Histèries.com: Histèria de la setmana\nHistèria de la setmana\nDe res va servir enviar-los un mail diguent que havia estat un error i que no voliem la tarja, els senyors de Caprabo no han volgut renúnciar tant facilment a les meves dades i no han pogut evitar la temptació d'enviar una targeta client que se sumarà a la meva col·lecció.\nDimecres varem exposar el nostre projecte de partit polític d'anglès. Amb camisetes d'1,95 € que en Xavi havia duit del Decathlon on treballa varem donar a conèixer el nostre Global Party for Development (GPD), la idea era bona però especialment la meva part, que no m'havia preparat massa, i sense veure el guió que havia escrit, va quedar una mica xorra, però en conjunt va estar ben bé.\nEl passat dijous va ser el tercer consecutiu que varem fer vaga a la facultat per protestar contra el Pla Bolonya i també contra les actuacions policiaques de la setmana passada. També hi va haver manifestació es vespre amb, per cert, una estratègia magnífica per deixar en ridicul l'enorme dispositiu dels Mossos a les Rambles i Pl. Sant Jaume i evitar les seves porres.\nDurant el piquet al passadís, entre converses i debats, varem aconseguir aplaçar l'examen de Teoria Política per a dimarts vinent, no va fer falta utilitzar el megafon en aquesta ocasió. Desprès em vaig creuar, però, amb el professor d'aquesta assignatura i no em va mirar a la cara...\nEm van cridar l'atenció les paraules del degà de la facultat, Salvador Cardús, que va dir que d'aqui a cinc anys ens dignessim a anar-lo a veure quan tinguessim un bon lloc de feina. Va afirmar també que molts dels que abans estaven a l'assemblea ara ocupaven carrecs molt bons, inclús que estaven per damunt ell.\nConeixent a bastants politòlegs i sociòlegs que, en el millor dels casos fan feina d'auxiliars administratius, crec que el degà diu el que sigui amb l'objectiu de que els estudiants callin. Potser alguns "enxufats" de partits polítics si que estan per damunt ell, però son una minoria. Amb tot, m'apuntaré aquestes paraules de tal digníssima personalitat de cara al futur.\nSigui com sigui, la vaga a la nostra facultat va ser un gran èxit, almenys el dematí.\nAhir, en un altre ordre de coses, varem sortir amb els de l'ADUAB per Barcelona. Ens varem perdre i varem caminar i caminar i caminar molt, varem donar més voltes que un ca dins una senalla, però va esser curiós i divertit. M'ho vaig passar molt bé.\nAvui, per altra banda, hauria d'haver fet molta feina però amb aquest dia asquerós, que ha tornat a recussitar certs indicis de fred i no ha deixat veure el sol en tot lo dia, amb la son i amb que he perdut el partit de Hattrick; no n'he fotut ni brot.A més, haurem de canviar l'hora i sumar-nos a l'hora sense consumir electricitat per deixar respirar el planeta.\nEtiquetes de comentaris: barcelona capital, poques feines\nSi el degà va generalitzar, malament. Però de casos n'hi ha.\n29 de març de 2009 a les 22:37\nLa Plana del Castell\nContra la brutalitat policial\nEl calvari i sa granja de caragols\nVaga i manifestació d'avui\nVolem TDT en català\nPaquet, orientació i urbanisme\nJa te cobren per anar a pixar!\nQuinieles a Euskadi\nPortocolom, un racó amb història


Hi arribarem aplega més de 200 persones a Naturlàndia - FÒRUM.ad\nHi arribarem aplega més de 200 persones a Naturlàndia\nOn: 21/09/13 14:19\nL’Associació Hi arribarem ha aplegat aquest dissabte més de 200 persones a Naturlàndia en la seva primera trobada. L’entitat, que es va constituir al maig, té per missió el treball en favor de l’oci de les persones amb discapacitat i facilitar-los l’accés als espais en els que per si sols no podrien anar.\nNaturlàndia ha obert les portes aquest dissabte al matí per acollir l’associació Hi arribarem.En total, més de 220 persones (comptant les persones amb discapacitat, els familiars i els voluntaris), segons els càlculs de la vicepresidenta de l’entitat, Neus Banús, que s’ha mostrat satisfeta per la ‘resposta tan favorable’ que ha tingut la primera trobada.\nHi arribarem es dedica a l’oci de les persones amb discapacitat, entesa aquesta en el sentit més ampli, doncs tant en el físic com el psíquic. És a dir, que és una associació inclusiva, en la què tothom hi és benvingut, ha assenyalat Banús, ‘estem oberts a totes les associacions de discapacitats perquè utilitzin els nostres serveis’. Aquest és un segment que fins ara quedava ‘bastant descobert’, i és per això es va pensar que ‘seria una bona tasca a fer’ la d’apropar les discapacitats als llocs que per ells sols no podrien anar.\nEn aquesta primera trobada, els participants han gaudit durant el matí d’una visita guiada al parc d’animals de Naturlàndia. Per al migdia s’ha preparat una arrossada i per la tarda unes exhibicions de teràpia amb gossos. Per acabar, Patxi Leiva posarà la música per tenir un final festiu a la trobada.\nAmb activitats com aquestes, ‘el món dels discapacitats s’acosta a la societat normalitzada’, explica Banús, que assegura que això ‘és importantíssim perquè els discapacitats s’integrin a la societat’, doncs ‘és un pas en un entorn lúdic’.\nHi arribarem es va constituir el passat mes de maig amb l’empenta del Rotary Club i d’Y arrivarem –entitat germana a l’andorrana.\nPrevious Post: Una persona resulta ferida aquesta nit en un accident de circulació a Escaldes\nNext Post: La Massana celebra la Setmana de la Mobilitat Sostenible amb una rua diferent\nMolta bona iniciativa esperem que es repeteixi


loquevienesiendounblog: Sociología (V)\nSenyor Merdevalista 23 de diciembre de 2009, 14:34\nAra mateix estic al costat d'un camarada a qui li han tocat 170 lauros. Se'n va gastar 100. Sense comentaris.\ntito 23 de diciembre de 2009, 14:43\nEl meu pare n'ha tret 230. Pero ni tan sols he demant que s'ha gastat, per que amb el totxo de decims que duia estic convençut de que ha sortit perdent diners, i no pocs.\nEl que li ha pasat al seu amic es nom Superavit, i es el que tots els humans desitgem, la mes sincera enhorabona. Ara es el moment de que el seu camarada es comporti com a tal i el convidi a una bona ronda d'alcol. Els proposo que es gastin els 70 € en chupitos. Ja em contara com li a anat, si s'enrecorda. Bones festes\nsr. manel 24 de diciembre de 2009, 2:02\nHi ha gent que es conforma amb què els hi tornin els diners. Hi ha res pitjor que anar a cobrar 2 euros??


Celebrem les jornades «Banca amb Valors» i «Més enllà de la Banca» – 25 d’octubre | Enclau\noctubre 8, 2018 / admin\t/ Comenta / banca amb valors, Economia Social, Economia Solidaria, empreses amb valors\nDes d’Enclau vos aconvidem a participar a les jornades que organitzem per al dia 25 d’octubre, en el marc del programa finançat per la Conselleria d’Economia amb l’objectiu de promocionar i sensibilizar envers a un nou sistema financer al nostre territori.\nInscripcions a una o ambdues jornades: https://goo.gl/forms/sYAsUj5rZ15u6yF33\nActualment, la nostra organització agrupa fins vuit entitats sense ànim de lucre amb missions molt diverses, com la cooperació al desenvolupament, la inserció socio-laboral o la lluita contra les adiccions i l’exclusió social. Entitats que no obstant convergim mitjançant el treball de en xarxa i la posada en valor de recursos\ncomuns en la necessitat d’implementar nou sistema financer com a pilar fonamental d’un nou model socioeconòmic. Per aquest motiu, des d’Enclau organitzem les següents jornades.\nAl matí (Banca amb Valors) comptarem amb la ponència del catedràtic d’economia Joan Ramón Sanchis, qui ens introduirà al tema de l’exclusió financera i l’exclusió social. Posteriorment tindrem una taua rodona on comptarem amb quatre entitats financeres ètiques i/o socials amb implementació al País Valencià amb qui debatrem sobre l’ètica i la responsabilitat social a les finances. Així mateix, gaudirem de la presentació de la publicació «Guia de les Finances Ètiques, Locals i Socials de la Comunitat Valenciana»\nPer la vesprada (Més enllà de la banca) tractarem les opcions de finançament existents més enllà dels bancs. En primer lloc comptarem amb la precència de LaTeuaTerra (plataforma de crowdfunding social)\ni la Bossa Social (plataforma d’inversors socials). En segón lloc gaudirem de l’experiència de projectes empresarials socials d’èxit que s’han finançat de manera alternativa, com ara Som Alimentació o Esquellana.\nResol l'operació abans d'enviar * 4 × = dieciséis


Inscripcions obertes a les EXTRAESCOLARS 2016-17 | APRENTIK\nRobòtica Educativa d'Aprentik\nInscripcions obertes a les EXTRAESC\nComença el curs escolar i, un any més, tornen les EXTRAESCOLARS DE ROBÒTICA EDUCATIVA d’Aprentik!\nA més d’oferir-les directament des de diverses escoles de tot Catalunya, tenim obertes les inscripcions en 3 centres independents perquè tothom tingui l’opció de poder gaudir de la nostra extraescolar!\nFora del centre escolar, ON puc fer robòtica?\nT’oferim 3 centres on podràs cursar l’extraescolar de robòtica educativa:\nESPAI VIT – Vic\nROCA UMBERT – Granollers\nATENEU LES BASES – Manresa\nI si malgrat tot, no n’hi ha cap a la teva zona, diga’ns-ho i mirarem si alguna escola propera accepta alumnes externs.\nATENEU LES BASES Dimecres De 17:15 a 18:45\nROCA UMBERT F.A Dimecres De 17:30 a 19:00\nESPAI VIT Dilluns De 17:30 a 19:00\nLes nostres extraescolars són per a nenes i nens de 6 a 14 anys que tinguin ganes d’aprendre divertint-se a través de la robòtica educativa. Tant se val si es tenen o no coneixements previs perquè sempre s’adapten les activitats al nivell de cada alumne!\nA APRENTIK ens encanta ensenyar als infants però sabem que és igual d’important, tenir informats als pares. És per això, perquè també mares i pares puguin compartir aquestes activitats amb els seus fills i les seves filles, que durant el trimestre us passem algunes fotografies junt amb una mica d’explicació del que s’ha anat treballant i, cada final de trimestre, us enviem un breu informe on podeu comprovar els conceptes treballats i apresos.\nA més, us convidem a assistir al repte final de cada trimestre on les nenes i els nens poden mostrar-vos de primera mà el que fan, com ho fan i perquè ho fan com ho fan.\nQuè volem aconseguir? L’OBJECTIU\nL’OBJECTIU que perseguim amb la robòtica educativa és apropar als alumnes a una disciplina tecnològica innovadora convertint-los en els protagonistes de les seves construccions i programacions a fi que adquireixin habilitats i destreses que van més enllà de la simple robòtica i que reforcen el seu coneixement.\nCom ho fem? EL MÈTODE APRENTIK\nEl mètode Aprentik està basat en un projecte educatiu que ens permet treballar per\ncompetències amb CONTINGUTS adequats a cada curs per aconseguir que l’alumnat adquireixi eines bàsiques per entendre el món i que aquests siguin capaços d’interactuar-hi i així puguin anar aprenent al llarg de la vida..\nQuè els aporta la robòtica? HABILITATS\nA APRENTIK mantenim els mateixos preus que l’any passat:\nQuota mensual segons el curs:\n– 1r i 2n de primària 40 €/mes\n– 3r i 4t de primària 42 €/mes\n– 5è* i 6è de primària 53 €/mes\n* Preu per alumnes de 5è en cas de treballar amb Mindstorm\nT’interessa, oi? Doncs no esperis més i inscriu-te!\nAPRENTIK, ateneu manresa, espai vit vic, extraescolars, robòtica educativa, Roca Umbert


