Hotel Ariane Laxou França - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nAllotjaments a Laxou\nVeure tots els 5 allotjaments a Laxou.\n10, Rue de la Saone, Laxou, Laxou, França, 54520 - Veure al mapa\nTé alguna pregunta per a Hotel Ariane?\nMés informació sobre Hotel Ariane\nConstruit a l'any , Hotel Ariane és un extra de distinció per a Laxou i una el·lecció intel·ligent per als viatgers. L'hotel és a 5,5 km del centre de la ciutat i permet accedir a les instal.lacions més importants de la ciutat. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nHotel Ariane ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, servei de neteja diari, recepció 24 hores, instal.lacions per a minusvàl.lids, Zones públiques amb Wi-Fi.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara televisió de pantalla plana, llençols, tovalloles, accés a internet (sense fils), connexió sense fils a internet (cortesia) per satisfer els clients més exigents. Les instal.lacions d'oci de l'hotel, que inclouen massatge estan dissenyades per escapar i relaxar-se. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Hotel Ariane la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Laxou.\nDistància des del centre de la ciutat: 5,5 km\nComentaris d'Agoda (2)Comentaris de Booking.com (1619)


Aquest serà el primer diumenge que tancaran els comerços | Valencia Extra\nAlguns centres comercials han recorregut els nous horaris comercials, però des de la Generalitat asseguren que els recursos no tindran recorregut\nAhir es va publicar en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana (DOGV) la modificació de la Llei de Comerç de la Comunitat que inclou el nou acord sobre horaris comercials assolit en desembre i que es va aprovar en les Corts Valencianes la setmana passada. Així doncs, entra en vigor la norma i aquest diumenge 25 de febrer serà el primer en el qual els comerços romandran tancats.\nConcretament, la modificació limita a 38 els festius els que podran obrir els comerços en Setmana Santa i entre el 15 de juny i el 5 de gener. La resta de l’any estarà totalment prohibida la seua obertura. El canvi s’aplicarà a les zones turístiques de València i en tota la ciutat d’Alacant. Però hi haurà excepcions: no s’obrirà el 19 de març i el 15 d’agost en la capital de la Comunitat, i tampoc es farà a Alacant el 24 de juny.\nLes ciutats com Finestrat, Torrevieja, L’Alfàs del Pi, Benissa, Oriola costa, el Pilar de la Horadada i Alboraig, que tenen una zona turística durant tot l’any, podran obrir 40 dies en l’esmentat període, mentre que ho faran 28 festius a l’estiu aquelles amb zona turística parcial, com Altea, Benidorm, Sogorb o Calp, entre altres. En la resta de municipis, les tendes podran obrir 11 festius segons diferents criteris.\nEls recursos de centres comercials\nMalgrat el consens, alguns centres comercials, com MN4, han presentat recursos contra la modificació. Natxo Costa, el responsable de Comerç de la Generalitat Valenciana, va posar de manifest que “en principi, no tenen recorregut”, i va afegir que “a priori no hi ha possibilitat que es modifique un pacte que ha costat tant d’aconseguir i en el qual ha participat de forma molt majoritària el sector, des de les patronals a organitzacions sindicals”.\nCosta va voler recordar, a més, que el propi pacte preveu la possibilitat de “seguir parlant” però “evidentment el que ha entrat en vigor es mantindrà fins que s’establisquen altres mecanismes”. Si hi ha problemes puntuals, va assegurar, el pacte “s’haurà de tornar a traslladar a la Mesa de Comerç”, d’on va eixir inicialment.


Associació d'Empresaris de Clubs Catalans de Fitness, CAMPANYA DE PROMOCIÓ DE L'ESPORT A BARCELONA\nCAMPANYA DE PROMOCIÓ DE L'ESPORT A BARCELONA Reviewed by ADECAF, Associació d'Empresaris de Clubs Catalans de Fitness on Sep 12 Rating: 4 CAMPANYA DE PROMOCIÓ DE L'ESPORT A BARCELONA El proper mes d’Octubre tindrà lloc l’esdeveniment promogut per l’Ajuntament, el Fitness Day, emmarcat en la campanya de EsportaBarcelona. Des de l’ADECAF volem agrair a l’Ajuntament de Barcelona voler invertir en el sector esportiu, especialment en un moment com l’actual.\nEl procés de creació d’aquest esdeveniment ha contat amb l’ajut de molts directius de centres esportius i també de l’ADECAF per tal de promoure l’esport a la ciutat de Barcelona. La campanya començarà a principis d’Octubre però no será fins a finals de mes que el Fitness Day tindrà lloc. A més de l' esdeveniment central, compartit per tots els operadors, també n’hi haurà de particulars.\nL’objectiu principal és posicionar Barcelona com una ciutat capdavantera en el sector de l’esport. També és vital pel sector augmentar l’afluència d’abonats als centres esportius, tot parlant dels beneficis de la pràctica esportiva guiada. Tot això mitjançant una comunicació comuna de tots els centres esportius que hi participen per la campanya.\nL’activitat estrella al Fitness Day serà una activitat coreografiada al centre de la ciutat de Barcelona, entre passeig de Gràcia i el carrer Provença. Mitjançant un entarimat en forma de creu llatina amb quatre cares, amb monitors d'activitats (dels diferents centres esportius que hi hagin volgut participar) a cada cara perquè vagin ensenyant la coreografia. Encara s'està perfilant si serà una única coreografia, on tots els tècnics de les diferents instal•lacions hi participen, o en seran 4 de diferents, fent referència a tonificació, cardio, aeròbic i familia.\nPer tal d'ultimar els retocs finals del que serà el dia i la jornada en general, aquest mes tots els operadors i l'Ajuntament segueixen treballant en conjunt. Serà esdeveniment que no passarà animadvertit en el sector i on et recomanem participar.\nCAMPANYA DE PROMOCIÓ DE L'ESPORT A BARCELONA\n12 de setembre, 2013 | 0 Opinions\nEl proper mes d’Octubre tindrà lloc l’esdeveniment promogut per l’Ajuntament, el Fitness Day, emmarcat en la campanya de EsportaBarcelona. Des de l’ADECAF volem agrair a l’Ajuntament de Barcelona voler invertir en el sector esportiu, especialment en un moment com l’actual.\nEtiquetes: Fitness Day, Esport a Barcelona,


Àngel Vilarasau pren el relleu de Francesc Archs al deganat del Cetim - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nÀngel Vilarasau pren el relleu de Francesc Archs al deganat del Cetim\nEl nou degà es proposa potenciar els llaços amb l´Epsem\ncarles blaya / manresa 15.06.2016 | 21:46\nÀngel Vilarasau, fins ara vicedegà del Col·legi d´Enginyers Tècnics Industrials de Manresa (Cetim), assumeix el deganat de l´associació en relleu de Francesc Archs, directiu d´Endesa, que deixa la direcció de l´organisme en marxar a treballar a Argentina els propers dos anys.\nVilarasau (Manresa 1962), ha estat durant 13 anys a la junta del Cetim i des del 2014 n´ha estat el vicedegà. El passat 6 de juny, Vilarasau ja va ser escollit en un procés electoral president del Consell de Col·legis d´Enginyers Tècnics Industrials de CAtalunya, que aglutina els col·legis de Barcelona, Girona, Lleida, Tarragona, Manresa i Vilanova i la Geltrú.\nÀngel Vilarasau ha explicat a aquest diari que «tinc el recolzament de la junta i hi ha ganes de fer coses. El programa de govern tenia 64 punts i el 65% ja s´ha complert». Per als propers dos anys de mandat al capdavant del Cetim, Vilarasau confia en poder impulsar dues accions en particular: la col·laboració amb l´Epsem i la promoció de l´enginyeria entre les alumnes d´institut, ja que es pretén afavorir l´arribada de noies als graus d´enginyeria.\nEl Cetim reconeix la tasca per al territori de l´EPSEM . Economia\nEnginyers Tècnics Industrials de Manresa


