Educació es compromet a convocar oposicions tres anys seguits\nMartí March ha presentat als sindicats una proposta per a la "recuperació de drets sociolaborals per als docents"\nEl conseller d'Educació, Martí March, durant la reunió telemàtica amb els sindicats, aquest dilluns. ARA Balears\nPalmaLa Conselleria d'Educació s'ha compromès amb els sindicats a convocar oposicions tres anys seguits: 2022, 2023 i 2024. Així ho ha comunicat el conseller Martí March als sindicats en una mesa sectorial telemàtica aquest dilluns.\nMarch ha presentat a la reunió una proposta per arribar a un acord "de recuperació de drets sociolaborals per als docents" entre enguany i el 2023. L'objectiu, segons Educació, és arribar a un "acord de legislatura".\nA banda de les oposicions, March també s'ha compromès a reduir la càrrega lectiva a 18 hores a l'Educació Secundària. En el cas de Primària, aquesta reducció serà "progressiva", però no s'ha especificat fins a quantes hores. Per últim, la proposta inclou negociar la carrera professional per al personal docent, segons estableix la LOMLOE.\n"Un punt clau per a nosaltres és la carrera professional, ja que som els únics funcionaris que no la tenim", ha subratllat Miquel Àngel Santos, del sindicat Alternativa. L'entitat ha celebrat que continuïn les negociacions i asseguren que estan d'acord amb aquesta proposta inicial "per començar a treballar".\nDes d'ANPE, destaquen també com un punt positiu la voluntat negociadora, però consideren que en aquest plantejament inicial s'hi haurien d'incloure altres aspectes com "la baixada generalitzada de ràtios i les mesures de conciliació sociolaborals". A més, reclamen saber el "límit retributiu" de la Conselleria i "el marge de negociació real per dur-lo a terme".\nCrítiques a l'avantprojecte de llei\nUGT ha criticat que l'avantprojecte de llei educativa "no recull ni ha contemplat" les reivindicacions del sindicat en matèria laboral, horaris, formació permanent i promoció. En aquest sentit, defensen que la futura llei "hauria de suposar un pacte social, econòmic i polític".\nPer la seva banda, la FAPA ha defensat que "no necessitam una llei perquè tot continuï igual, necessitam un llei transformadora que permeti i garanteixi el desenvolupament d’aquestes millores i que no hi apliqui limitacions que les faci inútils".\nEn un comunicat, han demanat que s'aprofundeixi en aspectes com l'equitat i la inclusió i una avaluació contínua de "tots els estaments del sistema educatiu". També que l'autonomia dels centres permeti desenvolupar els projectes educatius amb "recursos necessaris i els professionals amb el perfil adient".\nMartí March sindicats educació


Paraules des de Solsona: Fora Arcadis Espada i Xaviers Nart\nFora ells i tots els que vulguin assemblar-s’hi. Haurien de tenir prohibida l’assistència als medis de comunicació perquè no saben sinó ofendre, humiliar o menysprear. Aquest és el seu estil.\nArcadi Espada: demana que es castigui a totes les dones que donin a llum a «hijos tontos, enfermos y peores».\nLa diria tan grossa, que ni sé per on començar. Ho provo: ara resulta que les criatures neixen, com Eva ―ella en va tenir prou amb una costella masculina perquè el Déu del Cel ja sabia tot allò de l’ADN―... doncs, neixen només amb genètica femenina. Perquè, si no ho he entès malament, segons aquests punters de la ciència més avançada, les criatures amb problemes no han heretat res dels seus pares. Perquè, segons ells, suposo el gènere masculí no és sinó una conjunció d’Adonis i d’Eisteins!\nElls, en obrir la boca (a part del rampell de Llucifer que els ha enverinat la sang que els arriba al cervell), ja posen en evidència que no porten cap gen ―ni d’outlet―, d’Einstein. I mirant-los, tampoc crec que Adonis els considerés ―alegrement―, cap descendent de la seva nissaga.\nNart era, fins fa poc, de Cs. I, només per dir-ne alguna, va acabar reconeixent que havia rebut, per error!!! 31.000 € al seu compte en un banc suís de Fèlix Millet. A canvi de? Quin gen més edificant!\nEspada va ser un dels promotors més coneguts de la plataforma cívica Ciutadans de Catalunya que va promoure la creació del partit polític Cs, en el qual no es va integrar mai. I també per dir-ne alguna, l'agost del 2018 va ser denunciat per la policia local de l’Ametlla de Mar, juntament amb set persones més, per pintar «mobiliari urbà». Els 8 denunciats van ser identificats per la policia pintant línies roges en un llaç groc situat a una rotonda de l’Ametlla de Mar. Un altre gen molt edificant!\nAmb persones que diuen disbarats així d’horribles, no arribarem mai enlloc. Es pot opinar de manera diferent i expressar-se sempre i quan, els fets no et posin a la cua de qualsevol llista d’autoritats. I sempre i quan, el que diguis, no atempti contra els drets de ningú. I menys, potser, de les mares. En especial, d’aquelles lloables persones que, tot i tenir fills amb greus problemes, no es preocupen del per què i, amorosament, en tenen cura amb un amor infatigable i extenuant.\nSi fóssim com ells, lamentaríem que la família on van ser educats, potser no va tenir tanta cura a encertar els valors que varen inculcar-los.\nI és que cal ser molt acurat parlant en públic i escrivint a les xarxes. Perquè donada la falta de formació, cada vegada més greu, de les societats a les que pertanyem, les bestieses dites i escrites deixen mals pòsits.\nPublicat per Mad Griff a 2:32


L'AGAPITA, EN BERENGUER I EN WENCESLAO: DE QUÈ RIEU? - Librería La Ploma\nL'AGAPITA, EN BERENGUER I EN WENCESLAO: DE QUÈ RIEU?\nEl Berenguer i l'Agapita són germans i el Wenceslau és el seu amic extraterrestre, bé, un robot extraterrestre. En realitat el Wenceslau és a la terra per fer un munt de preguntes ja que la seva feina es preparar informes sobre els humans. Però aquesta vegada li han posat difícil: ha d'averiguar per què riuen els humans. L'Agapita i el Berenguer fan el que poden per explicar-li però el pobre Wenceslau no entén res de res. Els germans provaran llavors de recorrer als seus pares però ja se sap: els adults són tan estranys que no hi ha qui els entengui.\nQuan s'acabi el dia i el Wenceslau es posi mans a la obra amb el seu informe, descobrirà (és un robot però de tonto no en té ni un pel) que en realitat no informa de res. Aquest fet li provoca un cortocircuit, i què fa un robot extraterrestre quan pateix un curtcircuit? Donçs que es peta de riure. Després, per acabar la feina el bon Wenceslau es passarà la tarda rient i deixant anar paraules divertides com ara "caca" o "pet".\nLes il.lustracions de l'Aitana Carrasco crean un món plè de sorpreses, colors i cantonades on el robot, l'Agapita i el Berenguer t'esperan amagats per fer-te venir atacs de riure. A cada pàgina hi trobaràs detalls que no t'esperaves i al final veuràs com llegir aquest llibre és com jugar amb els teus amics: el temps passarà volant!


Orkeed Alolaya Al-Khobar Aràbia Saudita - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nAlfadl Ibn Ismail Street, Al Ulaya, Al-Khobar, Aràbia Saudita, 34448 - Veure al mapa\nTé alguna pregunta per a Orkeed Alolaya?\nExcel·lent 8,7 (986 comentaris)\nBarri Al Ulaya Al Ulaya Al Ulaya Thuqbah Al Ulaya Al Ulaya\nMés informació sobre Orkeed Alolaya\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Orkeed Alolaya és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Al-Khobar. L'hotel és a 5 km del centre de la ciutat i permet accedir a les instal.lacions més importants de la ciutat. Gàcies a la seva bona ubicació, des de l'allotjament es pot accedir fàcilment a les visites obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Al-Khobar. Els clients de l'hotel poden gaudir de Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, repartiment de queviures, accés per a cadires de rodes, servei de taxi, recepció 24 hores.\nL'ambient de Orkeed Alolaya es reflexa en cada habitació. televisió de pantalla plana, bany addicional, catifes, llençols, mirall són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Orkeed Alolaya és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Al-Khobar.


Història i Filosofia | TRICBM\nEl Club Triatló Costa de Barcelona Maresme\nNeix a l’any 2009 amb la cel·lebració del 1r Challenge Barcelona Maresme, en els seus primers 2 anys el club és integrat per l’elit més important del món del Triatló. Destaquen noms com Víctor Del Corral (4 cops campió IRONMAN), Jose Miguel Pérez (Olímpic als Jocs Olímpics, Londres 2012), Carolina Routier (Triatleta de Series Mundials), Jorge i Jariel Naranjo, “Pakillo” Fernández, Agustí Roc (campió mundial en curses de muntanya), o els Belgues Bart Aernouts (6é a IM Hawaii) i Jurguen Deerere (campió del Món de Duatló).\nEn l’àmbit individual s’aconsegueixen els títols absoluts de campió d’Espanya de Triatló Cross, Duatló Cross i Duatló de Carretera i els títols de Campions d´Espanya de Duatló de Carretera, Duatló i Triatló Cross. L´any 2010 s’aconsegueix el títol més important en l’àmbit de clubs amb els subcampionats d’España de Triatló i Triatló per equips.\nMentre tant el club es mostra imparable en la lliga catalana i campionats de Duatló de Muntanya, Duatló de carretera i Triatló de muntanya.\nL’any 2011 va ser l’any del gir radical. Per culpa de la falta de patrocinadors el club canvia la filosofia i es centra en l’organització del Challenge i Half Challenge Barcelona-Maresme assumint la direcció de l’esdeveniment. La falta de temps i suports fan que del 2011 al 2014 el club es dediques a assentar les curses organitzades (Triatló d’Arenys, Triatló de Sant Pol, Triatló de Vilanova).\nTambé destaquem el càrrec del nostre president com a vocal de la junta directiva de la Federació Catalana de Triatló.\nEn tot aquest període, el club ha gaudit de la presència de triatletes de diferents nivells que han defensat els nostres colors arreu del territori en proves de duatló, triatló i inclús en curses IRONMAN i IRONMAN 70.3.\nLa nostra filosofia de club és poder ajudar a tothom a conèixer i a integrar-se en aquest meravellós i complet esport. Els entrenaments són variats i la gran majoria estan destinats a nivell iniciació, amb entrenaments tècnics com aprendre a realitzar transicions, nedar en grup, rodar en grup, tècnica de cursa, natació en mar obert, etc…. La millor forma que creiem de portar-ho a terme és entrenar 7 dies de la setmana amb entrenaments presencials.\nLa formació de la pedrera… el treball a mitjà llarg termini amb la compaginació total de l´esport amb les tasques diàries de l´escola i per sobre de tot la disciplina i respecte a la família.


