El Senat dona llum verda a limitar els poders de Trump per declarar la guerra a l'Iran\nLa iniciativa és simbòlica perquè la Casa Blanca ha anunciat que el president farà servir el veto\n3 min. Barcelona 14/02/2020 13:44\n651x366 Manifestació contra Donald Trump en el 41è aniversari de la Revolució Islamista a Teheran / RETUERS Manifestació contra Donald Trump en el 41è aniversari de la Revolució Islamista a Teheran / RETUERS\nEl Senat dels Estats Units ha aprovat aquest dijous una resolució que obliga Donald Trump a demanar permís al Congrés abans de donar ordres militars contra l'Iran. La iniciativa ha comptat amb el suport destacat de vuit representants del Partit Republicà i suposa una estirada d'orelles al president pel bombardeig nord-americà en què va morir el general iranià Qassem Soleimani, el gener passat a Bagdag, i que va fer sacsejar la regió pel temor d'un conflicte generalitzat.\nLa mesura exigiria a Trump no fer servir les tropes dels Estats Units contra l'Iran tret que el Congrés declari la guerra o aprovi una autorització específica per a l'ús de la força militar. La declaració pot quedar en paper mullat perquè la Casa Blanca ha anunciat que pensa recórrer al seu poder de veto, que només es pot anul·lar si hi ha una supermajoria de dos terços al Senat, gairebé impossible d'aconseguir amb la composició actual: 53 dels 100 representats són republicans. La fidelitat entre les files del partit oficialista va quedar clara en la recent votació final de l' impeachment contra Trump, en què només el senador Mitt Romney va votar a favor de tirar-lo endavant.\nEl senador demòcrata Tim Kaine, autor de la resolució, ha afirmat que pretenia exhibir força i evidenciar que el Congrés vol tenir veu i vot en la decisió del president de desplegar tropes a l'estranger. En la defensa de la iniciativa durant una roda de premsa, també ha assegurat que recollia "la incomoditat dels electors" per la possibilitat d'una hipotètica guerra amb l'Iran. No es tracta, afirmen els defensors de la mesura, de retallar drets al president, sinó de reivindicar la competència consagrada en l'article 1 de la Constitució, segons la qual declarar la guerra depèn del poder legislatiu.\nEn nom dels vuit senadors republicans que s'han alineat contra Trump, Todd Young ha afirmat que la resolució no s'hauria d'haver votat si el Congrés no hagués intentat "passar la pilota" al president sobre les accions militars, en referència al fracàs de dues iniciatives semblants que es van votar l'any passat . "Hem fet la nostra feina", ha subratllat el republicà.\nL'any passat una de les resolucions, que també va comptar amb el suport de republicans crítics amb Trump, va intentar retallar l'ajuda nord-americana a la coalició militar que lidera l'Aràbia Saudita al Iemen. L'altra feia referència a l'Iran. Cap de les dues va comptar amb prou suport per poder tirar endavant.\nCrítiques del fiscal\nPerò el del Senat no és l'únic retret que Trump ha rebut les últimes hores. El fiscal general dels Estats Units, William Barr, un dels seus aliats habituals, ha admès que les crítiques que el president llança diàriament per mitjà del seu compte personal de Twitter li estan fent "impossible" fer la seva feina, i ha avisat que no es deixarà "intimidar o influir per ningú".\nEl malestar de Barr es produeix arran de la crítica oberta del president a la petició de condemna de la Fiscalia per a Roger Stone, un estret excol·laborador de Trump que ha sigut declarat culpable de set càrrecs per la seva implicació en l'anomenada trama russa.


El vers és una unitat poètica de vegades sotmesa a mesura. Els versos s'escriuen en una sola línia, és important no ajuntar-les a l'hora de copiar un poema. Les característiques d'un vers són sovint el ritme, la rima i la utilització de mots i de recursos literaris.\nEl ritme d'un poema el determinen els signes de puntuació i el nombre de síl·labes que té cada vers. En català la manera de comptar el nombre de síl·labes d'un vers és el mateix que l'habitual, però només es compta fins l'última síl·laba tònica, igual que en d'altres llengües romàniques amb abundor de paraules agudes com el francès i l'occità. També el determina la disposició que tenen segons si són tòniques o àtones. Moltes vegades segueix un model que es va repetint a cada vers, tot això determina el ritme d'un poema.\nFusió en una sola síl·laba rítmica de dues vocals en contacte situades l'una a la fi i l'altra al començament de mots distints. El tractament d'aquest fenomen fonètic, important per al compte mètric del vers, és condicionat per la natura i l'evolució històrica de cada llengua i la incidència d'aquesta en la poesia. En la poesia catalana antiga el compte del vers es feia atenint-se al nombre de vocals o diftongs, i l'hiat era admès quan es tractava de vocals de distint so, mentre que es feia elisió si les síl·labes en contacte eren homòfones, i també entre pronunciacions fortes i àtones de la vocal a i quan la vocal feble o neutra era atreta per la forta en contacte; correntment les elisions eren indicades gràficament. Per tant, pot dir-se que la sinalefa era l'excepció de l'hiat, com en el cas de l'atracció del pronom us i l'adverbi hi per la vocal final del mot precedent. Com sigui que en l'actualitat hom no marca gràficament l'elisió més que en els casos establerts per les normes ortogràfiques vigents, en els altres hom pot dubtar en la lectura, si ocorre aquest fenomen o el de la sinalefa. Amb tot, la tendència de la poesia catalana contemporània és la d'evitar l'hiat i generalitzar la sinalefa àdhuc més enllà dels límits que tradicionalment ha admès la llengua.\nVa portar un llibre. Compri una casa. Té il·lusió.\nTambé formen una sinalefa una "i" o una "u" consonàntiques en contacte amb una vocal.\nHi ha gent. Cau alguna cosa.\nQuan es pot donar una elisió o una sinalefa, és preferible la sinalefa:\nPorta un llibre\nEl vers català, en tant que vers romànic, obté el seu ritme de l'accent d'intensitat o qualitat, que ordena en grups síl·labes tòniques i àtones, enfront del vers clàssic grec i llatí, bàsicament escandit per la quantitat o duració sil·làbica, segons ordenacions d'unitats llargues i breus. El ritme és un element constitutiu del vers català, el qual és determinat pel relleu fònic dels accents de la llengua. Quant al ritme, és més determinant l'accent de vers que l'accent de paraula o prosòdic, el de la conversa corrent i la prosa. Cada vers autònom exigeix almenys dos accents rítmics: un de fort, obligat al final del vers i que recau en vocal accentuada, i un altre, més feble, oscil·lant en les quatre primeres síl·labes i que pot incidir en vocal tònica o en àtona. Hom destaca l'anomenat període rítmic interior, que s'estén des del primer accent rítmic del vers fins a la síl·laba àtona anterior al darrer accent del mateix vers. Aquest període rítmic se subdivideix en peus de vers, o clàusules rítmiques, petites unitats de ritme formades per dues o tres síl·labes, una de les quals és accentuada i polaritza l'àtona o les àtones del peu. Basant-se en les condicions de la pronunciació catalana i en el seu accent d'intensitat, i fonamentant-se en la terminologia clàssica, però sense que hi hagi cap relació amb les característiques de la quantitat dels antics i sense que resulti prou satisfactori el sistema de designació —perquè difícilment un vers català o una sèrie de versos poden comptar-se sistemàticament per peus ben identificables, puix que en la poesia romànica no és el metre la unitat bàsica del ritme, com en els antics, sinó el vers sencer—, hom ha proposat cinc patrons o esquemes de peus de vers rítmic o accentuals: el iambe (x xa;), el troqueu (x x), el dàctil (x x x), l'amfíbrac (x x x) i l'anapest (x x x), per bé que el català tendeix al binarisme i a l'agrupament en freqüències iàmbiques. Si, atemptant contra l'essencial unitat del vers, hom accepta l'anacrusi —resta solta formada per les síl·labes que poden precedir la primera accentuada del vers, iniciadora del període rítmic interior—, els versos es reduiran a només tres tipus rítmics: el trocaic, el dactílic i el mixt (x x; x x x; x x x x x). Al període rítmic interior segueix l'anomenat final de vers, que comprèn la darrera síl·laba accentuada, les àtones que poden seguir-la, i la pausa mètrica, de vers o d'hemistiqui, amb la qual es relaciona, en certa manera, la cesura. Des del Renaixement, sobretot a Itàlia i a partir del s XV, la poesia romànica ha intentat d'apropiar-se el ritme, a més de les formes, de l'antiguitat, i això mitjançant dos procediments bàsics i distints: la transposició de les regles quantitatives clàssiques al sistema romànic d'una manera mecànica i violentant el geni de la llengua; i l'adaptació, fins on sigui possible, dels ritmes clàssics als metres propis, accentuals, respectant-ne amb més naturalitat l'autonomia i les essències. Triomfà aquest darrer camí, no tan arbitrari. L'humanista català Antoni Agustí, el 1540 coneixia prou bé les temptatives italianes i la novetat d'algunes formes recents. Molts dels ritmes, i de les formes, d'adaptació clàssica del Renaixement retornen, al mateix temps que se n'assagen de nous, durant el neoclassicisme i el romanticisme. Dins aquesta línia i en el segon dels procediments indicats, i al llarg d'un esforç renovador constant arreu d'Europa, a Catalunya trobem Manuel de Cabanyes (1833), diverses provatures posteriors i l'aportació de M.Costa i Llobera (1906) i els seus continuadors. Més innovadors són els intents d'aproximació i adaptació de l'hexàmetre clàssic per convertir-lo en vers català, empresos per Joan Maragall (1913) i, més reflexivament i amb tècnica molt més elaborada, per Carles Riba, (1919, 1948). Però continuen essent encara motiu de polèmica aquest i altres aspectes de la vella aventura de voler homologar dos sistemes rítmics tan dispars en llur essència i naturalesa.\nCopyright © poesia.cat 2021


La Xarxa de Suport de la Trinitat Nova reclama ajuda | betevé\nEls voluntaris atenen unes 50 famílies i no tancarà durant les vacances\nMarta de San Nicolás | Ruth Rodriguez | divendres, 31 de juliol del 2020, a les 13.23\nDarrere la Xarxa de Suport de la Trinitat Nova hi ha mitja dotzena de veïns i veïnes que ofereixen aliments i altres productes essencials a unes cinquanta famílies. Aquests lots els fan a partir de donacions del veïnat i d’excedents de Mercabarna i altres entitats. I si bé altres xarxes tenen problemes per aconseguir producte fresc, aquest és el que predomina en els seus lots. En canvi, fan una crida per aconseguir altres tipus de productes també necessaris, com aliments envasats i productes d’higiene. A més, també demanen un local i més voluntaris.\nMés donacions i voluntaris\nGairebé tot el producte que reparteixen prové de Mercabarna, tot i que també han recollit donacions al barri. Tanmateix, saben que no poden demanar cada setmana. “És un barri també molt pobre, no podem escanyar els veïns fent una recollida cada setmana —comenta Adela Mirete, voluntària de la Xarxa Suport de la Trinitat Nova—. Faig una crida, a veure si m’escolta un supermercat, una empresa gran: que necessitem menjar, necessitem bolquers, necessitem llet, necessitem productes de primera necessitat”.\nLa xarxa també necessita més voluntaris, amb coneixements d’informàtica. “Volem que ens ajudin a gestionar els correus electrònics, a introduir aquestes famílies a la base de dades —demana María Gabriela López, de la Xarxa Suport de la Trinitat Nova—, inclús que ens ajudin amb el tema de la difusió”.\nUn local propi al setembre\nEls voluntaris treballaran també tot l’agost al local de l’Associació de Veïns de la Trinitat Nova, l’únic espai que han aconseguit fins ara. Al setembre, però, si comencen les activitats hauran de buscar un emplaçament alternatiu. Des de l’associació de veïns se’ls ha garantit que, com a mínim, podran fer servir una de les sales fins que no trobin un altre espai.\n— alimentació — covid — solidaritat