Barcelona. Diumenge, 21 d'abril de 2019. 19:42\nActualitzat Dilluns, 22 d'abril de 2019. 08:49\nJunts per Catalunya denunciarà els fets de Coripe (Sevilla) a la Fiscalia i demanarà al PSOE que faci plegar l'alcalde de la localitat andalusa. La formació independentista ha pres aquesta decisió després de veure les imatges de la festivitat de La Quema de Judas de Coripe en que s'ha cremat i afusellat un ninot de palla que representa el president a l'exili Carles Puigdemont.\nAquesta no és la única denúncia contra aquesta celebració andalusa: l'eurodiputat del PDeCAT Ramon Tremosa ha indicat en una piulada que "denunciarà a la Comissió Europea, via pregunta parlamentària escrita, i a tot el Parlament Europeu aquest delicte nou i molt greu d’odi contra el president Puigdemont".\nHores abans que JxCat anunciés la querella, el president de la Generalitat, Quim Torra, assegurava que ell també denunciaria els fets. En un missatge a Twtitter, Torra qualificava d'"hòrrid, fàstic extrem" i "intolerable" els fets. Al seu torn, el candidat de JxCat al Congrés per Tarragona Ferran Bel deia que els líders del PSOE, Pedro Sánchez, i del PP, Pablo Casado, serien "còmplices" de l'acció si no la condemnaven.\nJxCat també ha explicat que demanarà al govern de Pedro Sánchez que faci dimitir l'alcalde de Coripe, que ja tenia en ment l'any passat que el ninot que s'havia de cremar a la Quema de Judas era el del president a l'exili. El batlle de Coripe, Antonio Pérez, és del PSOE. Finalment, JxCat ha indicat que demanarà l'actuació del Síndic.\nCATALANOFÒBIA L'explicació d'un professor d'història jueva als fets de Coripe El Nacional\nCATALANOFÒBIA VÍDEO | L'alcalde de Coripe: "Per aquí han passat polítics, banquers i àrabs" El Nacional\nISLAMOFÒBIA Boye acusa l'alcalde de Coripe d'islamofòbia El Nacional


La Generalitat invertirà 2,6 milions d'euros en el col·lector de Borriol i 2,4 milions en la depuradora de Castelló - Diari de Benicassim. Diari online\nJun 14, 2018 | Plana Alta | 0\nLa Conselleria de Medi Ambient aportarà el 80% de la inversió de 2,4 milions d’euros en una sèrie d’actuacions de millora de l’estació depuradora d’aigües residuals (EDAR) de Castelló i un percentatge equivalent dels 2,6 milions pressupostats per al col·lector que ha de conduir aigües residuals des de Borriol fins a l’EDAR de Castelló\nEn el mes de gener de 2018 la Conselleria va subscriure un conveni amb la Diputació de Castelló i l’Entitat Pública de Sanejament d’Aigües Residuals (EPSAR), per mitjà del qual es comprometien les tres parts a “l’execució d’infraestructures de sanejament i depuració”, i entre les que figurava el col·lector fins a l’EDAR de Castelló de les aigües procedents de Borriol.\nEl secretari autonòmic de Medi Ambient i Canvi Climàtic, Fran Quesada, subratlla la importància d’esta obra per a resoldre un greu problema ambiental.\nEl projecte va obtindre l’informe tècnic favorable per part la Conselleria, i tal com reflectia l’acord de cooperació, “l’execució de la infraestructura havia de ser duta a terme per la Diputació de Castelló”. Esta última institució va alertar que mentres no es firmara per les administracions implicades la subscripció “per a l’explotació de les instal·lacions” no podrien escometre’s les obres. Per a això, falta tan sols la firma de l’alcaldessa de Castelló.\nD’altra banda, a l’abril es va celebrar una reunió entre els representants de l’EPSAR i de l’Ajuntament de Castelló. En esta trobada els responsables municipals van sol·licitar a l’entitat pública “l’execució d’una sèrie d’actuacions de sanejament i depuració en l’EDAR de Castelló i col·lectors generals associats”.\nEste projecte, previ estudi, es va xifrar en 2,4 milions d’euros, una inversió que seria assumida en un 80% per la Conselleria d’Agricultura, Medi Ambient, Canvi Climàtic i Desenvolupament Rural. El text de l’acord de cooperació va ser enviat el 4 d’abril de 2018 a l’Alcaldia de Castelló sense obtindre fins a la data cap resposta.\nL’esborrany de l’acord s’ha tornat a remetre a l’Alcaldia per a obtindre la seua conformitat, en “una clara mostra que esta administració està disposada a resoldre un greu problema heretat de l’anterior legislatura”, assenyala Fran Quesada, secretari autonòmic de Medi Ambient i Canvi Climàtic, per a afegir que “la nostra intenció és complir amb els compromisos adquirits”.\nEn el mateix sentit, Fran Quesada apel·la a la responsabilitat, la solidaritat i la confiança de l’Ajuntament de Castelló i a la seua alcaldessa per a avançar en el procediment administratiu obert per part de la Conselleria i en la solució d’un problema que pot derivar en conseqüències mediambientals no desitjades per cap de les parts implicades.\nCal destacar que la depuradora de Castelló té capacitat suficient per a tractar el cabal que li poguera arribar de Borriol (1.000 m3 dia) en les instal·lacions actuals. L’any passat la depuradora va tractar una mitjana de 35.000 m3 dia quan la seua capacitat nominal és de 45.000 m3 dia.\nPreviousLes ONG d’Almassora ofereixen la seua ajuda als immigrants del Aquarius\nNextLa tercera edició de “Moda Benicàssim” torna a buscar models locals per a la seua passarel·la