Proposta del Ministeri d'Hisenda de rebaixar el límit dels pagaments en efectiu a 1.000 euros - Osona Informa!\nInici » Notícies » Política i Economia » Economia » Proposta del Ministeri d’Hisenda de rebaixar el límit dels pagaments en efectiu a 1.000 euros\n27 Novembre 2016 a 10:00\nCecot la valora positivament\nEl ministre d’Hisenda Cristòbal Montoro ha fet públic un paquet de mesures d’ajust que farà arribar a la Unió Europea amb l’objectiu de reduir el dèficit estatal. Aquest paquet de mesures i per lluitar contra l’economia submergida, inclou la restricció en el pagament en metàl·lic que passarà dels 2.500 euros als 1.000 euros i que evitarà que les factures al comptat superiors a aquest import de mil euros siguin deduïbles en l’IRPF o en l’impost de societats.\nPer Enric Rius, assessor financer de la Cecot, “en un món globalitzat i digitalitzat com el nostre, entenem que el pagament en efectiu s’ha de reduir al màxim”, a part de considerar que “és una forma efectiva de lluitar contra l’economia submergida del país” que suposa un “frau fiscal majúscul i la competència deslleial entre les empreses”. Així doncs, la patronal Cecot “es felicita per la proposta i desitja que acabi tirant endavant”.\nNo és la primera vegada que la patronal Cecot demana limitar els pagaments efectius rebaixant el límit actual de 2.500 euros per transacció. La patronal catalana inclou aquest punt en la seva proposta de reforma fiscal que inclou mesures per limitar l’economia submergida i afavorir l’harmonització fiscal així com millores en la llei general tributària, la hisenda municipal i les tributacions directes i indirectes.\n#Cecot #Hisenda #montoro #submergida


Tema 7: desenvolupament postembrionari  | Zoologia (UAB) | Unybook\nTema 7: desenvolupament postembrionari (2017)\nTema 7: desenvolupament postembrionari\nFecha de subida 19/09/2017\nSubido por nuriafuentes98\nTEMA 7: DESENVOLUPAMENT POST-EMBRIONARI 1.1 Generalitats Els models de desenvolupament embrionari no són seqüències aïllades, es troben inclosos en un cicle vital.\nEs troba relacionat amb l'ecologia de l'adult (si és aquàtic o terrestre), el tipus de reproducció sexual, l'encapsulament de l'embrió i la presència o absència d'estadis larvaris.\nDefinició: El desenvolupament post embrionari és el període en la ontogènia que segueix el desenvolupament embrionari i que s'acaba amb la maduresa sexual (acaba el creixement). S'inicia amb l'emergència de l'embrió de dins de l'ou o de les membranes embrionàries.\n1.2 Cicles vitals Hi ha una gran diversitat de cicles vitals, i és difícil encabir-los tots en uns pocs models. D'acord amb: • • Semblança juvenil/ adult: ◦ Passen per un estadi de larva ◦ No larva Protecció de l'embrió: ◦ Protegit ◦ No protegit La divisió entre els cicles no sempre és clara, ja que algunes espècies poden canviar d'un tipus de desenvolupament a un altre depenent de les condicions ambientals.\nHi ha tres models bàsics de cicles vitals: l'indirecte, el directe i el mixt.\n1.2.1 Cicle indirecte: Alliberació de gàmetes al medi extern → fecundació externa → es formen larves en el desenvolupament embrionari → larves planctotròfiques amb capacitat d'alimentar-se per si soles.\n1 • Larva planctotròfica: s'alimenten del plàncton. Es troba en animals aquàtics. Hi ha l'alliberació de gàmetes al medi en gran quantitat (epidèmica). L'alliberació de gàmetes és sincrònica, s'alliberen al mateix temps. Els ous són isolecítics, tenen poc vitel, ja que a la que es formi la larva, aquesta ja comença a alimentar-se per si sola, per tant hi ha una baixa despesa energètica per ou. No hi ha cura parental, la seva feina és únicament alliberar les gàmetes al medi extern, per tant hi ha una elevada mortalitat entre les larves.\nEstrategs de la r (taxa de creixement poblacional): els animals inverteixen bàsicament en reproducció, són animals colonitzadors i oportunistes, es troben en ambients inestables.\nPer sota K (capacitat de càrrega), hi ha un creixement exponencial, inverteixen molt en reproducció. Tenen una gran fertilitat, moltes gàmetes, tenen una maduració sexual rapida i una vida curta.\nAquesta predomina en invertebrats bentònics d'aigües poc fondes. Els adults són bentònics i les larves planctòniques. Això provoca que s'elimini la competència entre adults i larves, ja que es troben en ambients diferents.\n• Larva lecitotrofica: s'alimenten de vitel (lecito). Els ous tenen més vitel, per tant tenen una major despesa energètica en la producció d'ous. Per aquest motiu es produeixen menys ous.\nAixò fa que la larva sigui independent dels nutrients extens, cosa que fa que redueixi la mortalitat. La fecundació es pot donar interna i s'allibera el zigot, però la cura parental acaba aquí, no es fan cura de l'embrió. Predomina en invertebrats bentònics d'aigües profundes. Hi ha menys descendents amb major supervivència.\nAssentament i metamorfosi: Assentament és el pas de medi planctònic a medi bentònic. La larva es prepara per aquest procés, busca un lloc adequat per assentar-se (esdevé competent). Hi ha un fototactisme negatiu (marxa de la llum) i geotactisme positiu (va cap al fons, cap on hi ha la gravetat). Quan troba el substrat adequat, s'assenta i comença el procés de metamorfosi.\nLarves: L'estudi dels caràcters larvaris permet establir relacions de parentiu. Els cicles ontogènics són més variables del que es pensava.\n• Porífers: ◦ Parenquímula ◦ Amfiblàstula 2 • Cnidaris: ◦ • Platihelmints: ◦ • Naupli Equinoderms: ◦ • Trocòfora (tropo: permet formar el grup trocozous dins els iofotrocozous) Crustacis: ◦ • Larva Müller Anèlids, mol·luscs: ◦ • Plànula Ofiopliteus Mol·luscs ◦ Velígera 1.2.2 Cicle directe Fecundació interna, sol haver-hi una còpula. L'embrió es troba incubat o encapsulat, i llavors hi ha un creixement juvenil. Quan neix s'assembla al adult.\nÉs típic d'animals terrestres i aquàtics. Hi ha còpula, fecundació interna. Tenen pocs ous, amb una elevada despesa energètica per ou ja que hi ha molt vitel o nutrients materns. Hi ha una gran cura parental, que pot ser directe o per embolcalls, per tant hi ha una elevada supervivència.\nEstrategs de la K: Els adults no tenen problemes de dispersió. Els adults no produeixen molta descendència sinó que en tenen poca, però gasten molta energia per tirar-la endavant. Tenen una maduració sexual lenta i una vida llarga. Hi ha una elevada cura parental i una baixa mortalitat juvenil. Solen ser animals especialistes, pobladors estables i una capacitat competitiva.\nTenim tres tipus de corbes de supervivència, segons l'estratègia que tinguin.\nHi ha animals que mantenen les taxes de mortalitat constants.\n1.2.3 Cicle mixt Barreja entre el directe i l'indirecte. De l'ou no emergeix un individu juvenil, és una larva, i ha de passar per molts canvis morfològics importants per arribar a ser adult. És molt comú en insectes, 3 crustacis, anèlids...\nHi ha un desenvolupament metàbol, és a dir que hi ha d'haver una metamorfosi.\nHi ha fecundació interna, que pot ser directa o indirecte. Hi ha un període d'incubació. Té un període larvari.\nPot ser: • Hemimeràbol: de l'ou surt un individu que s'anomena nimfa que s'assembla al adult però que ha d'adquirir caràcters del adults (o imago) progressivament al llarg de les diferents mudes. Bàsicament els falten les ales funcionals i les estructures sexuals. No hi ha canvis sobtats. Es parla de metamorfosi incompleta. Dues estratègies en funció si la nimfa i l'adult comparteixen habitat: • ◦ Heterometàbol: adult i nimfa viuen en diferents habitats ◦ Paurometàbol: adult i nimfa viuen en el mateix hàbitat.\nHolometàbols: de l'ou surt una larva, que morfològicament és molt diferent al imago amb diferent hàbitat. Hi ha la pupa que és la que pateix la metamorfosi.\n1.3 Creixement discontinu L'existència d'un exosquelet rígid no extensible impedeix un creixement continu. Per créixer s'ha de canviar l'exosquelet vell per un de nou més gran → Ècdisi 1.3.1 Ècdisi Consta de 3 etapes: • Premuda: l'exosquelet extern se separa de l'epidermis. Els enzims comencen a degradar la cutícula vella i es forma la cutícula nova.\n• Muda: Quan convergeixen les dues cutícules i la vella es degrada es dona la muda.\n• Postmuda: l'exosquelet nou encara és flexible, es dóna el creixement i l'enduriment d'aquest i la pèrdua final del vell.\nEls períodes entre els passos anteriors s'anomenen intermuda.\n4 Cas dels Ecdisozous Cos recobert per una cutícula que canvien durant el procés d'ècdisi. És una muda controlada per l'ecdisoma (hormona que controla el procés d'ècdisi). Absència de cilis.\n1.4 Neotènia i pedogènesi Processos evolutius que són heterocromics.\n1.4.1 Heterocronia És un canvi evolutiu en el temps d'un esdeveniment ontogènic. Hi ha un desplaçament temporal de l'aparició d'un caràcter. Si comparem dues espècies, aquest caràcter es troba més o menys accelerat.\nPot ser de dos tipus: • Accelerat: s'avança respecte la condició ancestral • Retardat: s'endarrereix respecte la condició ancestral Hi ha un tipus particular que s'anomena pedomorfosi, és a dir, hi ha adults sexualment madurs amb caràcters juvenils o larvaris. Les estructures reproductores maduren abans que acabi el desenvolupament somàtic. Pot ser per dos processos: • Neotènia: retard somàtic. Desenvolupament del cos endarrerit, s'arriba a adult amb caràcters juvenils.\n• Pedogènesi: acceleració de la línia germinal.\nZoologia - Tema 7: Desenvolupament postembrionari (2016) Apunte\nZoologia - Tema 7—Desenvolupament postembrionari (2016) Apunte\nZoologia - Resum tema 7—Desenvolupament postembrionari (2016) Resumen\nZoologia - tema7. Desenvolupament postembrionari (2014) Apunte


