forn de pa Can Girabent.\nVam poder veure com posen els ingredients per fer pa dolç a una màquina molt gran que ens va deixar fascinats!\nDesprés ens van donar safates de farina i la massa que havíem vist fer a la màquina i ens vam posar a manipular. Fèiem xurros, l'aixafàvem, li posàvem farina, l'estiràvem...\nFinalment, ens van convidar a xocolata i coca, mmmm... què bona!!\nGràcies a totes les famílies que ens veu acompanyar!


lamicrobiblioteca: DONATIUS / DONATIVOS (41)\nDONATIUS / DONATIVOS (41)\nL'any 2007 neix l'Associació de Relataires en Català (ARC) de la mà d'un grup de relataires usuaris habituals del portal Relats en Català.\nL'Associació centra les seves activitats en l'àmbit de l'escriptura i la lectura en català, promovent-ne l'ús en tot el territori de parla catalana i difonent la realitat que empara a la llengua catalana.\nPer assolir-ne els objectius l'ARC convoca concursos literaris, edita publicacions, promou escriptors novells i crea acords i convenis amb altres entitats.\nI dins els concursos literaris un dels més exitosos és el Concurs ARC de Microrelats, que en les seves primeres tres edicions temàtiques (Secrets, Sentiments i Pecats Capitals 7+1) n'ha publicat els tres respectius reculls que ja formen part del fons de la Microbiblioteca.\nLa pàgina web de l'Associació:\nEl año 2007 nace la Associació de Relataires en Català (ARC) de la mano de un grup de escritores usuarios habituales del portal web Relats en Català.\nLa Asociación centra sus actividades en el ámbito de la escritura y la lectura en catalán, promueve su uso en todo el territorio de habla catalana y difunde la realidad que acompaña a la lengua catalana.\nPara conseguir sus objetivos la Asociación convoca concursos literarios, edita publicaciones, promueve escritores jóvenes y crea acuerdos y convenios con otras entidades.\nY dentro de los concursos literarios uno de los más exitosos es el "Concurs ARC de Microrelats" (Concurso ARC de microrrelatos) que en sus primeras tres ediciones temáticas (Secrets (Secretos), Sentiments (Sentimientos) y Pecats Capitals 7+1 (Pecados Capitales 7+1)) ha publicado los tres respectivos recopilatorios que ya forman parte del fondo de la Microbiblioteca.\nLa página web de ARC:\nSignatura N Sec\nTítol Secrets / diversos autors\nPublicació Barcelona : Associació de Relataires en Català, 2012\nCol·lecció Arc ; 1\n(Dins l'apartat "Secrets d'estat")\nA la dona del Cap d'Estat li agraden els nois joves. Tots els que l'envolten ho saben prou bé, menys el Cap d'Estat. Ell no en sap res.\nAl Cap d'Estat li agraden les dones madures. Els seus propers ho saben, però la seva dona no. Ella, evidentment, no ho sap.\nLa dona del Cap d'Estat sol freqüentar un hotel força luxós per a les seves cites secretes, total paga l'Estat.\nEl Cap d'Estat no té un lloc fix on rebre les seves amants, tot sovint són elles les que trien i a ell ja li està bé que ja en pren prou de decissions al llarg del dia.\nAvui la dona del Cap d'Estat ha anat a l'hotel amb un jove alt, ros i amb uns ulls blaus com el cel i en la intimitat li ha promès feina i el que calgui, per tal que hi torni un altre dia.\nEl Cap d'Estat avui ha anat a un hotel de luxe al qual només hi havia assistit a recepcions. Les habitacions són magnífiques i la dona morena que l'acompanya una de les millors amants que mai ha tingut.\nLa dona del Cap d'Estat ha sortit de l'hotel al costat del noi jove, alt i ros amb qui ha passat tan bona estona.\nEl Cap d'Estat ha abandonat l'habitació satisfet i feliç com mai acompanyat de la dona morena.\nEn sortir de l'ascensor el Cap d'estat i la seva dona s'han trobat. Els dos vermells i avergonyits s'han quedat palplantats l'un davant de l'altre sense saber què dir-se.\nMentre, el noi jove i la dona morena han creuat les seves mirades. La dona ha deixat anar un crit: << Fill! >> Que el noi jove ha respòs amb un << Mare, tu per aquí? >>\nUna munió de periodistes han entrat a la recepció i els flaixos han massacrat els ulls del Cap d'Estat, la seva dona, el jove i la dona morena.\nL'endemà tots els mitjans de comunicació aniran plens de l'adulteri recíproc. Aviat tothom sabrà qui finança les trobades furtives d'ambdós i aquell hotel de luxe qualsevol serà el testimoni mut de la davallada política del Cap d'Estat.\nSignatura N Sen\nTítol Sentiments / diversos autors\nDescripció física 116 p. ; 20 cm\nCol·lecció Arc ; 2\n(Dins l'apartat "Sorpresa")\n"Tens una sol·licitud d'amistat d'en Fidel Casellas Vidal" i tu que no coneixes en Fidel Casellas Vidal i que n'estàs fins al capdamunt de correus d'aquest tipus, maleeixes el dia que et vas donar d'alta al Facebook. Però et venç la curiositat i hi entres per saber qui és aquest paio. La seva cara no et sona. A veure les amistats en comú: aquests i aquestes si que els/les coneixes. Són escriptors de la página a on tu també jugues a ser literat a temps parcial. Molts d'ells els has vist en alguna trobada o presentació de llibres, la seva cara et sona. I penses que aquest Fidel Casellas Vidal deu ser un usuari d'aquesta pàgina i que es deu amagar darrera un pseudònim, que probablement no et deu ser tan desconegut. Cliques a "Confirma" i d'ara en endavant tu figuraràs en la llista d'amistats d'en Fidel Casellas Vidal i en Fidel Casellas Vidal figurarà en la llista de les teves amistats. I penses que, en realitat, els amics que tens es poden comptar amb els dits d'una mà i encara te'n sobren.\nI continues amb la teva feina, que ja en tens prou amb totes les coses amb les que t'has compromès, perquè obrir el correu i trobar tants megabits inútils desespera a qualsevol i obrir-los, llegir-los i si cal, contestar-los et fa perdre un temps preciós.\nI passen les setmanes i un dia llegeixes al diari que s'ha produït un atemptat en una gran sucursal d'un banc molt cèntric i concorregut. Un sonat s'ha carregat trenta persones amb una escopeta de canons retallats abans que els de seguretat l'hagin pogut deturar. La policia l'interroga i no es creu la seva història de que la massacre l'ha perpetrat ell sol, que els hi pronuncia un discurs sobre les perversions del sistema i la cobdícia dels bancs. Ells busquen alguna organització criminal al darrere i comencen a investigar. Entren en el Facebook, en el mur de l'assassí i veuen les amistats que té.\nTruquen a la porta. No tens ni idea de qui pot se a aquestes hores.\nEnric Roca Perich "copernic"\nSignatura N Pec\nTítol Pecats capitals (7+1) / diversos autors\nPublicació Barcelona : Associació de Relataires en Català , 2012\nDescripció física 147 p. : il. ; 20 cm\nCol·lecció Arc ; 3\n(Dins de l'apartat "Supèrbia")\nNo és per dir-ho, però jo sóc molt modest. De la mateixa manera que diuen que: "la caritat comença per un mateix", s'ha de reconèixer que ser conscient dels mèrits que un té i sentir-se força orgullós de si mateix, no és pas ser superb: és, senzillament, un reconeixement de les pròpies virtuts, ni més ni menys!\nHe participat en molts concursos literaris, la majoria dels quals he guanyat fàcilment. Sense anar més lluny: el "Víctor Mora"; de les tretze edicions que hi ha hagut fins ara, n'he guanyat dotze. Sí, ja sé que direu que el nom que consta en cada edició varia, però és que ja us he dit que sóc molt modest i cada vegada hi he participat amb doble pseudònim, no fos cas que l'organització no volgués repetir cada any el mateix guanyador.\nTambé us podria dir que l'any que no vaig guanyar va ser perquè no hi participava, però faltaria a la veritat: no vaig guanyar i ni tan sols vaig ser finalista perquè no van tenir el bon gust d'escollir el meu relat que, modèstia a part, donava mil voltes a tots els participants... tothom, tothom es pot equivocar.\nMoltes gràcies a ARC i a Jordi Masó pels seus donatius.\nMuchas gracias a ARC y a Jordi Masó por sus donativos.\nPublicat per Biblioteca Esteve Paluzie a 20:45