200 anys sense el baró de Maldà. Des de casa estant ...: 2 de maig.\n1785 “Dia 2 de maig [...] Se torna a emprendre l’obra – que molt temps havia que estava suspesa, per falta del de quibus – del nou quartel de les Atarassanes, al costat del Camí ample i convent de Santa Mònica, començant-se a assentar les bases de tal edifici, sent ja de molt temps fets los fonaments.”\n“Dia 2 de maig [...]\nAquí, en Barcelona, no hi ha per ara epidèmia ninguna de malalties, i remot lo perill, pués que, encara que quedà la torre del doctor Romà, advocat, àlies casa d’en Solei, ab disposició d’hospital pe los malalts de l’exèrcit des de mediats de maig de l’any passat 1794, no s’hi ha duts a ninguns.”\nActualment se van adobant los camins espatllats o carreteres de Catalunya, pués lo pas de les Cabòries, passat lo pont del Lledoner, a dos o tres hores de Vilafranca del Penedès, que estava molt mal, queda millorat, sent dable que se practicarà lo mateix en les nostres carreteres a la vora de Barcelona, per poder-se transitar ab conveniència del públic i sens cap perill, com sí fins ara.”\nValga’ns Déu sempre, en les actuals tribulacions del dia, pués se diu si cosa d’uns dos dies ha arribada la real providència de la contribució d’un novè a S.M., als laics, de Tots los delmes que posseeixen, no pensant en res més, lo qui ens governa, o los qui en governen, com fer diners, per los grans apuros en què es troben. I nosaltres, així, també a cops de desembolsar pecúnies, mal que nos pese, sí que chitón, i obeir als ordres de S.M.\nTot, que fa perdre a hom l’humor d’alegrar-se i divertir-se, com així me succeeix, que l’amava antes tant, que era anar-me’n a fora a divertir-me en alguna festa major, conversar i fer platxèria ab los amics, passejar per allí, ho miro ara ja ab indiferència, i per últim fora de ma quietud. “\nFont: Rafel d’Amat i de Cortada, Baró de Maldà Calaix de sastre : (volum cinquè: 1800-1801). Barcelona : Curial, 1994. (Biblioteca Torres Amat ; 13)\nS’ha dit si haver librat lo rei, per los gestos i adornos de balcons que falten a posar en la Llotja per lo allotjament de les persones reals de Nàpols, quan vinguen, fins a la suma de cent cinquanta mil lliures.”\nCosa d’alguns tres o quatre dies a esta part, que se van fent eleccions de vocals per diputats. [...]\nI, entretant, ab dictamen del fiscal, s’ha manat que tots los caps de família assistèsquien a dita elecció, baix pena de 25 cèntims als que no hi vàgien, a no ser que tinguen llegítim motiu. Com jo i altres que el tenim, per no entendre de als assumptes de partits i brames per falta de vista, que ja molt curteja; i per no poder aguantar l’estar dintre d’una habitació sofrint lo vaho de tants, ab la incomoditat d’estar estrets, sentats en un banc; i per últim, per mirar-nos llibres de tot càrrec concejil, a què no falten pretensors ni, menos, aficionats en tals bulles.\nAntes d’ahir, [...], l’intrèpid d’en Berenguer, lo pare, junt ab son fill, estava en la porta subornant als que anaven entrat per captar vots.”\nEn lo «Diari» d’avui ja ens torna a fer record la real cèdula a quants no han pagat per la família de servei de criats i criades, cotxes i mules, cavalls de regalo, fondes i demés etcèteres. Pagar, peraquè la corona del rei no li sia tan pesanta, mentres que ens és a tots pesanta tal contribució. [...]\nLos resistents de dit pago de 1803 i 1804 tenen de coll quinze dies, segons la real cèdula. [...] Veuré quins senyors pagaran, i que al major número correspondré a lo que em pertòquie com a bon vassall de S.M. I, per ara passem el dia en gràcia de Déu, que és lo que més importa.”\nLo «Diari» d’ahir portava que passa a alçar o fabricar-se nova la igléia del poble de Sants, vicaria de nostra parroquial iglésia de Nsotra Senyoa del Pi.”\nLa boira ha passat a núvols ab alguna obscuritat a les muntanyes de la part de la de Sant Llorenç del Mont, i també estenent-se per esta de Montserrat, i oït-se per allí a algú tro molt fondo i jo, ja ab temors de que se’ns acercassen los trons , privant-me lo dinar; que a l’últim no ha passat d’algun poc de ruixim, ni oït-se a cap tro com m’ho temia, segons pusil·lanimitat mia, inquietant-me lo magí, prenent-ho tots los demés a la fresca, ...”


UOB - Unió Obrera Balear: INICI PERÍODE DE CONSULTES TRASLLAT SSCC MADRID\nINICI PERÍODE DE CONSULTES TRASLLAT SSCC MADRID\nDE MADRID AL CIELO (O NO)\nDimarts va tenir lloc, a Madrid, l’inici del període de consultes del procés de trasllat col·lectiu de treballadors dels Serveis Centrals (SSCC) des de Madrid, a Múrcia i Granada. No ens entretindrem descrivint la inacceptable proposta de mínims de la Direcció, perquè per això la Direcció ja empra els seus altaveus en estèreo, però volem parar esment a alguns fets importants:\n· CCOO i UOB varen ser els únics sindicats que varen presentar propostes prèvies a l’inici del període de consultes, ALTERNATIVES a la mobilitat. Tot, va ser rebutjat per la Direcció sense donar lloc a la preceptiva negociació emparada al Conveni Col·lectiu.\n· UGT i SESFI, mutis a les propostes anteriors! Donen per feta la mobilitat? I només a Múrcia i Granada? Ens demanam si Jaume Oliver, a més d’acompanyar als jutjats querelles contra UOB i contra companys, ha esbrinat perquè Joan Riusech no ha mogut un dit al Consell d’Administració de BMN perquè les illes Balears, atès que aporten, i molt!, al negoci de BMN, fossin també destí de la imminent deslocalització.\n· La Direcció repeteix vàries vegades que “la majoria” de la plantilla de SSCC es veu beneficiada amb aquests trasllats. De quina majoria parlen? Com han fet els càlculs? Vol dir que efectivament estan discriminant per lloc de procedència?\n· Mentre hi ha sindicats que ja han demanat, d’entrada, les condicions d’extinció como les del DARRER ERO que, recordem-ho, va ser acordat en condicions de pèrdues econòmiques per part de l’empresa, UOB diu que ara NO HI HA PÈRDUES. Per tant, les condicions extintives han de ser millors, i hem demanat les del PRIMER ERO. L’empresa, cínicament, diu que no vol que ningú no es desvinculi i per això “no promociona” les extincions i només ofereix un 10% per sobre de les condicions estatutàries! (22 dies / 13 mensualitats)\nQue ningú es deixi enganyar: UOB és a la Mesa amb l’objectiu d’arribar a un acord satisfactori per a les parts. Però tampoc no ens enganyem: de moment, després de la primera reunió, els indicis fan presagiar que a la Direcció i a la suposada “majoria” no els importa fer combregar amb rodes de molí a una minoria. ¿Valors democràtics?\nUNA REUNIÓ PROFITOSA\nEl mateix dia 27, l’horabaixa, un nombrós grup de persones, atenent i agraint la convocatòria prèvia, es varen reunir amb representants de CCOO i UOB per explicar, de manera molt participativa, inquietuds i casuístiques de tot tipus. Per exemple:\n· Persones que estaven destinades a oficines de Madrid que passaren a SSCC i ara els traslladen.\n· Possibilitat d’externalitzacions.\n· Proximitat de les festes de Nadal: s’haurà de cercar habitatge al nou destí si la família es troba en un altre indret?\n· Possibilitat de demanar diferents condicions de desvinculació segons el perjudici sofert. Hi ha persones que ja duen un trasllat anterior, acumulat.\n· Els empleats de SSCC Madrid estaven vetats per poder desvincular-se amb l’ERO vigent, inclús d’acollir-se a les mesures de flexibilitat interna. Ara, s’hauria de tenir en compte aquest fet!\n· Que es promogui la mobilitat funcional. Hi ha gent de Madrid a qui volen traslladar i gent d’altres territoris que no. El Conveni Col·lectiu beneeix la mobilitat funcional: que s’apliqui!\n· Salvaguarda de les condicions de préstecs, comissions, targetes, etc. per a la gent que hagi d’optar per l’extinció.\n· Pagament del transport a origen per a la gent que es veurà mobilitzada.\n· En segons quins departaments es té en compte l’origen (majoritari) dels seus membres, mentre que en altres no es té en compte per a res.\nSeguirem recollint les propostes que ens faceu arribar per correu electrònic o a través dels representants en el Comitè de Madrid i les defensarem davant la Direcció i davant qui sigui.\n D’UGT BMN Illes Balears i, també, tinent de batle, regidor d’economia i hisenda, contractació, recursos humans i funció pública de l’Ajuntament de Llucmajor. Partit: PSOE.\nPublicat per Unió Obrera Balear a 11:27\nEtiquetes de comentaris: BMN SSCC Madrid UGT CCOO UOB trasllat traslado