Lloret, d'alcalde a únic regidor d'ERC a Cadaqués: «La davallada s'explica per moltes raons, també urbanístiques» - Empordà\nLloret, d'alcalde a únic regidor d'ERC a Cadaqués: «La davallada s'explica per moltes raons, també urbanístiques»\nFem Cadaqués i Junts per Cadaqués han empatat amb quatre regidors i el candidat d'Esquerra no descarta ni entrar al govern ni quedar-se a l'oposició\nACN 30.05.2019 | 09:10\nLes eleccions municipals d'aquest diumenge han capgirat la configuració de l'Ajuntament de Cadaqués. ERC, que governava al municipi des del 2015 amb majoria absoluta, ha passat de tenir sis regidors a quedar-se amb només un. La llista Fem Cadaqués- Independents de Catalunya ha guanyat els comicis però ha empatat en nombre de regidors amb Junts per Cadaqués, que també n'ha tret quatre. A banda d'ERC, l'Assamblea per Cadaqués (AxC-AMUNT) i Independents per Cadaqués- Candidatura de Progrés (IC-CP) també han aconseguit un regidor cadascun. L'alcalde en funcions i candidat d'Esquerra, Josep Lloret, atribueix la davallada a múltiples factors. Entre ells, admet que segurament hi ha coses que no han fet o "explicat" prou bé però també a l'augment de llistes, a les ganes de canvi i als projectes urbanístics polèmics, com el se Sa Guarda. La configuració municipal obligarà a fer pactes i Lloret no descarta ni quedar-se a l'oposició ni entrar a govern.\nMantenir l'alcaldia a Cadaqués és un afer complicat. El municipi ha alternat des de les primeres eleccions democràtiques governs de CiU i ERC. El més llarg, el que va ostentar el convergent Miquel Figueras del 1987 al 1991. El seu fill, Joan Figueras, però, només va aconseguir governar el municipi del 2011 al 2015.\nERC, amb l'aleshores alcalde Joan Borrell, només va aconseguir mantenir-se un mandat i Lloret ha repetit la travessa. El candidat d'Esquerra va guanyar amb una clara majoria l'any 2015 amb sis dels onze regidors en joc i va traslladar CiU a l'oposició.\n«El canvi climàtic augmentarà la freqüència d'episodis extrems com el Gloria».\n«La natura té memòria, i el que no passa en cent anys, passa en un dia, com hem vist».\nFem i Junts per Cadaqués castiguen fort els republicans de Josep Lloret.


fallas - Homenatge a les falleres majors de la Comunitat Valenciana\nHomenatge a les falleres majors de la Comunitat Valenciana\nL’acte va comptar, com a novetat, amb l’assistència de la cort d’honor de la fallera major infantil de València 2017\nEl passat diumenge, 1 d’octubre, va tindre lloc l’homenatge i comiat a les falleres majors de la Comunitat Valenciana, al qual assistiren les Falleres Majors de València, Raquel Alario i Clara María Parejo, i les seues Corts d’Honor, en la població de Carlet, comarca de la Ribera Alta. A la celebració també acudiren representants de Junta Central Fallera, 34 juntes locals i la Junta Local de Carlet. A més, hi va haver la IV Caminada Popular Ciutat de Carlet, a favor de la lluita contra el càncer. Les Falleres Majors de València van ser les encarregades de donar-ne l’eixida a les 10.00 hores.\nEn començar l’esdeveniment, les Falleres Majors de València i les seues Corts d’Honor es desplaçaren en cercavila fins a l’Ajuntament de Carlet per a signar en el llibre d’honor de la ciutat i incorporar-se a la resta de juntes locals.\nA les 10.45 va haver una altra cercavila fins al teatre Giner, on es va fer l’intercanvi de fotografies i una breu actuació de l’escola de dansa de Carlet. Després, les Falleres Majors, juntament amb les Corts d’Honor i les juntes locals, anaren a la Sala Rex d’Alzira, on es fotografiaren totes les Falleres Majors de la Comunitat Valenciana i es celebrà el dinar cap a les 14.30 hores.\nPer cada tiquet de menjar es destinà la quantitat d’un euro a l’AECC de Carlet. Els donatius d’un euro corresponents a les entrades al teatre Giner també van ser destinats a la mateixa associació.


Aree Guesthouse3 Phuket Tailàndia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n262/21 Moo5, Bangtao, Srisoonthorn RD, Chengthalay, Thalang, Bang Thao, Phuket, Tailàndia, 83110 - Veure al mapa\nPlatja Patong - A 9.8 km de l'allotjament\nBarri Bang Thao Surin Bang Thao Bang Thao Bang Thao Bang Thao Mai Khao Kamala Kathu Bang Thao\nSi busques un allotjament ben situat a Phuket, no busqui més, el Aree Guesthouse3 és el lloc ideal. Ubicat a només 30 km del centre de la ciutat i a 30 km de l'aeroport, aquest allotjament de 2 estrelles atreu nombrosos viatgers cada any. Gàcies a la seva bona ubicació, des de l'allotjament es pot accedir fàcilment a les visites obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Aree Guesthouse3 asseguren una estada plaentera als seus clients. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nL'hotel compta amb 4 precioses habitacions, i totes inclouen bany addicional, lavabo addicional, entrada privada, aire condicionat, balcó/terrassa. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Aree Guesthouse3 és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Phuket.


Benvinguts al Paradís: Postals occitanes\n26 de març - 2 d'abril 2018\nDies de vagarejar immersos en una primavera capriciosa que desgrana les primeres passes dubtant de quin vestit li escau millor, si l'ocre dels penyals o un blanc que lluny de cedir terreny amplia conquestes cap a valls amarades de boira i vent.\nDies de castells que el temps passa per alt i que imposen el ritme pausat propi dels llocs que n'han quedat al marge. Ritme compassat al fluir d'un riu que t'endinsa en un congost fet de passes verticals i cel de cotó. Catedrals de conglomerat que fan de marc a ermites desolades i coves serpentejants\nRacó de món feréstec esculpit per mans sàvies que s'estimen aquesta terra de pedra basta, bosc salvatge i aigua desfermada.\nCamins que apunten directe al nord, del Pallars a l'Aran, seguint el rastre de l'ós. Petjades fugisseres que delaten la força d'una presència ancestral.\nCamins antics per passes noves que ens traslladen en un viatge imaginari cap altres èpoques i altres sons. Les esquelles dels ramats, la fressa en les bordes i la veu dels vilatans quan el seu tràfec saltava de vall en vall prescindint de cap altre frontera que no fossin els cordals nevats que les delimiten.\nPobles antics pintats amb els colors de l'hivern, però que parlen de noves coneixences, nouvinguts que els tornen a emplenar de vida sense minvar els seus modals austers. Sobrietat concisa i mesurada en cada façana, revol o pati, truncada per inesperades febleses que esdevenen tocs d'acolorida complicitat.\nViatge cap al nord a través d'una llengua estranyament familiar, malgrat que ignorada, l'occità. Pausa de cims i muntanyes, el relleu s'endolceix contagiat de la docilitat del Garona. Llum tenyida del roig dels maons i capvespres que fan ombra als colors vibrants de Tolosa.\nTerres de càtars amb infinits senders que descobrir i valls en les que et pots perdre mil vegades perquè sempre esdevenen diferents. No sé per què, però en l'Ariege el verd és sempre més profund.\nViatjar, deixar-se portar, intuir la lògica que ens guia que no és cap altre que el plaer de la descoberta. M'agraden aquests dies en que tot el temps del món és al teu abast!\nEtiquetes de comentaris: imatges, varis\nJo en se d'un lloc que hi ha woll.damm fresqueta .....unaltre dia dona el toke !!\n14 d’abril, 2018 10:34\nI tant...a una wolldamm no se li pot dir mai que no!!!!!\nSalut i birres company\n15 d’abril, 2018 18:52


Dostoievski, maleït | Cultura | EL PAÍS Catalunya\n7 DES 2021 - 08:18\tCET\nNo hi ha manera que el rerefons de Dostoeivski es converteixi en matèria literària a Catalunya. SERGEI ILNITSKY EFE\nS’acaba l’any en què celebrem el bicentenari del naixement de Fiódor Dostoievski (1821-1881), i no sembla que, epidèmies a banda, l’esdeveniment hagi tingut un gran ressò a Catalunya. Tanmateix, hi ha unes quantes fites que hem d’assenyalar gràcies a les quals, a banda els centenaris —són manies del periodisme—, l’any ha deixat unes quantes coses relacionades amb l’autor, que quedaran.\nLa més notable és la tasca duta a terme, des de fa temps, per l’editorial Alba, amb seu a Barcelona, que ha publicat una part substancial de l’obra de l’escriptor de Sant Petersburg, tasca coronada enguany amb la reedició d’Humillados y ofendidos, i una capsa amb les seves millors novel·les. També han editat aquest autor, l’any de l’aniversari, les editorials Angle, Godall, Quid Pro Quo, Cal Carré o Nórdica; i Alpha Bernat Metge ens ha donat una nova, necessària traducció de Crim i càstig, a càrrec de Miquel Cabal i amb pròleg de Francesc Serés, que ha dimitit d’un càrrec polític que ostentava, per la qual cosa el felicitem públicament.\nUna altra iniciativa de gran mèrit: Laura Claravall, directora d’Ediciones del Subsuelo, ha traduït amb excel·lència, i publicat, una biografia de Dostoievski a càrrec de Virgil Tanase, deixeble que fou de Roland Barthes. Encara és més important que ella mateixa publiqués, fa pocs anys, el Dostoievski d’André Gide, llibre que recull una sèrie de lliçons orals al Vieux-Colombier, transcrites: és un llibre complementari de la biografia de Tanase: el lector farà bé de llegir primer aquest llibre i després les xerrades de Gide. Fet això, a cap lector o lectora no li costarà gens de començar a llegir l’obra de l’escriptor rus, un novel·lista que el Dictionnaire Universel des Littératures (PUF, 1994) compara ni més ni menys que amb Dante, Cervantes, Shakespeare, Goethe, Balzac i Proust. Amb raó: n’hi hauria hagut prou que Dostoievski hagués escrit les pàgines sobre ‘El Gran Inquisidor’ (de Sevilla) contingudes a Els germans Karamàzov, L’etern marit o la ‘Confessió de Stavroguin’, dins la dita d’Els posseïts (o ‘Els dimonis’ o ‘Els endimoniats’), per passar a la història de la literatura amb tots els honors.\nAra bé; malgrat que Catalunya ja té des de fa decennis tant Crim i càstig (traducció d’Andreu Nin, primera edició, 1929) com Els germans Karamàzov (traducció del francès de Joan Sales, primera edició, 1961), Dostoievski no ha gaudit mai d’un gran prestigi entre nosaltres. S’entén: la ‘Confessió’ que hem dit més amunt és la d’un home que explica a un monjo que ha comès una sèrie de crims, inclosa la violació d’una nena d’onze anys, cosa que porta la criatura al suïcidi. És molt fort, com se sol dir, i avui ho és més que mai a causa de la santificació del gènere femení (ja va passar entre els segles XI i XV) i la demonització del masculí. Diacrònicament, és cosa de tandes; sincrònicament, ho és de justícia.\nPerò la literatura va d’una altra manera. El gran mèrit de Dostoievski, dins el panorama de les literatures contemporànies, va ser presentar el mal, el crim i el pecat com una de les característiques del gènere humà, de la mateixa manera que van fer-ho Charles Baudelaire en poesia o Louis-Ferdinand Céline també en el camp de la novel·la (tampoc se’ls llegeix gaire, ni l’un ni l’altre). El rus va fer-ho sense posar el crit al cel: només posa el crit a la terra, que al capdavall és on passen aquestes coses: Homo homini lupetus, com va dir Plaute, i després Hobbes.\nPerò no hi ha manera que el crim, el pecat, el mal o Lucifer es converteixin en matèria literària a Catalunya (exceptuant Jacint Verdaguer i la dona del bisbe Novell). En una entrevista famosa, preguntat Josep Pla sobre aquest autor rus, el català responia: “Un degenerat”. Dostoievski no ho era: va ser un home profundament cristià, angoixat tota la vida per l’existència, o no, de Déu (i, per escreix, la pròpia; com Nietzsche), generós, bon espòs i cordial. Però coneixia el mal —va estar cinc anys exiliat a Sibèria—, i no es va estar de presentar-lo als lectors amb molta saviesa: no des d’un punt de vista personal, sinó per boca dels seus personatges. És el famós dialogisme, o la polifonia, de què va parlar Mikhaïl Bakhtín al seu gran llibre sobre el novel·lista: La poètica de Dostoievski.\nAra, si volem viure eternament en un país de flors, violes i englantines, doncs visquem-hi. Encara hi ha molta literatura, aquí i arreu, que sembla que vagi agafada de la mà amb el nen Jesús. De fet, però, els homes anem de corcoll, i ens movem entre tenebres, abjecció, vilesa, misèria i contradiccions... i una mica d’amor i de bellesa, de tard en tard.