Consumidor i pandèmia: canvi d'hàbits en temps de crisi\nEstà clar que estem immersos en un període de crisi econòmica derivat de la pandèmia originada per la COVID-19. Però aquesta crisi, la pateixen totes les empreses per igual? Veurem com aquesta crisi afecta diferents sectors.\nEn principi, podem considerar les empreses farmacèutiques, les plataformes d’streaming, fabricants de productes sanitaris, d’equipament informàtic o aplicacions de missatgeria i de videotrucades, entre les que més han crescut amb la pandèmia. Però no són les úniques.\nEn primer lloc, anem a veure el sector de la bellesa i ens centrarem en els pintallavis. Hi ha una teoria que sosté que el pintallavis funciona com un bon indicador econòmic. El promotor d’aquesta idea va ser el multimilionari Leonard Lauder, fill de l’empresària Estee Lauder que, a principis del segle XX, va afirmar que quan una economia entrava en declivi, les vendes de pintallavis augmentaven. Aquesta teoria es basava en la suposició que, en temps de crisi, moltes dones optarien per pintar els llavis de vermell més sovint per animar-se amb un luxe assequible. El llapis de llavis compensaria una austeritat forçosa en altres despeses més oneroses, com joies, vestits o sabates. Despeses que es posposen en èpoques de recessió.\nA aquesta teoria se la va denominar Lipstick Index i s’ha complert en diverses ocasions com durant la Gran Depressió i després dels atemptats de l’11-S. Com a teoria econòmica té poc suport, però com a campanya promocional és tot un encert. L’actual crisi del coronavirus no acredita aquest fenomen, ja que les vendes han disminuït, ja que en un primer moment ens va mantenir tancats a casa i posteriorment ens ha tapat la boca.\nEl sector de la moda no s’ha quedat enrere. S’ha reorientat per a la fabricació de màscares de disseny per oferir un estil diferenciat a la ‘nova normalitat’. La crisi de l’coronavirus les ha convertit en l’accessori estrella de la temporada i moltes marques ja s’han sumat a la tendència amb dissenys originals que destinen, en molts casos, part de les vendes a lluitar contra la COVID-19.\nCanvis d’hàbit en el treball i oci\nCom hem comentat anteriorment, un dels sectors més beneficiats per la crisi de la COVID-19, sobretot en el seu període de confinament, ha estat el de les plataformes de vídeo per streaming. El seu exponent és Netflix. Durant el primer trimestre de l’any aquesta empresa va duplicar el seu benefici aconseguint els 709 milions de dòlars, un 106% més que en el mateix període de l’any anterior. La companyia ha registrat gairebé 16 milions de nous usuaris a escala global des del començament de la pandèmia.\nAltres plataformes de contingut com HBO, Amazon Prime Video, Filmin o Movistar +, també s’han vist beneficiades per la situació de pandèmia. Disney +, per exemple, ha aconseguit més de 50 milions de clients després de la seva estrena al novembre (el seu objectiu era de 90 milions per a 2024). Quibi, l’anomenat Netflix de butxaca, estrenat als EUA i el Canadà el passat 6 d’abril, va aconseguir 1,7 milions de descàrregues en la seva primera setmana. Tot indica que, encara que els seus vídeos per a mòbils (de no més de 10 minuts) són idonis per escapades o desplaçaments, la gent quan està tancada a casa troba moments per consumir tota mena de continguts.\nL’ús de programes col·laboratius i serveis de videotrucada ha estat una altra de les activitats que s’han vist impulsades de manera significativa durant la crisi de la COVID-19. Entre els més utilitzats destaquen Teams i Skype (de Microsoft), Webex (Cisco), Slack i Zoom Vídeo Communications. Aquesta última que compta amb més de 300 milions d’usuaris tot i els problemes de seguretat de la plataforma, que la companyia ha anat corregint.\nLa indústria de la bicicleta també s’ha vist en gran beneficiada. La venda de bicicletes s’ha disparat a Espanya, entre un 300 i un 400% segons l’Associació de Marques i Bicicletes d’Espanya (AMBE). Els fabricants estan desbordats i tenen problemes per respondre a la demanda creixent d’aquest mode de transport alternatiu. Com a prova que pedalar està de moda, des de febrer, la recerca de rutes en bicicleta a Google Maps ha augmentat gairebé un 70%. També es va registrar un rècord en la recerca de reparadors de bicicletes a la plataforma de Google. Els usuaris consideren l’ús de la bicicleta com una forma d’evitar els vagons de metros i autobusos atestats, sobretot en temps de la COVID-19, i també de recobrar un sentiment de llibertat després de setmanes de confinament. Només queda veure si aquest canvi d’hàbits en la mobilitat es consolida o només romandrà mentre duri la crisi.\nEl comportament de consumidor\nD’altra banda, també podem afirmar que la crisi sanitària produïda pel coronavirus ha donat lloc a importants canvis en el comportament de consumidor. En el passat ja es preveia una certa evolució del consumidor cap a l’entorn en línia, però amb l’actual situació aquesta actitud ja s’ha aguditzat. Hi ha hagut canvis, no només en la forma en què les persones compren, sinó en com ho fan.\nEls consumidors post-COVID tindran una actitud diferent respecte a les marques en comparació amb l’etapa de quarantena. En aquesta primera fase molts consumidors van fer de la seva llar el seu espai d’entreteniment, de treball, de compres i fins d’exercicis. La cura física i mental s’ha convertit en una activitat imprescindible en la vida de moltes persones.\nÉs obvi que, després de la pandèmia, les nostres vides ja no seran les mateixes. Ningú està fora de perill de contagiar-se i existiran mesures de seguir per prevenir el contagi tant en l’àmbit social com professional. El màrqueting 360° és una de les estratègies més completes per adaptar-se a aquest nou context. Permet mostrar el producte de l’empresa des de l’exterior, brindant-li al client un nivell d’interacció més intens amb el producte sense haver de dirigir-se a un local. El paper de la creativitat tant en el màrqueting com en la publicitat serà clau.\nPerò cal tenir clar que perquè l’èxit sigui total, el producte o servei que s’estigui promocionant, ha d’estar a l’altura. Amb tot això, la fidelització dels clients i la imatge de marca han d’assolir el seu màxim potencial.\nDoctor per la Universitat de Lleida i Llicenciat en Economia per la Universitat de Barcelona. Professor col·laborador de l'assignatura Direcció de màrqueting del Grau en Màrqueting i Investigació de Mercats dels Estudis d'Economia i Empresa de la Universitat Oberta de Catalunya.\nconsumidor i COVID19