Barbie - Buscant les gossetes\nBy: Mattel, Marta Cisa Muñoz - traductor\nLa Barbie i les seves germanes viatgen, junt amb les seves gossetes, a una preciosa illa on la Chelsea té un important concurs de ball. La Barbie aprofita l'oportunitat per portar a les seves germanes, de sorpresa, a un lloc meravellós: un espectacle de cavalls ballarins! Però en mig d'una confusió, les gossetes desapareixen. Podran trobar-les la Barbie i les seves germanes? Arribarà la Chelsea a temps pel seu concurs de ball? No et perdis aquesta nova aventura de la Barbie i les seves germanes!\nBarbie i el club de les germanes detectius 4\nLa Barbie i les seves germanes van a la platja a passar el dia. Allà, es troben amb la seva amiga Teresa, que treballa de socorrista. Quan van al seu costat, la Teresa ensenya unes ampolles que contenen missatges en clau en el seu interior. Encuriosides, la Barbie i les seves germanes decideixen resoldre el misteri que s'amaga darrere. Aconseguiran les germanes detectius desxifrar els missatges i trobar totes les pistes? Descobreix-ho!\nSeries: Barbie i el club de les germanes detectius, Book 4\nLa princesa Alexa és molt tímida i s'amaga darrere els llibres per no haver d'afrontar el món exterior. Un dia, després de rebre un regal de la seva àvia, descobreix una porta secreta al jardí. L'Alexa decideix veure que hi ha a l'altra banda i arriba així a un món màgic on les fades i les sirenes li demanen que les ajudi a restablir la pau. Podrà l'Alexa sortir de la seva bombolla i encarar el món exterior? Descobreix-ho a "La porta secreta"!\nRobatori a la platja\nBarbie i el club de les germanes detectius 1\nLa Barbie i les seves germanes es disposen a passar un dia a la platja, totes juntes amb les seves gossetes. Allà es troben amb en Ken, en Ryan i la Raquelle. Tot va genial fins que... les joies de la Raquelle desapareixen! La Barbie i les seves germanes decideixen explorar la platja a la recerca de pistes i demostren les seves grans habilitats detectivesques. Aconseguiran trobar les joies de la Raquelle? Hi ha realment un lladre a la platja Descobreix-ho en aquesta història!\nSeries: Barbie i el club de les germanes detectius, Book 1\nEl passeig encantat\nBarbie i el club de les germanes detectius 2\nLa Barbie i les seves germanes decideixen visitar a la Nikki, l'amiga de la Barbie, al minigolf en el qual treballa. Quan arriben al lloc, s'adonen que estan succeint coses estranyes: sorolls sospitosos, atraccions fora de control... és com si el lloc estigués encantat per un fantasma! Podran les germanes resoldre aquest misteri? Viu aventures genials amb la Barbie i les seves amigues!\nSeries: Barbie i el club de les germanes detectius, Book 2\nBarbie - Els superpoders de princesa\nLa princesa Kara somia en poder ajudar els habitants del regne de Windemere. Però els seus pares, intentant protegir-la de qualsevol perill, no li permeten fer res. Tot canvia quan, gràcies a una estranya papallona, la Kara obté superpoders que li permeten crear una nova identitat: Súper Brillantor! Convertida en una superheroïna, per fi pot ajudar als habitants de Windemere sense que el món sàpiga que és ella qui ho fa. Però un gran perill està en camí i la Kara es veurà obligada a treballar en equip.\nBy: Jenn Díaz


Ja tenim web! Ens pots trobar a:: Biografia d'un seductor\nBiografia d'un seductor\n“Fins i tot jo vull ser Cary Grant". Així definia el cèlebre actor la seva admiració cap a qui aparentava ser, una façana darrere de la qual s'amagava un home turmentat entre l'estrella i la persona. Una vida on ara se submergeix l'escriptor Marc Eliot.\nA Grant, La biografia, Eliot defineix l'actor com un tipus simpàtic, elegant, obsessionat amb el seu aspecte físic, seductor, fantasiós, gasiu fins a la medul·la -fins i tot cobrava 25 centaus per cada autògraf que signava-, de personalitat addictiva amb tendència a l'autodestrucció i de vegades inestable.\nNo és difícil imaginar que en Cary reunia tots els ingredients per a ser un esquer fàcil de la premsa sensacionalista, on, sense embuts, en més d'una ocasió es va xafardejar sobre la seva relació, obertament homosexual, amb l'atlètic actor de westerns Randolph Scott.\nA Grant i Scott els unia, com afirma Eliot, "el seu gust per beure, fumar, la roba cara, l'humor sorneguer i que ambdós, sexualment, no eren especialment tòrrids, ja que consideraven el sexe com una mica accessori".\nL'ombra de l'homosexualitat\nPerò si havia una remor que podia danyar la imatge d'una estrella era el fet de ser homosexual, assumpte que Grant, obsessionat amb triomfar, posaria punt i final amb la seua boda amb Virginia Cherrill, protagonista del film de Chaplin Luces en la ciudad.\nIncapaç d'oblidar Scott, aquest va ser el primer dels quatre divorcis de l'artista al llarg de la seva vida. L'actor fins i tot va arribar a assegurar que els seus fracassos matrimonials es devien al fet que només s'enamorava de les dones que suplien la dolorosa absència de la seva mare, qui, suposadament, va morir quan Grant tenia 10 anys, encara que dues dècades més tard l'actor descobriria una veritat tràgica: la seva mare estava viva i tancada dins un manicomi.\nEl refugi de l'alcohol i el LSD\nIncapaç de sentir-se feliç, l'insegur Grant, "l'home més estimat del món que va lluitar al llarg de la seva vida per trobar l'amor", esmorteïa el seu dolor a força de litres d'alcohol. Amb els anys, va arribar a superar el seu alcoholisme, medicant-se durant gairebé dues dècades, amb dosis de LSD en teràpies controlades al costat d'altres celebritats com l'escriptor Aldous Huxley.\nPerò si va haver un drama personal que sempre va perseguir Cary va ser la negativa de l'Acadèmia d'Hollywood a concedir-li un Oscar, a pesar de les seves magistrals interpretacions en pel·lícules com La fiera de mi niña, Historias de Filadelfia o Encadenados.\nMassa independent i d'esquerres\nI és que, en l'època del star-system que en Cary gosés treballar de manera independent, i fins i tot imposés condicions a les grans companyies cinematogràfiques, va fer guanyar-se l'antipatia dels membres de l'Acadèmia, una enemistat que es va accentuar després de la guerra quan li van acusar d'estar "massa a l'esquerra", entre altres coses, per la seua defensa a favor de Charles Chaplin o Ingrid Bergman, marginats per Hol·lywood. El primer per antimaericà, immoral i comunista i la segona per adúltera.\nFinalment, en 1970, quan un dels seus successors, Gregory Peck, presidia l'Acadèmia de Cinema i van començar a respirar-se vents de canvi, Grant va rebre l'Oscar honorífic a una carrera "sense precedents". Diuen que, el dia que li van comunicar el premi, en Cary va trencar plorar.