de Josep Segura\t el 16 jul. 2018\nPyrénées Andorra acull una nova secció de la Fnac: Fnac Home, amb productes per a la cuina, la llar i la cura persona. Aquesta oferta s’afegeix a la que la companyia Fnac té al soterrani del mateix edifici, amb llibres, música i electrónica.\nLa inauguració va comptar amb la presència de la cònsol major de la capital, Conxita Marsol, el president del Grup Pyrénées, Patrick Pérez i el director d’Explotació i Operacions de la companyia Fnac a Espanya, David Ordiales.\nFnac, distribuïdora de productes culturals, d’oci i tecnologia, incorpora a la seva oferta una categoria més amb la qual pretén reinventar les seves botigues: Fnac Home. Els nous locals ocupen una superfície de 120 m2 a la tercera planta de Pyrénées Andorra, a l’avinguda Meritxell d’Andorra la Vella. El client hi trobarà productes de cuina, com robots, cafeteres o batedores, també de bellesa, com assecadors, màquines d’afaitar o accessoris bany, així com articles per a la llar, aspiradors, centres de planxa o purificadors d’aire.\nLa companyia Fnac, referent del sector cultural i tecnològic a Europa va fer aquest pas després de realitzar estudis de mercat en els quals van veure que la introducció d’aquesta nova categoria tindria bona acceptació entre els seus clients i socis.\nLa marca també ofereix al soterrani de Pyrénées, llibres, música, articles de papereria, telèfons mòbils i informàtica. La Fnac proposa 50.000 referències en aquestes instal·lacions tot i que el client té al seu abast fins a dos milions de productes que pot sol·licitar ”on line”.\nConxita MarsolesdevenimentsFNACFnac HomeGrans Magatzems PyrénéesLlarPatrick PérezPyrénées Andorra\nAndrés Riestra eleva els fogons del Buda a la categoria de “sublim”\nHOMEDOCTOR la iniciativa mèdica solidària que ajuda a combatre la…\nAnna Alcaide, l’as de la micropigmentació i el microblading a Andorra


RoboCop - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nEdward Neumeier i Michael Miner\nInterCom, Mokép, Netflix i FandangoNow\n17 juliol 1987\nPittsburgh i Detroit\ncinema d'acció, cinema de ciència-ficció, pel·lícula de superherois, cinema distòpic, cinema fantàstic, thriller i cinema gore\namnèsia i venjança\nSèrie RoboCop (en)\nRoboCop tracta temes més amplis com la manipulació mediàtica, la resurrecció, la gentrificació, la corrupció política, la privatització, el capitalisme, la masculinitat i la naturalesa humana. Va rebre crítiques positives i va ser considerada una de les millors pel·lícules de l'any 1987, començant una franquícia que inclou: dues seqüeles, una sèrie de televisió, una mini-sèrie, dues sèries animades, videojocs, diverses adaptacions en còmic i diversos articles amb imatges del personatge. La pel·lícula va ser produïda amb un pressupost relativament baix de 13 milions de dòlars. Ha estat doblada al català \n3.2 Disseny de RoboCop\n3.3 Premis Oscar\n4 El personatge\nEn un futur proper, Detroit, Míchigan, està a la vora del col·lapse a causa de la ruïna financera de la zona i a la delinqüència sense control. La gran corporació OCP (Omni Consumer Products) signa un contracte amb l'ajuntament de la ciutat i arriben a un conveni per dirigir la força policial metropolitana. La OCP té plans per destruir la "Vella Detroit" per substituir-la per la utòpica "Ciutat Delta". Reconeixent que els encarregats de fer complir la llei són insuficients per detenir l'onada de crims, la OCP executa diversos programes per trobar reemplaçaments robòtics. Un dels programes és el ED-209 (RP-209, Robot Policia) compost, estructurat amb un disseny de robòtica bàsica molt avançat, encapçalat per un corrupte Vicepresident de nom Dick Jones (Ronny Cox). No obstant això, a causa d'un mal funcionament (un error de programació) i a un retard temporal en l'auto execució del programari d'aquest prototip robòtic ED-209, erròniament mata a un dels empleats executius durant la seva demostració de prova a la sala executiva de juntes. Com a resultat decebedor del projecte de Jones, el President i Director General de l'OCP (Donen O'Herlihy) opta per un programa de cyborg, anomenat "RoboCop," dirigit pel jove executiu Bob Morton (Miguel Ferrer). Jones està furiós amb Morton per haver passat per sobre d'ell.\nEstàtua de RoboCop\nNancy Allen interpreta a Anne Lewis, la companya de patrulla d'Alex Murphy\nPeter Weller: Agent Alex Murphy / RoboCop\nNancy Allen: Agent Anne Lewis\nRonny Cox: OCP President Sènior Richard "Dick" Jones\nKurtwood Smith: Clarence J. Boddicker\nMiguel Ferrer: Executiu d'OCP Robert "Bob" Morton\nDan O'Herlihy: "L'Home Vell" (President d'OCP)\nPaul McCrane: Emil M. Antonowsky\nRay Wise mentre Leon C. Nash\nJesse D. Goins: Joe P. Cox\nMichael Gregory: tinent Hedgecock\nRobert DoQui: Sergent Warren Reed\nFelton Perry: Executiu d'OCP Donald Johnson\nSage Parker: Tyler\nBill Farmer: Justin Ballard-Watkins\nS. D. Nemeth: Bixby Snyder (comediant de televisió)\nRoboCop va ser escrita per Edward Neumeier i Michael Miner. Edward Neumeier va dir que va concebre per primera vegada la idea de RoboCop, quan va passar per davant d'un cartell de Blade Runner. Li va preguntar al seu amic sobre aquesta pel·lícula i ell va respondre dient: "Es tracta d'un policia caçador de robots". Això li va generar la idea sobre un policia robot.\nPel que sembla, mentre que els dos estaven tractant d'ensenyar el guió a executius de Hollywood, es van quedar encallats accidentalment en una terminal d'aeroport amb un executiu d'alt rang durant diverses hores. Aleshores, parlen amb ell sobre el projecte i així comencen la sèrie d'esdeveniments que finalment va donar lloc a la pel·lícula RoboCop.\nLa pel·lícula va ajudar a fonamentar l'estatus del director Paul Verhoeven als Estats Units\nRoboCop va ser la primera gran producció de Hollywood dirigida per l'holandès Paul Verhoeven. Malgrat que havia estat treballant als Països Baixos durant més d'una dècada i havia dirigit diverses pel·lícules amb gran èxit (per exemple, Soldat d'Orange), Verhoeven es va llançar el 1984 a buscar més oportunitats a Hollywood. Encara que es diu que RoboCop és el seu debut en anglès, en realitat havia fet Els Senyors de l'Acer l'any 1985, protagonitzada per Rutger Hauer i Jennifer Jason Leigh.\nEn el comentari d'àudio de l'edició Criterion Edition (disponible tant en el laserdisc i les versions de DVD) Verhoeven recorda que, quan per primera vegada va llegir el guió, el va descartar amb disgust. Posteriorment, la seva esposa va agafar el guió de la paperera i el va llegir més detingudament, convencent-li que la història era més complexa del que en principi havia imaginat. El lloc de director se li va oferir a Alex Cox abans que a Verhoeven.\nEl personatge de RoboCop va ser inspirat per l'antiheroi dels còmics Jutge Dredd, així com el superheroi de Marvel Comics "ROM". Un comic book de ROM apareix en la pantalla durant l'atracament que es produeix en la pel·lícula. Un altre còmic de ROM apareix en un flashback del fill de Murphy.\nEncara que tots dos, Neumeier i Verhoeven s'han declarat d'esquerres en política, Neumeier recorda en el comentari d'àudio de Starship Troopers que molts dels seus amics d'esquerres perceben RoboCop com una pel·lícula feixista. En el DVD del 20è aniversari, el productor Jon Davison es refereix al missatge de la pel·lícula com "el feixisme per als liberals" -una pel·lícula políticament liberal feta de la manera més violenta.\nLa filmació va començar l'estiu de 1986 i va durar des del 6 d'agost fins a mitjans d'octubre. L'escena de la "mort" de Murphy no va ser filmada fins a gener de l'any següent (1987), uns mesos després que la filmació principal estigués acabada. Molts dels entorns urbans de la pel·lícula van ser filmats al centre de Dallas, Texas, a causa de l'aparença futurista dels edificis. La Torre Reunió és també visible en el fons a prop del final del metratge. La part frontal de l'Ajuntament de Dallas va ser utilitzada com a exterior de la seu de l'OCP, combinada amb l'ús de la tècnica de pintura mat perquè l'edifici semblés més alt. Les escenes de la fàbrica d'acer van ser filmades en Wheeling Pittsburgh Steel Monessen, a Monessen, Pennsilvània.\nLa mandíbula de Peter Weller era molt expressiva i adequada per al director, Paul Verhoeven: el triat hauria de passar-se gran part de la pel·lícula mostrant tan sols aquesta part de la cara.\nPeter Weller s'havia preparat molt per al paper amb un vestit encoixinat (el vestit real de RoboCop va arribar amb tres setmanes de retard). El temps apretava i el vestit va arribar al set, no obstant això, Weller va descobrir que era gairebé incapaç de moure's com havia planejat, i va ser necessari més temps per acostumar-se. Weller va revelar més tard a Roger Ebert que durant el rodatge perdia 1,5 kg al dia a causa de la pèrdua d'aigua, ja que l'interior del vestit de RoboCop estava a uns 38 °C. L'assistent personal de Peter, Todd Trotter, va ser responsable de la refrigeració de l'actor entre les preses mitjançant ventiladors elèctrics, i si la presa ho permetia es connectava el vestit a un sistema d'aire condicionat. Més tard al vestit se li va afegir un ventilador.\nFord Taurus similar a l'utilitzat en la pel·lícula\nEl Ford Taurus 1986 es va utilitzar com a cotxe de policia en la pel·lícula, a causa del seu disseny futurista en aquell temps. Un dels competidors del Taurus en aquest moment, el Pontiac 6000, es va parodiar en l'anunci del "6000 SUX". El SUX 6000 estava basat en un 1977 Oldsmobile Cutlass Supreme amb una carrosseria ampliada. Els anuncis de publicitat del SUX parlaven d'ell com "una tradició americana", amb una eficiència de combustible de 8,2 milles per galó. En la producció, anava a ser impulsat per un turboreactor, fins i tot s'aprecia la fuita de la turbina encara visible per sobre de la placa de matrícula posterior del SUX de Clarence Boddicker en les escenes de persecució. El 6000 SUX va ser dissenyat per Gene Winfield, de Winfield Rod & Custom, mentre que Chiodo Brothers Productions va fabricar i va animar les titelles de dinosaure que apareixen en l'anunci del 6000 SUX. El propi dinosaure va ser animat per Don Waller, que també va tenir un cameo en la mateixa seqüència.\nLa recentment llançada al mercat Merkur XR4Tu fa un cameo com un vehicle executiu quan RoboCop es lliura a la comissaria. Des del juny de 2010, el Taurus de RoboCop està en exhibició en el Museu Acte Branson en Branson, Missouri.\nDisseny de RoboCop[modifica]\nVestit de RoboCop\nLa tasca de crear el vestit de RoboCop se li va donar a Rob Bottin, que acabava de fer els efectes especials The Thing de John Carpenter. L'estudi va decidir que seria la persona ideal per crear el vestit de RoboCop. Un pressupost d'al voltant d'un milió de dòlars es va donar a la finalització del vestuari, per la qual cosa era l'article més car en el set. Sis vestits es van fer en total, tres normals i tres mostrant algun tipus de dany.\nPel que fa al disseny del vestit, Bottin havia produït els primers esbossos, amb el que l'estudi estava molt content pel que fa al prototip del vestit (encara que van ser realitzats alguns canvis menors). Prenent la influència dels còmics japonesos i l'anime a Bottin, Verhoeven, i Neumeier se'ls va ocórrer la idea que el vestit fos una closca externa, amb molt poc de la cara de l'actor visible. El vestit se li col·locava a l'actor per seccions. Quant a l'ús del casc, Peter Weller portava una gorra calba que va permetre que el casc pogués ser llevat fàcilment.\nDesprés de gairebé deu mesos de preparació, el vestit de RoboCop va ser completat sobre la base de motlles de Peter Weller i models d'argila d'1,8 m fets per Bottin. Peter Weller, mentrestant, havia contractat a un mim anomenat Moni Yakim per practicar els moviments per al vestit. Ell i Moni havien planejat que RoboCop es desplacés com una serp, movent-se de manera maldestra perquè els seus enemics no fossin capaços d'atacar-ho. El vestit no obstant això, va demostrar ser massa pesat i incòmode per a Peter per fer res semblant. En canvi, a suggeriment de Moni, es va decidir que els moviments de RoboCop serien més lents, a fi que els seus moviments fossin molt més atractius i plausibles. El rodatge es va aturar tres dies, per permetre a Peter i Paul Verhoeven discutir nous moviments amb el vestit.\nEl color del vestit se suposava que fos blau brillant, no obstant això se li va donar un to més grisenc perquè es veiés més metàl·lic i produís menys reflex a la càmera quan estava sent filmat.\nL'arma original de RoboCop era una Desert Eagle, però va ser considerada massa petita. Una Beretta 93R va ser modificada, estenent el canó de la pistola perquè es veiés més gran amb la finalitat de ser proporcional a la mà de RoboCop. La funda de pistola integrada a la cuixa dreta de RoboCop era una peça independent del vestit. Fora de la pantalla els tècnics, mitjançant cables, operaven el dispositiu al moment just.\nA més dels accessoris abans esmentats s'inclou una IA, amb el nom de Skynet amb la qual compta amb un sistema de detecció d'enemics a més d'un sistema avançat de hackeig.\nLa cinta va rebre dues nominacions a l'Oscar al millor muntatge i millor so el 1988. A més va rebre un Oscar especial (fora de concurs) per edició d'efectes sonors.\nRoboCop originalment era un oficial de policia, de nom Alex J. Murphy, que estava casat i tenia un fill. Va ser transferit sense previ avís a un districte diferent a Detroit per l'OCP.\nEn sortir a la seva primera patrulla, ell i la seva companya persegueixen una perillosa banda de criminals fins a un sector industrial abandonat. Allà en separar-se, Murphy cau en una emboscada i és assassinat de forma brutal. Malgrat els esforços dels metges, és declarat mort i el seu cos lliurat a OCP per a experimentació, on reactiven el seu cervell sense memòria i el converteixen en el primer prototip reeixit del projecte RoboCop.\nL'exoesquelet de RoboCop va ser fabricat amb titani, i recobert amb kevlar, fent-lo pràcticament a prova de bales. Els seus braços i cames s'accionaven amb motors hidràulics, que li proveïen d'una força sobrehumana per realitzar actes com travessar les parets de formigó. Les seves mans eren capaces d'exercir 569 Nm de pressió (o 1 kg per centímetre quadrat), la qual cosa seria suficient per triturar cada os en una mà humana i fins i tot per trencar cadenes d'ús domèstic si aplicaven massa força.\nRoboCop estava equipat amb una pistola semiautomàtica modificada Beretta 93R, capaç de (i utilitzada gairebé exclusivament per) fer un ajust de tres rondes d'explosió. Quan no feia servir la pistola, la guardava en una pistolera retràctil construïda en la seva cuixa dreta. Abans de la seva mort, Murphy imitava l'heroi favorit de TV del seu fill, "TJ Laser", fent girar la seva arma en el seu dit abans d'enfundar-la - un tret que va conservar com RoboCop. RoboCop també tenia un sistema de mira automatitzat, controlat per una micro-computadora, integrat a la seva estructura biònica, que el convertia en un excel·lent tirador, fins i tot a distàncies molt llargues.\nRoboCop tenia diverses característiques útils, tals com visió per termografia, la qual cosa fins i tot li permetia veure (en forma de visor de rajos X) l'altre costat dels murs de formigó, reconeixement de veu i una gravadora d'imatge i vídeo incorporada. També podia tenir accés als ordinadors i xarxes d'informació - per exemple els ordinadors del departament de policia i a alguns dels sistemes de l'OCP - directament usant una punta retràctil construïda a la seva mà dreta, entre el seu segon i tercer artell. La punta també podia ser utilitzada com a arma punxo-tallant.\nRoboCop també tenia un radiotransmissor incorporat a la seva estructura. Això permetia que l'OCP, oficials del govern i qualsevol altra persona autoritzada, poguessin estar assabentats de la seva ubicació per localitzar-lo, per mitjà d'un rastrejador satel·lital especialitzat. També va permetre l'enviament automatitzat de programes per comunicar-se amb RoboCop i per informar-li de les situacions que requerien de la seva presència.\nRoboCop va ser programat per seguir quatre directives primàries:\nServir el ben comú\nPreservar la llei\nNo oposar-se ni atacar directius de l'OCP.\nLa quarta directiva, va ser programada de forma que RoboCop no ho sabés, però que s'activés en determinades situacions. Aquesta directiva l'immobilitzava físicament, per impedir-li fins i tot dur a terme qualsevol arrest d'algun executiu d'OCP. En la primera pel·lícula va ser incapaç d'actuar contra el corrupte Vicepresident Dick Jones, i fins que Jones no va ser acomiadat pel President (Director General) d'OCP no va poder reaccionar en contra d'ell. Durant la segona pel·lícula, va ser incapaç d'actuar en contra d'oficials d'OCP, fins i tot quan era conscient que estaven cometent actes il·legals. Per tal de controlar-lo se li van programar més de sis-centes directives noves, que van entorpir el seu servei com a bon policia, però les va esborrar del seu programa usant alt voltatge. En la tercera pel·lícula la quarta directiva apareix novament inclosa al seu programa, però quan RoboCop es va convertir en un membre de la resistència en contra d'OCP va ser finalment esborrada del seu programa. Al final de la minisèrie RoboCop - Directives primàries, dona a entendre que seguirà les seves directrius (almenys, les tres primeres) més per pròpia voluntat que per estar gravades a la seva programació.\nDurant la segona pel·lícula es revela que Murphy va ser l'únic de molts individus utilitzats en el "Projecte RoboCop" que després de ser activat no va embogir i es va autodestruir. L'explicació és que encara que tots els homes usats eren agents exemplars, no ho eren per conviccions profundes, i en descobrir-se despullats de tot el que els feia físicament exemplars es col·lapsaven; solament Murphy posseïa veritables ideals de justícia i rectitud inherents a la seva personalitat, per això en ser transformat, i encara que no recordava el seu passat, inconscientment va acceptar aquest poder com una eina per protegir els altres.\n↑ «RoboCop». esadir.cat.\n↑ «RoboCop» (en anglès). The New York Times.\n↑ «RoboCop (1987) - Paul Verhoeven - Cast and Crew». AllMovie. All Media Guide.\n↑ Tim Robey. «RoboCop: the bloody birth of the original film» (en anglès). The Telegraph, 07-02-2014.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=RoboCop&oldid=27992842»\nPel·lícules de venjança\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 10 ago 2021 a les 08:28.