En qualsevol moment ara Apple introduirà la data de llançament oficial del nou iPhone 7 o fins i tot iPhone 7s. Tots fan de Poma i iPhone serà feliç com fora d'aquest món. Llegir més >>\nCom passa cada dia, estem més a prop el potencial llançament del 7 d'iPhone o iPhone 6. També, podria tenir cada dia tenim més notícies sobre les característiques d'aquests dispositius. Llegir més >>\nla gent només pot suposar en els diferents aspectes que envolten el nou iPhone incloent-hi la data de llançament, alguns rumors que ens pot donar idea de què esperar. Llegir més >>\nL'especulació ha assegurat que són tots sinó l'informem de les característiques i altres especificacions que podem esperar de l'iPhone nou. Llegir més >>\nUn dels principals problemes que iPhone usuaris cara és la desacceleració del programari. Llegir més >>\nVoleu veure el vídeo concepte de 7 d'iPhone i iPhone 7 més al primer temps? Aquí hi ha una llista completa de concepte vídeo per tu per veure'ls tots. Llegir més >>\nAquí estem per presentar als 4 millors mètodes de crear una reserva de les notes d'iPhone i allò també durant absolutament lliure. Llegir més >>\nLa gran manera de transferència & reserva d'iPhone SMS és guardar-lo com un fitxer editable i llegible, no una imatge. Amb iPhone eina d'exportació, és una obra senzilla. Llegir més >>\nPublicat per Selena Lee | 02.09.2015\nSuprimir missatges de correu electrònic des del seu iPhone no és una tasca difícil per a aquells que han estat utilitzant productes d'Apple per una estona. Llegir més >>\nMillori el seu iPhone a la última iOS 9 i es converteix en un Maó? No et preocupis. Aquesta guia comparteix amb una solució per fer-ho en minuts. Llegir més >>\nMillorar un jailbroken iPhone o iPad és una tasca que requereix una mica de tractament especial. Un dispositiu de jailbroken no pot actualitzar sense cables. Llegir més >>\nHi ha unes quantes coses necessiten saber abans que actualitzar a iOS 9. anem a abordar el més important per tal d'ajudar vostè actualitzar a iOS 9 de forma segura. Llegir més >>\n6 d'iPhone i iPhone 6 més van ser el novè i desè iPhones. iPhone 7 és el que estem demanant la pròxima generació, proper llançament d'iPhone de pantalla gran. Llegir més >>\nSegons Poma, iOS 9 suposa per a mi més estable que qualsevol dels seus últims dos comunicats, iOS 7 i iOS 8. Alguns trets que arriben amb iOS 9 són millores significatives Siri, públic transportati llegir més >>\nEl problema en la seva majoria es manifesta com una pantalla en blanc amb el logo de Poma un cop engega el seu telèfon després d'una actualització. Tot el que veus és la pàgina en blanc. Llegir més >>\nespecialment els que heu instal·lat manualment (apps de tercera festa). A continuació es mostra una llista d'uns quants apps que no es poden suprimir des del seu iPhone en absolut llegir més >>\nPublicat per Selena Lee | 29.08.2015\nLes mans cap amunt de si vostè se sent com un atac de pànic està començant a començar quan el seu iPhone avisa que només teniu una quarta part de la vida de l'esquerra i és a només uns minuts passat migdia! Llegir més >>\nPensant en vendre o fer donació el seu iPhone per donar pas a una nova? Pensi de nou. Nostres mecanismes contenen dades valuoses, si som conscients o no. Llegir més >>


VPLD-VPLG Playa Sant Carles de la Ràpita Espanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nAmetller, Montsia Mar, Sant Carles de la Ràpita, Espanya, 43540 - Veure al mapa\n"The quiet location, the local people. Don't expect the south..."\nSituat a San Carlos de la Rapita, VPLD-VPLG Playa és el lloc perfecte per gaudir de Sant Carles de la Ràpita i els seus voltants. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Sant Carles de la Ràpita. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen habitació familiar, instal.lacions de barbacoa, servei de bugaderia.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara calefacció, balcó/terrassa, ventilador, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, reproductor de DVD/CD per satisfer els clients més exigents. L'hotel ofereix meravelloses instal.lacions d'oci com piscina exterior que faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a VPLD-VPLG Playa.\nNúmero de Identificación Fiscal: HUTTE-000597\nCal que informeu el VPLD-VPLG Playa de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. En arribar, cal abonar un dipòsit de 200 EUR per si hi ha desperfectes. Aquest dipòsit es reemborsarà el dia de sortida en funció de l'estat de l'allotjament. Número de llicència: HUTTE-000597\nTots els tipus de viatgers (11) Parelles (5) Famílies amb infants petits (5) Grups (1)


School Bus | Un espai de “Cotxe de línia”\nEnviat per: george85 | 11 Abril 2009\n"Riding the Bx12 Select Bus service" d'Streetfilms\nCreuar mitja ciutat o arribar-ne al centre des de la perifèria en bus és sinònim de trajecte llarg i lent. Unes característiques que el fan útil només per a aquells que no tenen cap altre opció o que tenen prou temps per perdre.\nPerò no podem jutjar l’autobús segons les circumstàncies que l’envolten. Aquest projecte de Nova York, juntament amb molts d’altres, demostra una vegada més que l’autobús pot ser tant competitiu i atractiu com el metro o el tramvia.\nMetros, tramvies i altres sistemes semblants son apreciats per els usuaris però només tres raons. La primera, per què la seva xarxa/recorregut és molt simple i permet tenir-ne una imatge mental completa fàcilment. És a dir, qualsevol pot memoritzar amb facilitat i sense esforç d’on ve, on va i per on passa. La segona és la seva velocitat comercial. Aquests sistemes acostumen a tenir certs privilegis en els espais per on circulen que els permeten oferir uns temps de viatge força competitius. I la tercera , i no per això menys important, el seu nivell de servei. Horaris amb intervals de pas petits, d’ampli espectre i amb un nivell de compliment molt elevat; fan el servei més atractiu.\nUn autobús no és menys per el sol fet de ser un autobús. Si agafem una línia d’autobús com les que hem descrit al principi, li establim una distància entre parades àmplia però raonable, la dotem d’espais reservats o semi reservats per on circular o de prioritat semafòrica en els punts més congestionats del recorregut, en dissenyem uns horaris amb una bona freqüència i ens preocupem de comunicar d’una forma clara i concisa el recorregut que fa; obtindrem una línia d’autobús atractiva i competitiva.\nAixò és el que han fet amb la BX12 i els resultats parlen per si sols: un 30% més d’usuaris. En aquest línia, a més a més, hi han aplicat un sistema de validació a la parada per encara reduir més el temps de trajecte. Al haver pagat a la parada , i no haver de pagar al pujar, els usuaris tarden menys en pujar al autobús i per tant el temps de viatge es redueix.\nArxivat a Improving public transport | Etiquetes: autobusos, autobusos urbans, bus lane, bus way, Bx12, Nova York, Streetfilms, validació exterior\nEnviat per: george85 | 23 gener 2009\n“BikeStation: Berkeley” de Streetfilms\nLes Bikes Stations son unes instal·lacions situades normalment en estacions de tren/autobús o en intercanviadors destinades a l’aparcament segur de bicicletes que a més a més ofereixen serveis de manteniment i venta d’accessoris. Fins i tot algunes poden arribar a oferir serveis de vestuari i dutxes. En general deixar-hi la bicicleta durant les hores en que la Bike Station està oberta al públic és gratuït. Si s’hi vol accedir a qualsevol hora del dia llavors sol ser necessari pagar una quota (semanal, mensual, …) que sol ser força baixa. Algunes Bike Stations, però, requereixen el pagament de la quota per fer-ne ús. Els serveis de manteniment i els accessoris, en principi, es paguen a part. Podria ser que segons quins abonaments incloguessin algun tipus de manteniment bàsic. Per regla general funcionen gràcies a convenis amb ajuntaments, administracions o operadors de transport públic els qui poden aportar l’espai i algun tipus de subvenció.\nAquestes instal·lacions son el park&ride dels ciclistes i son ideals per a estacions de tren o autobús de poblacions petites o mitjanes. Els ajuntaments poden a través de les Bike Stations incentivar i fer més atractiu l’ús del transport públic i la bicicleta en els seus municipis. Si una ciutat ja disposa d’un sistema de lloguer públic de bicicletes llavors no tindria sentit la seva existència a no ser que fossin el complement ideal per als barris perifèrics no inclosos dins de l’àrea del servei de lloguer de bicicletes. Tot i que la Bike Station originàriament s’ha trobat al costat d’una estació de ten/metro/autobús/tramvia o d’un intercanviador per tal de que l’usuari pugui seguir el seu viatge en transport públic. Es pot fer servir simplement com a espai d’estacionament per a bicicletes en centres urbans. No hem d’oblidar que les Bike Stations el que ofereixen bàsicament és un lloc segur on deixar la bicicleta.\nArxivat a Transport públic i bicicletes | Etiquetes: aparcament de bicis, Bicicletes, Bike Station\nEnviat per: george85 | 17 gener 2009\nLes bicis al bus\nLa compatibilitat entre bicicletes i transport públic és de lo més desitjable però la seva posada en pràctica porta molts mals de cap. No obstant, s’hi han trobat solucions com la que es presenta avui aquí per a compaginar l’ús de la bicicleta i de l’autobús.\nUn usuari situa la seva bicicleta en un autobús de St. Francisco (USA) - Foto: "Bikes On The Bus" de Pete Boyd a Flickr\nA lo llarg i ample dels Estats Units els autobusos urbans i interurbans disposen d’aquest senzill i pràctic sistema per a portar les bicicletes sense que sigui necessàries pujar-les al interior del vehicle. El ciclista al arribar l’autobús situa la seva bicicleta en el suport i puja a l’autobús. Al baixar només li ha d’indicar al conductor i recuperar la bicicleta.\nPresentació dels nous suports per a bicicletes de l'EMT de Madrid. - Foto: Ajuntament de Madrid\nA Espanya només l’EMT de Madrid ha iniciat una prova pilot amb un sistema semblant. A diferència del americà, però, l’espanyol se situa a la part posterior de vehicle.\nTot i que el sistema davanter és molt més pràctic, ja que conductor, ciclista i bicicleta estan en contacte visual tota l’estona, a Espanya ara per ara el codi de circulació no permet als autobusos dur càrrega que sobresurti per la part del davant del vehicle.\nÉs necessari que es canvii aquesta part del codi de circulació ja que el sistema posterior és molt menys pràctic que el davanter. Per molt que el conductor n’estigui al corrent, que el ciclista estigui manipulant la bicicleta a la part del darrere del autobús no serà mai tant segur com que ho faci davant mateix d’ell.\nAquest sistema és útil tant per autobusos urbans com per interurbans. La facilitat amb que es pot carregar la bicicleta al autobús afavoreix l’ús combinat d’ambdós sistemes de transport.\nEn ciutats que ja disposen d’uns sistema públic de lloguer de bicicletes pot no ser necessària una inversió d’aquest tipus. En canvi, en ciutats que per les seves dimensions i característiques no han implantat un sistema públic de lloguer de bicicletes però si que han apostat per facilitat l’ús de la bicicleta pot ser una molt bona inversió complementària.\nArxivat a Bicis i ciutat, Transport públic i bicicletes | Etiquetes: autobusos, autobusos urbans, Bicicletes, EMT Madrid, Estats Units (USA)\nEnviat per: george85 | 12 gener 2009\nDe la bústia de suggeriments al sms\nCartell demanant feedback en un autobús de National Express - Foto: Technokitten a Flickr\nDisposar de la opinió dels usuaris respecte un servei és difícil. L’usuari sempre es fa una opinió del servei que està utilitzant però rarament la fa pública i molts cops, quan ho fa, ho fa per altres canals que rarament son els adequats. Facilitar-li un canal senzill i amable és, doncs, molt important per tal de que la seva opinió arribi a l’empresa.\nNational Express ha decidit facilitar-li les coses al usuari tot oferint-li un número de telèfon al que enviar un missatge de text (sms) amb la seves queixes i/o suggeriments.\nL’sms permet al usuari enviar la queixa i/o suggeriment mentre viatja tot estalviant-se el que més ràbia li fa, el temps que implica omplir formularis al arribar a la seva destinació.\nA més a més, les noves tecnologies de la comunicació podrien permetre obtenir una informació molt més precisa sense que casi se n’adonés qui l’està enviant. A través del número de telèfon que se li proporciona al usuari es pot arribar a discriminar segons moltes variables. (linia, vehicle, conductor, …).\nArxivat a Atenció al usuari, Queixes i suggeriments (feedback), Uncategorized | Etiquetes: feedback, missatges de text (SMS), Queixes, reclamacions, suggeriments, tecnologies de la informació i telecomunicacions (TIC), telèfon mòbil\nEnviat per: george85 | 5 gener 2009\nServicio de atención móvil - EMT Madrid\nEl servicio de atención móvil de l’EMT de Madrid és un servei d’atenció i informació format per un equip d’agents que es desplacen allà on tenen lloc desviaments, canvis o alteracions en el servei per tal d’informar als viatgers in situ.\nL’equip humà es nodreix de personal de la pròpia empresa que per la raó que sigui ja no pot seguir desenvolupant les tasques del seu lloc de treball (principalment de conducció).\nUn servei d’aquest tipus dona molta agilitat a l’empresa a l’hora informar als usuaris. L’usuari sòl desconèixer els canvis i accedeix a la seva parada com cada dia. Trobar-hi allà algú que l’informa que tal línia pateix certa afectació permetrà al usuari seguir el seu viatge patint el mínim d’incomoditats possibles. Els cartells i les enganxines que se solen utilitzar per a informar tenen una repercussió més aviat baixa entre el conjunt d’usuaris afectats.\nA més a més, qui millor per a informar que el propi personal de la companyia? Donant aquesta oportunitat als treballadors l’empresa s’estalvia la contractació d’equips especials per a aquestes circumstàncies tot treient un profit de la seva pròpia plantilla. A tot això s’hi ha de sumar que la informació que proporcionaran serà de qualitat i que tenen pràcticament una disponibilitat total i immediata.\nAquest tipus de servei pot aplicar-se a gairebé a qualsevol empresa operadora. Son forces les empreses que es troben amb que algun dels seus treballadors ja no pot seguir desenvolupant les tasques que feia fins llavors.\nArxivat a Atenció al usuari, Informació al passatge | Etiquetes: alteracions del servei, autobusos, autobusos urbans, canvis de recorregut, desviaments, EMT Madrid, Servicio de atención móvil (SAM)