Exemple d'un programa de dinamització de la gent gran\nAquí teniu disponible un breu vídeo on les persones participants del Programa de Dinamització de la gent gran de Barcelona explica les activitats que fa, què li aporten i com es senten al poder gaudir d’un oci actiu i de qualitat:\nHi trobareu exemples de moltes activitats i dinàmiques per fer amb gent gran en situació de dependència (o no) que us poden inspirar per adaptar-les i realitzar les vostres pròpies amb els col·lectius amb qui treballeu.\nConcretament el programa de Dinamització de les Persones Grans ofereix recolzament als municipis de menys de 5.000 habitants per tal que puguin contractar i formar a personal tècnic especialista en aquest àmbit (com vosaltres), realitzant dinamització comunitaria i promovent l’envelliment actiu de les persones destinatàries.\nAl següent enllaç podeu trobar més informació sobre aquest projecte:\nPrograma Dinamització de les Persones Grans\nTaula Rodona: el futur de l'esport adaptat\nLa “Federació Catalana d’Esports de persones amb Discapacitat Física” va realitzar el passat 30 de juny de 2020 un debat en línia per parlar sobre diferents aspectes relacionats amb el futur de l’esport adaptat desprès de l’impacte de la COVID-19.\nLa taula redona va comptar amb la participació de destacades personalitats de l’esport adaptat, com José Alberto Álvarez ( President de la “Federación Española de Deportes de personas con Discapacidad Física”) Luis Leardy (Director de comunicación del “Comité Paralímpico Español”), o la medallista paralímpica catalana de snowboard, Astrid Fina.\nEntre les aportacions més destacades van comentar:\nla necessitat de normalitzar l’ús de les instal·lacions esportives quan abans perquè serà un any carregat de competicions complicat, en el que hauran de fer-se esforços pressupostaris per a donar cobertura a tots els esports adaptats.\nla importancia de l’ús de les noves tecnologies (TIC) i les xarxes socials, ja que han de ser la base per a augmentar la visibilitat dels esportistes paralimpics, dels seus èxits i els seus valors.\nla necessitat de potenciar l’esport de base i el recolzament indispensable de les Administracions Públiques i empreses en el patrocini d’esports adaptats.\nEn el següent vídeodel canal de Youtube de la “Federació Catalana d’Esports de persones amb Discapacitat Física“ podeu accedir al debat sencer:\nOpen Petanca inclusiu de la FCED\nAl següent enllaç podeu veure un curt vídeo resum del Vídeo resum de l’Open de petanca inclusiu disputat , dins de la VII edició de la Jornada Inclusiva celebrada a l’Arc de Triomf, amb la participació de 24 jugadors amb victòria final pel Club Petanca Barcelona.\nActivitats a l'aire lliure accessibles\nExisteix una amplia oferta d’activitats esportives i d’oci a l’aire lliure inclusives en els que tothom hi pot accedir i gaudir sense barreres de la natura i al patrimoni.\nAl Rutes per a tothom es pot accedir a algunes de les més destacades:\nRutes de patrimoni:\nRuta del Císter: Inclou els monestirs de Poblet i de Santes Creus, que són accesibles per a persones amb cadira de rodes. En el de Santes Creus també s’ofereixen guíes en braille i maquetes tàctils.\nCamí de Santiago en Catalunya: hi ha tres llocs de retir i espiritualitat oberts per a tothom. Són els monestirs de: el Món Sant Benet, el de Santa María de Bellpuig de les Avellanes i el santuari de Montserrat, els quals es mostren als pelegrins com recursos amb facilitats per a persones amb discapacitat o mobilitat reduïda.\nLa Ruta del Modernisme de Barcelona és un itinerari per diferents llocs units per la genialitat d’arquitectes com Gaudí, Domènech i Montaner i Puig i Cadafalch, entre altres. Alguns d’aquests monuments han aconseguit ser referents també com exemples d’accessibilitat al patrimoni cultural. Algunes de les visites més recomanables són les del Palau Güell, la Pedrera o la Casa Batlló.\nLes vies verdes són antics trams ferroviaris convertits en camins accesibles i integrats en el medi natural. La Costa Brava té 125 quilòmetres de vías verdes. Es pot disposar de bicicletes adaptades, incloses les de tipus handbike, per tal de poder pedalar amb las mans, i tres models aptes per a persones amb parálisis cerebral o discapacitat equiparable.\nLa Via Verda de la Terra Alta, en les Terres de l’Ebre, és un recorregut de 23 quilòmetres apte per a circular en handbike. El recorregut es pot fer per etapes, tot i que els més preparats el poden fer sencer. A més, el tram de l’estació de Bot - Santuari de la Fontcalda (cinc quilòmetres) també disposa de facilitats per a persones amb discapacitat visual.\nLes rutes per a tothom s’adapten a les necessitats dels visitants, amb equipaments i recursos per a oferir un nivell alt d’accesibilitat.\nAquest enllaç mostra un curt vídeo sobre itineraris accessibles i adaptats a Catalunya:\nAccessibilitat a recursos artístics i culturals\nRespecte a l’accessibilitat comunicativa, durant els darrers anys s’han incorporat nombrosos recursos materials a les sales d’exposicions i, especialment pel que fa als museus de recent construcció, s’han instal·lat sistemes novedosos que permeten a les persones amb necessitats especials pel que fa a la comunicació accedir as continguts de les exposicions. A més, la tecnologia, especialment de la imatge i la informació, ha permès desenvolupar aplicacions mòbils per a la transmissió d’informació adaptada.\nLa millora de l’accessibilitat a la comunicació als centres museístics ha estat un dels aspectes en els què s’està treballant més intensament durant els últims anys a través d’un Pla d’Actuacions per a la millora de l’accessibilitat que s’està duent a terme amb els següents objectius:\nAquests objectius es treballen a través de les següents línies d’actuació:\nFormació del personal d’atenció al públic dels museus en matèria d’atenció al públic amb necessitats especials\nPer afavorir l’accessibilitat de tota la ciutadania a les biblioteques L’Institut Municipal de Persones amb Discapacitat i el Consorci de Biblioteques de Barcelona treballen conjuntament realitzant diverses accions i intervencions.\nPer facilitar l’accesibilitat física, la supressió de barreres arquitectòniques i la incorporació del criteris de disseny universal han estan presents des de fa anys en els projectes arquitectònics de les noves biblioteques municipals, fet que ha permès obtenir un alt grau d’accessibilitat per a les persones amb mobilitat reduïda.\nRespecte a l’accessibilitat comunicativa, durant els últims anys, la seva millora a les biblioteques ha estat un dels aspectes en els què s’està treballant més intensament a través de les següents línies d’actuació:\nInstal·lació de bucles magnètics en la sala d’actes.\nOrganització d’activitats accessibles dins la programació regular d’activitats de les biblioteques.\nFormació del personal en matèria d’atenció al públic amb necessitats especials.\nCom a resultat, Barcelona compta actualment amb una àmplia xarxa de biblioteques accessibles que constantment estan millorant els seus fons i instal·lacions per adaptar-se a les necessitats de totes les persones. Pel que fa a l’accessibilitat comunicativa, aquests són els serveis existents:\nLa majoria de biblioteques compten amb llibres amb lletra gran, lectura fàcil, persones voluntàries per a la lectura a domicili (gent gran, discapacitat física, discapacitat visual…) i pel·lícules amb audiodescripció.\nRatolí trackball n-abler, més fàcil d’utilitzar per a persones amb discapacitat física.\nZoomtext, per configurar les característiques de l’ordinador per a persones amb baixa visió.\nInformació extreta de la Guia de recursos de l’Ajuntament de Barcelona.\nEls programes de respir permeten que les persones cuidadores de persones en situació de dependència disposin de temps per a elles mateixes mentre les persones en dependència gaudeixin d’activitats de lleure.\nConcretament a la ciutat de Barcelona l’Ajuntament impulsa el programa Temps per a Tu, el qual funciona als deu districtes de la ciutat, i ofereix activitats de lleure adreçades a població infantil, juvenil i adulta amb discapacitat, així com a persones amb dependència i a les seves famílies.\nL’adreça de contacte del servei és tempsperatu@bcn.cat.\nRevista Renaixement de la Universitat per a majors\nLa Universitat_per_a_Majors de la Universitat Jaume I de Castelló publica la Revista Renaixement, una revista realitzada per i per als estudiants de la Universitat per a Majors. Comparteix coneixement científic i acadèmic de diversos àmbits com la historia, l’ensenyament, o la cultura regional i internacional.\nIniciatives i activitats com aquesta afavoreixen una visió de la gent gran, amb articles i continguts que mostren activitats i actituds d’experiències vitals actives i positives, eliminant els estereotips.\nLa Revista Renaixement afavoreix la transmissió de coneixement, i defensa que la gent gran pot rebre formació i aprenentatges però també pot donar-ne. Aquest intercanvi fomenta que les persones grans es sentin útils, valorades, reconegudes, apoderades i productives, al temps que comparteixen els seus sabers i coneixements amb la resta de la societat.\nAquí podeu accedir a un numero de la revista. A més a la Biblioteca Virtual Senior podeu trobar els treballs dels estudiants de les Aules per a majors, els de Final de Postgrau i els de Segon Curs del Grau Sènior.\nAquest recurs pot implementar-se i adaptar-se a llars, residencies, centres de dia per tal que els usuaris tinguin un espai d’expressió enriquidor i creatiu, al temps que entren en contacte amb les noves tecnologies, i treballen l’expressió oral, escrita, al creativitat, la memoria, antre altres aspectes.\nFormació en linea sobre aspectes pràctics i específics per les persones en situació de dependencia\nExisteixen recursos en linea que ofereixen formació i espais virtuals de trobada, debat i aprenentatges sobre aspectes i temàtiques especifiques per a persones en situació de dependència, que poden ser de gran intereses tant per als usuaris, com per ales persones cuidadores i professionals. Són píndoles formatives que parlen sobre aspectes diversos que poden ajudar i facilitar la vida i gestions des d’àmbits i contextes diversos.\nIniciatives com aquestes afavoreixen que les persones en situació de dependencia es sentin integrades, augmentin la seva autonomia, el seu coneixement sobre aspectes pràctics i aplicats de la vida quotidiana, i guanyin en expertesa i autoestima.\nA Diversidad funcional en acción es pot accedir a una d’aquestes píndoles formatives, concretament sobre l’assistència tecnològica com a mecanisme d’inclusió.\nEASTIN, Xarxa Mundial d'Informació sobre Productes de Suport\nEn aquest web podeu consultar el catàleg EASTIN, la Xarxa Mundial d’Informació sobre Productes de Suport.


La Llumenera de Nova York: Comiat #1\nÉs només un dit de neu que tot just ha emblanquinat l'escala d'incendis de la finestra del darrera del que aviat ja no serà casa meva; l'escala d'incendis del pati interior d'aquest, el meu segon apartament novaiorquès. Falta una setmana per partir i el fred polar i quatre flocs de neu no han volgut faltar a la cita, per recordar-me aquell gener gèlid de fa cinc anys quan, molt més innocent i amb la ment gairebé verge de gran ciutat, vaig arribar per segon cop a Nova York.\nAquell va ser el cop de debò, el cop en què, amb la meva vida en dues maletes (que no van arribar a temps), em vaig plantar al JFK i d'allà amb taxi fins a Manhattan. Després d'un periple nocturn per aconseguir les claus de l'apartament 4F del 318 del carrer seixanta-sis (molt a prop de la segona avinguda), vaig pujar els tres pisos per l'escala estreta, les vaig ficar al pany i em vaig enfrontar per primer cop a la buidor del que seria casa meva durant els primers tres anys i mig. Aquella sensació la tindré enregistrada per sempre més a la memòria. El sac de dormir sobre el terra dur de l'apartament sense mobles de la primera nit, el soroll de la vàlvula del radiador de la calefacció antiga del menjador; i el fred, el fred intens de l'exterior incrustat als vidres de les tres finestres.\nEnguany m'estalviaré l'hivern d'aquesta ciutat que tant m'he arribat a estimar i que tan bé he arribat a entendre. Me n'aniré quan tot just comença i viuré (des de la distància i a través del que me n'expliquin els amics) el vestit blanc hivernal, que és el que, de tots, li escau més bé a Nova York.\nDes de Nova York a les 12:51 a. m.\nUnknown 14 de desembre, 2010 02:09\nLet it snow! :)\nMaria 14 de desembre, 2010 04:50\nquanta melancolia en aquestes paraules!! ja veig que et costarà marxar de NY però pensa que a Barcelona els carrers també fan goig i les flors de nadal i el vesc ja llueixen sobre totes les taules: de la sala, del menjador, del despatx... els pessebres, el tió, l'arbre de nadal... has escollit un bon moment per partir...\nSalvador Macip 14 de desembre, 2010 04:56\nHi ha psotals novaiorqueses que mai no s'obliden...\njoan 14 de desembre, 2010 06:15\nTambé acabaràs enyorant l'escafandra. :)\nUnknown 14 de desembre, 2010 08:54\nMiquel, la ciutat també et trobarà a faltar. I nosaltres és clar... el barça a la casa galícia, concerts.\nEls Autors 14 de desembre, 2010 09:14\nÒndia, m'has fet emocionar.\nHas estat la meva finestra més fidel d'una ciutat que tant sols he visitat breument però que m'ha marcat des que hi vaig ser. He fet estances més llargues en altres ciutats, però a vegades visites un lloc de forma molt fugaç, de sobte et marca molt més que cap altre, i no ho pots dominar. NY és la única ciutat amb la que somio (literalment) de tant en tant. Tant de bo que la propera vegada que hi torni ens hi poguem trobar, ni que sigui fent coincidir les visites. Passi el que passi una cosa és certa; la llumenera quedarà per sempre lligada a la meva manera de concebre NY.\nMoltes gràcies per aquesta llumenera, el primer blog que he seguit de forma fidel durant tant de temps.\nnovesflors 14 de desembre, 2010 14:18\nT'acomiades amb una foto preciosa. Sort.\nToni 14 de desembre, 2010 17:56\nUna pena, Des que vaig estar en aquesta ciutat al 2007, vaig quedar encara més enganxat a ella, el teu bloc ha servit per manetenir la flama del record dels dies passats als seus carrers i llocs d'enterés, trobaré a faltar tot plegat. Bon viatge! Ens trobem a Mossegalapoma!\nA 15 de desembre, 2010 03:16\nEncara que canviï de continent, que no s'acabi el viatge. És un plaer llegir-te, ja ho saps.


AEBALL/UPMBALL ajuda a les empreses en la definició dels protocols d´igualtat a una nova sessió del seu Cicle Virtual\nEl dijous 10 de desembre, AEBALL/UPMBALL va celebrar la segona sessió del Cicle Virtual de Jornades d'Igualtat a l'empresa, on es va tractar la definició de protocols d'igualtat a les companyies o la igualtat en la RSC i el paper d'aquesta àrea en la legislació actual.\nTambé es va tractar la negociació col·lectiva amb visió de gènere, estudiant projectes i bones pràctiques.\nAquesta sessió va estar liderada per l’experta Paula Mattio, consultora en Igualtat i Diversitat, Conciliació, Prevenció d'assetjament a MEHRS. Mattio té més de 17 anys d'experiència a diferents empreses. És llicenciada en Periodisme per la Universidad de Buenos Aires, amb un postgrau en Igualtat de Gènere/ Tècnic en formació en Igualtat per la Universidad Antonio Lebrija.\nLa jornada és part d'un cicle sobre diàleg social, teletreball, negociació col·lectiva, legislació laboral organitzat per AEBALL/UPMBALL i Foment del Treball.\nEl pròxim dimarts 15 de desembre a les 9:30 hores celebrarà la darrera sessió del Cicle d'Igualtat, on es parlarà de la negociació dels plans d'igualtat, el registre i auditories retributives, la transparència retributiva o la solució de conflictes.\nAquest cicle forma part dels Plans de Formació de l’àmbit de Catalunya, adreçats a la capacitació per al desenvolupament de les funcions relacionades amb el diàleg social i la negociació col·lectiva. A més, compta amb el suport del Departament de Treball, Afers Socials i Famílies de la Generalitat de Catalunya.\nAmb aquest projecte, la patronal segueix amb la seva ferma aposta per consolidar i assegurar la igualtat real entre dones i homes al teixit productiu del territori, acompanyant en tot moment a les empreses i les seves persones treballadores i donant resposta a les seves necessitats.\nMés informació i inscripcions a la darrera sessió: AQUÍ