Repescant el passat | L’africanisme i la virilitat a Espanya, o l’origen històric del ‘A por ellos’\nLa pèrdua de les restes de l’imperi, el 1898, va produir una crisi de confiança d’Espanya en ella mateixa, en un moment en què tenir colònies era imprescindible per ser considerat un país civilitzat i europeu. Al mateix temps a Europa el paper de la masculinitat evoluciona a causa dels grans canvis tècnics i socials. Els dos elements s’interrelacionaran i trobaran una sortida a Espanya en la colonització del Marroc amb un model de masculinitat súper-agressiu i retrògrad. Imperi i masculinitat militaroide i pre-feixista es convertiran en elements bàsics del franquisme. I últimament han ressorgit de nou i un bon exemple és el famós i horrorós “A por ellos”\nLa cultura imperial europea\nA finals del segle XIX i principis del XX, el colonialisme estava tan arrelat en l’imaginari europeu que no es concebia una potència europea sense colònies. Formava part de la identitat de les nacions europees. En aquest context, la situació d’Espanya, que era el primer país que havia tingut un imperi colonial –encara que no el reconegués com a tal– i que, per tant, era ben lògic que fos el primer en perdre’l, era viscuda amb angoixa pels espanyols, sobretot per les seves elits. Dues preguntes planaven sobre el país, que qüestionaven la seva pertinença als països europeus: era prou civilitzada Espanya? Era prou forta?\nDesprés de la derrota del 98 –pèrdua de Cuba i Filipines, les últimes restes de l’imperi–, aquesta temença es va accentuar molt i es va lligar amb la virilitat. Es va plantejar que potser la raó d’aquesta derrota era que els homes espanyols, més semblants als africans, no havien estat prou forts per mantenir el seu imperi, en comparació amb els homes d’Amèrica i de la resta de nacions europees. Efectivament, a principis del segle XX, molts espanyols patien pel rol de l’home, que s’estava modificant a tot Europa, arran dels nombrosos canvis socials i econòmics que es produïen. Totes aquestes ansietats es van condensar en un nou projecte imperial: el colonialisme al Marroc. En aquest escenari africà es van dirimir aquests dubtes sobre la identitat nacional i viril, de manera interrelacionada.\nQuan els historiadors han escrit la història colonial europea han tendit a estudiar els seus efectes sobre els països colonitzats, però molt poc al voltant dels que va tenir a sobre les metròpolis europees. Cal tenir present l’aparició d’una sèrie de conceptes comuns com civilització, europeïtat, progrés modernitat, raça i decadència que les nacions europees van utilitzar per a configurar la seva pròpia identitat. I Espanya també.\nGemma Torres al seu llibre La virilitat d’Espanya a l’Àfrica fa una anàlisi del colonialisme espanyol al Marroc com a fenomen decisiu de la construcció de la nació espanyola amb una afinada crítica des de la perspectiva de gènere. Aquesta anàlisi ens porta a entendre també d’on surten unes reaccions habituals dels autoanomenats constitucionalistes a Twitter o, fins i tot a veure, d’on surten les arrels del famós i vergonyós “A por ellos”.\nEl cas espanyol presenta diverses particularitats. D’entrada l’imperi americà va ser molt important en el procés de construcció de l’estat-nació del segle XIX: la mateixa Constitució de Cadis (1812) ho recollia: “Art. 1. La Nación española es la reunión de todos los españoles de ambos hemisferios.” Després, el Romanticisme va convertir Espanya en un país semi-oriental, on els seus habitants eren passionals, violents i indolents. Aquest discurs posava en dubte la modernitat d’Espanya i va fer augmentar el desig imperial per tal de demostrar que Espanya era un país civilitzat europeu modern capaç de tenir un imperi. I això va portar que el colonialisme africà tingués un paper decisiu en l’imaginari del país durant la Restauració.\nGemma Torres subratlla que cal fer un estudi de la identitat espanyola des d’una visió no essencialista de la nació, que no es pot concebre en cap cas com una categoria fixa, és a dir, entén que la nació és una forma d’identitat fluïda, canviant, codificada amb relats diversos plens d’ansietats sobre el que es vol ser i el que no es vol ser. De la mateixa manera, entén que tant la masculinitat com la femineïtat són categories històriques, fluides i, per tant, canviants.\nRelació entre gènere i nació\nActualment, la comprensió de fenòmens com la nació, l’Estat o la ciutadania es veuen enriquits perquè se’ls relaciona amb les divisions de gènere. Es parteix de la base que hi ha una vinculació entre la configuració de la nació al llarg del segle XIX i la definició moderna dels rols sexuals.\nPel que fa al cas de l’Espanya contemporània s’ha obert recentment una interessant reflexió sobre aquesta relació entre masculinitat i nació. S’ha analitzat, per exemple, com en el marc de la crisi del 98, des de la premsa americana es presenta la figura d’una Espanya fracassada i en crisi a través d’imatges d’una masculinitat degradada i com, a la mateixa Espanya, la crisi del 98 es va concebre com una crisi de masculinitat en el sentit que se suposava que tota la nació havia caigut en el homosexualisme i aquesta era la causa del desastre. Per tant, es va establir una equació entre crisi nacional i efeminament.\nAl territori del Rif al nord d’Àfrica, es vivien de manera especialment punyent totes les angoixes sobre la derrota nacional i la necessitat imperiosa de regeneració. Tots els dubtes sobre la modernitat de la nació, el seu caràcter civilitzat o la seva decadència es feien ben patents en l’escenari africà. L’estudi del context africà és imprescindible per a comprendre una Espanya ansiosa per la seva presumpta decadència i la seva necessària regeneració. Com s’ha dit, malgrat que no s’ha posat tota l’atenció que caldria, el colonialisme espanyol al Marroc va marcar decisivament la societat espanyola del finals del segle XIX i principis de XX.\nEl colonialisme espanyol al Marroc\nA principis del segle XX, sobretot arran de la Conferència d’Algesires, el 1906, es divideix el Marroc en dues àrees d’influència: França es queda amb la part més fèrtil i Espanya s’ha de conformar amb la part més àrida, controlada per tribus bel·licoses. Ara bé, la pressió internacional va empènyer Espanya, el 1912, a una política més agressiva, tot i que no disposava de recursos suficients ni l’estructura de l’exèrcit era la més adequada per a una conquesta militar d’un territori tan hostil. La raó de fons era que la Gran Bretanya volia controlar l’Estret i va utilitzar Espanya com a peó per a controlar l’imperialisme francès a la zona. Això portà que Espanya es veies immersa en diverses guerres per tal de complir el paper que se li havia assignat.\nDe tota manera, cal no oblidar, però, que l’impuls principal parteix dels sectors espanyols, els militaristes i els més retrògrads, els quals consideren que per a la regeneració d’Espanya, després de la derrota del 98, cal un nou imperi. Aquests sectors, a mesura que la guerra avança a principis del segle XX, acaben per configurar el que s’anomena un africanisme reaccionari, al capdamunt del qual hi havia el rei, Alfons XIII. Aquests militars ultradretans s’apoderen de l’exèrcit colonial africanista i es consideren escollits per salvar Espanya de la greu crisi nacional, que segons ells pateix. Creuen que la debilitat d’Espanya en l’àmbit internacional és una mostra de la seva debilitat interna, causada per l’auge del moviment obrer, del nacionalisme basc i català i per la inoperància dels polítics de la Restauració.\nL’africanisme militar reaccionari se sent atret per la retòrica de l’Espanya imperial, més que no pas per la seva missió civilitzadora. Té com a referent la vella Castella austera i conqueridora, les antigues glòries imperials a Amèrica, i estan convençuts que la nació és com una dona esgarriada per manca d’autoritat i tutela masculina. En aquest context, apareix la figura del legionari, considerat l’essència mateixa de la nació. Segons Franco els legionaris són “la fúria de España”, i “llevan la savia del suelo español”. Una idea determinada de masculinitat caracteritzada pel valor, per la determinació i pel culte a la violència i a la mort dels legionaris serveix per a encarnar la identitat nacional. Això fa que molts autors de l’època defensin que la veritable essència de la nació són els militars.\nÉs ben clar, doncs, que hi ha una continuïtat entre la cultura de l’exèrcit d’Àfrica i l’exèrcit franquista. Els historiadors han ressaltat una certa vinculació entre les formes de la guerra colonial al Marroc i les de l’exèrcit franquista a la Guerra Civil, com, l’arrojo, la crueltat, la violència extrema, l’escarni de l’enemic… A tall d’exemple, Emilio Mola, un dels generals sollevats el juliol del 36, en explicar una de les seves proeses diu: quan els rifenys es retiraven davant l’atac dels espanyols vaig començar a cridar tot exaltat: ¡A ellos, señores!, ¡A ellos, señores!, ¡Que son nuestros!…\nA partir del 1898 , amb el Desastre, Espanya entra en una greu crisi de confiança. Alguns estudiosos pensen que la resposta va ser el ensimismamiento que va donar fruits culturals rellevants, com la “generació del 98”, però que no va resoldre res políticament. Segurament, cal afegir-hi l’africanisme o colonialisme africà com a instrument de regeneració, que al final va ser capturat pels sectors més reaccionaris i va esdevenir un pre-feixisme, aprofitat i absorbit pel franquisme. El procés català bàsicament i potser també la crisi econòmica del 2008, –pèssimament resolta i només a favor dels més poderosos–, va provocar una reacció ferotge i cega, que prové del substrat franquista el qual té les seves arrels en aquell colonialisme, que pretenia ser viril i que finalment era molt i molt tronat, però que també ha resultat ser molt persistent des del punt de vista ideològic. Massa.\nXenofòbia i xovinisme\no viure en la mentida