La cuina com a element integrador a Granollers - Social.cat\nLa cuina com a element integrador a Granollers\nUn restaurant granollerí utilitza la cuina per integrar els joves migrants sols i els procedents de centres de menors\nDimecres, 31 de juliol de 2019 | 09:45 h\nTres joves migrants sols treballant a la cuina del restaurant DO de Granollers el mes de juliol | Norma Vidal (ACN)\nEn un moment en què s'han aixecat algunes veus crítiques envers els joves migrants sols, existeixen mostres que oferint-los els instruments necessaris aquests joves poden construir-se un futur a casa nostra. Amb aquest objectiu, el restaurant DO de Granollers imparteix cursos de cuina per a nois i noies estrangers tutelats per la Generalitat, i també per d'altres amb situacions complexes o que procedeixen de centres de menors com el de Quatre Camins.\n“Molts no tenen família ni papers i alguns fins hi tot presenten addiccions”, assegura David Vázquez, propietari de l'establiment i president del Gremi d'Hostaleria del Vallès Oriental.\nEl cuiner assegura que l'únic que necessiten és “una oportunitat” i apunta que el 90% dels participants acaben trobant feina, sobretot gràcies a les pràctiques que duen a terme en algun dels 300 restaurants adherits al gremi que hi ha en aquesta comarca.\nEl restaurant Denominació d'Origen (DO) de Granollers s'ha convertit en un oasis enmig del desert per a molts joves amb situacions familiars i vides complexes. Des de fa més de deu anys, l'establiment ofereix cursos de cuina per a nois i noies menors d'edat que no s'han tret l'ESO i d'altres d'entre 17 i 25 anys que procedeixen de centres de menors o que han emigrat del seu país i ara es troben sota la tutela de la Generalitat.\n“Normalment són joves que tenen problemes familiars, que no tenen els pares aquí i estan sols, que presenten addiccions o que simplement estan rebotats amb el sistema tradicional”, explica David Vázquez, propietari del restarurant DO i president del Gremi d'Hostaleria del Vallès Oriental.\nVázquez reconeix que les primeres setmanes sempre són complicades, però remarca que al final la majoria dels estudiants acaben adaptant-se. “En començar sempre hi ha una barrera, però quan agafen confiança tot millora perquè tenen moltes ganes de formar part de la societat que moltes vegades els rebutja”, indica.\nEn aquests sentit assegura que aquests cursos són una forma “d'acompanyar-los perquè quan tinguin la majoria d'edat puguin trobar feina al carrer”.\nEl cuiner detalla que cada any participen en aquestes sessions un centenar de joves. “No els intentem ensenyar a cuinar, el que fem és explicar-los quina és la dinàmica d'una cuina, com funciona l'ofici, els ajudem a ser organitzats i a partir d'aquí van aprenent”, comenta el president del gremi que assegura que també els donen l'oportunitat d'aprendre l'ofici de cambrer.\nVázquez lamenta el recel que existeix envers aquests col·lectius perquè tot i que admet que hi ha un percentatge molt baix que no encaixa i amb el qual és complicat treballar, indica que en la majoria de cassos el resultat és satisfactori. “El que s'hauria de fer és potenciar el vincle amb el territori perquè els veïns i veïnes dels llocs on s'estableix un centre de menors poguessin conèixer aquests nois i noies i crear sinergies”, considera.\nRamon Selva, exalumne del curs i treballador actual del restaurant DO, assegura que aquesta experiència li va “canviar la vida”. Afirma que malgrat que va haver de passar un temps al centre de menors de Quatre Camins, va formar-se i actualment té una bona feina. “Vaig treure'm la ESO i el grau mig i aquí estic”, comenta Selva que assenyala que és una oportunitat “per fomentar el voler estudiar i aprofitar el temps”.\nPer la seva banda, Said Elbarnusi, un dels joves migrants sols que està duent a terme aquest curs, explica que va arribar fa uns mesos amb una pastera procedent de Tànger. “M'agrada la cuina, ja havia treballat al meu país i m'agradaria poder ser xef”, assegura el jove de disset anys que es mostra amoïnat perquè en tres mesos complirà els divuit. “No se que faré, on dormiré, com menjaré”, lamenta Elbarnusi.\nAfegeix que quan acabi el curs de Granollers començarà un altre a Santa Coloma. “Només vull treballar i enviar diners a la meva família, només vull ajudar-los”, remarca el noi que actualment està dormint en un centre de Vilanova i la Geltrú.\nExplica que cada dia, ell i un company agafen el tren i fan més d'una hora de trajecte per anar fins al restaurant DO de Granollers. “Abans estàvem més a la vora perquè dormíem en un centre de Vilanova del Vallès, però no ens hi volien, el van tancar i ens van traslladar”, explica.\nSegons fonts municipals, el passat mes de novembre el Govern va decidir ubicar una trentena de joves a la casa de colònies de la Masia de Can Rabassa de Vilanova del Vallès. Detallen que la Fundació Diagrama, que es l'entitat que la DGAIA va contractar per atendre aquests joves, va signar un acord de sis mesos amb la casa de colònies - que té una concessió municipal-.\n“Es podia renovar si ho deien tres mesos abans, però van passar els sis mesos i no van demanar cap renovació” apunten els responsables municipals que indiquen que per aquesta raó els trenta menors van ser reubicats en d'altres punts del territori.


2018 Estratègia de mobilitat elèctrica : mesura de govern Àrea d'Ecologia, Urbanisme i Mobilitat; Consell Municipal de Barcelona. Plenari\nNov-2019 El nou Port Olímpic : un espai ciutadà dedicat al mar Àrea d'Economia, Treball, Competitivitat i Hisenda; Àrea d'Ecologia, Urbanisme, Infraestructures i Mobilitat; Consell Municipal de Barcelona. Plenari\n2010 Pla d'alfabetització i capacitació digital a Barcelona 2010-2015 : mesura de govern Àrea d'Hisenda i Promoció Econòmica; Consell Municipal de Barcelona. Plenari\n2016 Pla Director de la Guàrdia Urbana de Barcelona : mesura de govern Comissionat de Seguretat; Gerència de Seguretat i Prevenció; Consell Municipal de Barcelona. Plenari\nOct-2019 Pla per a la prevenció de l'addicció al joc 2019-2023 : mesura de govern Direcció de Serveis de Salut; Gerència d'Àrea de Drets Socials, Justícia Global, Feminismes i LGTBI; Consell Municipal de Barcelona. Plenari\n2017 Procés d’Informació i debat de la Fase V de la Nova Xarxa de Bus a Barcelona : mesura Àrea d'Ecologia, Urbanisme i Mobilitat; Consell Municipal de Barcelona. Plenari\n26-Jan-2010 Seguiment del Programa d'Actuació Municipal 2008-2011 a mig mandat : informe de reflexió Consell Municipal de Barcelona. Plenari\n3-Nov-2017 Sesión extraordinaria del 03 de noviembre de 2017 Consell Municipal de Barcelona. Plenari


Etiqueta Sudan del Sud ! directe!cat\nResultats de l'etiqueta Sudan del Sud\nEl nacionalisme kurd guanya força influenciat per la 'primavera àrab' i la independència de Sudan del Sud\nEl primer ministre kurd, Barham Slaih, va anunciar a través d'Internet que la història demostra com hi ha una 'moral, que és el fet que el dret a l'autodeterminació no pot ser denegat a través del genocidi', en referència a la...\nEl passat mes de gener més del 99 per cent dels habitants de la fins ara regió autònoma del Sud del Sudan van decidir separar-se de la resta del Sudan en el referèndum que es va celebrar, previst en l'acord de pau que van signar Khartum i Juba...\nEl president del Sudan del Sud descarta una guerra amb el Nord pel control de la regió fronterera d'Abyei\nEl president del Sudan del Sud, Salva Kiir, ha assegurat que no permetrà una nova guerra amb el Nord pel control de la regió fronterera d'Abyei. 'No tornarem a la guerra, no passarà', ha assegurat Kiir en un discurs, després que durant el cap...\nEl Sudan del Sud acusa el nord d'intentar desestabilitzar el futur estat alimentant la violència\nUn dels membres del govern del Sudan del Sud ha acusat el nord d'armar persones i alimentar els atacs a les zones petrolieres per intentar desestabilitzar el futur estat després de l'aclaparadora victòria del 'Sí' en el referèndum...\nEls resultats definitius confirmen l'àmplia victòria del 'Sí' en el referèndum de Sudan del Sud\nEls resultats definitius del referèndum al Sudan del Sud celebrats a principis de mes revelen que el 98,83% dels participants van dir 'Sí' a la independència. Es confirma d'aquesta manera el percentatge que apuntaven els resultats provisionals...\nAlmenys vint persones, entre les quals dos nens, han mort en les darreres hores al Sudan del Sud pels combats entre militars disconformes amb el procés de redistribució de les tropes després del referèndum independentista. El tiroteig va...\nEl Sudan accepta la independència del Sud i desitja 'bona sort' a la regió petrolífera\nUn cop s'ha confirmat la victòria indiscutible del 'Sí' a la independència del Sudan del Sud, s'ha produït la primera reacció del govern sudanès després de la votació. Un cop el 99% de la població s'ha pronunciat a favor de la...\nEl Sudan del Sud diu 'Sí' a la independència en un 99%, segons els primers resultats\nGairebé el 99% dels sudanesos del sud ha votat a favor d'independitzar-se del nord en referèndum, d'acord amb les primeres dades oficials, després que s'hagin recomptat entre el 80 i el 100% dels vots, segons la zona. Els polítics del sud,...\nComença el recompte de vots al referèndum d'independència del Sudan del Sud\nProp del 90% dels votants de Sudan del Sud han expressat la seva opinió a les urnes sobre si volen que el territori s'escindeixi del Sudan, al llarg de la setmana llarga de votacions que es va cloure aquest dissabte. El percentatge de...\nSudan del Sud conclou el referèndum d'independència amb més del 80% de participació\nSudan del Sud ja compta les hores que falten per la independència. Els col·legis electorals han tancat aquest dissabte amb una participació que ha superat el 80% dels electors segons ha afirmat Mohammad Ibrahim Khalil, president del Comitè pel...\nSis morts al Sudan hores abans de l'inici del referèndum per la independència del Sud\nAlmenys sis persones han mort entre divendres i dissabte al Sudan durant els enfrontaments entre les milícies i l'exèrcit del Sud del país, segons han confirmat els militars. Les morts arriben només un dia abans que comenci el referèndum per...\nSi els ciutadans del Sudan del Sud es pronuncien en favor de la independència al referèndum convocat pel proper diumenge, el Sudan el reconeixerà com un estat sobirà. Així ho va confirmar aquest dimarts el president del Sudan, Omar al-Bashir,...