El Mercat del Ram de Vic aposta pel vacum, formatges i productes de pagès | Osona.com\nEl Mercat del Ram de Vic aposta pel vacum, formatges i productes de pagès\nLa fira Compra a pagès i el trasllat de la fira Làctium a la plaça de la Catedral, algunes de les novetats del certamen, que se celebrarà del 22 al 24 de març. De cara a l’any que ve, Vila d’Abadal ha anunciat la potenciació del vessant professional.\nRedacció Osona.com | 14/03/2013 a les 10:45h\nEspecial: Mercat del Ram, 2013\nArxivat a: Fires i festes, Mercat del Ram, ramader, agricultura\nPresentació del Mercat del Ram, ahir a l'Ajuntament de Vic. Foto: Adrià Costa\nEsclata la primavera i arriba el Mercat del Ram de Vic. La multitudinària fira tindrà lloc els dies 22, 23 i 24 de març a diferents punts de la ciutat. Enguany, el programa torna a apostar pel bestiar, amb especial incidència en el vacum, els productes de proximitat i els formatges, amb la continuïtat de la Fira Làctium.\nEl Mercat del Ram tindrà un total de 248 expositors, un 16% més que l’any passat. Hi haurà mostres de productes d’alimentació, maquinària agrícola, energies renovables, jardineria i horticultura, de turisme i d’automòbils. Les Jornades Tècniques Ramaderes i el tradicional mercat de palmes i llorers són algunes de les activitats que complementen la programació.\nL’edició d’aquest any es va presentar ahir a l’Ajuntament de Vic, en una roda de premsa en la que hi van participar l’alcalde Josep M. Vila d’Abadal, i la regidora de Fires i Mercats, Montserrat Rovira, entre d’altres col·laboradors del certamen. “Serà un dels millors Mercats del Ram que s’hagin fet mai”, ha assegurat Vila d’Abadal, que també s’ha mostrat satisfet per la qualitat de la proposta, tot i la crisi econòmica.\nEn el Mercat del Ram 2013 destaquen les activitats que es faran a l’entorn de la ramaderia vacuna: dos concursos, una desfilada i una exposició. Els concursos estan organitzats per la Federació Frisona de Catalunya i l’Associació Bruna del Pirineu. Pel que fa a la desfilada, anirà a càrrec de l’associació ASSOLIM (Associació Catalana de Criadors de la Raça Bovina Llemosina), i comptarà amb els millors exemplars de vaca Llemosina, una de les més apreciades en quan a la carn. A l’exposició, a banda de les races esmentades, s’hi podran veure exemplars de Blanc Blau Belga, Gascona, Pirinaica i Montbeliarde. Totes aquestes activitats tindran lloc dissabte i diumenge al matí al recinte firal El Sucre.\nUn altre dels concursos ramaders consolidats és el de les canals porcines, que enguany arriba a la 31ena edició i compta amb més d’una trentena de participants.\nEn la vessant agrícola, aquest any s’organitza per primera vegada la fira Compra Pagès, que ofereix als consumidors i visitants del Mercat del Ram l’oportunitat de poder comprar productes de la terra de proximitat directament del productor, com mel, vedella, aviram o porc. La fira tindrà lloc dissabte i diumenge al carrer Manlleu.\nAquesta iniciativa respon a la voluntat de l’Ajuntament de poder donar suport als productors del territori. La mostra ja té confirmats 28 estands, tot i que les inscripcions encara no estan tancades. “Ens fa molta il·lusió. És un complement perfecte per al Mercat del Ram”, ha apuntat Rovira.\nEls productes làctics tindran un espai propi i diferenciat al Mercat del Ram, la fira Lactium, amb 64 expositors. Aquesta mostra, que aplega alguns de les millors productors de formatges de Catalunya (el 77% dels expositors són del país), se situarà com a novetat a la plaça de la Catedral, i al costat, a la plaça del Bisbe Oliba, s’hi instal·larà una carpa on s’hi duran a terme tastos guiats, maridatges i degustacions. Acompanyant els formatges, també hi haurà una mostra de vins de les Denominacions d’Origen de Catalunya.\nUn cartell amb bones vibracions\nPer segon any consecutiu, els espectacles eqüestres es concentraran a la zona esportiva municipal de Vic, on més de 300 cavalls participaran en diverses activitats i concursos de diferents disciplines com salt, doma i barrel racing. L’espectacle de colenda de les activitats eqüestres anirà a càrrec del grup Sercam Show, que va guanyar el concurs de Telecinco “Tu si que vales”.\nEl cartell d’aquesta edició ha anat a càrrec de l’artista vigatana, Isa Basset (foto, a la dreta). Segons la pintora, ha volgut “transmetre bonança i bones vibracions en aquest temps de tanta crisi”.\nD’altra banda, l’alpinista Ferran Latorre farà el tradicional pregó que marca l’inici del Mercat del Ram, el dijous 21 de març a 2/4 de 8 del vespre a la Sala de la Columna, de l’Ajuntament de Vic.\nLa professionalització del Mercat del Ram\nVila d’Abadal ha afirmat que en els propers anys es potenciarà el vessant professional del Mercat del Ram, sense que això vagi en detriment de la part lúdica, que es concentraria en el cap de setmana.\n“Vic vol ser i ha de ser capital de la ramaderia i ara cal situar el Mercat del Ram com un mercat de negoci per als professionals del sector ramader i agroalimentari”.\nMés informació del Mercat del Ram, des del web de Fires i Mercats\nPlànol del Mercat del Ram\nMés informació de la fira Làctium, des del web de Fires i Mercats\nLactium, una fira jove però de referència professional i comercial del món del formatge i derivats làctics, va ser una oferta més dins el Mercat del Ram 2012. Foto: Adrià Costa\nXXIXè Trofeu Internacional de Globus del Merat del Ram 2012. Foto: Josep Maria Costa\nMercat del Ram sense porcs ni vaques\nFOTOS del Mercat del Ram\nEl Mercat del Ram aplega prop de 150 vaques brunes d'arreu de Catalunya\nLa processó dels Armats recorre els carrers del nucli antic de Vic\nLes activitats d'El Sucre del Mercat del Ram experimenten un creixement de visitants del 20%\nEl Mas Cavalleria de Manlleu guanya el Premi Especial Osona a l'explotació més sostenible\nmagrebí de vic\nmohamed, 14/03/2013 a les 16:32\nHome si el menjar es més barat perquèno, a mi m'agrada el menjar pagès, però si de debò volen guanyar diners que contractin un musulma encarregat de matar els animals axí els musulmans de vic podran comprar menjar HALAL(designa, dins de l'islam, tot el que està permès des d'un punt de vista religiós, s'utilitza per referir-se principalment als aliments preparats segons la xaria o la llei islàmica)\nSempre donant la nota\nAnònim, 23/03/2013 a les 22:24\nI quin problema hi ha en que mati qualsevol que no sigui musulmà els animals? Si comenceu vosaltres mateixos per discriminar-vos amb les vostres estranyes regles i normes! Es que sempre heu d'anar donant la nota i dient al mon com sou de diferents i únics! I com es que les empreses no es volen fer milionaries, potser que no hi ha prou mercat perque sigui rentable? Doncs ja saps si et vols fer ric, crea la teva pròpia empresa, no esperis que et regalin tot.\nQuim, 28/03/2013 a les 00:16\nA veure musulmà, magrebi o el que siguis!!!A veure si us entereu d'una punyetera vegada que sou vosaltres que heu vingut a una terra que us ha acollit, i el que no podeu fer és pretenir canviar els nostres usos i les nostres costums per que vosaltres mengeu carn. Si no us agrada feu-vos vegetarians i deixeu-nos en pau amb al Halal i altres tonteries. Els castellans ho diuen """ Donde feures,haz lo que vieres"""