BOLLETÍ FEBRER 2018\nAquest més de febrer hem començat el que serà el nostre projecte durant la resta de curs. Arran de la proposta dels alumnes treballarem l'assetjament escolar (bullying) com a tema principal. El primer pas ha estat conèixer el que sabem i el que saben els companys sobre aquest tema tan actual, hem treballat a partir d'assemblees i debats, improvisacions, visionats de curtmetratges... Part del resultat de tot això el podreu veure a la mostra del segon trimestre!\nEl grup de preadolescents aquest segon trimestre hem intentat recuperar l’esperit d’equip, i la confiança que s’havia aconseguit el primer mes i mig de curs, fomentant actituds de socialització en el grup-classe i reforçant els hàbits de conducta per a potenciar la socialització, la tolerància i el respecte cap a les formes artístiques.\nPosàrem en comú la feina feta per la mostra de Nadal, per a, així, potenciar l’esperit crític. Pel gener tornàrem a repetir alguns exercicis, com jocs per a treballar la desinhibició, la diversió, l’espontaneïtat, la música, la dansa, la imaginació... Exercicis per a treballar la confiança a través dels sentits: olfacte, gust, tacte, oïda i vista.\nTambé ens hem endinsat en el descobriment del cos i el seu moviment com a eina expressiva per a descobrir les possibilitats de la veu a base de conèixer les tècniques d’escalfament de cos i veu, necessàries per a un actor.\nUn dia posàrem en pràctica la improvisació com a eina de treball, fent un matx d’improvisació.\nPel Carnaval férem creació de personatges, treballat emocions i desenvolupant competències expressives, comunicatives i socials, a més de la creativitat i l’autonomia personal. Férem tant treball en equip com individual.\nAh! I hem anat a veure Frontera al Teatre Mar i Terra, un poema visual-corporal de la companyia Migrants que ens va deixar a tots amb una raresa i singularitat molt interessants.\nJa queda menys per a la mostra de Pasqua!!!!! Fa dos dissabtes que hem començat a experimentar amb una nova pràctica teatral: TEATRE NEGRE. I estam intentant crear el muntatge del segon trimestre, que estrenam dia 24 de març. Us convidam a tots a fer un viatge pels cinc continents. Una feina de teatre negre que estam fent amb molta il·lusió.\nDurant el mes de febrer el grup jove-matx d'impro ha començat a preparar la segona mostra, que es farà el dimarts 27 de març a les 20.00 h al teatre Mar i Terra de Palma.\nLa feina d'aquest mes l'hem enfocada a l'escolta. Inclús vàrem fer un exercici sortint al carrer amb els ulls tapats per potenciar l'escolta amb el company i l'entorn. Aquesta feina després la traslladam a l'escenari i tenim actors i actrius molt més concentrats i amb una escolta més desenvolupada.\nEl dimarts 20 de febrer també vàrem fer la nostra sortida trimestral amb una activitat que ens va dur primer a fer una visita guiada amb xocolata al Museu Es Baluard i després gaudírem d'una mostra d'improvisació dels alumnes de la sala Trampa Teatre.\nD'ençà que començàrem les classes, el grup ha incrementat els alumnes en un cinquanta per cent, el que vol dir que les classes tenen l'equilibri correcte entre activitat lúdica i formació artística. Cream un ambient humà que convida a la comoditat i a la transparència, millorant la interrelació entre els components de l'equip i les noves incorporacions.\nA Palma cada vegada ens trobam amb més gent que practica l'art de la improvisació teatral com activitat complementària de la seva vida. Això vol dir que es genera més públic que cerca aquesta espontaneïtat a l'hora de triar un espectacle per anar a veure i també genera més alumnes que la volen practicar. Potser un dia la improvisació sigui tan popular com el futbol.\nEls alumnes del grup Joves-matx d’impro van anar al Baluard a veure una visita guiada i a veure l’espectacle d’improvisació “Los martes sucios” dels alumnes de Trampa teatre.\nEls alumnes del grup Adolescents van anar a veure la cinquena entrega de la nova edició de National Theatre Live a CineCiutat, Follies, en versió original en anglès amb subtítols.\nEls alumnes del grup Preadolescents van anar a veure Frontera, un poema visual i corporal de la companyia Migrants, al Teatre Mar i Terra.


Guissona enviarà a Ucraïna un camió carregat amb material que s’ha recollit a diferents punts de Ponent – La Manyana\nGuissona enviarà a Ucraïna un camió carregat amb material que s’ha recollit a diferents punts de Ponent\nEl municipi ja acull 10 refugiats de la guerra i en preveu l'arribada de més d'una vuitantena\nGuissona enviarà a Ucraïna previsiblement aquest dijous a la nit un camió carregat amb material solidari que s’ha recollit a diferents punts de les comarques de Ponent. És la primera gran acció que ha impulsat la comunitat ucraïnesa del municipi conjuntament amb l’Ajuntament mentre s’està treballant amb Càrites i Open Arms per enviar properament un avió també carregat amb material i que després tornaria amb 200 refugiats. En aquest sentit, l’alcalde Jaume Ars ha explicat que al poble ja hi ha una desena de refugiats que han escapat de la guerra i que la previsió és que n’arribin més d’una vuitantena en els propers dies. De moment s’habilitarà la biblioteca per fer activitats adreçades als nens refugiats.\nEl camió sortirà de Guissona quan tot el material que s’envia estigui inventariat i es disposi de tots els permisos per tal que no sorgeixi cap imprevist durant el trajecte i quedi immobilitzat per alguna autoritat duanera. Un dels ucraïnesos que participa en l’operatiu és Víctor Stasiv, que porta més de 20 anys a Guissona i té molta família al seu país. Viuen a la zona de la frontera amb Polònia i és en aquesta província on s’enviarà el material per tal de ser repartit a diferents punts d’Ucraïna. D’aquesta manera es volen assegurar que es pugui distribuir, ja que en aquest punt Rússia encara no hi ha dut a terme atacs importants.\nL’alcalde de Guissona ha explicat que estan “sorpresos” de la solidaritat del municipi però també de totes les comarques de Ponent. Ha dit que l’estan trucant de molts municipis per enviar-li material i coordinar els enviaments cap a Ucraïna. Ars ha remarcat que no volen passar davant de ningú ni ser “els superherois” d’aquesta ajuda humanitària però ha dit que ara cal rapidesa i per això intenten fer de “pal de paller i facilitar-ho tot”.\nGuissona constituirà dijous una Comissió d’Acollida amb diferents agents del municipi com els serveis socials, les escoles o la companyia bonÀrea. La previsió es que es reuneixi cada dos dies per decidir i establir “línies estratègiques” de treball. La setmana que ve està previst enviar més material cap a Ucraïna però en aquesta ocasió no es faria amb un camió sinó que s’utilitzarien furgonetes de la bonÀrea, ja que no tenen tants problemes de logística per fer el desplaçament.\nLa biblioteca per fer dinàmiques d’acollida als infants refugiats\nArs ha indicat que a Guissona ja hi ha 10 refugiats i preveuen que en vinguin més de 80. Una de les qüestions que es vol resoldre el més aviat possible és el de donar una sortida educativa als infants, ja que entre el 60 i el 70% dels que arriben són menors. L’Ajuntament ha demanat a Educació que aquests es puguin derivar a les aules d’acollida de les escoles però com que és un procés que es podria dilatar uns dies, de moment, s’habilitarà la Biblioteca Municipal per dur-hi a terme activitats. L’objectiu és que els infants tinguin un dia a dia més fàcil i puguin fer activitats lúdiques com la lectura de contes amb ucraïnès, i no estiguin tot el dia tancats a casa.