Periode intermedi o de transicio del sumari al judici oral - Segon part - Dret processal penal d'Andorra - Libros y Revistas - VLEX 285285\nEl periode intermedi comenca Ímmediatament després de dictar-se l'Aute de conclusió del sumari pel Batlle Instructor i compren les actuacions tendents a la confirmado o revocació de la conclusió del sumari, el sobreseiment, qüestions de previ pronunciament, i l'obertura del judici oral, o declaració del fet falta. Fábrega Cortés compren dins de la fase intermedia els escrits de qualificacio provisional, quan óbviament deuen ser inclosos en el Judici Oral(1). Per a Viana, en canvi, la confirmado o revocació de l'Aute de conclusió del sumari, no pertany a la fase intermedia, la qual s'ha de limitar a la petició de sobreseiment o Judici Oral. Per Aragoneses, tan sols compren des de la petició d'obertura del Judici fins a la declaració d'obertura en el seu cas. Orbaneja considera que compren les actuacions tendents a la confirmado o revocació de l'aute de conclusió del sumari i l'obertura del Judici Oral o sobreseiment en el seu cas.\nPer Alcalá Zamora, l'Aute de conclusió del sumari i actuacions posteriors están dintre de la fase intermedia, per a Fenech, dita resolució pertany a la fase de sumari.\nPer la desitjada agilització del procediment s'ha proposat la desaparició d'aquesta fase, pero el conjunt d'actuacions preparatóries de qué es composa, son constitutives d'un estat processal especial, i necessáries per a la celebració del Judici. La necessitat del seu manteniment la confirma el Dret Alemany en el qual és coneguda amb els noms de període de «preparació» i de «debat», o bé el dret Italia, que la coneix amb el d'«Actes preliminars al debat».\nLa funció primordial del període intermedi és la de determinar si la instrucció preliminar ha posat de manifest l'existéncia d'infracció delictiva i l'autor de la mateixa. Si no hi ha delicte per manca de tipicitat o d'una condició objectiva de punibilitat, o concorren causes d'inimputabilitat o una excusa absolutoria; en aquests supósits procedirá el sobreseíment.\nTambé té per objecte analitzar si els fets han estat suficientment investigáis o hi ha irregularitats en els actes d'instrucció. Aquesta depuració és necessária, declarant la nul.litat des del moment en qué es produí la falta, tot el qual obligará a la revocació del sumari, a instancia de les parts o «ex oficio» pel Tribunal; i, per últim, com a complementació de la imputado en el cas que el Batlle no hagi donat lloc al processament.\nEn conseqüéncia, si el Tribunal estima suficientment instruida la causa, dictará aute confirmant el de conclusió de l'instructor, perqué la vertadera terminado de la instrucció és sempre un acte privatiu reservat al Tribunal, i, encara que la secció 15, article 128, es refereix a la conclusió del sumari, aquest tipus de conclusió no conté més que el criteri subjectiu del Batlle respecte a l'abast dels actes realitzats en el mateix, ja que els actes d'instrucció auténticament fináis, son el sobreseíment, l'obertura del Judici Oral o l'arxiu de la causa.\nDe la revocació\nLa revocació de la instrucció pot ésser provocada o...


Comerç a domicili Bot-Mol -\nmaig 29, 2020 Consum\nComunicat de la Unió de Botiguers (Bot-Mol)\nEl pròxim dimarts 2 de juny posem en marxa un nou servei: COMERÇ A DOMICILI, per a Molins de Rei, que inclou el repartiment de comandes dels nostres associats a Molins de Rei, Sant Bartomeu de la Quadra i La Rierada.\nDes de la Unió de Botiguers, volem impulsar el consum de proximitat. Amb la posada en marxa d’aquest servei, esperem atendre les necessitats comercials dels nostres vilatans, que malauradament s’han vist alterades per la covid19. Confiem que COMERÇ A DOMICILI, pugui establir-se com un nou canal de venda per als nostres establiments.\nEl confinament ha evidenciat un canvi en els hàbits de compra de la gent, per això creiem que és el moment idoni per llençar endavant aquesta plataforma, a on la gent pugui comprar tot el que necessita i rebre la seva compra unificada en un únic enviament.


Elter, el portal d'Osona - Tona declina la proposta de la Generalitat de fer una Àrea Residencial Estratègica al poble\nTona declina la proposta de la Generalitat de fer una Àrea Residencial Estratègica al poble\ndivendres 3 de octubre de 2008 13:49h\nA Manlleu, de moment l’Àrea Residencial Estratègica que es proposa també ha generat malestar\nUn pla general de Tona\nTona, | Tona és un altre dels ajuntament, com el de Manlleu, que ja ha deixat sentir la seva veu per oposar-se a l‘Área Residencial Estratègica que la Generalitat voldria construir al poble.\nLa Comissió Territorial d’Urbanisme va aprovar inicialment dimarts les tres ARE que proposa per a la comarca i ara es van produint les reaccions. L’alcalde de Tona, el convergent Josep Salom, afirma que el poble descarta acollir una àrea residencial d’aquestes característiques, que la Generalitat proposava que es fes a la Canal II i tingués 402 habitatges. Salom assegura que ja pel juliol es va declinar participar d’aquest projecte i acusa el grup a l’oposició, Tona Futur (que tampoc no veu el pla amb bons ulls) de voler-lo instrumentalitzar per generar malestar.\nL’alcalde de Tona explica que ja pel juliol van presentar un escrit d’esmenes que la Generalitat no els ha respost encara. Segons diu, confia en què el Departament complirà la seva promesa de respectar les decisions de cada municipi.\nA Manlleu, de moment l‘Àrea Residencial Estratègica que es proposa també ha generat rebuig, però per motius diferents. L’alcalde, Pere Prat, es va mostrar dolgut primer per una qüestió de formes, ja que afirma que el DPTOP no els va fer arribar documentació prèvia ni els va convocar a la reunió de dimarts passat.\nA més, Prat considera desproporcionats els 2.273 habitatges que es proposa construir a la ciutat. Avui el departament de Política Territorial i Obres Públiques ha emès un comunicat en què recorda les virtuts de les Àrees Residencials Estratègiques que proposa i assegura que vol arribar a un consens amb tots els ajuntaments implicats.\n- El pont de Can Molas podria obrir el trànsit el pròxim 19 de setembre ( 3 de octubre de 2008)\n- Aquesta setmana que ve començarà la tala de pollancres al carrer Torrent de la Borina ( 3 de octubre de 2008)\n- Agricultura engega la campanya per reduir els incendis als boscos de ribera ( 3 de octubre de 2008)\n- Manlleu construirà una passera de l'Embarcador a la Devesa ( 3 de octubre de 2008)


Oficina de rodatges - Turisme de Peníscola\nInici > Peníscola de Cine > Oficina de rodatges\nPeníscola, amb un patrimoni natural i arquitectònic singular, és un plató natural d’excepció per a tot tipus d’accions audiovisuals. El seu enclavament geogràfic i el seu patrimoni cultural la converteixen en escenari privilegiat per a l’atracció de produccions que necessiten de localitzacions per a la realització de les seues obres audiovisuals.\nÉs de destacar la trajectòria de Peníscola com a plató per a nombrosos projectes cinematogràfics des dels inicis del segle XX fins a l’actualitat. Els rodatges més recentes que ha allotjat la ciutat la situen com a referent en l’actualitat. El rodatge de la sisena temporada de Game of Thrones, que es va estrenar el 25 d’abril de 2016, juntament amb la popular sèrie televisiva El Chiringuito de Pepe que el 19 d’abril de 2016 va emetre l’últim dels seus 26 capítols; vista en prime time durant dues temporades i amb gran èxit d’audiència des de 2014. Aquesta popular sèrie televisiva ha mostrat tots els racons de Peníscola en més de 200 minuts d’emissió.\nPeníscola ha sigut escenari del rodatge de pel·lícules com Ana Cadova (1913), La alegría del batallón (1924), La vida es maravillosa (1955), Calabuch (1956), Los bucaneros del Mar Caribe (1960), El Cid (1961), Todos eran culpables (1962), ¡Jo, papa! (1967), Alucinaciones (1978), El hijo del cura (1982), El cura ya tiene hijo (1984), Fuga de la isla del diablo (1984), Tramontana (1990), El día nunca por la tarde (1994), Tierra (1995), París Tombuctú (1999), Mataharis (2007), Pizza Eli (2008), Sinterklaas (2009), entre altres.\nPeníscola i el cine tenen una forta connexió que va cristal·litzar amb la celebració, fins a l’any 2008, del Festival Internacional de Cine de Comèdia de Peníscola que va atraure durant els 25 anys en què es va celebrar, a prestigiosos actors, directors i professionals vinculats al sèptim art. Peníscola Film Office encamina els seus esforços a la promoció de la ciutat com un escenari idoni per al discurs cinematogràfic, i per això expressa el seu desig de col·laboració amb productores nacionals i internacionals.\nInformació per a professionals de la indústria audiovisual sobre localitzacions:


Una model apareix esquarterada a l'interior de dues maletes als Estats Units\nLa policia ja n'ha detingut a l'agressor, tot i que no s'ha revelat cap dada de la seva identitat\nper Redacció 29/01/2018 11:31h | Actualitzat a 29/01/2018 15:39h\nSara Zghoul, la jove assassinada als Estats Units | Instagram\nTragèdia als Estats Units. Sara Zghoul, model i actriu nord-americana, va aparèixer morta el passat diumenge, 28 de gener, a Aloha, a l'estat d'Oregon. La jove, de 28 anys, va ser trobada per la policia del país desmembrada i decapitada a l'interior de dues maletes i dins del maleter d'un BMW.\nLa recerca, de fet, va arrencar just després que la policia dels Estats Units rebés l'alerta que la jove havia estat assassinada. Així mateix, els cossos policials de l'estat d'Oregon van ser avisats que la noia podia haver estat segrestada i col·locada a l'interior d'un vehicle en concret.\nEl context, així mateix, servir perquè la policia comences la recerca sobre la noia. Quina va ser la sorpresa, però, quan la policia va trobar el cotxe i la víctima esquarterada a l'interior d'aquest.\nSara Zghoul, en una imatge d'arxiu | Instagram\nLa policia nord-americana va detenir, poques hores després de l'assassinat, al sospitós d'assassinar a la jove Sara. Tot i això, el cos policial dels Estats Units no van tirar pel dret i van optar per no revelar la identitat de l'home que hauria assassinat a la víctima.\nLa policia, així mateix, va voler explicar que l'agressor va intentar autolesionar-se després de cometre el crim. Segons relaten diversos mitjans de la zona, l'home esmentat —del qual no se n'ha revelat cap dada— va intentar tallar-se la gola i les venes abans que la policia procedís amb l'arrest. D'aquesta manera, els cossos policials van evitar l'acció de l'home i aquest passarà a disposició judicial al llarg dels pròxims dies.\nLa investigació, però, està envoltada d'un secretisme absolut. Ja que no s'ha revelat cap dada de l'agressor i tampoc s'ha explicat quin i quan es durà a terme el procediment judicial de l'home.\nUna publicación compartida de Sara Zghoul