Feliciano sobre Piqué: "Siempre hubo un graciosillo buscando protagonismo" | We Love Barça\nFeliciano sobre Piqué: "Siempre hubo un graciosillo buscando protagonismo"\nEl tenista va defensar el madridista Arbeloa a Twitter\nAixí respira la Penya Blaugrana de Londres\nLuis Enique: "La meva experiència al Barça segurament serà curta"\n13 Desembre, 2015 - 16:56\nSembla que les declaracions que va dur a terme Gerard Piqué envers el jugador del Reial Madrid, Álvaro Arbeloa, portaran cua. Davant aquesta qüestió, l'últim en opinar ha estat el tenista número 17 del rànquing de l'ATP, Feliciano López, qui ha 'carregat' contra el defensa blaugrana amb un missatge a Twitter.\n"Ya nos cono-cemos todos como para sorprendernos. Es cono-cido por todos que siempre hubo un graciosillo buscando protagonismo", ha assenyalat Feliciano, que a més ha finalitzat el missatge amb l'etiqueta"#NadaNuevo". Feliciano utilitza la mateixa expressió que el central català va fer servir per referir-se a Arbeloa.\nCal recordar que Feliciano no ha estat l'únic que s'ha mostrat disconforme amb les declaracions de Piqué. Esteban Granero, actual jugador de la Reial Societat i amb passat madridista, també va dedicar un tuit al jugador blaugrana.\nCristiano: "Piqué té enveja del Madrid"\nNacho: "Els tweets de Piqué? És millor ignorar-los..."\nPiqué es pregunta si ha fet un rècord amb el seu tuit sobre l'alineació indeguda del Madrid\nPiqué: "El tweet? Estava mirant un monòleg... No, és broma"


La poeta, assagista, traductora, crítica literària i articulista Marta Pessarrodona va ser guardonada ahir, 5 de març, amb el Premi d’Honor de les Lletres Catalanes, que concedeix l’associació Òmnium Cultural, en reconeixement a la seva obra i la seva contribució al diàleg entre les cultures catalana i europea. És la sisena dona distingida amb aquest premi en 51 anys.\nDes del Col·legi volem manifestar la nostra alegria i fer arribar la nostra més afectuosa felicitació a aquesta gran professional de la literatura que ha col·laborat intensament amb el Col·legi des de fa anys fent cursos de formació permanent del professorat i a l’Escola d’Estiu en diverses edicions.\nEntre altres activitats al Col·legi, ha fet cursos sobre escriptores tan destacades com les internacionals Virginia Woolf, Simone de Beauvoir, Doris Lessing i George Sand i les més nostrades Montserrat Roig, Víctor Català o Mercè Rodoreda. En aquesta setmana en què se celebra el Dia de la Dona, ens en volem fer especial ressò.


Setmana de la Dignitat: Rescatem les persones!!!\nA la dreta, i més enllà... Avui a La Nyàmera\nAvui a 3/4 de 10 del vespre hi ha convocatòria a La Nyàmera per veure totes juntes el documental 'A la dreta, i més enllà...' del 'Sense ficció' de TV3. Un treball que pinta molt i molt bé i que han dirigit la Montse Armengou i en Ricard Belis. Aquí podeu trobar més informació del documental. I aquí el tràiler. En el documental hi apareix la tasca que està fent Unitat contra el Feixisme i el Racisme, entre altres llocs, a Osona, i el grup de teatre antirumors de Vic. Hi esteu totes convidades!!!\nDijous, judici al Multireferèndum a Vic\nDijous a les 10 del matí, 10 persones seran jutjades a Vic acusades de desobediència per haver organitzat el Multireferèndum a Vic, Manlleu i Tona. Mitja hora abans, es convoca concentració de suport a les acusades.\nL'Assemblea pels Drets Socials d'Osona impulsa una plataforma unitària per la despenalització de l'avortament\nL’Assemblea pels Drets Socials d’Osona, a proposta d’algunes persones que treballen en els moviments socials de la comarca, impulsa una plataforma unitària de lluita contra la nova llei de l’avortament del govern espanyol i per la despenalització de l’avortament.\nDe moment, es planteja el repte d’organitzar un acte unitari el pròxim dia 8 de març. Però amb la idea que el treball conjunt vagi més enllà d’aquesta data.\nPer això, us convoquem a una reunió preparatòria aquest dimarts dia 21 de gener a 3/4 de nou del vespre al Casal Claret de Vic.


Maison de Charme a Lucca Lucca Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVia Cavour, 78, Centre de Lucca, Lucca, Itàlia, 55100 - Veure al mapa\nMés informació sobre Maison de Charme a Lucca\nMaison de Charme a Lucca, ubicat a Centre de Lucca, Lucca, és una destinació popular per a viatgers. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nMaison de Charme a Lucca també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Lucca. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen aparcament de cotxes, transport hotel/aeroport, s'admeten animals de companyia, Zones públiques amb Wi-Fi, habitació familiar.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Lucca, faci de Maison de Charme a Lucca la vostra llar.


Se suspèn la Mostra de Vins i Caves de Catalunya 2020 | RTVVilafranca\nSe suspèn la Mostra de Vins i Caves de Catalunya 2020\nLa Mostra de Vins i Caves de Catalunya, que forma part de les Festes de la Mercè de Barcelona, se suspendrà aquest 2020.\nEnguany la Mostra arribava a la seva 40a edició i, finalment, es posposarà per la Mercè del 2021. Des de l’INCAVI i PRODECA, organitzadors d’aquesta fira, han pres aquesta decisió per la situació de la pandèmia i seguint les indicacions de les autoritats sanitàries.\nLa Mostra, que reuneix cada any una cinquantena de cellers, i que aplega molts assistents que volen conèixer i tastar els vins amb DO que s’elaboren a Catalunya, difícilment es podria dur a terme en les condicions actuals i amb les restriccions per evitar la propagació del virus.\nTot i això, des de l’INCAVI i PRODECA s’està treballant perquè durant la tardor del 2020 es puguin fer activitats de difusió i promoció dels vins catalans disseminades arreu del territori i amb diferents formats.\nDes dels primers moments del confinament, des de l’administració s’han fet accions per fomentar els vins catalans, a través de campanyes de promoció dels productes de proximitat, de la plataforma Aliments de Prop o la campanya de foment de l’enoturisme, entre d’altres.\nTambé el sector del vi ha treballat intensament per arribar al consumidor final, a través de campanyes i accions que han desenvolupat els propis cellers i les Denominacions d’Origen, de forma unitària o conjunta, com la campanya digital actual del vi català amb DO.\nIncavi, mostra de vins