25 idees per aquest Nadal - Què fer - Time Out Barcelona\n25 idees per aquest Nadal\nPropostes per per passar-s'ho pipa i trencar la rutina de les festes!\nOblideu-vos de la rutina i l'avorriment de cada any. Us proposem 25 idees originals perquè aprofiteu aquests nadals. Activitats, regals, obres de teatre, música... exprimiu al màxim aquestes festes fent coses diferents!\nDigues adéu als 'cupcakes', tornen les galetes de nadal!\nNo t’embafen una mica tants programes, llibres, blogs i col·leccionables de 'cupcakes'? Les galetes tornen a casa per Nadal. Pots trobar-ne la recepta a moltes pàgines web, però si ho prefereixes, també pots apuntar-te amb els més petits al taller del Museu de la Xocolata.\nOcells engabiats rere les ratlles del pijama d’un pres que seu rere els barrots de la cel·la, un flotador salvavides enmig d’un oceà de pneumàtics, dos patinadors a l’Àrtic, un tanc i un tornado. Les pintures de Pejac combinen la poesia i l’humor sense caure en l’acudit gràfic per mostrar-nos un món irònic de traç net. Va fer un mural al CEM CAT de l’Hospital de la Vall d’Hebron i exposa a l’N2 Galería. L’art és un regal original, i a les inauguracions hi sol haver copes gratis.\nL’any passat, més de 600 persones (grans i voluntaris) van participar al 25è Menjar de Nadal dels Amics de la Gent Gran. Enguany s’espera repetir la xifra perquè cap d’ells no es quedi sol. Tu també pots participar en alguna de les iniciatives de la campanya. No t’oblidis d’aquell veí a qui potser només dius “bon dia” quan pugeu junts a l’ascensor. Recorda que ell també va tenir la teva edat. Convida’l a xerrar una estona, a una xocolata o al bingo, perquè les festes ho siguin per a tothom.\nVint anys de cagades de Joan Scaramuix\nEntre els caganers, els cagadubtes i el Tió, n’hi ha per fer una tesi sobre l’escatologia festiva. De moment, ara que s’ha esgotat la versió Moreneta i es posa de moda la de Mandela, l’escultor Joan Scaramuix ret homenatge a la figura més ajupida del pessebre. Scaramuix exposa pràcticament tots els seus caganers dels darrers 20 anys al Salambó. A més, trobaràs les reproduccions seriades d’aquestes peces a la parada de la Pepa, a la Fira de Santa Llúcia, número 57.\nVés a un basar xinès i al·lucina\nMai no sabràs de quantes coses són capaços els llums LED fins que no entris en una botiga xinesa. Des dels ornaments més tradicionals fins als dallonses innomenables, tot esclata en un brillant parpelleig de colors i pampallugues, acompanyat de les estridents composicions nadalenques de maquinetes retro. És recomanable posar-se unes ulleres de sol (que podràs adquirir allà mateix per un preu mòdic). L’espai no és apte per a propensos als atacs d’epilèpsia. Si busqueu un basar com aquest, aneu al Clot, i flipeu amb el que hi ha en un local d’estil modernista, a l’antiga Can Budesca.\nDedica un record a la teva exparella\nS’acaba l’any i és moment de mirar enrere i veure com ha canviat la teva vida des que la teva parella et va deixar aquell dissabte que anàreu junts a l’Ikea. Si la nit de Nadal has de sopar amb l’única companyia de la tele (o ni tan sols, perquè també es va emportar la tele), fixa’t en la part positiva: no hauràs de suportar la seva família. Pots fer dues coses: oblidar-la entre els 40 expositors del Pop Up Gràcia de dissenys fets a mà, o dir-li que en aquestes dates tan familiars penses sovint en la seva mare. I en el seus morts. Tot, amb molt bon Nadal i els millors desitjos.\nCol·labora amb els reis macos\nLa crisi també afecta Ses Majestats del barri de Sant Antoni. Si vols col·laborar amb ells, pots fer-ho de tres maneres. Apadrina una de les 50 cartes que han fet els nens i nenes per als Reis Macos, fes-hi una aportació econòmica o compra la postal amb tres xapes i un conte de Tina Vallès que trobaràs a la parada De veí a veí, als Encants del Mercat de Sant Antoni, així com a d’altres comerços dels voltants.\nCampionat de sumo entre el gordo i la grossa\nA la banda dreta del ring, ell, amb dos segles d’història i 4 quilos al bitllet, per primera vegada a règim per culpa de la càrrega d’impostos, protagonista de l’anunci televisiu més enrojolant del món i les cançonetes de San Ildefonso: el desitjat, el popular, l’extraordinari Gordo de Navidad! I a l’esquerra, caparruda, solidària i tieta: la debutant encara modesta però prometedora Grossa de Nadal! Qui guanyarà? Amb una mica de sort, tu. I sens dubte, el número 91114.\nFes un ‘brunch’ i passa de Dinars familiars\nLes tradicions estan molt bé; sempre que no et toqui a tu fer el dinar, posar-hi la casa i rentar els plats mentre el teu nebot crida perquè la seva germana li ha robat l’iPad Mini, el teu pare t’explica totes les activitats que fa des que s’ha jubilat i la teva sogra vigila que t’apanyis bé a la cuina. Si ets dels qui no suporten la família més de deu minuts, tens una bona excusa per lliurar-te de l’infinit dinar de Nadal: fes un esmorzar-dinar a qualsevol dels hotels luxosos de la ciutat i sent-te com un turista de vacances. Al Majestic, hi tens el de Nandu Jubany per 40 euros. Que hi vagis sol o acompanyat depèn de tu.\nFelicita Rafel Nadal\nEl 25 de desembre el cognom Nadal celebra el seu sant. Per això, pots felicitar tant el Rafel Nadal tenista, com el Rafel Nadal guanyador d’un premi Nadal, que es dóna el dia de Reis. El Rafel Nadal manacorí ostenta tantes victòries que pots felicitar-lo pel que vulguis. Al Rafel Nadal escriptor, pel llibre 'Quan en dèiem xampany' (Columna), que ha arribat a la segona edició. Per cert, en Rafel Nadal té una desena de germans, no oblidis fer-los extensible la teva felicitació, a tots, perquè avui també celebren el seu cognom.\nArt, artesanies i aficions\nEls mercats de Nadal és prefiguren com una de les alternatives al circuit de compres convencional. Si busqueu moda independent i d'autor, propostes d'art i decoració, regals diferents fets per petits creadors i artesania, feu una visita a les fires i showrooms que omplen el calendari. Regals fets a Bcn Més de 30 productes fets aquí per regalar aquest Nadal! Us proposem més de 30 productes dissenyats i fets a Barcelona per fer feliç des de la tieta fins al company de feina. Regals per a tots els gustos, moda i complements, objectes per decorar la casa, articles pels més petits... El Nadal local existeix! Per els més petits Per a tots els gustos Per a la casa Moda i complements Botigues per comprar regals Apolo Store Potser ja no us cap res més a casa, però els melòmans sempre sabran fer un forat per a aquell vinil o pòster del grup de capçalera que encara no forma part de la col·lecció. Visiteu l’Apolo Store, especialistes en la matèria; sortireu carregats de música i amb un dels seus instruments autoproduïts sota el braç, aquesta guitarra tova, de colors i poc sorollosa. L'indiscret Atents a tot el que passa en aquest espai, una pop-up store cultural en què els protagonistes són els llibres d’edicions independents, els discos i l’art. Si busqueu petites joies per fer feliços lletraferits i amants dels objectes més rars penseu en L’Indiscret. El Bigote del Sr. Smith La galeria del Raval compta amb un espai físic (i també virtual) per vendre les obres de creado\nEls millors canelons\nEls 15 millors establiments per menjar canelons a Barcelona Són el plat estrella de Sant Esteve i una de les fites de la cuina tradicional catalana. Posem a taula els canelons que ens porten al paladar els sabors familiars i aquells que ens sorprenen amb farcits d'avantguarda. De carn, de peix o de verdures, aquí teniu una selecció de 15 establiments de Barcelona on els preparen com cal! Can Culleretes Per aquest restaurant del Gòtic hi ha passat la flor i nata dels toreros i les folklòriques, només hi falteu vosaltres. Amb les parets farcides de fotografies en blanc i negre i l’orgull de ser el restaurant més antic de Barcelona, val la pena tastar els seus fantàstics canelons. Podreu triar entre els d’espinacs amb brandada de bacallà, melosos i exquisits, i els de carn, que fan olor de sopa de Nadal. Cal Boter Hi ha coses que fan festa, la primera és una ampolla de cava i la segona, un plat de canelons. Si sortim de treballar pansits i amb ganes d’afecte, la solució ens l’ofereixen a Cal Boter. Hi ha un caliu en aquest restaurant a l’hora dels migdies que només hi trobareu a faltar una mare recriminant-vos com aneu vestits. Els canelons són boníssims, amb un punt picant, i sobretot surten molt bé de preu. Freixa Tradició “Digues-me com cuines i et diré d’on surts”, això és el que podríem dir al fantàstic cuiner Ramon Freixa. Aquest és el restaurant dels seus pares. Quan als anys 90 va agafar els fogons d’'El Racó de Can Freixa', en Ramon va triomfar i se’\nNadal al teatre\nLes obres que no et pots perdre aquest Nadal Farts de compromisos familiars, sobredosi de torrons, nadales ràncies i carrers plens de llums epilèptiques? Us proposem passar les vacances de Nadal en companyia d’Orwell, Shakespeare, Miguel de Molina, Josep Maria Miró, i d'altres autors, aixoplugats en l’escalfor del teatre. El més vist 5 coses per fer avui Aprofita el teu temps i troba el que necessites: el millor del dia al teu abast Japonisme. La fascinació per l'art japonès Que consti que en Pere Calders ja ens havia avisat: som víctimes d’una invasió subtil. Jo mateix em vaig criar amb la Heidi i el Marco, escoltava música d’un Walkman Sony i m’afarto de sushi. Qui no ha tingut una Playstation o ha jugat al Super Mario Bros? O rigut amb 'Humor amarillo'? Doncs aquest fenomen ja dura segle i mig, com bé demostra l’exposició 'Japonisme. La fascinació per l’art japonès' al CaixaForum. Tot va començar el 1868, quan, després de segles d’aïllament, el Japó va reobrir els seus ports al comerç internacional. No avançaré esdeveniments, però al carrer de Ferran, per on ara passen la majoria de les manifestacions, hi havia fins a sis botigues de productes japonesos. I a Barcelona, dos museus dedicats a l’art japonès s’anunciaven a les guies turístiques. Hi havia grans col·leccionistes d’art japonès, com Josep Mansana, que va arribar a reunir més de 3.200 obres de gran qualitat.Deia que tot va començar el 1868. París va ser el gran centre comercial de productes japonesos. I Barcelona e\nRegals Km. 0\nMés de 30 productes fets aquí per regalar aquest Nadal! Us proposem més de 30 productes dissenyats i fets a Barcelona per fer feliç des de la tieta fins al company de feina. Regals per a tots els gustos, moda i complements, objectes per decorar la casa, articles pels més petits... El Nadal local existeix! Per els més petits Per a tots els gustos Per a la casa Moda i complements Botigues per comprar regals Apolo Store Potser ja no us cap res més a casa, però els melòmans sempre sabran fer un forat per a aquell vinil o pòster del grup de capçalera que encara no forma part de la col·lecció. Visiteu l’Apolo Store, especialistes en la matèria; sortireu carregats de música i amb un dels seus instruments autoproduïts sota el braç, aquesta guitarra tova, de colors i poc sorollosa. L'indiscret Atents a tot el que passa en aquest espai, una pop-up store cultural en què els protagonistes són els llibres d’edicions independents, els discos i l’art. Si busqueu petites joies per fer feliços lletraferits i amants dels objectes més rars penseu en L’Indiscret. El Bigote del Sr. Smith La galeria del Raval compta amb un espai físic (i també virtual) per vendre les obres de creadors locals, des de prints fins a objectes de ceràmica –hi trobareu els plats somrients de Sophie Aguilera–, passant per les joies de Boton de Nacar i la moda nipona de Nesta Brand. Magnesia Magnesia és una finestra oberta al treball d'artistes de tot el món, descoberts en viatges o a través d'interne