Agitador - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nEsquema agitador tipus "Rashton", força emprat per la indústria química.\nUn agitador és qualsevol dispositiu o màquina destinada a assolir l'homogeneïtat d'un medi (en termes d'homogeneïtzació dels components del medi i / o de la temperatura). Hi ha diferents tipus d'agitador d'acord amb el medi, de la configuració de la unitat i l'efecte desitjat. Al laboratori un agitador pot ser tant simple com una vareta, una barra de vidre, que pot agitar una solució en un matràs. El seu ús pot ser substituït per una barra magnètica en combinació amb un graella calefactora.\nEn enginyeria química l'agitació és una part important del procés de disseny des del punt de vista de l'optimització de la seguretat. La indústria química ha desenvolupat una gran quantitat d'agitadors per satisfer les seves diferents necessitats. Els agitadors industrials consten d'un motor, d'un eix, d'un remenador (l'agitador pròpiament dit) i d'un recipient. El motor acostuma d'ésser un motor elèctric que sol tenir acoblat un reductor o multiplicador de velocitat. L'eix gairebé sempre és de metall i ha de tenir el gruix suficient per a suportar l'esforç mecànic de torsió i, sobretot, per a evitar les vibracions per ressonància. El remenador és la part que agita el fluid mitjançant el seu moviment. El recipient acostuma d'ésser cilíndric essent rarament és plana, tant per consideracions mecàniques com per facilitar el buidat i la neteja.\nUna barra agitant una solució disposada sobre una graella calefactora amb agitació magnètica.\nEls agitadors es classifiquen d'acord a dues categories principals: agitadors per a barreja radial i parella barreja axial.\nLa barreja radial produeix un moviment a nivell de l'agitador: el fluid parteix del centre del recipient, és impulsat per l'agitador cap a les parets, d'on és reexpedit al centre. Tipus d'agitador: Turbina, Àncora, Planxa, Reixeta, Impulsor\nLa barreja axial produeix un moviment de la barreja a tot el recipient: l'agitador actua com una bomba que succiona el líquid al llarg del seu eix abans de la reexpedir-lo al fons. El líquid llavors és elevat al llarg de les parets i una vegada a la part superior del recipient és succionat cap al centre abans de descendir. Tipus d'agitador : Hèlix, Turbina de paletes inclinades, Banda agitadora.\nEls agitadors industrials solen ésser subdividits en dos grans grups:\nAgitadors lents: amb una velocitat perifèrica inferior a 5 m/s, i una relació diàmetre agitador/diàmetre recipient superior a 1/3. són adequats per a remenar pastes i líquids d'alta viscositat. En destaquen els de pales, els d'àncora i els de braços.\nAgitadors ràpids: amb una velocitat perifèrica superior a 6 m/s i una relació diàmetre agitador/diàmetre recipient inferior a 1/3. Són els més indicats per a accelerar les operacions de transferència de matèria, i per a crear o mantenir suspensions i emulsions. Donada la velocitat els agitadors ràpids formen un remolí d'una profunditat que augmenta amb la velocitat. Aquest fenomen és poc convenient perquè disminueix el volum útil del recipient i baixa l'eficiència de l'agitador; per tal d'evitar-ho es proveeix al recipient de pantalles deflectores o trencacorrents.\n↑ 1,0 1,1 1,2 1,3 «agitador». L'Enciclopèdia.cat. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.\n↑ R. R. Hemrajani, G. B. Tatterson, « Mechanically Stirred Vessels », dans Handbook of Industrial Mixing, 2004, pàg. 345\nAgitador de vòrtex\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Agitador&oldid=18893515»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 8 oct 2017 a les 17:50.


a cop d'ull: Escorxador-5, de Kurt Vonnegut\n"Escorxador-5" (1969) és, sens dubte, l'obra més popular de Kurt Vonnegut i considerada com un clàssic de la literatura nord-americana del segle XX.\nLa novel·la explica la vida de Billy Pilgrim, un personatge desorientat, enviat a Europa a lluitar contra l'Alemanya nazi. Capturat i empresonat a Dresden, és testimoni (com ho va ser el propi autor) de la destrucció de la ciutat a mans de les tropes nord-americanes (on moriren més de 150.000 civils). Un fet encobert pel govern dels Estats Units.\nEl protagonista, a més a més, posseeix l'habilitat de viatjar en el temps i, sense cap mena d'ordre, va saltant d'un episodi a un altre de la seva vida: de l'atrocitat de la guerra a escenes quotidianes amb la família; de la seva feina a l'abducció pels extraterrestres del planeta Tralfamadore...\nUna novel·la estranya i absurda, que combina ciència-ficció, humor negre i surrealisme.\nno coneixía aquest llibre, el buscaré...


El català perd 300.000 parlants habituals a Catalunya, però el jovent el parla més - TOTLLEIDA\nLa Plataforma per la Llengua presenta l’InformeCAT 18, el recull de les 50 dades d’arreu dels territoris de parla catalana com a termòmetre de la llengua.\nPer totlleida Última actualització Jun 10,2018\n– 6 de cada 10 euros dels ajuts públics a la música a Catalunya van destinats a projectes on la presència del català és inferior al 25%.\n– En l’àmbit de l’empresa i el consum l’InformeCAT mostra que la desaparició de les caixes d’estalvis fa caure l’ús del català als bancs.\nBarcelona, 8 de juny.- La Plataforma per la Llengua ha presentat l’InformeCAT18, el recull de les 50 dades més rellevants sobre la situació de la llengua catalana. Amb aquest report, l’ONG del català pretén impulsar l’ús social i la conscienciació sobre la situació de la llengua catalana i la millora del seu estatus legal des del convenciment que el català ha de ser la llengua comuna i ha d’esdevenir l’eix vertebrador de la diversitat social i cultural que conviu a casa nostra.\nEn aquesta setena edició de l’InformeCAT es destaca la preocupació per la transmissió intergeneracional de la llengua, per bé que es detecta que els joves saben més català que les generacions predecessores i, cosa més rellevant encara, que les generacions més joves a Catalunya, les Illes Balears i Andorra (al País Valencià aquesta dada no es mesura) compten amb una proporció de parlants habituals de català més alta que les generacions immediatament anteriors.\nL’anàlisi de les dades d’aquest informe permet copsar un període marcat per un descens del nombre de parlants de català, tant en termes absoluts com en termes relatius, però, en canvi, el nombre absolut de persones que són capaces de parlar en català es manté per sobre dels deu milions i creix en molts dels territoris. D’aquesta exploració, el president de la Plataforma per la Llengua, Òscar Escuder, n’ha afirmat que “els anys vinents podrien caracteritzar-se pel fet de ser una època en què el coneixement del català serà prou generalitzat, però l’ús social de la llengua serà més alt o més baix segons el context, la situació comunicativa, el territori, i sobretot, l’actitud lingüística dels parlants”.\nPer aquest motiu, Escuder ha posat èmfasi en el fet que “és important que de pares a fills, d’avis a nets, entre amics mantenim el català com a llengua comuna de la nostra vida i del nostre dia”, perquè aquesta ha de ser la manera més natural i genuïna de fer que la nostra llengua es vegi ben viva i ben útil. També demana que les administracions públiques i els seus representants siguin exemplars en l’ús i la promoció de la llengua.