2- Caminada de Son Rapinya a Son Fila Nou rotası - Son Rapinya, Baleares (España)- GPS track\ngezi/yürüyüş (İspanya gezi/yürüyüş rotaları → Islas Baleares → Son Rapinya )\n2- Caminada de Son Rapinya a Son Fila Nou\n368 16 325\nParc de Son Muntaner i Son Fila (yürüyüş)\n1- Caminada pel Camí Reial de Puigpunyent (gezi/yürüyüş)\n11- Caminada per Son Suredeta (gezi/yürüyüş)\nSon Muntaner, Coll de sa Creu, Coll des Tords, Coll de Son Camps, Pedreres de Son Quint (gezi/yürüyüş)\nFactoria de Somnis Bütün hakları saklıdır\n589 kere bakıldı , 8 kere indirildi\nCaminada per les finques rústiques de l’entorn de Son Rapinya, Son Suredeta, Son Dureta i Son Dameto, seguint el curs del torrent de Sant Magí, passant per Sa Teulera i arribant fins a Son Fila Nou. L'excursió acaba davant el centre comercial del C/ Albó, on podrem deixar el cotxe, si no hem fet ús del transport públic (recomanable, línia 7 EMT) abans d'iniciar l'excursió des de Son Rapinya. Aprofitau per fer aquesta volta perquè ben aviat està prevista la urbanització de Son Fila Nou i paga la pena passejar per aquesta finca.\nEntrada del Parc de Son Quint Son Muntaner\nDeixarem el cotxe en el pàrquing del Centre Comercial Centro Park (punt de finalització de l'excursió) i caminarem pel passeig de Son Rapinya fins a arribar al C/ Moreno Carbonero. Aquest carrer no té sortida i el cadenat que el tanca és el punt d'inici de la nostra petita aventura. És l'entrada al Parc Municipal de Son Quint-Son Muntaner\nRestes de l'antic camí de Son Muntaner, al que s’accedia des del camí dels Reis, a l'altura Son Garrit, davant del col·legi de Madre Alberta. El carrer avui es denomina "C/ 501"\nRestes de la marjada de paret seca que vorejava el camí i delimitava el troç de terra conegut com sa Quarterada, dedicada al cultiu de l’ametlla\nTorrent de Sant Magí. Corredor Verd de Ponent (Vessant Bellver-Son Quint)\nRestes del sender empedrat que voreja el torrent de Sant Magí en el tram que fa partió entre les finques de Son Muntaner i Son Puigdorfila. El torrent neix a la vessant de llevant del coll des Vent, al terme de Calvià i recull aigües de na Burguesa, Son Camps, Son Vida, Son Muntaner i Son Puigdorfila (a Son Rapinya). Continua per Son Dameto d'alt, Son Espanyolet (on desapareix per davall de les cases del barri, passa per davall de la plaça del Pont , al barri de Santa Catalina, i desemboca davant del Jonquet, a la dàrsena del port de Palma (davant del C/ Monsenyor Palmer). Té un recorregut d'uns 8 km i la seva conca, integrada al vessant hidrogràfic de Palma, ocupa una superfície d'11 km2 (Gran Enciclopèdia de Mallorca, volum 15, pàg. 396)\nTorrent de Sant Magí\nParet seca que voreja el torrent i delimita la finca de Son Muntaner, avui convertida en camp de golf. La paret seca ens acompanya bona part d'aquest tram i, com es pot observar, marca perfectament el llit del torrent i la seva màxima crescuda. La construcció de la carretera per dins la finca de Son Muntaner (avui carrer Miquel Lladó), ha modificat curs del torrent i ha fet malbé el sender empedrat que vorejava la ribera del torrent i que servia de camí de comunicació entre les diverses finques de la zona (Son Quint, Son Muntaner, Son Rapinya, Son Puigdorfila, Son Suredeta i Sa Teulera)\nPassejar pel sender del torrent en aquesta zona durant l'hivern ens permet gaudir d'imatges com les que hem volgut compartir avui aquí. Restes de paret seca que voreja el torrent\nEn aquest punt girarem a la dreta seguint el curs del torrent i en direcció a Son Suredeta. Anam per dins Son Puigdorfila\nMarjades de Son Puigdorfila\nRestes de les magnífiques marjades de Son Puigdorfila que voregen el camí dels Reis entre Son Rapinya i Son Suredeta. Aquestes marjades comencen a l'altura del camí reial i van baixant en pendent fins a la zona de ribera del torrent de Sant Magí. Son de magnífica factura i és urgent la seva restauració i protecció per part de les autoritats competents: Consell de Mallorca, ajuntament de Palma, el primer responsable de la protecció dels bens patrimonials de Mallorca i l'ajuntament responsable de la catalogació i protecció d'aquests elements etnològics de la nostra ciutat.\nDetall d’uns escalons integrats en el marge per pujar d’un nivell a l’altra, de magnífica factura\nVista del quarter militar de Son Suredeta i, al fons, del mirador de na Burguesa\nTúnel que passa per davall de l'autovia\nSi no plou, aquest és el punt d'entrada que comunica les finques de Son Puigdorfila i Sa Teulera\nTúnel que travessa la Via de Cintura\nAvui el pas és ple d’aigua. Passarem a l’altra banda per dalt. Aquest túnel comunica les finques de Son Puigdorfila i Sa Teulera. NOTA: Aquí veureu que el GPS de wikiloc s'ha embullat una mica. Les dues fotos del túnel de la Via de Cintura son fetes des del punt on s'ha fet la primera (anterior a aquesta). L'únic que hem fet ha estat tornar enrere i continuar pel caminoll de terra fins a sortir al camí dels Reis\nCamí dels Reis. Giram a la dreta i seguim fins a la rotonda de Son Suredeta\nSa Teulera. Vistes de Palma des d'on s'erigia la possessió\nLa finca de Sa Teulera confronta amb Son Puigdorfila, Son Dureta, castell de Bellver, Son Berga i Son Muntaner. Promotora Reina la va enderrocar a corre-cuita un diumenge quan va saber que s'havia demanat la seva protecció. Dades extretes del llibre "els carrers de Palma", de Gabriel Bibiloni. Que l'enderrocament va ser un diumenge en Bibiloni no ho diu. Aquest que vos parla ho recorda perquè és veí de Son Rapinya. La foto de com era la possessió s'ha extret de la web: http://possessionsdepalma.net/index.php?option=com_phocagallery&view=category&id=8:la-teulera&Itemid=8\nSon Vida i xalet d’en Ribes\nImatge d'avui i d'ahir de l'indret on era la possessió. Al fons, en les dues fotografies, el denominat xalet d'en Ribes, antic propietari de Son Muntaner, avui convertit en un lloguer vacacional. La foto de com era la possessió s'ha extret de la web: http://possessionsdepalma.net/index.php?option=com_phocagallery&view=category&id=8:la-teulera&Itemid=8\nVista de la possessió de Son Puigdorfila des de Sa Taulera i restes d’aquesta darrera possessió\nHem sortit a la carretera i tot d'una tornam entrar dins la garriga. Creuam el torrent en aquest punt per anar cap a Son Puigdorfila Nou\nSempre trobam magnífiques marjades delimitant el curs del torrent. Caminam pel llit del torrent per trobar el millor punt d'entrada a la finca de Son Puigdorfila (la distinció entre Son Puigdorfila Nou o Vell només fa referència a les possessions, la més antiga a la banda de més a prop de Son Rapinya, la més nova de la banda de Son Dameto)\nGiram lleugerament cap a la dreta i trobarem l'accés. Sortim del llit del torrent per aquí\nArribats aquí, trobarem diversos senders. Nosaltres seguim per l’esquerra, però tots acaben arribant als mateixos indrets que hi ha més amunt\nEn aquest encreuament de camins, prenem per la dreta\nArribats a aquest punt, agafam una drecera.\nMarjades Son Puigdorfila Nou\nAnam pujant per un coster que, com sempre, està farcit de marjades sobre les quals es cultivaven els ametllers, els garrovers o les oliveres. Sempre és un gust trobar-se amb aquestes construccions i un disgust veure les escombraries que les envolten. Som dins Palma i s'ha de notar\nDe sobte, trobam aquests magnífics escalons en una marjada. Pujam\nEn línia pràcticament recta, anam trobant de quina manera pujaven els nostres avantpassats per aquestes marjades. Seguim les seves passes per arribar a...\nContinuam pujant, aquest petit ascens paga la pena perquè arribam a un magnífic indret...\nPlaça de toros de Son Puigdorfila\nSe sap que per construïr la Seu de Palma es varen utilitzar maresos de diferents indrets. Uns d'aquests indrets varen ser les finques de Son Puigdorfila i de Sa Teulera. M'agrada imaginar que la plaça de toros de son Fila o la pedrera de la Font Santa (a sa Teulera), son la consequència d'aquella extracció. Les fotos més antigues pertanyen, com sempre, a la web de les Possessions de Palma, un magnífic treball: http://possessionsdepalma.net/index.php?option=com_phocagallery&view=category&id=139:son-puigdorfila&Itemid=8. Contraposar les actuals amb les de la web de les possessions de Palma permet veure l'estat de degradació que, pel que sembla, a ningú li importa\nNo coneixem ben bé perquè es va construir la plaça de toros de Son Puigdorfila. Se sap que, de tan en tant s'hi organitzaven esdeveniments. En la web de les possessions de Palma trobem aquesta magnífica estampa d'un dinar a l'aire lliure. Del llibre "Son Rapinya, cien años de historia", descobrim que la plaça va ser, efectivament, construïda en un indret on s'extreia marès. Segons ens conta l'autor d'aquest llibre, el dia de l'Àngel gran quantitat de gent pujava des de Palma a Son Fila per celebrar el pan caritat. Durant aquesta celebració, el propietari de la possessió, aleshores Gabriel Juan Ribas, deixava montar tendals d'avellaneres i d'altres atraccions, com l'actuació d'una banda de musica. La foto del dinar a l'aire llire, sempre segons aquest autor, va ser un dinar oferit als assilats de la Misericòrdia.\nVista de la possessió des del camí que arriba a la plaça de toros des de l'antic camí de Son Fila (avui C/ Albó). La foto de la finca des de l'entrada és de la web de les possessions de Palma: http://possessionsdepalma.net/index.php?option=com_phocagallery&view=category&id=139:son-puigdorfila&Itemid=8\nSon Fila (Son Puigdorfila)\nDetall de les cases dels posaders, oferit per la web de les possessions de Palma: http://possessionsdepalma.net/index.php?option=com_phocagallery&view=category&id=139:son-puigdorfila&Itemid=8\nCamí vell de Son Fila (C/ Albló)\nFi de la volta per les possessions de Son Rapinya\nFactoria de Somnis 24.Mar.2018\nFactoria de Somnis, integrada dins la Plataforma Ponent-Potent, Ponentins (https://ponentpotent.wordpress.com/), defensa la creació del Parc Natural de Ponent, que integraria les finques de Bellver, Son Berga, Son Puigdorfila, Son Muntaner i Son Quint. Més informació: http://www.diariodemallorca.es/palma/2018/03/23/docena-entidades-pide-comprar-finca/1298176.html\nRuta excel·lentment documentada.\nFactoria de Somnis 17.Nis.2020\nMoltes gràcies. Si vols saber més sobre la zona: https://drive.google.com/open?id=1Ei4IjlORWfoFnCa9KG8bmckYITo1hffL&usp=sharing\nI did this trail with Factoria de Somnis\nAsk Factoria de Somnis to add you as a trail buddy on this trail