Franco era venjatiu?\nInici Època històrica Història contemporània Guerra civil i franquisme Franco era venjatiu?\nFranco: "si fos necessari per triomfar, mataria mitja Espanya"\nConeixem molts actes d'extremada crueltat de Franco. Des d'executar davant dels seus companys un legionari per falta de disciplina, fins a no salvar el seu cosí germà, sacrificar de manera ingent la tropa dins una acció militar o bombardejar sobre zones urbanes amb població indefensa durant la guerra civil. O, encara, ser l'executor de l'holocaust sobre la població espanyola en la postguerra signant milers de sentències de mort. Però són actes que responen a una lògica cruel de l'exercici del poder. Per ell era necessari per a la consolidació de l'Estat. Ja ho havia dit en declaracions en plena guerra, "si era necessari per triomfar, mataria mitja Espanya".\nAquest article es va publicar en el número 62 del SÀPIENS, un monogràfic especial sobre el 40è aniversari de la mort de Franco.\nFranco va robar els espanyols?\nCom es va convertir Franco en el líder de l'alçament?\nFranco era auster?\nFranco va ser proposat per rebre el Premi Nobel de la Pau?\nA quant puja el patrimoni dels Franco?\nCom veia Franco Catalunya?\nEs pot dir que Franco segueix viu?\nQuè va fer el governador civil en morir Franco?\nPer què Franco va escollir Joan Carles?\nEl general Franco era falangista?\nPer què Franco no va entrar a la Segona Guerra Mundial?\nQuines van ser les relacions entre Franco i l'Església?\nQuins eren els amics de Francisco Franco?\nQui va promoure l'ascens de Franco?\nVa marcar a Franco el seu pas per Àfrica?\nQuina relació tenia Franco amb Mussolini?\n"Us presentem el general Franco", el pamflet dels fets del Palau


Treball destina 22 milions d'euros a una línia de préstecs per a emprenedors - Emprenedors - Altanto!! Revista\ndelictes Torres de Segre DAAM mobilitzacions ciutadanes Generalitat empreses Partits polítics festes i celebracions centres educatius Catalunya crisi econòmica ajuntaments Aitona Seròs Massalcoreig Soses Festa Major Unió Pagesos agricultura, fruticultura, ramaderia Mossos d'Esquadra handbol Lleida Alcarràs futbol sindicat agrari\nTreball destina 22 milions d'euros a una línia de préstecs per a emprenedors\nEs preveu que la mesura arribi enguany a més de 600 persones\nEl Departament de Treball ha creat Inicia Finançament, una nova línia de préstecs per finançar persones emprenedores que volen posar en marxa un pla d'empresa viable o finançar el creixement d'una empresa (0 a 3 anys). El Departament amb aquest nou producte vol fer arribar el finançament necessari a les persones emprenedores en un moment de restricció del crèdit bancari. Treball, amb col·laboració amb altres entitats, destinarà 22 milions d'euros i es preveu que pugui arribar a més de 600 persones emprenedores.\nAquesta nova línia de préstecs és per finançar inversions i circulant, té un tipus d'interès del 0% i sense comissions i té un termini màxim d'amortització de cinc anys amb la possibilitat d'un any de carència. L'import mínim del préstec és de 15.000 euros, i el màxim és de 60.000 euros.\nD'altra banda, els beneficiaris d'aquests préstecs són persones emprenedores, empreses i autònoms i autònomes amb un projecte empresarial de 0 a 3 anys i que compleixin, entre d'altres, els següents requisits: tenir, com a màxim, fins a 10 persones treballadores; facturar menys de dos milions d'euros anuals; estar ubicades a Catalunya; i tenir concedit un aval d'una entitat financera, d'una societat de garantia recíproca (AVALIS SGR), o un aval de la Societat Anònima Estatal de Caució Agrària (SAECA).\nEls préstecs els atorgarà el Departament de Treball. Les persones interessades en demanar el préstec ho poden sol·licitar fins el 15 d'octubre presentant la sol·licitud a la direcció general d'Economia Cooperativa i Creació d'Empreses del Departament de Treball.\n08 Setembre de 2010\nMés notícies sobre " ajudes i subvencions , Catalunya , empreses , Generalitat "\n10/10/2010 - Apareix una taca de fueloil a la costa de Tarragona\n12/10/2010 - Desactivada l'alerta pel vessament a la platja de Tarragona


Clarendon Motel North Conway (NH) Estats Units - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n3537 White Mountain Highway, North Conway, North Conway (NH), Estats Units - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Clarendon Motel\nSituat a North Conway, Clarendon Motel és el lloc perfecte per gaudir de North Conway (NH) i els seus voltants. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nClarendon Motel també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a North Conway (NH). Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix màquina venedora.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Si buscau un allotjament còmode i adequat a North Conway (NH), faci de Clarendon Motel la vostra llar.


Jaume Giró deixa Fundació 'La Caixa'\nJaume Giró deixa la Fundació Bancària 'La Caixa'\nBarcelona. Dijous, 12 de Desembre 2019. 17:34\nActualitzat: Dijous, 12 de Desembre 2019. 17:46\nEl director general de la Fundació Bancària 'La Caixa', Jaume Giró, ha "acordat amistosament" amb l'entitat deixar el seu càrrec a la institució, coincidint amb la finalització del Pla Estratègic 2016-2019, i havent complert amb tots els objectius marcats. Giró marxa després d'onze anys al grup bancari on ha ocupat diversos càrrecs de responsabilitat.\nEn el seu lloc, el patronat de la Fundació Bancària 'La Caixa' ha aprovat avui el nomenament d’Antoni Vila com a nou director general de l’entitat en substitució de Giró. El relleu es farà efectiu a partir del dia 1 de gener del 2020.\nEl president de la Fundació Bancària ”la Caixa” i de CriteriaCaixa, Isidre Fainé, ha destacat que "en aquesta última etapa, Giró ha dirigit amb encert la Fundació Bancària ”la Caixa”, preservant la nostra essència i la nostra missió, en uns anys de gran intensitat i complexitat. Ha estat un magnífic colofó a 30 anys de trajectòria professional en grans empreses de l’Íbex, en les quals ”la Caixa” ha tingut un paper rellevant. Aquesta serà sempre casa seva".\nGiró, del periodisme a l'empresa\nJaume Giró és llicenciat en Ciències de la Informació per la Universitat de Navarra i ADE per Esade. Va començar la seva trajectòria periodística col·laborant amb La Vanguardia i El Diario de Navarra, fins que el 1987 va entrar com a redactor a l'agència Europa Press i va acabar dirigint la secció d'economia de la delegació de Barcelona.\nUns anys més tard, Giró va decidir sortir del món dels mitjans de comunicació per fer de cap de comunicació a Catalana de Gas, on va ser testimoni de la fusió per absorció de Gas Madrid per Catalana de Gas i el naixement de Gas Natural, l'actual Naturgy.\nPel que fa a la seva trajectòria al grup bancari, Giró hi ha treballat onze anys ocupant diversos càrrecs directius. Des del 2014 que ocupa el càrrec de director general de la Fundació, moment en què es va separar la gestió del banc en si (CaixaBank) de l'entitat accionista (Fundació Bancària 'La Caixa').\nEl periodista i gestor ha estat una de les cares més visibles de la Fundació, que sota el seu càrrec ha assolit un alt reconeixement en l'àmbit de les entitats sense lucre, essent la que administra una major part de l'obra social que es fa a Europa occidental. Però l'entrada de Giró al grup bancari va ser el 2009 com a director executiu de comunicació de La Caixa, i més endavant va esdevenir director general adjunt de CaixaBank.\nA través d'un comunicat, Giró assenyala que "sempre estaré agraït a Isidre Fainé per la seva confiança i el seu suport en el treball dut a terme, tant a CaixaBank com després a la Fundació Bancària 'la Caixa'. Els meus anys de vinculació a l’entitat han estat els més feliços de la meva trajectòria professional. Tanmateix, en aquest moment, i en la plenitud de la vida, sento la necessitat de fer un alto en el camí. Vull dedicar un temps a repensar la meva orientació professional i de servei a la societat".\nAntoni Vila com a relleu\nAntoni Vila va ingressar a ”la Caixa” el 1985, i des d’aleshores ha ocupat càrrecs de responsabilitat com a administrador territorial del Grup ”la Caixa”, subdirector comercial, subdirector general de Recursos Aliens, Mercat de Capitals i Assegurances, fins que el 1991 va ser nomenat director general del Grup Assegurador.\nEl 1998 es va incorporar al Comitè de Direcció de ”la Caixa” com a director executiu i director de la Territorial de Catalunya. Posteriorment, va assumir les presidències de CaixaRenting i CaixaBank Consumer Finance. Des del 2014, va exercir com a president de MicroBank, i des del juliol del 2019, és adjunt al president de la Fundació Bancària ”la Caixa”.\nFundació La Caixa 'La Caixa' ha acompanyat més de 175.000 persones al final de la vida El Nacional\nFundació La Caixa Fundació Bancària La Caixa, referent en RSE a Espanya, segons un estudi