El Món | La vida no és un "sí" o un "no"\nLa vida no és un "sí" o un "no"\n"Quan Puigdemont va dir allò de la 'cadena de confiances' era un d’aquells 'jures estimar tota la vida?' que tant de mal ha fet al món i a les dones"\nper Patrícia Martínez 03/10/2016\nEn una setmana hem vist un “sí, confio en tu” d’una part dels diputats i diputades del Parlament de Catalunya a Carles Puigdemont, hem presenciat un espectacle roí ple de “no” a Pedro Sánchez a Madrid, ens hem despertat amb el “no” als acords de pau de Colòmbia i hem constatat el “no” a Hongria davant la possibilitat de quotes de refugiats.\nLa vida, però, no és un “sí” o un “no”, encara que presidents i institucions patriarcals es resisteixin a reconèixer-ho i facin, a més, discursos omnipotents i personals com si el que estigués en joc en aquest tipus de consultes fos el seu honor, el seu poder o la seva satisfacció de triomf: “no me rendiré, seguiré buscando la paz hasta el último minuto”, deia el president colombià. El “no” resultant de la votació respon, segurament, a la política del lideratge, a la coacció de l’oposició o a les negociacions amb qui ha matat, cert. Però precisament per això tant el no com el sí estan buits de vida real. Estan buits de les vides de qui ha anat a la guerra per sentir-se part d’algun projecte aquests anys perquè l’estat i l’ordre social l’excloïen, de les vides de les dones que han perdut fills i filles, de les dones violades durant aquests anys o de qui ha tingut por a sortir de casa a Colòmbia perquè era possible el “i si no torno?”. El “no” és fruit d’un més de la meitat de la població que s’hi ha abstingut: alguna cosa d’aquesta política de l’honor i del tot o res està lluny de la vida real de les persones.\nLa política del poder es dirimeix sempre així, en el sí o en el no, en lleialtats a canvi d’alguna cosa. S'assembla al mite de l’amor romàntic o a la institució del matrimoni: tot fa part del patriarcat. Però l’amor que dura no es pot prometre, ja ho sabem: es reconeix viu només amb el pas del temps i es transforma, a més, i s’alimenta de més vida.\nQuan Carles Puigdemont va dir, dimecres, allò de la “cadena de confiances”, de fet, era un d’aquells “jures estimar tota la vida?” que tant de mal ha fet al món i a les dones concretament, oi?. Era un “si algú té alguna cosa a dir que la digui ara o que calli per sempre” que deien i diuen encara alguns capellans, no? El seu “o s’aproven els pressupostos (...) o faré ús de les facultats que tinc per convocar eleccions” em va fer pensar en “la puc matar perquè és meva”.\nUn “sí” al president, confiança superada. La vida, però, de moltes dones i de molts homes, seguirà manifestant-se a les portes del Parlament ple rere ple: pel 47% del personal docent a algunes universitats catalanes cobrant entre dos-cents i cinc-cents euros, per la precarietat laboral que està contemplada dins la llei, pel tancament d’escoles, pel creixent 13% de les agressions sexuals a Catalunya, perquè menjar sa i bo és cada cop més car, perquè la guàrdia urbana no apareix, perquè cada cop hi ha més violència als carrers... per les coses de la vida de cada dia.


molt personal: La Mañana\n2 / 20° C (sol)\n» PORTADA » molt personal\n» Xavi Roca\nFa pocs dies hem encetat un any nou. I aquesta setmana moltes persones hem tornat a la nostra rutina habitual: treballar, els nens al col·legi, les activitats extraescolars... Cal dir també, que la majoria de nosaltres solem començar l’any amb nous propòsits. Que si apuntar-nos al gimnàs, o deixar de fumar, o aprendre un idioma, fer dieta... Però estadísticament la majoria d’aquests nous propòsits acabaran en no res. Moltes persones atribuiran aquest no aconseguiment dels reptes al fet de no tenir força de voluntat. No obstant, la força de voluntat és un element molt confús. A més, existeixen poques evidències científiques de l’existència d’una força de voluntat general. Al meu parer, és un concepte molt més situacional que personal. És a dir, no hi ha persones que tenen força de voluntat; sinó tots tenim força de voluntat depenent de la situació o l’àmbit al que faci referència. Segurament tots coneixem persones molt sacrificades o amb molta força de voluntat en un àmbit concret, però gens sacrificades en altres àmbits... La força de voluntat depèn bàsicament de la situació i el context en el que es desenvolupa.\nCrec sincerament que el factor clau no és la força de voluntat sinó la motivació. I motivació té a veure amb tenir motius, amb tenir forces que et portin al moviment. El fet d’assolir els reptes que et planteges en el nou any dependrà bàsicament del nivell de motivació que tinguis. I per aconseguir-ho caldrà que mantinguis la motivació durant tot l’any. I això dependrà bàsicament de dos aspectes: tenir motius per continuar amb el nou hàbit o tenir motius per abandonar. Per tant, et recomano que intentis debilitar els motius d’abandonar. En aquest sentit és recomanable introduir el nou hàbit en sessions de curta durada (màxim una hora). També ajuda força tenir un bon nivell físic general, és a dir, dormir bé, alimentar-te bé i estar en forma. Quan estàs cansat o no estàs en plena forma, és molt més difícil assimilar nous hàbits.\nI també cal que potenciïs els motius per continuar. Un dels principals motius és tenir fe, creure que pots aconseguir el repte plantejat. També solen ser molt útils els motius socials. Rodeja’t de persones que et donin feedback positiu mentre vas millorant en el teu repte. Cal que el teu entorn t’animi i et recolzi. I si pots fer front al nou repte en grup, molt millor. En aquesta línia crea un grup de persones que comparteixin el teu repte o uneix-te a un grup ja existent. Com a éssers socials que som, serà més fàcil que assoleixis els teus reptes d’any nou si els encares en grup. I també resulta molt important que desglossis els teus reptes de l’any nou en petites etapes, en petits passos. És el que anomeno com “metes volants”, és a dir, petits objectius que formen part d’un gran objectiu. I centrar l’esforç en el proper repte t’ajudarà, ja que és més assolible i més a curt termini que el gran objectiu.\nA més, a mesura que vagis assolint aquestes petites fites, comprovaràs que vas en la línia adequada i a més, reforçarà la teva autoestima fent-te veure que ets capaç de complir amb els teus compromisos. Tots tenim els nostres somnis i no hi ha raó per no lluitar per aconseguir-los. Així que ja ho saps, tot dependrà del teu nivell de motivació. Perquè qui vol aconseguir alguna cosa sempre troba un mitjà i qui no vol assolir res sempre troba una excusa. Només depèn de tu. Et desitjo que aquest 2018 tinguis molts més mitjans que excuses.\nLa capacitat d'ajornar la recompensa\nMustafà Amar (2a part)\n200 persones participen a la Diada Esportiva de la Gent Gran la Seu d’Urgell i Andorra\nMultitudinari aniversari dels Bombers voluntaris d'Almenar