Joan Talarn, nou president de la Diputació de Lleida per majoria absoluta amb els vots d’ERC i de Junts per Catalunya | Diputació de Lleida\nInici / Joan Talarn, nou president de la Diputació de Lleida per majoria absoluta amb els vots d’ERC i de Junts per Catalunya\nJoan Talarn, nou president de la Diputació de Lleida per majoria absoluta amb els vots d’ERC i de Junts per Catalunya\nEl nou cap de la corporació situa els ajuntaments “en el centre de les polítiques”, perquè “sense pobles, no hi ha identitat”\nMillorar el sistema de finançament local i generar polítiques “transformadores i integradores” que assegurin que “tots els municipis tinguin els serveis bàsics, entre els seus reptes”\nJordi Latorre, que serà el vicepresident primer, diu que l’acord busca donar estabilitat a la Diputació i aposta per la “continuïtat” de polítiques “que s’han mostrat exitoses”\nEl republicà Joan Talarn ha estat escollit aquest divendres com a nou president de la Diputació de Lleida, materialitzant així l’acord de govern entre el seu grup, Esquerra Republicana de Catalunya, i els representants de Junts per Catalunya-Lleida.\nL’elecció de Talarn s’ha produït en el Ple extraordinari de constitució de la legislatura 2019-2023, durant el qual ha comptat amb els 11 vots favorables del seu grup i els 9 de Junts per Catalunya, amb la qual cosa ha assolit la majoria absoluta en la primera i única votació. El nou president substitueix en el càrrec Rosa Maria Perelló, substituta a la vegada de Joan Reñé. Jordi Latorre, de JxCat, serà el vicepresident primer.\nEn el seu primer discurs com a nou president, Joan Talarn, alcalde de Bellvís, ha començat donant les gràcies per la confiança atorgada i ha dit que dedicarà tots els seus esforços a “honorar l’encàrrec que m’heu fet”.\nTalarn s’ha definit com una persona de poble –“de Cal Pau del Mariano de Bellvís”, ha dit–, i com “un lleidatà i de nació catalana, un territori i un país”. “Això va d’identitats”, ha afegit, motiu pel qual ha precisat que la Diputació, més enllà de la seva funció politicoadministrativa, ha de contribuir a configurar i protegir la identitat del territori, i ho ha de fer especialment des d’un àmbit, el del “suport als municipis”, perquè “sense pobles, no hi ha identitat”.\nPer tot plegat, en el projecte que vol defensar, els pobles “han de ser en el centre de les polítiques”, i Talarn ho vol fer aplicant la “governança republicana”, una forma d’exercir el govern basada “en l’ètica, la transparència, la participació i l’equitat”, fet que es tradueix en “la voluntat de tenir un diàleg constant amb els municipis i ciutadania”.\nEl suport als pobles i als seus ajuntaments passa, segons el president de la Diputació, per “establir un millor sistema de finançament local”, amb un territori que es caracteritzi “per la igualtat d’oportunitats, sobretot al Pirineu”, generant des de la Diputació polítiques “transformadores i integradores” que assegurin que “tots els municipis tinguin els serveis bàsics”, i implicant en aquesta tasca totes les àrees de la corporació.\nQuant a l’Institut d’Estudis Ilerdencs, Joan Talarn ha assenyalat que el foment de la cultura és necessari per defensar la identitat cultural i la singularitat. És per això que ha dit que l’IEI ha de tenir “un compromís clar en la definició cultural”, de manera que “ha de ser un agent actiu al territori que impulsi i elabori cultura”.\nTalarn també s’ha referit a la feina que ha de fer la Diputació per ajudar els municipis i els ajuntaments a modernitzar els serveis als ciutadans, una modernització que també vol acabar d’implementar en la gestió interna de la corporació.\nEl nou president ha fet una part del seu discurs en aranès, en què ha admès que l’Aran i la seva llengua necessiten una especial atenció. Finalment, ha remarcat que la Diputació té un compromís “amb la nació a la qual pertany” i “amb la voluntat democràtica i les ànsies de llibertat del poble de Catalunya”, motiu pel qual ha dit que no es cansaran de demanar la llibertat dels presos polítics.\nPer acabar, Talarn ha dit que el projecte que liderarà des de la presidència és “consensuat i compartit” per dos grups polítics, però que el vol “fer extensiu a la resta de forces”, amb la mà oberta per poder aconseguir un objectiu “comú i compartit: enfortir la identitat o identitats de les nostres comarques i fer del territori lleidatà un espai de futur i progrés”.\nPer la seva part, Jordi Latorre, cap del grup Junts per Catalunya i que ocuparà la vicepresidència primera, la nova etapa és “un repte il·lusionant i compromès que volem fer junts”, i que ho farà gràcies a “un bon acord de govern per donar estabilitat a la institució, que hem de fer realitat en el dia a dia, generant confiança mútua”.\nLatorre ha admès que, tot i que no ha estat una negociació fàcil, ha estat “honesta”, buscant sempre “superar els obstacles”. En aquest sentit, ha afegit que “estem en un moment que cal unitat per afrontar els reptes” i també la repressió, i ha recordat que entre ERC i JxCat sumem gairebé dos terços dels vots, una majoria “incontestable”.\nSobre la línia de treball, Latorre ha puntualitzat que en els últims anys la Diputació “ha fet un gran esforç per ajudar els ajuntaments i les entitats del nostre territori”, i que “ha reduït a menys de la meitat l’endeutament”, fet que “ens permet afrontar amb una gran solvència el període 2019-2023”. Per aquest motiu, ha proposat “donar continuïtat a les polítiques que s’han mostrat exitoses, ampliant l’actuació als grans reptes de la demarcació i continuar modernitzant la institució, com la millor forma de servir al territori”.\nEl nou vicepresident primer ha expressat la voluntat de posar la Diputació “més a prop de la ciutadania” i “obrir-la”, i ha considerat clau “augmentar l’autoestima i el prestigi de les comarques de Lleida a nivell català”, motiu pel qual ha defensat “un millor tracte a les comarques de Lleida”, especialment per part “del Govern de l’Estat”.\nLatorre ha acabat la seva intervenció demanant al president que facin de la Diputació un exemple d’una governança, deixant de banda retrets i baralles, treballant “junts pel territori, amb el compromís amb el país”.\nA continuació s’ha celebrat el Ple en què s’ha presentat el cartipàs, amb les designacions dels diferents membres de la junta de Govern, que estarà formada, al marge de per Talarn i Latorre, per Estefania Rufach (ERC), alcaldessa d’Os de Balaguer, que serà la vicepresidenta segona; Antoni Navinés (JxCat), regidor de Montferrer, vicepresident tercer; Ferran Accensi (ERC), regidor de Benavent de Segrià, vicepresident quart; i es completarà amb Mercè Carulla, portaveu d’ERC, i Rosa Pujol, portaveu de JxCat.\nQuant a les parcel·les que cada soci de govern tindrà al seu càrrec, ERC assumirà l’Institut d’Estudis Ilerdencs i el Patronat de Promoció Econòmica, i les àrees de Presidència, Recursos Humans, Recursos Patrimonials, Vies i Obres, el complex de la Caparrella i la impremta, mentre que JxCat serà al capdavant del Patronat de Turisme i de l’organisme de gestió de tributs, i de les àrees de Cooperació Municipal i Comarcal, Noves Tecnologies, Escoles Especials i finques agrícoles propietat de la Diputació. També es crearan dos noves àrees de govern: Igualtat, que dependrà de Presidència, i per tant d’ERC, i Polítiques per al Pirineu, que serà compartida.\nEl Ple de la Diputació queda format per 11 diputats d’ERC (repeteixen de l’anterior legislatura Joan Talarn i Albert Bajona, i s’estrenen Estefania Rufach, Marc Baró, Josep Ramon Fondevila, Mercè Carulla, Helena Martínez, Ferran Accensi, Jordi Verdú, Regina Cairol i Carles Gibert); 9 de JxCat (repeteixen Jordi Latorre, Rosa Pujol, Paco Cerdà, Eloi Bergós, Antoni Navinés, Rosa Maria Perelló i Francesc Sabanés, i s’estrenen Joan Gilart i Ramon Cònsola); 3 del PSC (Fèlix Larrosa, Agustí Jiménez i Amador Marqués); 1 del Comú (Elena Ferré, que s’estrena com a diputada), i 1 de Ciutadans (Maria Burrel, que també s’estrena).\nLleida, 12 de juliol de 2019


Una superproducció màgica al Teatre Condal: Splenda\nEls socis tenen un 30% de descompte per a les funcions del 22 al 28 de novembre en les entrades comprades abans del 22 de novembre.\nL’il·lusionista amb més presència i projecció del nostre país, el Mag Lari, estrena i dirigeix –conjuntament amb Àngel Llàcer– la superproducció de màgia amb més envergadura que s’ha fet mai al nostre país, comparable només amb els que munten grans noms internacionals com David Copperfield o Criss Angel. ‘Splenda’, el nom del muntatge, s’inspira en l’imaginari de Michael Jackson, en la seva música, en el vestuari i en les espectaculars coreografies del genial artista.\nSens dubte és el millor homenatge que el genial mag podia retre al seu ídol de sempre. Adreçat a un públic familiar i adult, els seguidors de Jackson quedaran satisfets amb Lari, que, mitjançant l’il·lusionisme, farà una recreació de tot l’univers oníric del cantant i projectarà l’essència màgica del mite.\nEs tracta d’un immens espectacle de màgia mai vist abans a casa nostra, farcit d’espectaculars i elegants números de màgia sempre amb l’humor i la presència de l’il·lusionista més reconegut i popular del país. En aquest ocasió, l’elegant i irònic mag va acompanyat d’un cos de ball amb intèrprets polifacètics que li faran també d’ajudants.\nS'hi pot assistir mitjançant compra online i adquirint un màxim de quatre entrades per carnet de soci a través del següent enllaç:\nLes entrades comprades on-line es reben directament a l'adreça electrònica amb la que s'ha fet la compra.


Un de cada quatre estudiants de màster de la Universitat de Girona són de fora de l’Estat – Lo Campus diari\nDes de la UdG ho vinculen a la “forta política de beques” que han dut a terme en els últims anys i l’aposta per la internacionalització del centre\nUn 25% dels estudiants de màster de la Universitat de Girona són de fora de l’Estat. L’augment de matrícules de persones que vénen de l’estranger ha estat una constant en els últims anys i, de fet, no ha parat de créixer des de que es van instaurar els nous preus de màster en el curs 2013-2014. La majoria dels alumnes de fora matriculats són d’universitats de l’Amèrica llatina i de l’arc mediterrani. El director de política de màsters de la UdG, Jordi Viñas, explica que les beques que han destinat a estudiants iberoamericans són un element important per donar a conèixer l’oferta de la UdG i atraure a futurs alumnes. En aquest sentit Viñas ha destacat que la política de beques centrada en estudiants de l’Amèrica llatina ha aconseguit “generar un efecte crida” entre els estudiants d’aquestes universitats que volen venir aquí.\n“La voluntat de seguir internacionalitzant la universitat és ferma, i els màsters són una font per atraure estudiants de fora”, assegura el director de política de màsters de la UdG, Jordi Viñas. I és que aquest curs 2016-2017, els alumnes estrangers que fan un màster a la Universitat de Girona arriba al 25% del total. De fet, des de que es va instaurar la nova política de preus el 2013-2014, aquesta xifra no ha deixat de créixer. La majoria dels alumnes de fora de l’Estat que estudien un màster a la UdG són de l’Amèrica llatina, els més beneficiats per la política de beques que té la universitat. “Hem apostat fort per les beques destinades a universitaris d’Amèrica llatina i hem aconseguit atreure’ls” diu Viñas, que assegura que això genera un efecte crida que fa que molts, dels que no poden accedir a la beca, ho provin l’any següent. El motiu perquè la majoria dels alumnes estrangers vinguin d’aquests països té a veure amb l’idioma, un fet que valoren molt els estudiants, segons Viñas. Però més enllà de la llengua el que es busca és tenir una “certa influència acadèmica” com passa amb països de l’arc mediterrani com Itàlia, França o el nord d’Àfrica. Una fórmula per seguir amb aquesta prospecció d’estudiants de fora de l’Estat és compartir estudis amb altres universitats estrangeres. És el cas del màster en Patrimoni que s’imparteix juntament amb la Universitat de Fez (Marroc) i la de Gènova (Itàlia).\nDesprés de la davallada que va tenir la universitat en estudiants matriculats, arran de la política de preus que es va aplicar el curs 2013-2014, la UdG ha mantingut un creixement sostingut d’alumnes en els màsters. Viñas diu que l’aplicació d’aquell decret de preus “va ser un cop dur” però diu que des d’aleshores cada any han augmentat un 10% el nombre d’estudiants de màster i que aquest també esperen una pujada en aquest sentit. En bona part aquest augment és conseqüència d’un increment de la oferta per part de la Universitat que capta més estudiants. Aquest curs s’estrenen tres nous estudis de màster: El de patrimoni, el de ‘business innovation’ i el de ‘smart Health care’. Aquests dos s’imparteixen en anglès, un “valor afegit” segons Viñas per atraure més alumnat. En total la Universitat de Girona ofereix 46 màsters. Viñas diu que la UdG, és una universitat molt particular perquè abasta un camp de coneixement molt ampli. “Tenim la politècnica integrada dins la universitat i això fa que hi hagin especialitzacions molt concretes”, explica Viñas, que no creu que el nombre de màsters sigui excessiu. De totes maneres, el director de política de màsters de la UdG, diu que és necessari que els estudis “siguin vius” per poder ajustar cada any la oferta a la demanda. “Si s’elimina un màster un any el que permet és repensar l’estudi per següents cursos”, explica Viñas.\nMés de vint dobles titulacions\nOn ha posat el focus la Universitat de Girona els últims anys ha estat en les dobles titulacions. Viñas ha destacat que aquest curs ja n’hi ha dotze que tenen aquest conveni amb altres universitats de fora i esperen que de cara a l’any vinent augmentin en una desena. A més, destaca que onze de les universitats amb els que la UdG comparteix titulació són de l’Amèrica llatina. L’altra és la de Llamotges (França) amb qui comparteix el ‘màster en Informàtica i síntesi d’imatges’. De tots els estudis de màster que ofereix la universitat, com és habitual, els anomenats ‘professionalitzadors’- necessaris per exercir la professió – són els més demandats. La UdG en té cinc: El màster en advocacia, el d’arquitectura, el d’enginyeria industrial, el de psicologia sanitària i el de mestre en educació secundària. De tots ells, destaca l’augment de demanda del màster en psicologia sanitària que aquest any ha passat de 40 a 60 places. Però el més sol·licitat de llarg els darrers anys, és el de professor en educació secundària. Viñas reconeix que es tracta d’un màster amb una gran acceptació i que molta gent es queda fora. “És un estudi que ofereix un bon lloc de feina i s’ha disparat la demanda en els últims anys” afirma Viñas.♦


La Bisbal d’Empordà, capital de la ceràmica - Escapada al més autèntic Empordà\nLa Bisbal d’Empordà és la capital de la ceràmica de Catalunya. Al Terracota Museu s’hi expliquen els seus més de 500 anys de tradició. El seu paisatge es caracteritza per les esveltes siluetes d'antigues xemeneies industrials i per una àrea comercial vinculada a diferents productes ceràmics que n'acoloreixen els seus carrers. Al carrer Aigüeta de la Bisbal d’Empordà hi trobaràs la major concentració de comerços de ceràmica de la zona.\nActualment, el nucli antic, centre comercial per excel·lència del municipi, conserva un ric patrimoni arquitectònic. L'entramat de carrers estrets i els nombrosos edificis antics mostren l'estructura primigènia de la vila i el traçat de les antigues muralles. La Bisbal d'Empordà és un lloc per assaborir amb calma, sense presses i d'una manera relaxada. Durant la teva visita, fixa't amb les botigues centenàries i les pastisseries!\nAl centre històric hi destaca el Castell Palau, un dels castells civils d’origen medieval més ben conservats de Catalunya. Actualment, el Castell Palau forma part de la Ruta dels orígens de Catalunya. Un audiovisual explica els conflictes entre senyors feudals i els seus vassalls a l’època medieval. I es pot visitar la planta noble gràcies a uns personatges històrics virtuals molt singulars. Des de la terrassa superior i encara més des de la torre, les vistes sobre l'Empordà són espectaculars.