El camí del Rec del Molí de Castelló serà inaccessible durant quatre dies per obres - Empordà\nEl camí del Rec del Molí de Castelló serà inaccessible durant quatre dies per obres\nLa brigada hi treballa del dimarts al divendres i s'espera que el cap de setmana els cotxes hi puguin tornar a passar\nEMPORDA.INFO 16.11.2020 | 09:48\nEl camí del Rec del Molí transcorre a tocar la muralla i el rec de Castelló d'Empúries. AJUNTAMENT DE CASTELLÓ D'EMPÚRIES\nEl camí del Rec del Molí transcorre a tocar la muralla i el rec de Castelló d'Empúries.\nEls treballs de manteniment, neteja i poda d'herbes i plantes que la brigada de l'Ajuntament de Castelló d'Empúries al Rec del Molí, des d'aquest dimarts, 17 de novembre, fins al divendres, dia 20, queda tallada la circulació de vehicles des del Pont de la Mercè fins a l'Ecomuseu-Farinera.\nL'Ajuntament ha informat que els vehicles no hi poden passar en aquest horari: de les 8 del matí a les 7 de la tarda, mentre durin les obres. Fora d'aquest horari, es pot circular amb normalitat. Aquest dilluns a la tarda, la Policia Local ha previst col·locar les senyalitzacions informatives corresponents per tal d'avisar i informar de les restriccions de trànsit. El cap de setmana, el camí quedarà obert, ja que els treballs ja hauran finalitzat.\nEl carrer del Rec del Molí de Castelló queda tallat al trànsit quatre dies per obres.


Paper de paper sense carboni que generalment es durà a terme - Notícies - Suzhou Guanhua Paper Factory\nPaper de paper sense carboni que generalment es durà a terme\nPaper de carboni Paper generalment a realitzar\nEl control de l'entorn d'impressió en paper no carboni és la humitat de l'aire i el control de la temperatura més importants. El paper està fet de fibra vegetal, la porositat del paper, l'absorció d'humitat de la fibra i la presència d'aigua a la fibra, etc., condueixen fàcilment a canvis en la mida del paper, en la impressió pot portar fàcilment a una sobreimpressió no està permès , Greus arrugues causades per la impressió.\nEn general, el contingut de humitat en paper paper carbònic entre el 6% i el 8%, aquesta aigua és una combinació mecànica d'aigua, comunament coneguda com a absorció d'humitat. Hi ha una certa relació entre la humitat i la humitat de la humitat i l'aire. Els experiments mostren que, sota certa humitat relativa, el contingut d'humitat del paper és inversament proporcional a la temperatura, la temperatura de cada canvi de 5 ℃, el canvi mitjà en el contingut d'aigua del 0,15%; a una certa temperatura, el contingut d'humitat del paper i la humitat relativa és proporcional a la humitat relativa. Cada canvi del 10%, el canvi mitjà en el contingut d'aigua de l'1%. En circumstàncies normals, el contingut d'aigua de cada canvi d'1%, deformació longitudinal de 0,025% a 0,05%, deformació lateral d'aproximadament 1%. No obstant això, el paper de còpia sense carboni generalment es reescribe de 3 a 6, de vegades la quantitat de la columna només és d'1,5 mm d'ample de banda ampla, si l'expansió és massa gran, significa que 1 iuà pot ser de 100 iuans, per tal de garantir que sense carboni paper de copiar menor deformació quantitat telescòpica, ha de ser estricte en l'ús del medi ambient. En primer lloc, els requisits del paper no carboni\nLes notes regrabables sense carboni requereixen un paper especial, un paper recobert, també conegut com paper de CCP. Normalment es divideix en paper (CB), paper mitjà (CFB), sota paper (CF) 3 tipus. El paper de còpia sense carboni és un document especial per imprimir dues o més comptes d'ordinadors i notes ordinàries. (CB) es refereix al paper utilitzat per a la primera unió de les diferents factures, recoberta amb una capa de microcàpsules a l'esquena, que serveix de transferència de text a la baixa; i mitjà (CFB) Per a les diverses notes reescriptures en el paper d'ús especial, el seu frontal recobert amb una capa de reactiu de color, l'esquena amb el mateix paper recobert d'una capa de microcàpsules, servia com a transferència conjunta alhora que paper de la següent; La combinació final de les diverses notes reescriptures només s'aplica a la superfície del paper amb una capa de desenvolupador, que serveix per portar el contingut de la còpia. En el cas d'imprimir notes que es poden redescobrir sense carboni, si es tracta d'un paper específic per a ordinadors, ha d'estar recobert amb carbó amb un carret i hi ha un requisit de procés més estricte per a la duresa, el gruix, l'elasticitat dels rotllos i el nombre d'unions.\nEn rebre una tasca de producció, el distribuïdor de producció segons el procés de contingut individual, el nombre de colors, el nombre de paper i paper i altres materials que s'utilitzen per dissenyar una sèrie del millor del millor procés, especialment la factura multicolor. la impressió s'ha de disposar abans de l'ordre d'impressió o l'ordre de color.\nUn parell de: Paper tèrmic, fàcil d'utilitzar\nSegüent: Recobriment protector de paper tèrmic


Biblioteca Lambert Mata - Ripoll - Dossier de premsa - Ait Bouychamane i Auñón, els vencedors\nAit Bouychamane i Auñón, els vencedors\n23 de novembre de 2010 | El Punt\nEl marroquí amb residència a Catalunya Samir Ait Bouychamane i l'atleta de Sant Gregori Maria Carmen Auñón (Unió Colomenca) es van imposar en el campionat Internacional de Fons del Ripollès que es va disputar diumenge passat al Ripollès. L'edició d'aquest any de la mitja marató de Ripoll va comptar amb la presència de prop de 650 atletes, dels quals van acabar la prova 588.\nAit i Sergio Enríquez es van distanciar de la resta des de ben aviat. L'atleta del Pratenc ASS, però, no va suportar el canvi de ritme efectuat per Ait a Sant Joan de les Abadesses. Ait va arribar tot sol a Ripoll. Mari Carmen Auñón, per la seva banda, va marcar un ritme insuportable per a la resta des de ben aviat i va ...


Messi vol allargar la festa Despr�s de golejar el Madrid i el Roma amb autoritat, el Bar�a rep la Reial Societat al Camp Nou sense Sergi Roberto Luis Enrique recupera Mascherano i Iniesta i assegura que Messi necessita encara molt m�s ritme de competici�\nMessi va reapar�ixer contra el Madrid la setmana passada i dimarts contra el Roma va jugar els 90 minuts.\nEl Barcelona rep aquesta tarda la Reial Societat al Camp Nou, on dos vells amics s'enfronten a la banqueta (Luis Enrique i Eusebio Sacrist�n) per posar sobre el terreny de joc dues idees semblants de jugar a futbol, encara que l'equip blaugrana ho far� des del lideratge i el conjunt basc en fugida des de les posicions baixes. El Bar�a arriba al partit despr�s de golejar el Madrid (0-4) i el Roma (6-1), fer-se fort en el lideratge i encarar l'�ltim mes de desembre amb l'objectiu de mirar cap al Mundial de Clubs, amb les piles carregades per la recuperaci� de jugadors com Rakitic, Iniesta i Messi. La Reial fa vint anys que no treu res de bo del Camp Nou, on va empatar 1-1 la temporada 1994-95, curs despr�s del qual tot el que ha obtingut han estat derrotes, amb tres golejades en les �ltimes cinc visites (5-0, 2010-11; 5-1, 2012-13, i 4-1, 2013-14). L'any passat el Barcelona va guanyar 2-0, en l'avantpen�ltim partit de Lliga, l'anterior a la determinant visita de l'equip de Luis Enrique al camp de l'Atl�tic del Madrid, on un solitari gol de Messi (0-1) va donar als blaugrana el t�tol de Lliga. La visita de la Reial i d'un vell conegut a Can Bar�a com �s el t�cnic Eusebio Sacrist�n genera un esperat recel per dos motius: per haver recuperat l'�nim de la Reial amb l'�ltima vict�ria davant el Sevilla (2-0), despr�s d'implantar importants modificacions en l'onze, i per tractar-se d'un preparador que coneix fil per randa el que es cou al vestidor blaugrana.Els problemes f�sics que ha arrossegat Sergi Roberto el releguen avui a un descans, mentre que Luis Enrique recupera Iniesta, que no va jugar contra el Roma, i Mascherano, tamb� absent dimecres. Ser� dubte Sergio Busquets, que ja va ser substitu�t per Samper contra el Roma i un dels jugadors que m�s minuts c�rrega en aquesta temporada. Mentrestant, davant, el trio ofensiu (Messi, Su�rez i Neymar) tornar� a ser la clara aposta d'un Bar�a que viu del gol d'aquest petit grup d'atacants, que acumula un encert davant la porteria rival que no t� aturador. Al davant, la Reial Societat, amb molta moral despr�s del seu triomf contra el Sevilla, buscar� almenys no caure derrotada al Camp Nou, el seu estadi m�s advers de tota la Primera Divisi�, en un partit que es perd Illarramendi per sanci�. La baixa de l'exjugador del Reial Madrid �s vital per als donostiarres, que en depenen pel seu joc ofensiu. Eusebio Sacrist�n no podr� comptar, a m�s a m�s, amb el brasiler Jonathas de Jes�s ni amb el migcampista Zurutuza, tots dos lesionats. Markel Bergara, igualment, �s baixa d'�ltima hora per una estrebada muscular que li ha provocat una lesi� lleu de la musculatura isquiosural de la cuixa dreta. El perill realista tornar� a ser Imanol Agirretxe, el pitxitxi.


17 anys i 9 mesos de presó per al parricida de Lloret - El Gerió Digital\nDefensa i fiscal van posar-se d'acord per demanar que fos condemnat per homicidi, robatori amb violència i estafa\nDimarts, 5 de novembre de 2013 12:39h\nCarlos Soriano el primer dia de judici © ACN\nL'Audiència de Girona ha condemnat Carlos Soriano Marco a 17 anys i 9 mesos de presó per un delicte d'homicidi, un de robatori amb violència i un delicte continuat d'estafa.\nLa sentència considera provat que el condemnat, que va confessar el crim, va matar a ganivetades el seu pare i el va amagar a l'armari del pis que compartien a Lloret de Mar al maig del 2011.\nLa sentència recull la mateixa pena que el fiscal va demanar al final del judici i que va pactar amb la defensa. Abans d'arribar a judici, el fiscal demanava que fos condemnat per assassinat i elevava la petició de presó als 27 anys i 9 mesos i la defensa volia l'absolució.\nL'Audiència de Girona ha condemnat el parricida de Lloret a 17 anys i 9 mesos de presó pels delictes d'homicidi, robatori amb violència i estafa continuada. La sentència considera provat que Carlos Soriano va apunyalar el seu pare al maig del 2001 al pis que compartien a Lloret després de discutir perquè el pare no li volia donar diners.\nEl condemnat va clavar-li diverses ganivetades amb una navalla tipus papallona i, posteriorment, li va treure diners, la targeta bancària i un cotxe BMW. A més, va embolicar el cos amb plàstics i el va amagar a l'armari. "Sabent que era 25 anys més jove que el seu pare i també més alt i de major envergadura física, es va aprofitar d'aquestes circumstàncies per poder-li causar més fàcilment la mort", recull la sentència.\nNo va ser fins dues setmanes després del crim que la policia va trobar el cos del pare de l'acusat amagat dins l'armari del pis. Van ser les queixes dels veïns per les fortes olors i també les sospites del propietari del pis -que feia dies que no veia la víctima- les que van destapar la troballa del cadàver.\nDurant el judici, Carlos Soriano va reconèixer haver apunyalat el seu pare després d'una discussió però també va acusar el seu progenitor de ser un home molt violent i d'haver-lo maltractat tant a ell com als seus germans i la seva mare. També va justificar que durant els fets anava molt begut i drogat, un atenuant que s'ha reconegut a la sentència.\nAbans del judici, l'advocat de Soriano, José Javierre, demanava l'absolució del seu client i el fiscal, en canvi, el considerava culpable d'un delicte d'assassinat i elevava la pena fins als 27 anys i 9 mesos de presó. En la fase de conclusions definitives, fiscal i defensa van pactar la pena. El fiscal va accedir a rebaixar l'acusació d'assassinat a homicidi i la defensa hi va estar d'acord. Ambdues parts van pactar una pena de 17 anys i 9 mesos de presó, la mateixa que ara la magistrada ha recollit a la sentència. En cas de voler recórrer-la, les parts tenen deu dies per fer-ho.