\nEn xifres recollides a l’InformeCAT 18, el català ha perdut 300.000 parlants habituals a Catalunya en els darrers 15 anys, cosa que es pot atribuir a fets com la caiguda de la natalitat al nostre país i l’arribada de persones joves en edat de treballar de fora del domini lingüístic que no tenen coneixement inicial de la llengua. Tot i això, un 5% més de persones joves tenen el català com a llengua habitual a Catalunya, i ja són el 36,4% del total.\nEn canvi, un dels factors que es recullen en aquest report és la infidelitat lingüística, que practiquen 7 de cada 10 individus. Això vol dir que la seva reacció després d’haver-se adreçat a algú en català i rebre una resposta en espanyol és canviar de llengua. A les Illes, els ciutadans que canvien de llengua representen el 78,4% del total de població que sap parlar català, mentre que a Catalunya el percentatge és lleugerament inferior (71%).\nTambé pel que fa a dades de l’ús social, la Franja és el territori on és més freqüent l’ús del català amb les amistats perquè el 62,3% de la població l’utilitza en aquest context. A l’Alguer, tres de cada deu algueresos fan servir el català amb els companys de feina i el 43% amb els seus amics.\nL’InformeCAT 18 exposa un augment general del consum de ràdio, televisió, cinema, teatre, llibres, música i revistes en català. Però si el 2017 va deixar una bona notícia és la posada en marxa d’À punt al País Valencià, que recupera mitjans de comunicació públics en català després de quatre anys. En canvi, a la Catalunya del Nord, els ciutadans només poden veure una mitjana de poc més de dos minuts al dia de televisió pública francesa en català.\nTot i això, també hi ha dades que mostren que la mateixa Administració pública castiga la llengua. Això es produeix, per exemple, en els ajuts públics a la música de Catalunya. Concretament, el 60,7% d’aquestes ajudes van destinades a projectes on la presència del català és inferior al 25%. Al mateix temps, queden restringides a grups o promotors que tenen el domicili legal a Catalunya, de manera que en queden fora els projectes en llengua catalana d’altres territoris del domini lingüístic.\nLes caixes i els cotxes frenen el català al món de l’empresa\nEn l’àmbit d’empresa i consum, l’InformeCAT 18 recull dades de com el català pateix una discriminació explícita a la indústria automobilística. Tot i parlar-se en quatre estats europeus, la nostra llengua és gairebé absent de webs, catàlegs, navegadors i manuals de vehicles. Als territoris de parla catalana, la venda de vehicles va superar les 360.000 unitats, una xifra molt superior a les vendes de Suïssa, la República Txeca, Dinamarca o Portugal, que sí que tenen la seva llengua pròpia en aquests cotxes.\nD’altra banda, la desaparició de les caixes d’estalvis ha fet caure l’ús del català parlat als bancs. Aquestes entitats han impulsat una castellanització de les dinàmiques internes de les oficines en què abans aquests clients trobaven un dels àmbits on fer servir el català de manera més còmoda, menys hostil. Les darreres enquestes d’usos lingüístics mostren que les persones que parlen català amb el personal de les entitats financeres a les Illes Balears ha caigut un 9,3% entre l’any 2004 i el 2014. A Catalunya, la comparació de les dades en deu anys, de 2003 a 2013, mostra una caiguda encara més forta, d’11,6 punts.\nLa nota positiva la posa Andorra, on el 94% dels comerços del país respecten els drets lingüístics que estableix la normativa del país, fet que no succeeix a Catalunya. Precisament, el president de l’ONG del català ha reclamat al nou Govern de la Generalitat de Catalunya que “estimuli i faci complir la Llei del codi de consum”, aprovada l’any 2010 i que fa que actualment prop del 90% dels productes que es comercialitzen a Catalunya siguin il·legals.\nEn l’àmbit de l’Ensenyament, l’InformeCAT 18 mostra l’interès per l’aprenentatge del català a les universitats estrangeres, al País Valencià i a les presons catalanes. No obstant, un any més, la llengua es troba en mal estat en el món de la justícia. A Europa, l’esperança està posada en una iniciativa ciutadana que ha rebut el suport de més d’un milió d’europeus que han signat perquè la UE promogui el català i altres llengües no oficials.\nFELICITACIÓ HORFASA-VETERANS LLEIDA\nALMENAR VIU AMB INTENSITAT EL SEU CAP DE SETMANA MÉS MEDIEVAL


SUPRESSIÓ DE COLÒNIES a P5, 2n i 4t. | Entitats d'Arenys de Mar\nEl claustre de l'escola Joan Maragall, en reunió del dia 27 de setembre, ha decidit suprimir les colònies dels nivells P5, 2n i 4t per al present curs 2012-2013, decisió ratificada en el Consell Escolar del dia 1 d'octubre amb el vot negatiu dels representants dels pares, l'argument esgrimit pels mestres és fer pressió davant les retallades i manca de recursos personals i econòmics.\nA l'AMPA no estem gens d'acord amb aquesta mesura i així ho vàrem fer saber als components del C.E., aportant un escrit que va ser llegit per la secretaria i adjuntat a l'acta.\nUs transcrivim l'escrit aquí sota:\nBenvolguts membres del Consell Escolar,\nCom a representants de l’AMPA en el CE us volem llegir un escrit que explica l’opinió i reflecteix els sentiments UNÀNIMES de tots els membres de la Junta de l’AMPA.\nEls pares i mares de la Junta de l’AMPA estem completament DECEBUTS, INDIGNATS, PERTORBATS,... per la decisió del claustre: mentre sí es tiren endavant sortides d’1 dia i colònies de 6è, no es volen fer colònies de P5, 2n i 4rt com a mesura de pressió contra les retallades, contra les substitucions als 14 dies. Mesura de pressió contra les retallades, fer unes sortides sí i altres no? Potser les retallades afecten a uns mestres sí i a altres no?\nUna decisió que afecta, un cop més, als nostres fills, però de la pitjor manera possible: creant desigualtats entre ells, possibles enfrontaments entre germans, com explicar al fill de 4rt o 2n o P5 que no va de colònies quan el seu germà o germana de 6è sí hi va?, quina immensa incongruència.... Els hi heu posat el caramel a la boca repartint papers, que JA SABEN LLEGIR!!!, ens expliqueu als pares les colònies quan ja sabeu que molt probablement no les fareu, AIXÒ NO ÉS DIGNITAT...\nUs volem recordar que els pares ja hem demostrat estar al vostre costat sense peatges, com ho fem ara amb la Plataforma arenyenca en defensa de l’escola pública, creada sense pressió i amb la voluntat de lluitar per un ensenyament públic de qualitat.\nEntenem la situació en la que es troba l'educació pública, compartim la preocupació com a pares i, més que mai, volem defensar una educació pública de qualitat. Manifesteu-vos i queixeu-vos mirant cap amunt i en el context que pertoca i, nosaltres pares, us acompanyarem. Manifesteu-vos mirant i utilitzant als que teniu per sota, els vostres alumnes, i, nosaltres pares, també actuarem en conseqüència.\nPodeu comptar amb el nostre suport a qualsevol altre mesura que emprengueu, però només amb una condició: no utilitzar els nens com a moneda de canvi.\n“... L’ infant gaudirà plenament de jocs i esbarjos, els quals hauran d’estar orientats a les finalitats perseguides per l’educació; la societat i les autoritats públiques s’esforçaran a promoure la satisfacció d’aquest dret.”\n(Principi n.7 dels Drets de l’Infant)\nDemanem que el claustre es repensi i rectifiqui la seva decisió per un SÍ A TOTES LES SORTIDES I COLÒNIES JA PROGRAMADES PEL CURS 2012-13.\nAMPA de l’Escola Joan Maragall\nInici › AMPA Escola Joan Maragall › SUPRESSIÓ DE COLÒNIES a P5, 2n i 4t.