DE LA LLEUGERESA DEL DISCURS INDEPENDENTISTA – FILOSOFIA I VIDA\nDE LA LLEUGERESA DEL DISCURS INDEPENDENTISTA\nData: 22 gener, 2021Autor: Jordi Martí i Montllau 0 Comentaris\nLa perspectiva que proporciona el temps transcorregut des de la reacció a la sentència del Tribunal Constitucional contra l’estatut d’autonomia de 2006 obliga, i de fet fa inevitable, la revisió crítica del discurs de l‘independentisme i, sobre aquesta, de la seua estratègia, necessàries per a una reformulació del moviment en termes més ajustats a la seua naturalesa. La precipitació característica d’un moviment que en els darrers temps ha tingut un caràcter essencialment reactiu, i que aspirava a una victòria ràpida, ha contribuït a la confusió interior, ha dificultat la seua comprensió a l’exterior i l’ha llastrat d’inconsistències no denunciades que ara entrebanquen la definició d’una estratègia renovada. Cal, per tant, procedir a l’autocrítica abans de continuar.\nL’independentisme aspira a ser una proposta política hegemònica i amb capacitat de transformar el país, no sols el seu estatut polític, sinó la seua fesomia, aspiracions i, alhora, la forma dels catalans d’entendre’s a ells mateixos.\nUn projecte independentista no es justifica en termes mercantils, ni tampoc pot justificar-se merament o sobretot en termes de drets socials per a individus d’una multitud que no compartiria res més que les universals ganes de seguretat i de prosperitat. Menys encara amb promeses de subsidis. Així es pot guanyar l’atenció de l’electorat, i fins i tot es poden guanyar unes eleccions, però mai no la força política per forçar la resistència extraordinària de l’statu quo.\nCap promesa material futura, merament possible, farà acceptables sacrificis actuals, també d’índole material. Per contra, el projecte d’independència del poble de Catalunya necessita descansar en valors forts per a justificar la inversió de present que li cal si vol ser alguna cosa més que un desig i esdevenir acció política capaç de transformar la realitat.\nAl discurs independentista li escau, per tant, descansar en principis irrenunciables, en l’apel·lació als drets inqüestionables de la col·lectivitat nacional i, per tant, dels individus en la mesura que també es defineixen per ella. Complementàriament (o alternativament), un projecte independentista podrà fonamentar-se en la reivindicació de drets bàsics, fonamentals i de participació política, no reconeguts (tal i com s’esdevé en les societats colonitzades, dites no autònomes en la terminologia de les Nacions Unides).\nA més a més, allí on la comunitat és en embrió, o no és perquè ha estat dissolta (com s’esdevé, en bona mesura, en el nostre cas) li resulta del tot imprescindible oferir un projecte de culminació o de reconstrucció que cridi tothom a participar-hi, un projecte comunitari que giri al voltant de la reparació històrica i de l’apel·lació a participar-hi com a camí per a la inclusió en aquesta comunitat que es construeix en el mateix procés d’emancipació. Un projecte finalista que ho ha de presidir tot, i que ha de ser present en tots i cada un dels aspectes secundaris que la necessitat o la urgència imposin. Però, a més, aquest projecte ha de ser realista, perquè sigui percebut realment com a veritable projecte, i no com a mera narrativa legitimadora d’un producte electoral, inevitablement efímer\nEl fonament principal d’un projecte independentista haurà de trobar-se en la consciència dels drets històrics i nacionals conculcats, en l’experiència traumàtica de la negació de la dignitat humana i, en definitiva, de la voluntat d’existir que caracteritza tota nació i en la reafirmació conscient d’aquesta voluntat, que és en definitiva la voluntat de construir, entre tots i per a tots ─i sobretot per a les generacions futures─ una comunitat lliurement volguda, nascuda del respecte i no imposada per la força. El discurs independentista, per tant, és un discurs conjugat essencialment en clau nacional (i/o també, en alguns casos, de drets fonamentals), on els aspectes estrictament materials hi juguen un rol merament accidental, fins al punt que són sacrificables en nom del fi més alt de la llibertat col·lectiva. L’independentista vol, per damunt de tot ser, i no tenir, i fins i tot, si s’escau la tria, tria ser i no tenir.\nEl discurs independentista, per tant, és un discurs conjugat essencialment en clau nacional (i/o també, en alguns casos, de drets fonamentals), on els aspectes estrictament materials hi juguen un rol merament accidental, fins al punt que són sacrificables en nom del fi més alt de la llibertat col·lectiva. L’independentista vol, per damunt de tot ser, i no tenir, i fins i tot, si s’escau la tria, tria ser i no tenir.\nLa independència no és un objectiu individual, ni tampoc el d’una multitud. La independència és l’objectiu d’un col·lectiu, que sempre és més que una mera suma d’individus. Per a aspirar la independència cal ser una nació, o imaginar-se com a tal, que ja és una manera de començar-ho a ser.\nLa nació és un espai ètic, una xarxa de solidaritats en què l’individu identificat amb la seua comunitat es transcendeix a si mateix per a ser útil als altres, i construir amb l’esguard posat en les generacions que el succeiran. I convé adonar-se que cap comunitat d’individus solidaris no es pot bastir en base a una injustícia, en base a la subjecció i l’assimilació forçosa a una altra realitat nacional. És sobretot per això que la causa de la independència de Catalunya és també la causa d’un poble que aspira a una vida millor: perquè no es basteix res que pagui la pena damunt de la injustícia.\nContra aquest programa s’elevaran consideracions que, derivades de la inèrcia d’aquests darrers anys, presidits discursivament pel «tenim pressa», la ingenuïtat idealista i l’astúcia tacticista, i el conformisme que concep els ciutadans en termes de consumidors exigents i desresponsabilitzats, eternament insatisfets, egoistes, autoindulgents i amb mentalitat adolescent (una premissa antropològica en base a la qual tot discurs legitimador resta condemnat a la banalitat, tota iniciativa política esdevé promesa comercial i tota acció que en deriva desemboca en frustració, tal com de fet passa sempre amb els productes comercials un cop adquirits i fets servir).\nCal oblidar-se, per tant, dels discursos complaents i paternalistes, pensats per a gent a la qual es vol afalagar alhora que se li oculta la veritat per tal d’evitar les desercions. I alhora cal restar ben atents a la situació real del país, i a les seues febleses estructurals i tendències, perquè un programa polític seriós ha de partir del coneixement de les condicions sociopolítiques reals i de les seus conseqüències, unes condicions que determinaran a priori fins on es pot arribar a curt termini i en què i com cal incidir per a anar més enllà a més llarg termini. Ningú no es troba per sobre de la història i de les seus coordenades.\nDE LA LLEUGERESA DEL DISCURS INDEPENDENTISTAdiscursdiscurs independentistaindependentismerelat\nAnterior Entrada anterior: EL CAS CATALÀ (UNA DECLARACIÓ)\nSegüent Entrada següent: EL PROGRAMA POLÍTIC D’UN GOVERN INDEPENDENTISTA


Crítica de 'Perdidos en París': poètica francesa\n'Perdidos en París': poètica francesa\nEl film de Dominique Abel i Fiona Gordon sembla més una successió d'escenes exitoses que un conjunt ben acoblat, però té moments enlluernadors i una ingenuïtat agradable\nDijous, 20/12/2018 - 17:18\nPerdidos en París ★★★\nDirecció: Dominique Abel i Fiona Gordon\nRepartiment: Dominique Abel, Fiona Gordon, Emmanuelle Riva, Pierre Richard\nTítol original: ‘Paris pieds nus’\n‘Perdidos en París’ és una pel·lícula que proposa més coses de les que aconsegueix. En les seves imatges sobrevola la inspiració de Jacques Tati, del Léos Carax més poetitzat, del georgià Otar Iosseliani i les seves comèdies etíliques i fins i tot té un moment de ‘slapstick’ a les altures a l’estil Harold Lloyd i una seqüència, la d’un home i una dona que dormen en llocs diferents però somien que s’estimen al mateix llit, que és un evident homenatge a ‘L’Atalante’, el film-far més lluminós del cine francès d’entre guerres.\nEl seu problema és que encarrilar tota aquesta poètica cinematogràfica, entre naïf, còmica i fantasiosa, és una tasca complicada. O tot funciona amb la precisió d’un mecanisme de rellotge analògic o tot es desborda. Entre el sublim i el ridícul, un territori fronterer sobre el qual han transitat des d’obres mestres fins a títols mediocres.\nEl film realitzat i interpretat per Dominique Abel i Fiona Gordon no és ni una cosa ni l’altra. Li sobren alguns gags protagonitzats per un dels seus personatges, l’indigent parisenc que troba la motxilla d’una despistada bibliotecària canadenca que ha vingut a París per trobar la seva tia desnonada (l’última interpretació d’un altre far del cine francès, Emmanuelle Riva, protagonista d’‘Hiroshima mon amour').\nLi falta també més fluïdesa narrativa, ja que de vegades el film sembla més una successió d’escenes exitoses que un conjunt ben acoblat. Però té moments enlluernadors a la vora del Sena o dalt de la torre Eiffel, escenes de ball entre personatges al marge de tot que aplaudiria Aki Kaurismäki i una ingenuïtat agradable.


Serveis certificadora – CertiLag\nA la Certificadora oferim els següents serveis:\nVisites d’auditoria prèvies a la certificació\nPer verificar el grau de compliment d’un plec de condicions amb presa de mostres, si cal, per ser trameses a un laboratori i a partir dels resultats avaluar el compliment de requisits del reglament i concedir o no la certificació.\nVisites d’auditoria de seguiment d’un distintiu de qualitat ja certificat\nPer verificar el grau de compliment d’un plec de condicions amb presa de mostres, si cal, per ser trameses a un laboratori i a partir dels resultats avaluar el compliment de requisits del reglament i justificar el manteniment o no de la certificació. Elaboració de l’informe d’auditoria i notificació de resultats.\nCertificats de conformitat de procés/producte\nElaboració de certificats de distintius de qualitat de processos o productes d’acord amb document normatiu i un plec de condicions.\nCertificats de manteniment de conformitat de procés/producte\nElaboració de certificats de manteniment de distintius de qualitat de processos o productes d’acord amb document normatiu i un plec de condicions.