L'Informatiu - "Vaig poder comprovar en primera persona l'horror dels camps d'extermini nazi"\n"Vaig poder comprovar en primera persona l'horror dels camps d'extermini nazi"\nEl treballador de l’Ajuntament de Santa Perpètua Óscar Esteban ha publicat la novel·la Buenos Aires. La ciudad de la furia que narra els secrets que s’orquestraven a Buenos Aires per portar als dirigents nazis a terres sud-americanes i donar-los una nova identitat. El llibre publicat aquest mes de juny per Chiado Editorial és la nova proposta que presenta aquest autor nascut a Barcelona l’any 1975. La seva primera novel·la va portar per títol La Plaza de los Señores, ambientada a Itàlia durant la 2a Guerra Mundial. Membre actiu de l’associació Amical Mauthausen, és tècnic de la Regidoria d’Igualtat del consistori perpetuenc.\nQui és l'argument de Buenos Aires. La ciudad de la furia?\nLa novel·la narra la fugida a Sud-americà de dos jueus, pare i fill, italians de la Itàlia de Mussolini durant la 2ª Guerra Mundial i com han de conviure amb diferents sensibilitats dintre de l´alta societat de Buenos Aires. Les relacions personals, els negocis amb el Govern i alts càrrecs argentins en ple ascens de Juan Domingo Perón.\n¿Quina part de realitat històrica i de ficció té la novel·la?\nTant a La Plaza de los Señores com a Buenos Aires, la Ciudad de la furia, he jugat amb la visió de personatges reals i ficticis. He cregut oportú per a una major implicació del lector que conegués que realment alguns d'aquests personatges van tenir aquesta presència real, tant en la seva forma com en el seu fons. Franz Ziereis, un dels personatges principals,realment va fugir amb la caiguda del camp de Mauthausen i va ser ferit mortalment per alguns dels presoners del mateix camp. El canvi de guió esdevé al fet que en certa forma volia simbolitzar en ell, aquesta ruta anomenat "Rat lines" i el grup nazi d'operacions anomenat ODESSA, la ruta de fugida dels oficials nazis. Vaig creure que era el millor camí per mantenir l'atenció del lector i mantenir aquest nexe d'unió entre els dos llibres, com un camí prolongat i inevitablement inseparable.\n¿Quins atractius tenia Buenos Aires perquè jueus i nazis fugissin a la capital argentina?\nEn els anys 20, aproximadament 150000 jueus vivien a Argentina. Ja des del 28 van anar arribant onades d'immigrants jueus, especialment a partir del 33 amb l'arribada d'Adolf Hitler al poder i les seves polítiques antisemites. Malgrat certes restriccions, Argentina va ser el país llatinoamericà que va incorporar més refugiats jueus entre 1933 i 1945. Durant els anys trenta i quaranta, el sector manufacturer va créixer en nombre però mantenint la seva anterior composició d'unes poques grans fàbriques i moltes petites empreses. Fabricar era una ocupació per a estrangers: el 1939 la meitat dels propietaris i treballadors de petites plantes de fabricació eren immigrants, molts d'ells refugiats jueus nouvinguts de l'Europa Central. Argentina va ser l'últim país d'Amèrica a tallar relacions amb els països de l'Eix i l'últim a declarar la guerra a Alemanya, poc abans de la seva derrota. Probablement cap altre país va prendre mesures tan extraordinàries per cancel·lar els seus permisos d'entrada als jueus com Argentina, de la mateixa manera que, de forma innegable, en el mateix període, aquest país va rebre al voltant de 45.000 jueus europeus, dels quals probablement la meitat va ingressar de manera il·legal. El llibre relata a més, a la part embrionària, els detalls de la xarxa de rescat de funcionaris nazis alemanys i de règims afins --després de la derrota de Alemanya--, organitzada pel primer govern de Juan Diumenge Perón, que va facilitar la seva fugida de Europa quan molts d'ells tenien comandes de captura.\nMolts països d'Amèrica Llatina van veure la possible arribada de comandants i alts càrrecs nazis com la manera de guanyar potencial intel·lectual i científic, així com l'entrada de grans masses de diners, armament, etc\nPer què vas escollir aquesta temàtica?\nSempre he tingut una sensibilitat especial davant el conflicte de la Segona Guerra Mundial; tot el que va succeir, les causes i les conseqüències, així com l´ ordre mundial que esdevingué arran aquest conflicte. Ja com a membre de la Amical Mauthausen de Barcelona, vaig participar en el passat, d´alguns projectes de memòria històrica amb instituts amb joves a la ciutat de Santa Coloma de Gramenet i vaig poder comprovar en primera persona l'horror dels camps d'extermini nazi; Buchenwald, Mauthausen i Auschitz. És impossible sortir indemne d´ aquests viatges i, en el meu cas, va sorgir la necessitat d'escriure sobre el que havia viscut. Utilitzar Itàlia i el format de novel·la històrica era el més senzill per a mi, per formar part de la meva via diària i necessària.\nQuantes obres has publicat? Sempre novel·les? Amb Buenos Aires, aquest és el cinqué treball i el segon com a novel·la. el primer treball va portar per títol “ Sáhara en mí”, un diari de viatge sobre la meva experiència als camps de refugiats saharauis al sud d´Argèlia, també amb un projecte amb joves.\nTreballes a l'Ajuntament de Santa Perpètua com a tècnic d'Igualtat. Pots compaginar les dues feines?\nEn aquests moments m´ està resultat molt complicat. El procés d´escriure una novel·la històrica podria acotar-se, en el meu cas, al voltant del dos anys i mig. Durant aquest procés, hi ha èpoques de molta escriptura i d'altres d'abandonament total, així com a una bona part només dedicada a la investigació.\nSí que he començat un nou treball ambientat a l'any 73 al poble de Lorca, a Múrcia, sobre uns assassinats durant una gran inundació que va assolar tota la província i on el moviment terrorista d´ ETA i el final del regim acompanyaven la vida diària de la Espanya de començaments dels 70. Espero trobar la forma de continuar dintre d'aquesta història.\nFoto: Óscar Esteban amb la seva darrera novel·la / L'Informatiu


Minskaya Apartment Kíev Ucraïna - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nBogatyrska Street 6/1, Raion de Obolon, Kíev, Ucraïna, 04209 - Veure al mapa\nMés informació sobre Minskaya Apartment\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Kíev, no busqui més enllà de Minskaya Apartment. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Minskaya Apartment, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Els clients de l'hotel poden gaudir de ascensor.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb aire condicionat, calefacció, servei de despertador, balcó/terrassa, telèfon a cada habitació. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Minskaya Apartment és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Kíev.


Agrupació Folklòrica Igualadina: 2017\nAquest cap de setmana el cos de dansa de l'Agrupació Folklòrica ha participat al Valldansa 2017, una festival de dansa a Ribes de Freser. Juntament amb altres esbarts hem pogut gaudir de les danses tradicionals catalanes; dissabte a Ribes mateix i diumenge, a Pardines.\nEns ho vam passar molt bé i es van poder veure balls com: Bolero de Torrent, Ball pla de Sant Mateu o junts dansem.\nGràcies esbart Eudald Coma per aquest cap de setmana!\nVolta per la Comarca!\nDurant aquestes últimes setmanes l'Agrupació Folklòrica Igualadina ha fet varies actuacions. Amb alegria i il.lusió, infantils, juvenils i cos de dansa hem anat passant pels diferents pobles de la comarca ensenyant algunes de les danses tradicionals catalanes.\nLa primera parada va ser a Copons dins els actes de la setmana de la gent gran , on juvenils i cos de dansa, mitjançant la dansa catalana, van aconseguir que públic fes una passejada per alguns dels indrets de Catalunya. En aquesta actuació es van poder veure balls com: la Farandola Provençal, Majorales, Jotarrina, Marinada, Ball francès de Beuda, etc.\nLa segona parada va ser a Vallbona d'Anoia, dins les festes del Roser. Tot i la pluja que ens va acompanyar, l'acte es va poder realitzar dins l'Ajuntament amb èxit de públic. Transportats, a través de la dansa, en indrets com Beuda, Roses, terres de mar O terres altes, el públic va poder veure balls com les Jotes de la terra alta, la farandola d'amor i guerra, el ball de Panderetes O la Bolangera de Roses.\nLa tercera parada ha estat al cor de Catalunya, a , on aquest diumenge els infantils han pogut mostrar un petit recull de danses fetes a mida de caire més popular. Entre molt públic encuriosit davant un espectacle de dansa catalana, els nens no van perdre la il·lusió d'ensenyar allò que s'estimen i, amb forts aplaudiments van acabar la ballada.\nQui no va voler ser menys va ser el grup de veterans que van ballar a la festa Major de l'Espelt un conjunt de danses on predominaven el ball plà i el ball rodó.\nPublicat per Agrupació Folklòrica Igualadina a 8:44 Cap comentari:\nConcert per Bolivia\nEl passat 22 d'abril, al teatre de l'Aurora, el grup de veterans de l'entitat va participar en un projecte solidari per Bolívia conjuntament amb altres grups.\nAllà van ballar, amb les ganes i la.il•lusió que els caracteritza, balls com: el ball pla de Llavaneres, Majorales, el ball de Panderetes, el ball Cerdà, etc.\nAprofitant el cap de setmana diumenge també van anar al ballar a l'Espelt.\nPublicat per Agrupació Folklòrica Igualadina a 1:38 Cap comentari:\nV Festival de danses de St. Feliu de Llobregat\nEl passat 12 de març els petits, mitjans i juvenils de l'entitat van estar a la V Trobada d'esarts infantils i juvenils amb Sant Feliu. Van poder fer moltes danses i alhora gaudir i compartir amb altres esbarts allò que tots tenen en comú: la dansa catalana!\nAixí doncs un conjunt de 5 danses són les que van fer, entre elles: rotlletó, Majorales, contradansa.\nPublicat per Agrupació Folklòrica Igualadina a 1:33 Cap comentari:


El Mis Ibérica Mataró planta cara però perd amb el líder\nHoquei patins // 02/04/2017 - 21:04h\nEls mataronins perden 2-5 amb el Palafrugell.\nEl front mataroní va animar com mai a l'equip. Foto: CH Mataró\nEl club i l'equip havien demanat un esforç a l'afició per venir a animar al Mis Ibérica Mataró en el seu partit amb el líder, el Palafrugell. I la gent va respondre. El Jaume Parera va fer goig amb un públic entregat que va donar ànims i força a l'equip, tot i que van acabar claudicant per 2-5 després de plantar cara a l'equip més regular de la Primera Estatal. D'aquesta manera es va trencar la ratxa de tres victòries dels mataronins, tot i que segueixen fora del descens.\nEls mataronins van tenir les primeres ocasions del matx mitjançant xuts de mitja distància i jugades molt ràpides. De fet, es va anul·lar un gol de Cantero després d'un aldarull amb diversos jugadors per terra bastant polèmic. Poc després, el Palafrugell va començar a avisar amb un xut al pal. Els visitants van marcar passats uns minuts. Figa va fallar un penal i així es va arribar al descans.\nA la represa el Palafrugell va jugar molt més seriós i confiat pel resultat. Vives va anotar el segon gol que va suposar un cop dur pels mataronins. La grada, això sí, va seguir animant i empenyent. Florenza de falta directa va anotar el 1-2 i va donar fe a l'equip. El cop dur va ser el 1-3 dels visitants, tot i que Figa va anotar el 2-3 a set minuts pel final. Encara hi havia temps de remuntada, però una blava molt protestada a Figa primer i el 2-4 de Marc després van deixar el matx sentenciat a cinc minuts pel final. Encara hi hauria temps perquè el Palafrugell fes el 2-5.