La tardor del 15M – CGTCatalunya\nInici > General > Articles opinió > La tardor del 15M\nLa tardor del 15M\nEls multitudinaris actes de desobediència civil i resistència no-violenta, els processos massius de participació i decisió directa i horitzontal, les milers de persones discutint assembleàriament, la reconstrucció de llaços, de sociabilitats... són alguns dels trets d'aquest nostre actual moviment. Intentem ajudar a situar-lo en la conjuntura, però també en el llarg termini. Encara no ha acabat el llarg estiu de l'autonomia i ja s'entreveu una tardor calenta.\nEn l'horitzó polític hivernal, una llarga sèrie de convocatòries anuncia un in crescendo mobilitzador que apunta al 20N com a prova de foc. Des del 15M, la repolitització de la vida pública –una tensió tot just continguda durant el lapse vacacional– ha forçat la reconfiguració del comandament neoliberal anticipant les generals. I és que entre els múltiples efectes del 15M, un dels més immediats ha estat precipitar el relleu governamental.\nL'esquerra parlamentària, confiant que el precariat segueixi pagant la crisi i segura que en el futur hi haurà una altra alternança, ha assumit resignada el seu paper subaltern, acceptant a la bestreta la sagnia de vots i l'ascens al poder d'una dreta corrupta i desacomplexada. A l'acceptar ja la derrota electoral, el PSOE evoca a l'excés el turnisme del segle XIX. El ‘dit’ que ha proclamat a Rubalcaba candidat és ja la crònica d'una derrota anunciada. I contra un carrer que reclama una democràcia efectiva, l'aparell socialista no ha permès ni unes primàries.\nEl seu objectiu és clar: facilitar una deserció electoral massiva per l'esquerra que permeti guanyar a la dreta. El teatre de Rubalcaba desmarcant-se lleugerament per l'esquerra, mentre Zapatero gira a la dreta no persegueix convèncer a l'electorat enganyant-lo, sinó imposar una raó cínica que faci desistir de tota alternativa progressista. A una mala, l'aparell es blinda davant una eventual victòria eliminant qualsevol canvi per l'esquerra. Tot abans que un altre 13M.\nPer si l'anterior fora poc, en el sprint preelectoral el Govern s'ha decantat per donar al seu partit l'estocada final amb una inusual decisió: constitucionalitzar el neoliberalisme per mitjà d'una esmena sobre el control de la despesa pública. Adéu als vestigis del projecte europeu socialdemòcrata i demòcrata-cristià de postguerra. Al servei dels mercats, i en sintonia amb Merkel i Sarkozy, Zapatero imposarà un canvi de sentit constitucional que no només no es va votar el 1978, sinó que, a més, es troba en oberta oposició al model econòmic i social de llavors. No podia ser d'una altra manera. En el camí marcat per altres mesures com la reforma requerida pel tractat de Maastricht, incloure en la Constitució un topall a la despesa pública avança un penúltim pas d'un procés deconstituïent que dura ja tres dècades.\nEls apologistes dels Pactes de la Moncloa i l'economia “social de mercat” es treuen per fi la seva màscara democràtica i es mostren com el que són: mers gestors al servei dels ‘mercats’. Quan l'alegria és neoliberal, la Constitució és tot el modificable que faci falta.\nPer la seva banda, el laboratori català, avantsala autonòmica del que pot arribar a ser la política estatal, ens avança les claus per a un escenari post-20N. A pesar de ser més un fracàs aliè que un èxit propi, les municipals han reforçat el la dreta de CiU. Lliurada al PP més reaccionari de tot l'Estat, la seva deriva arrossega a un independentisme incapaç de comprendre la qüestió social i la política del moviment. Només l'èxit parcial de les Candidatures d'Unitat Popular (CUP) en alguns municipis oferix un contrapunt esperançador –encara que llastrat per certa animositat sectària contra el 15M–.\nPer la seva banda, l'esquerra parlamentària ha demostrat una incomprensió no menor del que és el 15M. Des del PSC a EUiA, sense excepció, tots els escons de l'esquerra es van avenir a signar la declaració contra el bloqueig desobedient de la sessió del Parlament català que aprovaria la “llei ómnibus”. Aquesta mesura, que esborra d'un cop de ploma part de l'obra legislativa del tripartit, ha marcat un dràstic canvi en la gobernança. La seva aprovació reflecteix per igual la prepotència de la dreta i la impotència de l'esquerra. A aquesta última se li nega, en endavant, que les seves polítiques perdurin.\nAl sumar-se incondicional a la declaració contra el bloqueig del Parlament, aquesta esquerra ha demostrat la seva connivència amb les pràctiques deconstituients de la dreta. La seva decisió ha segellat un divorci amb la societat en moviment que difícilment es podrà recompondre. En va han intentat agenciar-se més tard el 19J. La seva lògica, abans i després del bloqueig, segueix sent l'obediència al comandament neoliberal per sobre de qüestionar-se la seva responsabilitat en la destrucció del benestar.\nTorna el moviment...\nLa bona notícia ens la porta el canvi de tendència en el moviment. Després del gest de les acampades, el 15M ha promogut un reeixit canvi de repertori sostingut en les xarxes socials, ha centrat en el precariat la composició social de l'antagonisme, ha assolit desplaçar l'epicentre de les xarxes activistes i ha modificat el seu discurs; ara configura, en fi, una oposició extraparlamentària que aposta per la ruptura.\nDesprés de dècades buidant de contingut la Constitució de 1978, l'eix del conflicte polític ja no discorre entre l'esquerra i la dreta del parlament, sinó que es desplaça cap a l'eix dintre/fora del règim. Per això crida la multitud: “No ens representen!”. Per això s'intenta blindar constitucionalment el límit de la despesa pública. No obstant això, cada mesura regressiva precipita l'obertura i increment de l'espai autònom.\nA pesar dels èxits, els riscos de cara al 20N –i després– són enormes. L'excitació de la ruptura fa que es consumeixin massa energies. En no poques assemblees sobra afany de protagonisme. Haver d'assolir consensos per unanimitat sí o si és vist com democràtic quan, en rigor, és autoritarisme. Deliberar en assemblea es confon amb elaborar lleis; la programàtica del moviment, amb avantprojectes de llei. Sovint s'enfoquen malament qüestions com la reforma electoral. S'oblida que la clau no està en un altre sistema de partits, sinó en el control i rendiment de comptes de l'estament polític, en la introducció de mecanismes de democràcia directa, etc.\nL'interès en la cooptació i l'oportunisme són desmesurats. Per als partits d'esquerra, el 15M és vist a l'una com un problema i un calador de vots. Des dels mitjans s'han redoblat els esforços per produir líders, per consolidar logotips que redueixin el 15M a una simple marca –com el ‘68–. Per si amb això no n'hi hagués bastant, la visita del Papa ha demostrat que la reacció no està disposada a perdre el carrer. Compten per a això amb els recursos que gestiona la dreta, a més d'un suport mediàtic i policial no-res menyspreable.\nAquesta tardor la repolitització de la vida pública s'exposa a una escalada de tensió. La renúncia de l'esquerra parlamentària aboca a un escenari hegemonitzat per la dreta, fins i tot si guanya la primera. El 15M s'enfronta al repte de definir una estratègia extraparlamentària que li permeti afirmar-se en l'autonomia sense deixar d'impactar en el règim, legislar sense governar, canviar la societat sense reproduir el comandament.\n* RAIMUNDO VIEJO VIÑAS és activista i professor de Teoia Política de la Universitat Pompeu Fabra. Article publicat a la revista Diagonal)\n15M, Crisi, Mobilitzacions laborals, Situació econòmica