El xef del restaurant Aurum, Enric Herce, ens proposa cinc receptes per sorprendre els convidats a l’últim àpat de l’any\nAperitius per triomfar aquestes festes. // CC0\nActualitzada el 03-01-2022 12:58\nLa nit de Cap d’Any és un motiu més de reunió al voltant de la taula, per arribar a la mitjanit amb els 12 grans de raïm i el desig d’un nou any millor. Un àpat més després dels molts que ja acumulem en aquestes dates. La imaginació s’esgota i per això, a La primera pedra, el cuiner Enric Herce, del restaurant Aurum de l’Hotel Cala del Pi de Platja d’Aro, ha proposat cinc receptes d’aperitius freds.\nEls podem preparar amb temps i així podrem estar amb la resta de comensals durant el sopar.\nTàrtar de llonganissa amb olivada\n200 g llonganissa de pagès\n100 g de paté d’oliva negra\n12 torradetes de baguet d’uns 2 cm de gruix\n1 culleradeta de cafè de salsa Worcestershire (Lea & Perrins)\n- Peleu la llonganissa i talleu-la a trossets. A continuació poseu-la en una batedora o robot i tritureu-la fins a obtenir una textura de tàrtar.\n- Peleu els tomàquets, traieu-ne les llavors i talleu-los en daus petits.\n- Piqueu també la ceba, les tàperes i els cogombrets, tot de la mateixa mida. Barregeu-ho tot amb la llonganissa en un bol de vidre i afegiu-hi la mostassa, la salsa Perrins, un raig d’oli d’oliva i salpebreu-ho al vostre gust.\n- Cobriu les torradetes amb l’olivada, i a sobre una cullerada del tàrtar. Ho podeu decorar amb una oliva negra desossada i un polsim de porradell picat.\nLa llonganissa pot servir per fer un tàrtar original. // CC-BY-SA-4.0\nCaviar d’albergínia amb sardina fumada\nJulivert fresc, oli d’oliva verge extra, sal i pebre\n12 torradetes o cassoletes\n- Escaliveu les albergínies com feu normalment, deixeu-les refredar i peleu-les. Trinxeu-les toscament amb el ganivet i poseu-les en un colador perquè deixin anar tot el suc de cocció.\n- En un morter poseu-hi els alls pelats i un grapat de fulles de julivert, i piqueu-ho fins a obtenir una pasta. Afegiu-hi la mostassa i un bon raig d’oli. Barregeu-ho fins que emulsioni tot plegat.\n- Mescleu-ho en un bol de vidre amb l’albergínia i afegiu el suc dels cítrics. Salpebreu-ho al vostre gust i si cal, afegiu un rajolí més d’oli.\n- Repartiu-ho en dotze cassoletes o torradetes, al vostre gust, i a sobre de cada una poseu-hi un trosset de sardina fumada.\nUn aperitiu diferent, amb albergínia i sardina fumada // CC0\nOus mimosa crocants amb anxoves\n16 filets d’anxova; si poden ser de l’Escala, molt millor\n1 paquet de blat de moro fregit (Kikos)\n6 olives verdes sense pinyol\n1 cullerada sopera de maionesa,\nUnes gotes de tabasco (al gust)\n- Talleu els ous per la meitat i separeu-ne els rovells, que posareu en un bol de vidre.\n- Picoleu ben petits els cogombrets, les olives i quatre filets d’anxova. Barregeu aquesta preparació amb la llauna de tonyina, els rovells, la maionesa, el quètxup, el tabasco que vulgueu i la mostassa. Remeneu-ho fins a obtenir una pasta consistent.\n- Poseu la bossa de blat de moro fregit a la batedora i tritureu-lo lleugerament.\n- Ompliu les 12 meitats d’ou amb el farcit i poseu-hi a sobre un filet d’anxova.\n- Conserveu-ho en fred fins a l’hora de servir. En aquell moment, empolvoreu-ho generosament amb el crocant de Kikos.\nImatge d'arxiu d'uns ous farcits // CC-BY 4.0\nFlors de salmó fumat amb mantega aromàtica\nUn grapadet de fulles de diferents herbes aromàtiques: julivert, cerfull, alfàbrega, porradell, coriandre, farigola... Al vostre gust, totes ben picades\n12 torradetes rodones ben fines\nUna safata de micromesclum o canonges\n- Barregeu bé totes les herbes picades amb la mantega. Afegiu-hi la mostassa i el suc de la llimona i salpebreu-ho.\n- Estireu un tros d’uns 50 cm de paper film sobre la taula. Poseu-hi a sobre el salmó fumat formant un rectangle d’uns 25 x 20 cm, i repartiu la mantega aromàtica uniformement sobre el salmó.\n- Enrotlleu-ho com un caneló començant per la part de dalt, pressionant perquè quedi un rotllet ben ferm. Poseu-ho a refredar a la nevera fins que la mantega quedi sòlida.\n- A l’hora de servir, talleu-ho en unes rodanxetes d’1,5 cm. Poseu unes fulles de micromesclum o canonges a sobre de les torradetes i, finalment, les flors de salmó.\nLes torradetes de salmó fumat del xef Enric Herce són més originals que aquestes. // CC0\nCanapè de gorgonzola amb pera i nous\n100 g de mascarpone o ricotta\n12 cassoletes de pasta brisa\nUnes fulles d’api (opcional)\n- Poseu els dos formatges en un bol i barregeu-los bé fins a obtenir una pasta cremosa. Poseu aquesta preparació en una mànega de plàstic amb una boca d’estrella, si en teniu. Reserveu-ho en fresc.\n- Peleu les peres i talleu-les en dauets. Poseu la mantega i el sucre en una paella antiadherent i afegiu-hi la pera tallada. Sofregiu-ho a foc lent fins que la fruita comenci a estar transparent.\n- Picoleu lleugerament les nous i salteu-ho tot junt un parell de minuts. Deixeu-ho refredar.\n- Per servir, ompliu les cassoletes amb la crema de gorgonzola i coroneu-les amb les nous i la pera. Podeu decorar-ho amb unes fulles petites d’api.\nEl gorgonzola i la pera, una bona combinació a la cuina. // CC0\nEscolta aquí la secció de La primera pedra, amb Noemí Polls.\nSANT ESTEVE 2021 - Propostes d'aperitius per la nit de Cap d'Any amb Enric Herce\n16-04-2021 16:48 RAC1.CAT


Dones i Mossos d'Esquadra: el llarg camí de la igualtat cap a la paritat - Regió7\nDones i Mossos d'Esquadra: el llarg camí de la igualtat cap a la paritat\nQuatre agents femenines de diferents àrees expliquen la seva experiència de treballar a la Regió Central de la Policia de la Generalitat tot fent una feina en la qual, tot i els avenços dels últims anys, el gènere masculí encara és el predominant\n07·03·21 | 20:51\nLes quatre agents a l'exterior de la comissaria de Manresa, on també hi ha la seu de la Regió Policial Central oscar bayona\nL'Antònia, la Sílvia, la Núria i la Sara -que per motius de seguretat no volen dir el seu cognom- són quatre de les 207 dones que actualment formen part dels Mossos d'Esquadra a la Regió Policial Central.\nTreballen en unitats diferents. L'Antònia forma part de la Unitat de Seguretat Ciutadana, la Sílvia és a la divisió de policial científica, la Sara a l'àrea de trànsit i la Núria a la unitat d'investigació. Les raons que les han portat a fer-se policies són diverses (vegeu pàgina 5), però totes se senten orgulloses de formar part del cos policial i cap de les quatre no dubta de fer seva l'afirmació de la Sara quan diu que «ho tornaríem a fer».\nLa més veterana de les quatre és l'Antònia, i actualment forma part d'un escamot on hi ha 11 dones i 11 homes, una paritat poc habitual al cos i que encara ho era menys quan va ingressar-hi, el 1993. Ja a l'Escola de Policia recorda que era l'única dona entre els 25 alumnes de l'aula, i després, a l'àrea de presons -era una de les poques competències que en aquella època tenia la policia catalana-, també era l'única dona del seu escamot.\nIgual que les seves companyes, afirma que per part del cos no s'ha sentit mai discriminada pel fet de ser dona. De fet, totes coincideixen a dir que en alguns moments se senten «sobreprotegides» pels seus companys davant de segons quines situacions perilloses.\nTot i el tracte igualitari, sí que afirmen que en alguns moments s'han trobat amb reticències que una patrulla estigués formada per dues dones, quan en canvi no hi havia problemes perquè dos homes patrullessin junts, malgrat que hi havia prou dones perquè la patrulla fos completament femenina. Ara, però, la situació ha anat canviant, i amb l'increment de la presència de dones al cos ja no és estrany que dues dones siguin companyes de patrulla.\nTot i que és habitual que hi hagi patrulles formades per dues dones, s'han trobat en moments en què la gent s'ha estranyat de la situació.\nLa Sílvia, de la policia científica, comenta que habitualment van de paisà, i que quan fan inspeccions hi ha qui troba estrany veure que les agents són dones. Relata, com a anècdota, que en una ocasió «érem en un bar fent una inspecció, i al senyor del bar li va estranyar i va demanar si ens podia fer una foto». Una situació que «fa gràcia» i que contrasta amb d'altres, com quan alguns homes «et diuen nena o guapa i els has de dir que no es poden dirigir a tu d'aquesta manera, ni fer comentaris que estan fora de lloc».\nMor el maquinista d’un tren en un xoc amb un vagó descarrilat a Sant Boi\nUn mort i 86 ferits en el xoc entre dos trens a la línia Llobregat-Anoia dels FGC, a Sant Boi\nEnsurt per una serp de més d'un metre al pati d'un centre educatiu de Manresa


L'estació d'esquí Boi Taüll obrirà l'1 de desembre amb moltes novetats — Consell Comarcal de l'Alta Ribagorça\nEsteu aquí: Inici → Serveis web → Actualitat → L'estació d'esquí Boi Taüll obrirà l'1 de desembre amb moltes novetats\nL'estació d'esquí Boi Taüll obrirà l'1 de desembre amb moltes novetats\nper Jordi Pua Puñet darrera modificació 09/11/2017 09:48\nLa nova temporada d'hivern començarà el proper 1 de desembre. Quan a novetats: nous traçats fora pista, FRESKIBUS, sistema de recàrrega online\nNozar Hotel & Resorts han presentat les novetats de la temporada d'hivern dels seus dos complexos turístics, Boí Taüll i el Balneari de Panticosa que començarà el pròxim 1 de desembre. Martí Rafel, director general de NOZAR Hotels & Resorts, va ser l’encarregat d’obrir l’acte, acompanyat per Xavier González, director general de Boí Taüll, Jesús González, Director General del Resort Balneari de Panticosa, i Luis Nozaleda, president executiu de NOZAR.\nNova temporada a Boí Taüll\nDins de la nova etapa de Boí Taüll, aquest any es proposen dos nous itineraris fora-pistes: Vall de Moró i Vall de Ginebrell amb un FREESKIBUS que recollirà als esquiadors que arribin a la carretera, amb un desnivell que superarà els 1.000m verticals. A més, s'ha estrenat un nou Skirama amb canvis en les categories de les pistes.\nA partir d'aquesta temporada, tots els forfaits adquirits per taquilla o web seran de dies no consecutius i s'ha engegat el sistema de recàrrega online d'aquests. Així mateix, aquest any s'ha ampliat la categoria Infantil fins als 15 anys.\nEl complex ancara la temporada d'hivern amb un acord comercial amb Helly Hansen. Boí Taüll serà la primera estació de la península a formar part del programa “Ski Free with Helly Hansen”, conjuntament amb altres estacions com Vail i Aspen Snowmass. A més, per segon any consecutiu, Subaru serà un dels patrocinadors principals amb la seva campanya “Subaru patrocinador oficial d'hivern”.\nL'estació d'esquí del complex turístic acollirà nombroses competicions de tots els nivells, tant professionals com amateurs. Destaquen la Copa d'Espanya d'esquí de Muntanya – FEDME, en modalitats “vertical” (Cronoescalada) i Esprint, els dies 13 i 14 de gener. Els dies 20 i 21 de gener, El Dorado Freeride Junior Tour- FJT. El cap de setmana de l'1 al 4 de març serà el torn del Snow Gai Weekend, organitzat per Rainbow Barcelona amb la col·laboració de Locamente.\nRespecte a competicions freestyle, el 27 de gener tindrà lloc la competició amateur d’snowboard i esquí per a menors de 16 anys “New Kids on the Snow”, mentre que “In Elevin Contest”, competició amateur d’snowboard i esquí per a totes les edats, és celebrarà el 17 i 18 de març. Les dues competicions són organitzades per Boí Taüll.


El camí dels Monjos és un històric trajecte que uneix els municipis de Matadepera, Terrassa, Sant Quirze i Sant Cugat del Vallès. El seu nom es deu a una llegenda que diu que l'abat i els monjos del veí monestir de Sant Llorenç del Munt van demanar permís al bisbe de Barcelona per establir-se en un altre indret, ja que les seves terres no eren productives i l'aïllament els provocava melangia.\nEl bisbe hi va accedir i els va deixar marxar sempre que respectessin un mandat: que caminant sense travessar cap riu, torrent o riera, s'establissin on millor els anés. D'aquesta manera, emprengueren el camí carener que els va dur des del cim de la Mola fins a Sant Cugat, on veient les terres i l'indret decidiren aixecar el monestir. El camí ha estat molt utilitzat com a ruta pels pastors que venien dels Pirineus. El recorregut està perfectament senyalitzat des del monestir de Sant Cugat fins a la muntanya de la Mola.\nEl trajecte es pot seguir en quatre itineraris diferents, que travessen una zona rica en fauna i flora i alguns espais preparats per fer un pícnic.\nClassificació de la ruta: Gòtic i romànic, Natura\nDistància del recorregut: 27,43 km\nDurada: 6h 15 min\nDesnivell positiu (m): 1368\nDesnivell negatiu: 389\nOficines de turisme: Sant Cugat del Vallès\nPunts d'interès: Monestir de Sant Cugat, Monestir de Sant Llorenç del Munt\nAdreça:Plaça Barcelona, 17\nTelèfon:935 892 288\nFax:936 755 406\nAdreça: Plaça Barcelona, 17