MAIOLINO, Anna Maria, Entre vides, 1981. Artista brasilenya a la Fundació Antoni Tàpies fins el 16 de gener\nAnar per la vida sense voler fer mal és com no voler trepitjar les vides dels ous de la imatge, avançant recte endavant. Per això els hipersensibles, inadaptats, es reclouen en ells mateixos, a voltes.\nPublicat per Helena Bonals a dilluns, de gener 03, 2011\nJordi Dorca 4 de gener de 2011 a les 11:58\nNo ens en podem estar. I la política ho és en grau màxim.\nHelena Bonals 4 de gener de 2011 a les 14:27\nA voltes un es reclou en la seva closca, tot esperant de no trepitjar i que no el trepitgin, si és que pot ser. Però no és el millor que es pot fer, crec.\nIris 4 de gener de 2011 a les 16:29\nM'he sentit així moltes vegades, sempre intentant no ferir ningú, ni fer cap mal, però de tant en tant també és un plaer l'alliberació que es produeix quan els xafes tots de cop. S'experimenta una catarsi total!!!\nM'ha recordat també un vídeo, que ara et busque i et deixe l'enllaç.\nIris 4 de gener de 2011 a les 16:31\nHelena Bonals 4 de gener de 2011 a les 21:13\nM'agrada molt aquest video, la música que l'acompanya és molt suggerent. Jo m'he sentit amb por anys i anys, i ara me'n ric tant com puc, la mateixa ràbia continguda m'inspira. Però alguna de les pors de la noia no l'he superat.\nchuscartes 5 de gener de 2011 a les 0:31\nMMM, jo sóc d'aquells que es fereix per no fer mal als altres, en concret a la persona estimada. La teva imatge, Helena, m'ha recordat la cautela amb la que caminem a vegades. Aquests ous, emocions i sentiments, poden nafrar-se amb un lleuger toc.\nIris, el vídeo m'ha encantat. La bellesa de totes aquestes dones enfrontant la vida, un fragment de la seva vida, m'emociona i em serveix per afrontar la meva. Moltes gràcies.\nHelena Bonals 5 de gener de 2011 a les 10:35\nchuscartes: tu ets dels que callen per no ferir? Té molt de mèrit.\nchuscartes 5 de gener de 2011 a les 11:33\nSí, durant molt de temps ho he fet, he empassat paraules. Només ara, sabent-me estimat, sóc capaç de dir allò que sento, però tot i així a les palpentes per no ferir, cercant les expressions més adients per dir allò que necessitem dir. Perquè he entès que si em fereixo per protegir, no estic avançant, perquè també estic nafrant a la persona estimada. Al final, queda la convicció de què des del respecte mai es pot fer mal.


150 anys de missió de les escoles catòliques a Jordània\nAmb la presència del viceprimer ministre jordà Marwan Moasher, del vicari patriarcal del Patriarcat Llatí de Jerusalem, monsenyor William Shomali i del patriarca llatí emèrit, monsenyor Fouad Twal, les escoles catòliques del Patriarcat van celebrar el 150è aniversari de l'inici de la seva aventura a les terres que avui governa el Regne Hachemita. La cerimònia del 150è aniversari de la fundació de les primeres escoles catòliques a les terres més enllà del riu Jordà, va tenir lloc el dissabte 5 d'octubre a Amman, al Centre de Nostra Senyora de la Pau.\nAICA, 9 octubre 19\nEl pare Wissam Mansour, director general de les escoles del Patriarcat Llatí a Jordània, va informar que actualment les 25 escoles i 18 jardins d'infància a Jordània que formen part del Patriarcat Llatí de Jerusalem serveixen a una població escolar de 11.000 estudiants, tant cristians com musulmans.\nLa primera escola catòlica en el territori de l'actual Jordà, va ser fundada a la ciutat de Salt per don Alessandro Macagno, el mític Abuna Skandar, qui va predicar l'Evangeli a les tribus de beduïns cristians perduts més enllà del Jordà, vivint com en tenda de campanya i portant darrere un altar mòbil per celebrar l'Eucaristia.\nEn aquest moment, el governador otomà no va voler concedir el permís: van ser els habitants locals, cristians i musulmans, els qui junts van vèncer la resistència. Fins i tot els beduïns musulmans havien comprès que només podien esperar coses bones de l'home que els ensenyava a llegir i escriure.\nA la segona meitat del segle XIX, les escoles fundades més enllà del Jordà pels sacerdots del Patriarcat Llatí de Jerusalem, acabat erigit, van ser les primeres escoles, obertes en un món tancat i marginal; definit per les pràctiques socials tribals. Ensenyar als ignorants és una obra de misericòrdia espiritual. I l'ensenyament ofert a tots -cristians i musulmans; pobres i rics; tribus del nord i tribus del sud- va ser el passaport que va permetre que el testimoni apostòlic s'arrelés en zones rurals o desèrtiques, que durant segles no havien vist cap iniciativa pastoral catòlica.\nGràcies a la seva tasca educativa, les escoles catòliques de Jordània van adquirir molt de temps plens drets de ciutadania al país. Quan es va crear el Regne Haiximita de Jordània, la xarxa escolar del Patriarcat Llatí -que aviat va estar flanquejada per grans escoles inaugurades a Amman per congregacions religioses catòliques- seguia sent l'únic sistema educatiu "natiu" existent.


El claretià i bisbe al Japó Josep Maria Abella visita Catalunya – Claret Sanctus Paulus\nEl claretià i bisbe al…\n“Què n’hem fet del cor capaç d’estimar i de commoure’s davant del sofriment dels altres que Déu ens ha donat?” Aquesta és la pregunta que el claretià i bisbe auxiliar d’Osaka Josep Maria Abella va formular durant l’eucaristia que va presidir diumenge a la basílica de Montserrat. La paràbola del ric i del pobre Llàtzer li va servir per recordar que “el nostre món és ple de Llàtzers i de persones que hi passen de llarg”. En l’homilia, Abella va predicar que “Jesús fa una crida a la solidaritat, a saber mirar la realitat amb els ulls del Pare i sentir-la amb el cor misericordiós del Pare del cel que sofreix amb el sofriment dels seus fills i amb la indiferència dels qui passen de llarg davant dels qui sofreixen o pateixen injustícies”.\nEl bisbe i el missioner claretià va visitar Catalunya acompanyat de l’arquebisbe metropolità i cardenal d’Osaka Thomas Aquino Manyo Maeda. En l’homilia, Abella va recordar la figura del beat Pere Kibe, un jesuïta japonès que va passar per Montserrat l’any 1622, i del pare Estanislau, el monjo ermità de Montserrat, que precisament va conèixer el cardenal Maeda quan encara era un jove prevere a les illes properes a Nagasaki: “Va ser encarregat de portar-li tot sovint el que necessitava per viure”, va explicar.\nDissabte van ser a Lleida per trobar-se amb la família d’Abella, i on van saludar també el bisbe Salvador Giménez. A la Segarra, Maeda va conèixer el camp dels màrtirs del Mas Claret. Finalment, diumenge van visitar Montserrat rebuts pel pare abat, Josep M. Soler, i la comunitat benedictina. El bisbe claretià va presidir la missa conventual de Montserrat; i a la tarda van poder pregar davant del sepulcre del pare Claret, després de visitar el Centre d’Espiritualitat Claretiana de Vic. El pare provincial, Ricard Costa-Jussà, i el pare Ramon Olomí els van fer d’amfitrions i acompanyar en aquest breu periple pel nostre país.\nPodeu llegir el text íntegre de l’homilia aquí:\nDiumenge XXVI de durant l’any, cicle C. Homilia de Mons. Josep M. Abella. 29 de setembre de 2019. Am 6, 1a. 4-7 / 1 Tm 6, 11-16 / Lc 16, 19-31\nJesús va parlar moltes vegades al seus deixebles i a tots els qui el seguien del perill de les riqueses, entenent per riqueses tot el que va lligat al diner, al poder, a l’afany de profit, a l’ambició. En el passatge de l’Evangeli que ha estat proclamat avui ho torna a fer amb una paràbola molt entenedora. Fixem-nos una mica en els personatges de la paràbola per captar-ne millor el sentit i el missatge.\nEl ric té tot el que pot desitjar. El seu vestit indica la seva posició social i el seu nivell de vida. La seva taula és plena de tot. Tanmateix no té nom. La seva identitat queda segrestada per la seva riquesa. Sembla que sigui això el que el defineix. El seu horitzó és petit. No té ni tan sols capacitat de copsar la presència de qui, ple de nafres, està ajagut vora el portal de casa seva.\nEl pobre té un nom, Llàtzer. Passa gana i no li arriben ni tant sols les engrunes de la taula del ric. És una d’aquelles persones que són considerades “innecessàries”, tant ahir com avui en la nostra societat. Només li fan companyia els gossos.\nLa mort, però, els posa tots dos al mateix nivell. Al ric li fan l’enterrament. El pobre no té ningú que el plori i ha de ser Déu mateix qui enviï els seus àngels per acompanyar-lo fins allí on Ell l’espera per acollir-lo i abraçar-lo.\nEl ric ha anat al lloc de sofriment. Llàtzer comparteix la joia dels qui van saber compartir, atents a la veu dels profetes que els indicaven el camí que du a la vida. El ric ara vol anar al lloc on és Llàtzer, però és impossible. Ell mateix és qui va construir un abisme insuperable entre ell i Llàtzer, una muralla que ara voldria superar i no pot. No va escoltar ni els profetes ni la veu de la pròpia consciència que qüestionaven el seu estil de vida exclusiu i excloent, indiferent al sofriment dels altres.\nJesús fa una crida a la solidaritat, a saber mirar la realitat amb els ulls del Pare i sentir-la amb el cor misericordiós del Pare del cel que sofreix amb el sofriment dels seus fills i amb la indiferència dels qui passen de llarg davant dels qui sofreixen o pateixen injustícies.\nAixò em recorda un breu reportatge que van fer a la televisió japonesa, que és el país on visc i treballo com a bisbe missioner, ara fa una mica més d’un any, sobre la situació a la ciutat d’Aleppo, a Síria. Es veia un nen, de 6 o 7 anys, que estava assegut damunt de les runes que havien quedat després d’un bombardeig cruel, amb la mirada perduda i amb llàgrimes als ulls davant d’una realitat que era incapaç d’entendre. De fet, qui n’és capaç? Les seves llàgrimes eren el ressò del crit de tots els qui pateixen les conseqüències de tanta injustícia i violència que hi ha en el nostre món. Davant de situacions com aquesta hom es pregunta sovint on és Déu, per què permet que tot això es pugui donar. Tanmateix, aprofundint més la reflexió, ens adonem que no és aquesta la pregunta correcta. Cal que ens preguntem a nosaltres mateixos què n’hem fet del cor capaç d’estimar i de commoure’s davant del sofriment des altres que Déu ens ha donat. On l’hem llençat o abandonat? Aquesta és la pregunta que remou la nostra consciència i ens fa treballar amb sinceritat per un món on tots puguin viure d’acord a la dignitat que els correspon com a persones i, des de la nostra visió de fe, com a fills i filles de Déu. Aquesta és la pregunta que no es va fer mai el ric de la paràbola i que no ens fem molts dels qui compartim el camí de la humanitat en el món d’avui.\nEl nostre món és ple de Llàtzers i de persones que hi passen de llarg. Alguns els tenim a prop, d’altres formen part dels milions de persones que han de carregar les conseqüències de la injustícia i del pecat del nostre món. Els sentim propers? Ens arriben els seus crits? Tenen per a nosaltres rostre i nom o són només protagonistes de notícies dels mitjans de comunicació? Tant de bo siguem capaços de fer-nos-hi amics, de sentir-los com part de la mateixa família de Déu que tots formem.\nDeixeu-me afegir, finalment, una breu referència a un fet que dóna un sentit especial a la nostra celebració avui. Com cada diumenge, hi ha persones de diverses parts del món. Montserrat és lloc de comunió universal. Avui ens acompanya també el cardenal Tomàs Manyo Maeda, arquebisbe d’Osaka, al Japó. Venim a Montserrat seguint les petjades del Beat Pere Kibe, un jesuïta japonès, que va passar per Montserrat l’any 1622, quan tornava des de Roma al Japó, per confortar els seus germans cristians que estaven sofrint una de les persecucions més fortes que mai hagi patit l’Església. Arribat al Japó, després d’uns anys de ministeri pastoral, va sofrir també ell el martiri. L’església del Japó té una història martirial. Per Montserrat havien passat també uns anys abans un grup de japonesos que anaven a Roma a trobar el Sant Pare per testimoniar la comunió eclesial de les petites comunitats cristianes del Japó que començaven a ser perseguides.\nI hem vingut també per agrair el testimoni que va deixar al Japó el monjo ermità de Montserrat, el P. Estanislau. Ell va anunciar, des del silenci de la seva vida amagada, un Déu que és amor i que agermana tothom. El cardenal Maeda, aleshores jove prevere a les illes properes a Nagasaki, va ser encarregat de portar-li tot sovint el que necessitava per viure. Encara el recorda ple d’afecte i agraïment. Avui li volem agrair la seva estada entre nosaltres i a la comunitat del Monestir que ho fes possible.\nContinuem ara l’Eucaristia donant gràcies al Senyor que ens ha convocat de diverses parts del món i demanem-li la gràcia i la força per construir un món on no hi hagi més Llàtzers que pateixin la indiferència dels seus germans.\nAnteriorPost anterior:Dissabte 5 d'octubre, formació sobre les missions populars del pare ClaretSegüentSegüent post:Claret publica 'Aprender para transformar'