Llum verd al Reglament regulador del Servei d’Atenció i Mediació prop de l’Administració de Justícia - FÒRUM.ad\nLlum verd al Reglament regulador del Servei d’Atenció i Mediació prop de l’Administració de Justícia\nOn: 17/12/14 18:43\nEl Govern ha aprovat, a proposta del ministre de Justícia i Interior, Xavier Espot, el Reglament regulador del Servei d’Atenció i Mediació prop de l’Administració de Justícia. L’articulat d’aquest reglament determina la creació d’aquest Servei, de caràcter públic i gratuït de l’Administració general, adscrit conjuntament als ministeris encarregats de la Justícia i dels Serveis socials. La finalitat és la d’atendre al ciutadà, especialment les víctimes de delictes i contravencions penals, així com proporcionar una orientació jurídica i social i a continuar amb la Mediació Familiar.\nEl decret també estableix l’estructura organitzativa i funcional d’aquest Servei d’Atenció i Mediació prop de l’Administracio de Justícia, integrant en l’equip del Servei professionals dels àmbits jurídic, social i psicològic, amb unes funcions estretament vinculades amb el seu àmbit de coneixements.\nEl Servei de Mediació Familiar fou aprovat pel Govern l’abril del 1994, impulsat Departament de Benestar i el Servei de Social del Govern. D’ençà la seva creació, aquest Servei ha resultat de gran ajuda per moltes persones que s’han trobat en situacions de trencament de la unitat familiar, afavorint una transició menys traumàtica vers la nova situació personal i familiar, amb el benefici que això comporta en els menors que han hagut d’afrontar aquell trencament. La col·laboració entre aquest servei amb l’Administració de Justícia ha propiciat uns excel·lents i positius resultats, afavorint l’oportunitat d’ampliar a altres àmbits i situacions actuacions similars.\nAl mateix temps, i d’ençà l’any 2001, el Ministeri de Salut, Benestar Social i Família està duent a terme actuacions relacionades amb la violència de gènere, que amb el temps ha superat la vessant assistencial puntual, encaminant els nivells d’intervenció cap a la protocol·lització de les actuacions amb una perspectiva interdisciplinària jurídica, psicològica i social.\nAquestes intervencions sectorials resulten, però, insuficients per donar resposta a altres situacions que afecten directament la ciutadania, més concretament, l’exercici i defensa dels seus drets i, amb major incidència, quan la persona ha estat víctima d’una infracció penal. AI mateix temps, les actuacions dels poders públics en aquest àmbit és una reclamació cada cop més reiterada i exigida en el marc de les obligacions adquirides arran de la subscripció de diferents instruments internacionals, on es projecta la protecció dels drets de la víctima com una línea d’actuació principal i amb entitat pròpia.\nAixí, diferents Convenis del Consell d’Europa ratificats per Andorra i integrats actualment en el nostre ordenament jurídic (com el Conveni del Consell d’Europa sobre la lluita contra el tràfic d’éssers humans, sobre la protecció dels infants contra l’explotació i l’abús sexual, o sobre la prevenció i la lluita contra la violència envers les dones i la violència domèstica) contenen disposicions orientades en aquest sentit. Concretament, es tracta de la creació d’estructures pluridisciplinars destinades a donar el suport necessari a les víctimes i parents propers, així com l’adopció de les mesures que siguin necessàries per tal que les víctimes rebin una informació adequada i en el moment oportú sobre els serveis de suport i les mesures legals disponibles, incloent serveis específics com l’assessoria jurídica.\nPrevious Post: El Govern amplia el reglament de l’assistència tècnica lletrada\nNext Post: Es realitzarà un pla d’infraestructures verdes d’Andorra


FOTOS DE COBLES, ORQUESTRES I CONJUNTS DE CATALUNYA: UNIÓ ARTÍSTICA (Martorell)\nOrquestra de Martorell, que pel que es pot llegir al dors d'aquesta postal s'hauria creat l'any 1930, i de la que no en tinc notícies ni abans ni després. Alguns dels músics provenien de l'Orquestra Planas, també de Martorell.\nDarrere: Joan Abante i Amposta ["Joan del fiscorn"] (fiscorn), Rafel* Bofill i Masjoan (trompeta), Jaume Nolla i Hortoneda (trompeta i representant), Joan Capellades (violí) i Antoni Esteve (contrabaix)\nDavant: Antoni Sagristà i Canals (clarinet), Desconegut (clarinet), Desconegut (flauta), Cristòfol ["Tòfol"] Llopart (violí, director i representant) i Desconegut (violí).\n* Veure peu de foto de la imatge següent\nAny 1930 (1) bis\nLa primera notícia que vaig tenir de la Unió Artística de Martorell va ser aquesta foto feta amb un mòbil, que em va passar l'Àlex López, de Martorell. Algú havia escrit a màquina en el revers, crec que anys després de ser publicada la postal, uns noms que transcric a continuació:\nFiscorn: JOAN ABANTE AMPOSTA\nTrompeta: ELPIDIO BOFILL\nTrompeta: JAUME NOLLA\nViolí: _________ CAPELLADES\nContrabaix: ANTONI ESTEVE\nClarinet: ________ SAGRISTÀ\nViolí: TÒFOL LLOPART\nSegons m'explica Elpidi Bofill, de Martorell, el seu pare, segon per l'esquerra de la fila de darrere es deia Rafel i no Elpidi.\nEl violí Capellades és Joan Capellades\nEl clarinet Sagristà ha de ser Antoni Sagristà, i no el seu germà Joaquim, que també tocava el clarinet, però físicament no s'assembla a aquest.\nRevers de la postal anterior, feta a la Impremta Bonell, de Martorell.\nAnónimo 8/8/19 23:51\nEm dic Joan Abante i el primer de L' esquerra es el meu avi. Conegut a Martorell com a Joan del fiscorn. Jo ja sabia que tocava aquest instrument de vent, però no havia vist cap foto. M'ha fet molta il·lusió......


La història - Escola Torre Roja\nL'escola Torre Roja és un centre educatiu caracteritzat per haver estat sempre una escola rural i unitària.\nL'any 1968 l’escola es va traslladar a un nou edifici, compartit amb l’Ajuntament. I, a partir d'aquest moment, es converteix en una escola mixta, en què nens i nenes comparteixen un mateix espai.\nDes de 1968 fins a 1977 el nombre d’alumnes de l’escola oscil.la entre els 18 i els 20, amb un sol mestre. Els alumnes comencen a l’escola amb 6 anys i, quan acaben El Ciclo Medio de Educación General Básica, han d’anar a Sant Antoni per acabar la Primària.\nNo és fins al curs 92/93 que el Departament envia una mestra més, Teresa Antiga, i l’escola passa a formar part de la ZER Baix Montseny. La ZER és una associació d’escoles dels pobles petits propers a Sant Pere que treballen coordinats. L’escola Torre Roja forma part de la ZER fins al curs 97/98. L’Escola Torre Roja dirigirà la ZER Baix Montseny fins l'any 1997 que en sortirà per anar consolidant una escola autònoma d’una línia.\nEl progressiu augment de matrícules als inicis dels anys 90 féu que l’escola es quedés petita. L'edifici nou - l’actual Centre Cívic -, va entrar en funcionament el curs 1994/95 i, amb ell, va anar augmentant el nombre d’alumnes i de mestres, fins arribar a un total de 114 alumnes i 9 mestres.\nEvolució d'alumnes i mestres


El PSIB celebra el 'canvi d'opinió' del PP sobre la reforma de l'Estatut\nTot i així Armengol critica el procés i el compara amb el pla Ibarretxe\nLa portaveu del grup parlamentari socialista, Francina Armengol, mostrà ahir la seva satisfacció pel «canvi d'opinió» del Partit Popular respecte de la reforma de l'Estatut d'Autonomia. I és que, segons el PSIB, «el president Matas sempre s'havia mostrat contrari a qualsevol avanç en l'autogovern i fins ara es dedicava a fer seguidisme de les polítiques centralistes impulsades per José María Aznar».\nDe tota manera, Armengol es mostrà escèptica en relació que el Govern balear propugni, a través de l'Estatut, qüestions com la creació de la policia autonòmica o el reconeixement de Balears com a nacionalitat històrica.\nAquest escepticisme en relació al contingut de la reforma va acompanyat d'un rebuig total del procediment elegit per l'Executiu a l'hora de fer la revisió de la norma bàsica de la comunitat autònoma. La dirigent del PSOE aposta per la creació d'una ponència parlamentària que marqui els eixos del futur Estatut, tal com es fa a Catalunya o a Andalusia, i critica la «unilateralitat» de la proposta per part del Govern balear. A Armengol el fet que la iniciativa sorgeixi del Consolat de Mar li recorda el procés que es viu al País Basc amb el pla Ibarretxe.\nQuan arribà el moment de presentar el seu model estatutari, Armengol va al·ludir a la necessitat que s'hi incloguin fórmules per incrementar l'autogovern, que es potenciï el paper dels ajuntaments i que s'incideixi en els drets socials dels ciutadans de l'Arxipèlag. Tot l'anterior sense autoimposar-se un sostre competencial i sempre després d'escometre els oportuns canvis a la Constitució espanyola.