Tantes mudes | Fina Birulés\nFina Birulés. Barcelona.\nEl proper 12 de desembre la Llibreria Impossible acull els Recitals Impossibles, un cicle que van començar a final d’any passat i que ara continuen amb poetes com Esteve Plantada, que recitarà poemes del seu llibre Fosca Límit, Mireia Calafell, premi Lletra d’Or per Tantes mudes o Lluís Calvo, que llegirà poemes de Selvàtica. Aquest és el pròleg que Fina Birulés ha fet sobre el poemari de Mireia Calafell.\n«Menjar el que no diu cap paraula\ni així, amb la boca plena, escriure.»\nHi ha una història moltes vegades contada i que s’atribueix al comediògraf Antífanes segons la qual, en una ciutat d’hiverns de fred molt intens, les paraules, tot just acabades de pronunciar, es cobrien de glaç i amb el temps es descongelaven, de manera que el que s’havia dit a l’hivern se sentia a la primavera i a l’estiu. Mireia Calafell desglaça les paraules —entre d’altres la que fa de fil conductor d’aquestes pàgines, muda— com si ens estigués dient que escriure és refiar-se dels mots, córrer un risc, exposar-se [«Ho fa perquè confia en l’escriptura, / creu que és fanal i foc que guiarà el descens. / I és cert que s’il·luminen les parets / d’un jo de cera que al mateix temps, però, / es va desfent»].\nLes paraules de tots i de ningú, indiferents, prenen el seu camí i, com escrivia René Char, «Les mots qui vont surgir savent de nous des choses que nous ignorons d’eux». En aquest poemari se’ns proposa aprendre a acceptar les transmudacions a què ens condueixen els mots: escriure és inici, obertura i no pas producció d’un sentit únic [«Dormiu i no veieu desfilar els verbs / —còdols que desemboquen a altres mars—: / veureu, fareu, tindreu, viureu, sereu.»]. Potser ve d’aquí el títol d’aquest llibre, Tantes mudes, que, amb l’ajut de repeticions, desplaçaments i de mots i usos emparentats, però que no se superposen totalment, testimonia una existència. Ara bé, aquests versos no són pas l’expressió d’un interior, sinó que aixequen acta d’una absència, perquè la veritat del jo té a veure amb allò que l’expropia, amb la seva exposició i vulnerabilitat. Des del fons de cada poema se’ns parla de la cicatriu, la pell, la frontera, límits on es pot fer contraban i llocs de l’amor, del plor, del tacte i de la muda [«No acceptarà mai que sols les serps, en fer la muda, / poden desprendre’s d’escates i, alhora, de ferides»].\nLa poesia no fa que passi res, sinó que sovint permet estendre ponts entre el visible i l’invisible i justament la metàfora —un element essencial del llenguatge poètic—, en establir relacions entre coses desiguals, permet parlar del teixit invisible d’allò que és, manté el ritme de l’ordre i del desordre. «Es tractava d’anar posant les paraules al seu lloc / amb la mateixa paciència amb què la mare / desa al calaix de sempre els coberts quan ja són secs, / […] Es tractava, només, de persistir en l’intent / de no rendir-se quan la quotidianitat es mostra hostil / i els finals, imprevisibles.»]. Com Calafell ha escrit en un altre context, la metàfora ens transporta en tot tipus de trajectes, amb cruïlles, semàfors, direccions prohibides; en certa manera, som el contingut i la matèria d’aquest vehicle: passatgers, compresos i mudats per metàfora.\nA Tantes mudes, la poeta es refia de les paraules i les va posant al seu lloc per tractar de dir la pròpia subjectivitat en funció dels afectes, però de tant en tant s’alça una queixa, com a l’irònic poema «Diacrític» [«que violent és un accent / quan no fa prou diferència»] o a «Impossibilitats» [«Si és un llençol brodat per mans que no coneixes, / la gramàtica, / com dir estimar-te entre abrigalls on hi han dormit / tants d’altres.»]. En aquest poemari, dividit en tres parts que recullen sengles accepcions de muda, hi trobem un esbós de poètica, exercicis de com es conjuga o declina apassionadament l’amor, així com temptatives de dir la mudesa i l’escriptura en femení [«Qui engoleix la veu que es queixa, / això ningú no ho sap»] o, en fi, els poemes al voltant de la muda com a canvi del plomatge —moment de metamorfosi, de renovació, de pèrdua, de mort— en una mena de bestiari que ens deixa entreveure la fragilitat del cos, dels temps i de la pell [«Nosaltres, en canvi, vam necessitar / l’esclat de la tempesta damunt la pell / per pressentir que el bon temps se’ns acabava»].\nEls versos il·luminadors, radicals i, a vegades, irònics de Tantes mudes s’entreteixeixen amb els de llibres anteriors —Poètiques del cos i Costures—, desglacen paraules, tot i que, com diu Mireia Calafell, no acabem d’entendre «d’on és que ve aquest fred».\nFina Birulés Mireia Calafell


Cuinadiari: d’octubre 2014\nJa estem a la setmana de la castanyada i què toca? doncs toca torrar i menjar castanyes i moniatos, i fer panellets.\nEl panellets més tradicionals són els que es fan amb pinyons però és una massa que admet moltes variacions així que avui hem fet un assortiment de panellets.\nHem fet panellets amb pinyons, amb ametlla, amb sèsam, amb codonyat, amb dàtils, amb ametlla sencera, amb coco, amb cafè, amb taronja i amb taronja i xocolata i encara en podríem fer més de versions.\nUs contem com us podeu organitzar: el dia d’abans elaboreu la recepta base (fins el punt 5). A l’endemà, afegiu rovell d’ou batut i dividiu la massa segons els diferents tipus de panellets que vullgueu fer. (Tindreu una mica més de 2 kg de massa!!).\nHem fet tres tipus de panellets: panellets que simplement arrebossarem (pinyons, ametlla i sèsam), uns altres als que només afegirem un trosset d’algun ingredient (codonyat, ametlla sencera, dàtils) i, finalment, uns altres panellets als que li afegirem algun ingredient a la massa (els de coco, de cafè, de taronja).\nPerquè us en feu una idea, cada panellet pesa uns 20 gr. Per a facilitar-vos la feina, i com que cadascú preferirà fer-ne més d’uns que d’altres, per al darrer grup, els de sabors us he posat la quantitat orientativa de l’ingredient a afegir per cada 100 g de massapà.\nIngredients de la recepta base:\n1 kg d'ametla pelada crua sencera o mòlta\n400-500 g de creïlla (patata) pelada (3 patates mitjanes)\n2 rovells d'ou batuts per a la massa\n-Per a pintar-los:\nA més a més per a fer les diferents versions també necessitarem:\n-Per als panellets amb pinyons\n-Per als panellets amb ametlla\n-Per als panellets amb sèsam: (6 unitats)\nLlavors de sèsam (menys de 20 gr)\n-Per als panellets amb codonyat\n1 quadradet de codonyat per a cada panellet\n-Per als panellets amb dàtils\n½ dàtil per a cada panellet\n-Per als panellets amb ametlla sencera\n1 ametlla sencera per a cada panellet\n-Per als panellets de coco\n25 g de coco per a cada 100 gr de massapà\n-Per als panellets de cafè\n½ culleradeta de cafè soluble per a cada 100 g de massapà\n-Per als panellets de taronja\n1 cullerada (tsp) (de les de cafè amb llet) de melmelada de taronja\n-Panellets de taronja amb xocolata\nUn parell de preses de xocolata postres fosa\nEstris: TMX o picadora (per si has de triturar l'ametlla), cassó amb aigua per a bullir les creïlles, bol gran per a la massa bàsica, bols més petits per als de diferents sabors, forquilla, bosses de plàstic per manipular el massapà, bàscula de cuina, safata forn i làmina de silicona/ paper de forn; opcional: guants de làtex\n1.- Posa aigua en un cassó. Pela la patata i talla-la a trossets. Bull-la fins que estiga ben tova.\n2.- Si fas servir ametlla sencera, tritura-la ara: posa-la al vas i tritura uns segons a velocitat 5-8 fins que quede ben ratllada. Si veus que encara queden trossets més grans, dóna-li uns cops de turbo. Trau del vas i reserva. (També la pots comprar mòlta).\n3.- Cola la creïlla i posa-la en un bol. Agrega, en calent, el sucre i la ratlladura de llimona. Aixafa i remena bé amb una forquilla fins que no quede ni un trosset de creïlla. Es formarà una pasta molt líquida.\n4.- Afegeix l'ametlla ratllada i torna a barrejar. Pots acabar de pastar amb les mans ja que ara sí que és molt més densa la pasta i amb la forquilla serà difícil fer-ho.\n5.- Tapa el bol i deixa reposar la massa unes 24 hores a la nevera.\n6.- Al dia següent, bat els rovells i vés afegint-los de mica en mica a la massa. No ha de quedar líquida ni enganxosa ja que sinó serà difícil manipular-la i donar-li forma als panellets, per tant si veus que tens prou amb un i mig, no n'afegisques més. Igualment, si queda molt dura, afegeix-ne una mica més.\nAra prepara els ingredients per a fer les diferents versions de panellets:\n7.-Primer farem els panellets que només s’arrebossen:\n-Panellets de pinyons, d’ametlla i de sèsam:\n7.1.- Fes boletes de la mateixa grandària (Jo les faig de 20 grams). Si vols, pots formar un cilindre i anar tallant llesquetes del mateix gruix i desprès donar-los forma de bola.\n7.2.- Encén el forn a 170º, funció ventilador.\n7.3.- Arrebossa les boles amb els pinyons, l’ametlla i el sèsam. Posa aquestos ingredients en diferents plats o tasses. Si no s'enganxen bé pots optar per mullar-te les mans amb una mica de clara d'ou batuda, però no te les mulles gaire ja que sinó relliscaran. L'altra opció és anar enganxant-los amb cura. El sèsam s’enganxa molt bé sense necessitat de l’ou mentre que els pinyons i l’ametlla costen més d’enganxar.\n7.4.- Així que estiguen arrebossats amb el que has triat, posa els panellets en una safata de forn coberta per una làmina de silicona o un paper de forn.\n7.5.- Enforna fins que es dauren, uns 6-8 minutets.\n7.6.- En una tasseta, barreja les clares amb una mica de sucre. Només tragues els panellets del forn pinta'ls amb aquesta barreja anant amb molta cura per tal que no caiguen els pinyons.\n8.-Panellets als que posem algun ingredient per sobre:\n-Panellets amb codonyat, amb ametlla sencera, amb dàtils:\n8.1.- Fes boletes de la mateixa grandària (uns 20 grams). Si vols, pots formar un cilindre i anar tallant llesquetes del mateix gruix i desprès donar-los forma de bola.\n8.2.- Fica el trosset de codonyat, l’ametlla sencera o la meitat d’un dàtil en mig del panellet. El del dàtil fes-lo allargat.\n8.4.- Així que els tingues preparats, posa els panellets en una safata de forn coberta per una làmina de silicona o un paper de forn.\n8.5.- En una tasseta, barreja les clares amb una mica de sucre. Pots pintar-los amb clara d’ou batuda abans d’enfornar-los o bé en calent només els tragues del forn.\n9.-Panellets als que afegim algun ingredient a la massa: coco, taronja i cafè\nSepara la quantitat de massa que vullgues fer per a cada sabor.\n9.1.-Panellets de coco:\n9.1.1.-Per a cada 100 g de massapà posarem uns 25 g de coco ratllat. (Per a fer aproximadament uns 15 panellets de coco necessitaràs uns 300 g de massapà i 75 g de coco).\nIntegra el coco ratllat a la massa.\nFes boles de 20 g i pessiga-les un parell de vegades per la part de dalt per donar-los una forma diferent.\nPinta’ls amb clara d’ou batuda.\n9.2.- Panellets de cafè\n9.2.1.-Per a cada 100 g de massapà posarem uns 1 culleradeta de cafè soluble (de les de cafè, valga la redundància).\nBarreja bé la massa fins que obtingues un color uniforme.\nDóna’ls forma allargada, com de croqueta, també d’uns 20 g. A més, amb una espàtula o un ganivet fes-los un tall longitudinal imitant la forma del gra de cafè.\nArrebossa’ls amb sucre glas.\n9.3.- Panellets de taronja\n9.3.1.-Per a cada 100 g de massapà posarem una cullerada (de les de cafè amb llet “tsp”) de melmelada de taronja o de taronja confitada. Barreja fins que la massa siga homogènia.\nFes boles de 20 g. Arrebossa-les amb sucre glas i fica un trosset de taronja confitada per sobre.\nSi vols, pots cobrir-los amb una mica de xocolata fosa.\n9.4.-Enforna els panellets durant uns 6-8 minuts:\n10.- Deixa refredar tots els panellets.\nTemps total: És una recepta bastant entretinguda. Primer dia: 20 minuts; Repòs: 1 dia; Segon dia: un parell d’hores (formació de les boles, fer els diferents tipus de panellets i enfornar)\nAquestos panellets els compartirem amb els nois de Memòries d’una Cuinera…