Castelló adjudica per deu anys la gestió i ús del Centre municipal d'Alzheimer La Pineda | Castelló Extra\nCastelló adjudica per deu anys la gestió i ús del Centre municipal d'Alzheimer La Pineda\nL’Ajuntament aprova la cessió definitiva a la Fundació Salomé Moliner després de tancar el termini d’informació pública sense al·legacions\n06/08/2020 - Castelló Extra\nL’Ajuntament de Castelló ha adjudicat aquest dijous la concessió definitiva del Centre Municipal La Pineda situat a Tetuan XIV per termini de deu anys a la Fundació Alzheimer Salomé Moliner després de finalitzar el termini d’informació pública i no haver rebut al·legacions ni sol·licituds. L’alcaldessa de Castelló, Amparo Marco, ha destacat que amb aquest tràmit definitiu es compleix el compromís de “retornar a la ciutat un espai per a oferir una atenció especialitzada, més digna i amb tots els serveis necessaris per a l’atenció, recuperació, rehabilitació i suport de les persones amb Alzheimer i els seus familiars”.\nMarco ha destacat que aquesta adjudicació definitiva per a l’ús, manteniment i gestió del centre municipal és l’últim pas perquè, a partir d’ara, la Fundació Alzheimer Salomé Moliner “puga procedir a la seua reobertura des del seu tancament en 2012”, a conseqüència de les polítiques de retallades dels governs del PP.\nEl passat 4 de juny, el govern municipal va aprovar el plec de clàusules per a cedir durant deu anys el Centre municipal La Pineda per al seu ús, manteniment i gestió per part de la citada fundació. Així mateix, es va acordar exposar l’expedient a informació pública perquè qualsevol persona interessada poguera presentar al·legacions i/o sol·licituds en el termini de trenta dies. Una vegada transcorregut aquest termini, i sense haver-se presentat cap al·legació, la Junta de Govern Local d’aquest dijous ha adjudicat definitivament la gestió, ús i manteniment de la Pineda per a la seua reobertura com a centre terapèutic i específic per a les persones amb la malaltia d’Alzheimer i altres demències de Castelló, per termini de deu anys.\nL’alcaldessa ha recordat que per a arribar fins a aquest punt el consistori va haver d’adquirir la part privada de l’antiga caserna militar de Tetuan XIV i destinar una part a dotacions socials. En total, s’han invertit sis milions d’euros en la compra dels terrenys i 1,3 milions per a les obres de rehabilitació i ampliació del centre. “El centre és un exemple del nostre compromís amb els col·lectius més vulnerables, per les polítiques socials que milloren el benestar de les persones i la qualitat de la vida de les famílies”, ha apuntat.\nEl regidor de Benestar Social, Dependència i Infància, José Luis López, ha destacat tot aquest treball realitzat per a poder arribar a la concessió definitiva del Centre La Pineda. López ha recordat que amb la rehabilitació i ampliació de dependències, el centre podrà reobrir amb una capacitat de 56 persones per a oferir una atenció diürna especialitzada a persones que requerisquen ajuda per a la realització de les activitats bàsiques i/o instrumentals de la vida diària, amb l’objectiu de mantenir, preservar o millorar la funcionalitat dels usuaris i servir de suport a les famílies.\nEl termini de la concessió és de deu anys amb caràcter gratuït donada la labor d’utilitat pública i social. L’Ajuntament de Castelló es reserva l’ús d’una de les sales polivalents del centre, prèvia sol·licitud, per a les activitats puntuals que no entorpisquen el funcionament del centre.\nCastelló llança una línia d'ajudes de 500.000 euros per al sector de l'oci nocturn


García Tejerina recolzarà la campanya de José Ignacio Llorens : Partit Popular de la Província de Lleida\nHome / Política local / García Tejerina recolzarà la campanya de José Ignacio Llorens\nGarcía Tejerina recolzarà la campanya de José Ignacio Llorens\nIsabel García Tejerina, la Ministra d’Agricultura donarà suport amb la seva presència a Lleida el dia 17 a la candidatura que el Partit Popular presenta a la província de Lleida per les Eleccions Generals del proper dia 20. Així ho ha indicat avui José Ignacio Llorens, cap de llista dels populars al Congrés. Llorens ha presidit durant la darrera legislatura la Comissió d’Agricultura, Alimentació, Medi Ambient i Pesca i ha treballat de manera molt estreta amb García Tejerina: “Per mi és una gran alegria poder tenir aquí a Isabel García Tejerina i haver aconseguit que m’acompanyi a l’acte central de campanya aquí a Lleida. García Tejerina ha estat una gran ministra i ha continuat la magnífica tasca desenvolupada per Arias Cañete”, ha indicat José Ignacio Llorens. El candidat ha qualificat la negociació de la PAC 2014-2020 –a la qual va participar també García Tejerina, secretària general d’Agricultura i Alimentació del 2012 al 2014- com a “extraordinària”. El candidat popular ha destacat també que la presència de la ministra a la campanya del Partit Popular a Lleida “evidencia” la importància de la província pel Partit Popular i el pes de les seves agricultura i ramaderia dins de l’economia nacional: “som una província agrària important i per això tindrem aquí Garcia Tejerina. Lleida és important per a aconseguir la majoria que necessita Mariano Rajoy per tal d’assegurar la continuïtat de la recuperació econòmica”, assenyala Llorens.\nPer tot plegat, José Ignacio Llorens ha convidat tots els pagesos de Lleida i la seva àrea d’influència a ser presents el dia 17 a la capital del Segrià i donar suport a la “única candidatura capacitada per assegurar” que Lleida continua “dins del camí d’una reactivació que ens ha permès incrementar en 6.300 persones la xifra d’afiliats a la Seguretat Social dins la província i reduir en un 25% l’atur juvenil en dos anys”. Com ja va fer dilluns, el cap de llista popular al Congrés s’ha referit, de nou i amb motiu de l’anunci de la propera visita de García Tejerina a Lleida, a la difícil situació a la qual es troben els pagesos catalans per culpa de la desídia que la Generalitat està demostrant amb la gestió dels diners de la PAC: “A d’altres autonomies els pagesos ja estan rebent allò que és seu i aquí encara no. Els diners ja estan aquí, són al FEGA i si els pagesos no els tenen ja és perquè la Generalitat encara no ha connectat els seus sistemes informàtics amb els de l’Estat. Els recursos ja han arribat des de Brussel·les. Em pregunto si el que succeeix és que la Generalitat ja ha desconnectat del tot com ha fet en el cas de les farmàcies. És evident que prendrem mesures per a garantir que els pagesos i els ramaders cobren allò que els hi correspon”.\nDolors López Aguilar Òscar Guardiola Marisa Xandri Joan Vilella Salvador Puy Inma Manso Ferrándiz Simeó Abad María José Horcajada Ana Cava Jaume Izcara Josep Llovet Josep Ignasi Llorens Joan Simeón Joan Bonvehí Gemma Batalla NNGG Manel Carques Pau Pintó Joan Pujal


El Govern catal reobrir el cas Maristes per revisar la responsabilitat de l'ordre\nPublicat 17/04/2019 16:41CET\nLa Conselleria d'Educació de la Generalitat reobrir el cas Maristes per revisar el paper de la Fundació Champagnat --propietria dels collegis maristes catalans-- en els abusos sexuals que van patir els alumnes escolaritzats en centres de l'ordre religiosa, han informat les fonts del departament a Europa Press.\n"No només els casos no-prescrits, sinó tots els que es coneguin", ha dit el conseller d'Educació, Josep Bargalló, en declaracions a 'El Periódico' recollides per Europa Press.\nAix significa que el departament, entre altres indicis, tindr en compte les 47 denúncies policials que s'han presentat davant dels Mossos d'Esquadra entre el febrer del 2016 i l'actualitat contra 17 docents (11 germans religiosos, cinc professors i un monitor de menjador) dels collegis de Sants-Les Corts i la Inmaculada (Barcelona), Champagnat (Badalona) i Valldemia (Mataró) pels fets esdevinguts entre el 1962 i el 2018.\nSegons el conseller, l'obertura d'aquest expedient a l'ordre marista no es produir abans de la sentncia del tribunal de l'Audincia de Barcelona que ha jutjat el professor de Sants-Les Corts Joaquim Benítez, l'únic que ha hagut de respondre davant de la justícia, encara que només per quatre de les 17 denúncies que pesen contra ell.\n"Hem d'esperar a conixer la sentncia de Benítez per esbrinar si diu alguna cosa sobre els Maristes o per esbrinar si a la Conselleria li toca pagar algun tipus d'indemnització", assegura Bargalló.\nPer després de la resolució judicial, que presumiblement no entrar a valorar la responsabilitat de l'ordre ni tampoc la de la Generalitat, Educació es compromet a obrir un expedient i que els seus inspectors reanalitzin el cas Maristes.\nEn funció de les conclusions de l'expedient, es decidir o no si la Fundació Champagnat ha de ser sancionada, i Bargalló no descarta que l'eventual sanció inclogui la suspensió del concert econmic als Maristes.


El Calaf aixafa el Torelló en quinze minuts màgics (4-3) - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nEl Calaf aixafa el Torelló en quinze minuts màgics (4-3)\nAl minut 21 els visitants es van avançar en el marcador\nEl Calaf en va tenir prou amb quinze minuts per donar la volta a un partit que no havia començat de la millor manera per als locals.\nAl minut 21 el Torelló es va avançar en el marcador, però ràpidament els anoiencs van saber capgirar el partit. Abans d'arribar al descans, el Calaf s'imposava per 4 a 1, en quinze minuts màgics que havien servit per remuntar el gol inicial dels visitants i per agafar l'avantatge suficient per guanyar el partit.\nA la segona part, però, el Torelló va despertar i va posar contra les cordes el seu rival, retallant les diferències en dues ocasions diferents. Finalment, els calafins van aconseguir la victòria, no sense patir més del compte en els minuts finals.