Clam contra la fiscalia pels ‘bloquejos polítics’ de fons d’empresaris de l’Amèrica Llatina - Altaveu el diari digital d'Andorra\nClam contra la fiscalia pels ‘bloquejos polítics’ de fons d’empresaris de l’Amèrica Llatina\nCom a mínim un inversor panameny es planteja promoure una acció de responsabilitat contra l’Estat andorrà per la ‘tossuderia’ d’Alberca, a partir dels seus lligams amb controvertits procuradors sud-americans, de mantenir comptes congelats\n03/10/2021 (18:57 CET)\nKenia Porcell i Alfons Alberca en la visita que la primera va fer a Andorra. ARXIU\nLa ‘tossuderia’ de la fiscalia general -amb el beneplàcit posterior de la Batllia- de mantenir bloquejats sine die diners d’empresaris de diferents països americans a partir dels vincles controvertits que Alfons Alberca té o ha tingut amb polèmics procuradors, fiscals, de països com Panamà està causant un fort malestar entre aquest grup d’empresaris. Alguns d’ells plantegen accions judicials per reclamar el perjudici que el ministeri públic andorrà els estaria causant.\nÉs el cas del germà d’un ex-alt càrrec del govern panameny quan el president d’aquell país centre-americà era Ricardo Martinelli. Arran de les guerres polítiques hagudes amb l’arribada al poder de Juan Carlos Varela aquell empresari va arribar a ser detingut en relació a un cas de blanqueig que s’hauria suposadament comès al tomb de la Caja de Ahorros de Panamá. Però mentre que en aquell país totes les causes diligències obertes contra aquell empresari ja estan arxivades, al Principat se li mantenen els comptes bloquejats. I d’això en fa gairebé quatre anys.\nPer mirar de justificat part d’algunes de les derivades del ‘cas BPA’, Alberca hauria travat amistat amb diversos col·legues d’Amèrica Llatina. Com la qui va ser procuradora general de Panamà Kenia Porcell. Les fonts consultades no dubten en qualificar les fiscalies com “el braç jurídic armat dels governs”. I suposadament, si el fiscal general del Principat necessitava cooperació a Panamà o a on fos pel ‘cas BPA’, després aquells països s’ho cobraven de la mateixa manera. Amb el que es consideren ‘bloquejos (de fons) polítics’ que no s’han dut pas sempre a terme a BPA. N’hi ha a Crèdit Andorrà o a Andbank. Amb la diferència que en aquests darrers casos, els bancs no n’han patit cap conseqüència.\nSi el fiscal general del Principat necessitava cooperació a Panamà o a on fos pel ‘cas BPA’, després aquells països s’ho cobraven de la mateixa manera. Amb el que es consideren ‘bloquejos (de fons) polítics’ que no s’han dut pas sempre a terme a BPA. N’hi ha a Crèdit Andorrà o a Andbank\nEn el cas de l’empresari panameny que està decidit a promoure una acció de responsabilitat contra l’Estat perquè el bloqueig que se li manté a Andbank ja fa gairebé quatre anys que dura i més enllà de no poder disposar dels diners travats ha patit un perjudici de més d’1,5 milions d’euros, la causa que se li va obrir al Principat per justificar que se li congelaven els seus fons es va basar en tres retalls de premsa d’unes causes que, a Panamà, ja s’han arxivat. “No hi ha mesura contra l’empresari en aquell país”, han indicat les fonts.\nL’empresari que se sent altament perjudicat -encara recentment se li ha confirmat que no se li pensen destravar els fons- és germà d’un ex-alt càrrec del govern Martinelli. El seu successor, Juan Carlos Varela, va atacar els predecessors per totes les vies que va poder. I així hauria buscat la col·laboració de la procuradoria general. Alberca i Porcell van mantenir al seu dia diverses reunions i viatges. Un cap allà, l’altra cap aquí. I com el denominat ‘VarelaLeaks’ (la filtració de tot de WhatsApps enviats per l’ara ja expresident Varela) hauria evidenciat, el bloqueig dels diners de l’empresari, el novembre del 2017, hauria estat qüestió d’hores, de dies. Cooperació directa entre fiscalies i comunicació de Porcell a Varela que la feina ja estava feta.\nLa persecució política a Panamà s’hauria anat atenuant els darrers temps. Però el bloqueig dels diners a Andorra continua. El cas que ara transcendeix, asseguren les fonts, no és l’únic. Quan a la fiscalia, per les seves ‘guerres’, li convé posar pals a les rodes, és qüestió de pocs dies, de moments. En cas contrari pot ser tot un suplici. “Tot plegat és una guerra política i l’empresari en qüestió n’és una víctima més”, lamenten les fonts, convençudes que més aviat o més tard serà l’Estat andorrà qui n’acabarà pagant les conseqüències en forma d’indemnitzacions pels perjudicis causats per la praxi del ministeri fiscal.


Per a qualsevol dubte o informació,\nposeu -vos en contacte amb nosaltres.\nSaber-ne més... »\nRealitzem el diagnòstic, assessorament i tractament a infants, adolescents i adults.\nOferim servei individualitzat i ajustat a les necessitats específiques de cada nen o jove, donant-los eines i estratègies per a fer front a les dificultats acadèmiques, evitant el fracàs escolar i la baixa autoestima.\nA més de tractar els trastorns d’aprenentatges detectats, treballem els aspectes com la planificació, l’organització, els aprenentatges instrumentals, mètodes d’anàlisi, síntesi i tractament de la informació, adquisició d’hàbits i tècniques d’estudi.\nEstem portant a terme cursos de formació per a professionals de l’educació. Així com xerrades informatives per a pares i mares, tractant temes com dislèxia, TDA/H, discalcúlia,... la seva detecció i intervenció precoç.\nSi sou una AMPA i creieu que el centre educatiu al que acut el vostre fill/a estaria interessat a rebre alguna d’aquestes xerrades, contacteu amb nosaltres.\nCol·laborem activament amb l’Associació Catalana de Dislèxia, l’Associació Dis-Seg i l’Associació TDAH-Lleida.\n© 2014 psicologialogopedia-josefinapedros.com / Francesc Rodriguez


Relat "Escena de crisi; no passeu (bis)"\nInici > detall del relat: Escena de crisi; no passeu (bis)\nAsseguda rere el taulell, la Matilde fulleja amb calma el darrer Lecturas quan un sobtat augment del so del carrer la sobresalta i li fa aixecar el cap. Acaba d'entrar a la botiga un home d'uns cinquanta anys, calcula ella, amb vestit i corbata elegants però no massa ben planxats i una barba poc rasurada. La Matilde amaga la revista sota el taulell i es treu les ulleres, que queden penjades del coll.\n-Bon dia, en què el puc servir?\n-Bon dia. Miri, volia roba interior per a mi. Calçotets, vaja.\n-És clar. I quina talla necessita?\n-La veritat, no en tinc ni idea. Em fa vergonya dir-ho; fins ara, d'això sempre se n'havia cuidat la meva dona, però com que ara tinc més temps...\n-Ah, ja l'entenc. No es preocupi, que jo l'ajudo. A veure, a simple vista jo diria que vostè en gasta una de mitjana. Sí, i tant, ha de ser una talla mitjana. Però, vaja, si vol que n'estiguem del tot segurs...\n-Que si vol que n'estiguem segurs, del tot segurs, vull dir, doncs que no hi ha millor manera que...\n-Vol que m'abaixi els pantalons?\n-Si no li fa res, és clar. És per confirmar-ho al cent per cent, oi que m'entén?\n-No, no em fa res; només penso que, no sé... Però, aquí? enmig de la botiga? No sé, pot entrar algú més...\n-No pateixi per això, home, estigui tranquil. No tenim massa moviment els darrers mesos, no sé si m'entén.