Viatges: Cuba_20: Niquero\nArribem a Niquero, un poble entranyable, molt diferent a la resta que hem vist. És com estar en un altre mon. Està en un extrem de l’illa, gairebé en el punt més meridional, en les costes del mar carib.\nHi ha forces restes de l’època precolombina, que indiquen que eren agricultors i terrissaires. Tenien les seves pròpies divinitats i s’han trobat coves cerimonials amb pictogrames.\nEn ser una població costera, també utilitzaven els recursos marins i es dedicaven a la pesca. Ja des del 1494 van tenir contacte amb europeus, i la seva cultura va anar adquirint influencies externes. Aquesta fusió cultural es va accentuar amb l’arribada de Diego Velazquez, que va establir una comunitat de pescadors, que encara perdura. També van construir un far.\nAquest poble em va encantar. La primera sorpresa va ser veure les cases de fusta. Pintades de colors, però construïdes amb llistons de fusta. No totes son així però pel carrer per on vaig anar a passejar si. No és massa gran, o sigui que a la que has passejat pels dos carrers que es creuen ja gairebé estàs a les afores del poble.\nTot passejant vaig aconseguir arribar al port de pescadors. Em va impressionar. Les barques molt senzilles i també les cases.\nAlgunes cases eren d’obra mentre que d’altres de fusta. Ara be els camins o carrers de terra, amb el clavegueram que aboca les aigües al mar, descobert.... La gent em mirava amb curiositat, saludaven, preguntaven d’on veníem... I carrers llargs, sense trànsit, sense que hi passi ningú, ni tan sols en bicicleta.\nEstàvem a l’hotel Niquero, crec que és l’únic que hi ha al poble. Vaig mirar si hi havia algun restaurant per allà però no vaig veure res que em convencés, o sigui que vaig sopar a l’hotel.\nProp de l’hotel hi ha l’església i la plaça, el centre neuràlgic del poble. Vam tenir molta sort ja que estaven de festa. Era el festival de la música d’orgue.\nAquesta festa es va instaurar en el 1998 per tal de preservar aquesta música que forma part de la seva cultura.\nVan ser els colons francesos que van arribar a la illa en el 1819 els que van introduir la utilització de l’orgue en les festes i balls. A Cienfuegos hi havia una colònia de francesos i quan un dels habitants del poble de Manzanillo, es va assabentar de que tenien una caixa de fusta que feia música se’n va anar cap allà per comprar-ne una.\nL’orgue que va comprar no era massa gran, però va servir perquè aquesta tradició s’estengués per la regió, especialment per tots els pobles costaners d’aquesta zona.\nL’any 1912 un home de Niquero, va llogar l’orgue “La Flor de San Pedro” que s’havia comprat a França. Així poc a poc la música d’orgue es troba en totes les festes i celebracions.\nPerò aquesta tradició es començava a perdre ja que pels carnavals es feien venir orquestres famoses. Així que la música d’orgue va quedar gairebé oblidada i la gent la considerava antiquada. Els músics van deixar de dedicar-se a aquest art i només molt de tant en tant tocaven en algun poble.\nA partir de 1994 s’inicia el rescat d’aquest tipus de música. Primer va ser que cada vespre es posava música d’orgue en una plaça o una cantonada: Després es van organitzar balls i celebracions i va ser en el 1998 quan es va organitzar el primer festival d’orgues. El primer cop que es va fer el festival van participar els cinc orgues del poble i es va donar també un premi a la millor parella de ball.\nDe primer moment em va semblar una festa major, amb les atraccions per les criatures, però això va ser abans de descobrir els orgues. Vaig al·lucinar. La musica està “escrita” en unes grans tires de cartró perforat, que queden plegades com si fos un llibre.\nAquestes peces musicals tenen gairebé cent anys d’antiguitat. Em deia un dels músics que hi ha molt poca gent actualment que domini la tècnica de plasmar la música perforant en el cartró. L’especialista en aquesta tasca es crea les seves pròpies eines de forma artesanal. Fan servir velles màquines de cosir a les que hi adapten els punxons per perforar el cartró, que son embalatges reciclats. Les peces de cartró s’uneixen amb tela encolada per fer-los flexibles i resistents. Així es poden reproduir en l’orgue i si es té cura es conserven anys.\nL’orgue és una caixa de ressonància a la que s’hi ha afegit una bateria de flautes de major a menor, fetes en bronze o fusta. La tira de cartró es desplaça per l’acció d’una maneta i l’aire es distribueix pels orificis que el porten pels tubs cap a les flautes i els amplificadors del so. La sonoritat depèn de lo ben perforats que estiguin els cartrons i també de tot el muntatge per on passa l’aire.\nActualment la manxa funciona amb un motor però el moviment del cartró segueix sent manual i cal molta perícia per no perdre la sincronia i el ritme.\nAquests orgues tenen molt potencial i poden interpretar gairebé qualsevol tipus de música. Ara be, cada orgue té una sonoritat pròpia i la gent té les seves preferències.\nQuan hi ha el festival venen orgues dels diferents racons de Cuba. Cadascú porta la seva música i els ballarins també competeixen per veure qui ho fa millor.\nEm vaig passar una bona estona mirant l’orgue per intentar veure com funcionava. Les peces musicals impressionaven, antigues, groguenques, plegades com un llibre, amb el títol escrit a ma a la portada.\nI l’ambient a la plaça era fantàstic. La gent ballant, altres bevent, els nens jugant... Algunes parelles de ball eren impressionants. I el que m’agradava era la naturalitat, l’ambient distès i festiu.\nAl voltant de la plaça hi ha taules on pots trobar taulers d’escacs, de dames, un futbolí... perquè el que vulgui pugui fer la seva partida. La gent és molt agradable i té ganes de parlar. També n’hi ha alguns que ja porten una bona dosi d’alcohol a les venes.\nL'edifici de l’arxiu municipal és curiós ja que és en fusta però té dos pisoso, el que contrasta amb les altres cases de fusta que son d’una sola planta.\nProp de la plaça hi ha una fàbrica de sucre que estava aturada. El seu origen és del 1860. Primer només hi havia un “trapiche” (moli de la canya de sucre). En el 1868 es va convertir ja en un ingeni. El 1880 els nous proietaris el van modernitzar instal·lant una màquina de vapor. Va passar per èpoques bones i dolentes, canviant de mans, fins que amb la revolució de Fidel Castro la van nacionalitzar.\nM’intrigava veure-la aturada i un home que vivia allà al costat em va explicar que estava en el període de manteniment. Després de la Zafra treballa uns mesos i quan acaba la feina, passa al període de repòs i manteniment d ela instal·lació.\nMés enllà de la plaça se sentia també música; em vaig dirigir cap allà i vaig trobar la biblioteca i un altre orgue a la porta tocant. Aquí hi havia molt poca gent.\nVaig aprofitar a entrar a la biblioteca; a l’igual que en les llibreries és decebedor veure la poca varietat de lectura que tenen. Em va sorprendre trobar alguns llibres de nivell universitari, de química, d’estadística i àlgebra... Molt curiós. Semblava com si algú hagués donat un carregament de llibres i no haguessin pensat si en aquell poble l’hi podia servir a algú.\n▼ d’octubre 2015 (11)\nCuba_19: Bayamo i la Demajagua\nCuba_17: Sancti Spiritu i Ciego de Àvila\nCuba_16: Santa Clara\nCuba_15: Vall dels ingenis\nCuba_14: Cayo de las Iguanas\nCuba_12: Parc Nacional de Topes de Collantes


Transformació digital i tecnologia responsable per a les persones - Mobile World Capital Barcelona\nEls avenços tecnològics se succeeixen a una velocitat mai vista, i la seva adopció no és menys ràpida. Canvis que a través de la innovació han arribat per transformar el dia a dia de les persones, també de les que necessiten més atencions. El proper Mobile Talks, que tindrà lloc a CaixaForum Barcelona, el 30 de maig de 9.30 a 11.30 hores, abordarà i desgranarà aquesta situació, amb la participació d’un grup d’experts en diversos àmbits socials i des d’una perspectiva internacional.\nL’impacte de les tecnologies i la transformació digital de la societat és més gran cada dia. La innovació és un factor decisiu i la pedra angular que permet el desenvolupament de l’educació o la medicina a un ritme inaudit en l’actualitat. Fins i tot impulsant la integració dels col·lectius més vulnerables en la societat, promovent i afavorint la integració social i laboral amb idèntics drets que té el conjunt de la ciutadania.\nEls principals beneficis que proporciona la transformació digital estan relacionats amb la universalització de les tecnologies, arribant a tots els àmbits possibles, impregnant tota la societat. Algunes d’aquestes novetats ja són presents a les llars de mig món.\nÀmbits socials dinàmics d’innovació tecnològica\nEls assistents de veu, per exemple, poden arribar a controlar la pràctica totalitat de funcions d’una casa intel·ligent per a persones grans, malaltes o discapacitades. Les aplicacions mòbils, els gadgetsque permeten la geolocalització o, fins i tot, els audiòfons intel·ligents connectats al smartphonesón altres exemples de com les noves tecnologies donen resposta a necessitats reals de la gent gran, per facilitar el dia a dia d’aquest col·lectiu, millorant la inclusió i tractant de trencar la bretxa digital que s’ha anat generant.\nEn altres àmbits, les persones amb discapacitat mecànica o funcional són el germen de la innovació per a entitats i organitzacions socials: cadires que pugen escales, lectors de Braille, guies digitals per a invidents i, més recentment, els vehicles sense conductor o els braços mecànics articulats. Entre les persones migrants i refugiades, també s’estan duent a terme projectes tecnològics de tota mena que tracten de trencar barreres i suavitzar les dificultats que pateixen uns col·lectius amb situacions extremes en els àmbits sanitari, cultural i de formació.\nEn un futur, no tan llunyà com podríem imaginar, arribaran a les nostres vides la intel·ligència artificial i els robots androides, de la mateixa manera que es van instal·lar en el nostre dia a dia els dispositius mòbils. Això suposarà una ajuda fonamental per a col·lectius de persones amb necessitats molt diverses.\nMés informació al web MobileTalks


Junqueras i els Jordis coincideixen que la millor resposta serà la que generi més consens Junqueras i els Jordis coincideixen que la millor resposta serà la que generi més consens – El Món\nJunqueras i els Jordis coincideixen que la millor resposta serà la que generi més consens\nTots tres aposten per la mobilització pacífica i valoren positivament la Diada\nACN 13/09/2019 9:09 am\nEl líder d’ERC, Oriol Junqueras, l’expresident de l’ANC Jordi Sánchez i el president d’Òmnium, Jordi Cuixart, coincideixen que la millor resposta a la sentència del Tribunal Suprem (TS) serà la que generi un consens més ampli. D’aquesta manera s’han expressat en una entrevista per escrit a TV3 els tres líders independentistes en presó preventiva. Junqueras concreta que tant un govern de concentració com unes eleccions podrien enfortir les institucions, mentre que Jordi Sánchez creu que s’ha de produir primer un debat discret entre partits i entitats abans de decidir l’instrument. Per la seva banda, Cuixart afirma que Òmnium donarà suport “a allò que generi el màxim consens”. Tots tres coincideixen en valorar positivament la mobilització de la Diada i aposten per accions pacífiques.\nTant Sánchez com Cuixart posen de relleu la importància de la desobediència civil. L’exlíder de l’ANC assegura que la força d’aquesta eina està en la “capacitat de ser molts” i posa com a exemple que si 100 ciutadans decideixen no pagar impostos segur que tindran un problema però que si ho fan 300.000 persones, el problema el tindria l’Estat. Segons Sánchez, els polítics poden desobeir, però no les institucions.\nI Cuixart ha definit la desobediència civil com “l’antítesi” de la unilateralitat perquè, segons ha dit, vol forçar l’Estat a acceptar que ha de negociar. A més, ha afegit que requereix de “molta formació i consciència”. Junqueras passa més de puntetes pel debat de la desobediència i es limita a dir que sempre ha defensat que s’han d’utilitzar “totes les eines pacífiques i democràtiques per aconseguir l’objectiu de la independència i fer possible la República”.


▷ ⭐El temps a Darnius⭐ - eltemps24.cat\nEl temps 24 » El temps a Darnius\nAra pots veure la previsió meteorològica de Darnius per demà, si vols trobar la informació més actualitzada del temps a Darnius en aquest moment tindràs la possibilitat de veure totes les dades perquè puguis organitzar la teva setmana.\nDarnius és una població de la província de Girona a Catalunya concretament forma part de la comarca Alt Empordà, i compta amb 0 habitants segons les últimes dades. Seguidament tens la informació meteorològica per a les pròximes hores a Darnius. Trobaràs tota la informació de temperatura, vent i temps i cal destacar que la temperatura màxima va a ser de ºC i la temperatura mínima serà de graus.\nPrevisió del temps a Darnius avui\nseguidament tens la informació del clima per a les hores següents a Darnius tens totes les dades de temperatura, vent i temps i cal destacar que la temperatura màxima és de graus i la temperatura mínima serà de graus.\nPrevisió del temps a Darnius demà\nEn aquesta part de la web pots veure tota la informació de la previsió meteorològica de Darnius per demà, tenim informació de les pròximes hores i pots observar la previsió general per demà.\nMeteorologia a Darnius per als propers dies