\nL'home acota el cap, tot allunyant la vista d'aquella dependenta granadeta, de cabells tenyits i rínxols artificials. S'afluixa el cinturó, es descorda el botó i s'abaixa la cremallera. El pes de cartera i claus entaforades de manera temerària a les butxaques fa que els pantalons es desplomin sorollosament sobre unes sabates gens llustrades. Garratibat per la visió de les seves pròpies cames, dels pantalons escarxofats sobre el terra i dels clàssics mitjons negres vorejant-li els genolls, l'home no pot evitar de mirar a esquerra i dreta per assegurar la inviolabilitat de la seva intimitat, si és que en aquell punt es pot parlar encara de privadesa inalterada.\n-Oi que em farà el favor d'apujar-se camisa i americana? -li demana la Matilde, que surt de darrere el taulell tot posant-se les ulleres-. Molt bé; veiam què tenim aquí-. L'home, lleugerament enrojolat, observa com la dependenta fa un parell de voltes senceres al seu voltant.\n-Doncs, miri, no sé què dir-li, ara. Fixi's que n'estava absolutament convençuda que vostè duia calçotets de talla mitjana, però jo diria que aquests són d'una talla gran. I ara que ho veig de més a prop, no sé de veritat què coi dir-li. Realment no puc dir-li quina mida li pertocaria. Oi que em farà el favor d'esperar-se un momentet?\nLa Matilde desapareix rere una cortina grisa. L'home, palplantat enmig de la botiga, pantallons avall i amb les mans sostenint americana i camisa, sent la veu llunyana de la dependenta: "Maria Josep!, Maria Josep!, que pots baixar sisplau? Sí, uns calçotets, sí. No, noia, els has de veure tu mateixa. Baixa, sisplau!". Uns segons després, reapareix la Matilde.\n-Ara ve la meva companya. És que en sap molt més que jo de roba interior d'home, oi que m'entén?\nL'estrepitós cruixit d'una escala de fusta revela que l'experta en caçotets ja baixa. I ho fa sense pressa, com si no es decidís a fer cap pas fins no tenir ben afermats els dos peus sobre cada graó. L'home dels pantalons abaixats dirigeix la mirada cap al lloc d'on provenen les infernals escomeses i comença a fer-se una idea de com ha de ser la senyora que és a punt de descórrer la cortina.\n-Digues, Matilde -el cos propietari de la veu agitada i poc femenina que es fa present és el d'una dona de com a mínim setanta-cinc anys, baixa, molt baixa, i grossa, molt i molt grossa.\n-Mira'm aquest senyor, si em fas el favor. No sé, noia, jo hagués dit que la seva era una talla mitjana, però... a veure què en penses tu?\n-Renoi, Matilde -li respon la companya, encara panteixant pel sobreesforç de la baixada-; mira que t'ho he dit vegades, eh? No t'has de deixar enganyar pel que porten posat els senyors. Oi que em permet, jove? -la que es fa dir Maria Josep agafa la cinta mètrica i l'apropa als slips d'un home cada cop més astorat.\nLes mans tremoloses de la dependenta més experimentada provoquen un subtil però continuat fregament de la cinta sobre els genitals masculins. Per sort, la incipient erecció que s'insinua darrere el teixit passa desapercebuda a ulls de les dues professionals de la llenceria que, agenollades, examinen amb detall la part posterior del calçotet. Finalitzat l'exhaustiu anàlisi, la Maria Josep s'incorpora amb l'ajut de la seva companya i es dirigeix a un home encara torbat per la situació:\n-Escolti'm. Vostè sempre ha dut aquesta talla de roba interior?\n-Doncs, no ho sé, jo diria que sí -la visió frontal d'aquella vella andròmina aconsegueix de relaxar definitivament el seu membre.\n-I era la seva dona qui l'hi aconseguia, oi?\n-Sí, ja li ho he explicat abans a la seva companya.\n-Perquè, és clar, jo aquí veig que aquests slips li fan bossa per darrere; i no l'hi escauen, francament. Per tant, una de dues, i perdoni l'atreviment, o la seva dona no s'hi veu gaire, perquè és molt evident que li pengen per tot arreu, o és que la seva dona sap coses que nosaltres dues, vaja, que nosaltres dues només podem imaginar...\n-Doncs que..., com li ho diré ara? -la Maria Josep fa una llambregada a la seva companya-. Redimonis!, li parlaré clar, jove. Doncs miri, que tot sovint hi ha senyors que pateixen d'una, com li diria, d'una inflor permanent del seu, del seu...\n-Escolti'm senyora, perdoni'm, però jo no he vingut aquí a parlar de les meves...\n-Vinga, jove, no em sigui tan estret, ara! No li asseguro pas que sigui això el que li passa a vostè. Tampoc dic que la seva dona sàpiga de fa molts anys que vostè pateix d'això i que, per tant, sempre ho ha hagut de tenir ben present a l'hora de comprar-li uns calçotets. Però és que, jove, si no és aquesta la raó jo només li puc recomanar els de talla mitjana. I, cregui'm, a la meva vida he vist molts senyors que necessitaven dur una talla molt més gran de la que realment els escauria per poder donar cabuda a aquesta..., diguem-ne, a aquesta...\n-Molt bé, senyores, deixem-ho córrer, d'acord? -diu l'home tot apujant-se apressadament els pantalons-. Jo només volia uns calçotets i punt. ¿Que els sembla que potser els de talla mitjana m'escauran millor?; doncs que siguin de talla mitjana!\n-Bé, és que no li ho puc assegurar això; és que això depèn, jove -insisteix la quasi octogenària dependenta-; precisament és el que estava provant d'esbrinar. A més a més, també cal saber si els vol seguir portant amb goma o sense. Sí, sí, la goma, ja sap de què li parlo. Perquè quan un senyor duu calçotets d'aquesta mena i la seva cintura no està preparada per això, i cregui'm jove, la seva no n'està de cap de les maneres, doncs aleshores sobresurten massa els pneumàtics, oi que sap el que li vull dir? O sigui que depèn, jove, depèn...\n-No, senyores, no; ja no depèn de res. Gràcies, de veritat, però ja en tinc prou. Saben què farem? D'aquells que tenen de mostra a l'aparador... això mateix, aquells; doncs me'n posen tres de talla mitjana i tres de talla gran. I ja ens ho mirarem a casa la meva dona i jo amb tota tranquil·litat, tenint en compte, no s'amoïnin, totes les variables que han tingut a bé presentar-me. D'acord?\n-Però, i l'estampat...? -diu la Matilde tot treient-se les ulleres.\n-Res. Que siguin llisos i negres i, sobretot senyores, ja em poden fer el favor de cobrar.\n-Bé, bé, com vulgui -respon la Matilde, un xic sorpresa per la reacció.\n-Doncs, jove, si no em vol res més -diu la Maria Josep- me'n torno cap a dalt, que tinc feina. Matilde, sisplau, a no ser que calgui de debò, no em tornis a demanar que baixi; em trobo molt fatigada.\n-Tranquil·la, ja m'espavilaré -li respon la Matilde-. A veure, senyor: serien sis euros, però aquest model té un descompte del 20%, i amb la rebaixeta que li faig per si s'ha molestat una miqueta per tot això que hem parlat de..., vaja, ja m'entén...\n-Deixi-ho estar, per favor. Quant, doncs?\n-Doncs miri, em dona tres euros i estem en paus, d'acord?\n-Aquí els té. Gràcies, senyora. Apa, adéu-siau.\n-Adéu... I torni quan vulgui!\nLa Matilde torna a asseure's rere el taulell, es torna a col·locar les ulleres i recupera el seu Lecturas per la plana que havia quedat a mig llegir, just en el punt on s'explica amb tot luxe de cromàtics detalls la dissort que acompanya la família reial noruega en l'actual etapa de recessió.\nmés embarassoça! És ben bé que això de comprar calçotets resulta una feina pròpia de fer un màster!M'has fet riure a cor obert i fins i tot he patit una mica imaginant el personatge ridículament palplantat amb els pantalons abaixats!