L’Ajuntament de Meliana redueix un 4,5% el consum elèctric públic en 2018 - Nou Horta\nDivendres, 12 abril 2019 13:44\tEscrit per Redacció Publicat en Meliana-VAL Vist 219 vegades\nAixí, com destaca el màxim responsable, “en un any hem aconseguit una reducció del consum elèctric públic en 36.664 kW/h, en passar dels 808.716 kW7h del 2017 als 772.052 kW/h del 2018, una reducció del 4,5%, que ha suposat un estalvi per a l’Ajuntament de 5.460,75 €”. L’aplicació permet descobrir anomalies en el consum i les potències; analitzar i controlar tots els punts de subministrament que posseeix l’Ajuntament, l’elaboració d’informes periòdics de l’evolució dels consums, imports o rendiment; l’automatització dels processos de facturació i la validació amb l’objectiu d’estalviar temps i evitar costos; i inventariar i geolocalitzar els subministraments.\nModificat el Divendres, 12 abril 2019 14:05\nMés en esta categoria: « L’Ajuntament de Meliana porta l’aigua potable a un grup d’alqueries del nucli de Roca\tL’Ajuntament de Meliana planteja dos propostes per al pas inferior del metro »


DESORI - Collelldemont rellotgeria-argenteria Manlleu\nPenjoll de plata amb paraula love i...\n> JOIES ARTESANES>DESORI\nDesOri és una marca de joies que neix amb la il·lusió de donar continuïtat a la vida dels rellotges com a peces d’art. Apreciem els rellotges com a objectes que ens expliquen el pas del temps, des de l’evocació a la història que hi ha darrere de cada peça. Són un record antic que torna a l’actualitat amb una nova forma, deixant enrere la seva fu...\nDESORI Hi ha un producte.\nPENJOLL DESORI ARTESÀ\nDesOri és la nostra nova marca de joies reciclades. Utilitzem esferes de rellotges antics i altres peces de la màquina per poder crear penjolls de plata únics i originals. Cada peça està realitzada al nostre taller de forma artesana i és única i irrepetible. Podeu conèixer el projecte a desorijoies.com Aquest model està fet amb l'esfera d'un rellotge...


El vent i la sequera han frenat els bolets però es preveu una nova florida a final de mes - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nj. s. 13.10.2018 | 23:43\nFrancisca Martínez, una de les venedores més veteranes de Cal Rosal J.S.\nFrancisca Martínez, una de les venedores més veteranes de Cal Rosal\nLa campanya boletaire va arrencar enguany amb més força que mai, però, després d'unes primeres setmanes d'abundància, actualment la presència de bolets al bosc és més aviat minsa, tant al Berguedà com a la resta de comarques del Prepirineu. De totes maneres, els experts confien que la temporada torni a remuntar a final d'octubre i durant les primeres setmanes de novembre.\n«Sí que surten bolets encara, però no tants com uns quants dies enrere. Però l'opinió general és que en sortiran bastants d'aquí a poques setmanes», explicava ahir el president de la Penya Boletaire de Berga, Ramon Minoves. I és que, segons va assenyalar, «aquesta setmana ha tornat a ploure en aquestes zones del Berguedà, i les previsions meteorològiques és que continuï plovent en els propers dies. Això vol dir que tornaran a sortir bolets», afegia.\nGràcies a les pluges de la primavera i de l'estiu, a final d'agost es van fer molts bolets als boscos berguedans, situació que es va mantenir durant les primeres setmanes de setembre. Però la sequera d'aquell mes i la presència de forts vents han dificultat després el creixement de rovellons, llenegues i camagrocs. «Però si continua plovent com aquests últims dies, i no fa vent, i les temperatures màximes es mantenen al voltant de 18 graus, es poden tornar a fer molts bolets al Berguedà, el Solsonès i el Ripolès», afegia el president de la Penya Boletaire.\nDe fet, l'últim cap de setmana d'octubre se celebrarà la Festa del Bolet, coincidint en un moment en què es preveu que la temporada boletaire ja hagi remuntat de nou. La festa se celebrarà, com cada any, al pla de Puigventós, a Castellar del Riu. «Ens espera una festa renovada», destacava Minoves, que presideix l'entitat organitzadora.\nCom Minoves, la resta de boletaires també confien que, d'aquí a dues o tres setmanes, torni a haver -hi una nova estesa de bolets. És el que esperen, per exemple, els venedors del mercat del bolet de Cal Rosal, que aquests dies han d'oferir molt menys producte del que feien fa un mes. «Fins fa tres setmanes hi havia molt de bolet. Però ara fa setmanes que el bosc està sec. Li faltava ploure una mica, i per sort ho ha tornat a fer», explicava ahir una de les venedores del mercat, Maria Dolors Badia, de Casserres. «Ara estan tornant a sortir alguns bolets. Si continua plovent i no fa vent, se'n faran molts més d'aquí a dues o tres setmanes», assegurava.\nMalgrat l'escassedat actual, Badia continua disposant de rovellons i de llenegues a la venda. «Sí que es troben alguns bolets. Dijous, per exemple, me'n van portar set quilos», destacava. Això sí, la poca oferta de bolet ha fet disparar-ne el preu a la seva parada: 18 euros el mig quilo, tant de rovellons com de llenegues.\nUna altra venedora de Cal Rosal, Francisca Martínez, amb 30 anys d'experiència, opinava igual que Badia. «Amb la calor, s'ha parat el bolet, però ja en comencen a sortir una altra vegada», explicava Martínez, des de darrere d'una parada amb nombroses caixetes de bolets de mig quilo. «Els boletaires de la zona en continuen trobant, molt menys que fa un mes. Però ens continuen portant dos o tres quilos», explicava. «Esperem que, a final de mes, puguem tornar a tenir molts més bolets», concloïa.


Lluita Internacionalista: Aturar l’extrema dreta | Diari Sant Quirze - News SQ\nInici » a-ultimesnoticies » Lluita Internacionalista: Aturar l’extrema dreta\nL’extrema dreta està creixent a l’Estat espanyol i amb ella els atacs racistes, homòfobs i masclistes així com les provocacions al moviment obrer.\nPOLÍTICA. Des de la provocació de VOX a Vallecas, les cartes d’amenaça amb bales a Pablo Iglesias i la provocativa i xulesca negativa de Rocío Monasterio, el debat ha pres encara més força. L’extrema dreta és una realitat i una amenaça directa no només per les seves polítiques patronals i neoliberals en l’economia i per la reivindicació directa del gran nacionalisme espanyol, catòlic i franquista, sinó també pels seus atacs racistes, homòfobs i masclistes. Ja ho vam veure amb creixement de Vox a les últimes eleccions catalanes i passa el mateix a les projeccions de les enquestes estatals. I més enllà de Vox també és important com els seus plantejaments influeixen sobre els altres partits, en el gir del PP d’Ayuso a Madrid, o, encara pitjor, la prohibició -com demanava VOX- dels actes del 8 de març a Madrid per part del Govern “més progressista”, que Podem va “acatar”. No minimitzem en absolut, l’amenaça que Vox i l’extrema dreta suposen per als i les treballadores.\nL’extrema dreta creix avui perquè vivim en una situació de brutal crisi econòmica i política i la resposta dels partits que han estat el pilar del règim des del final del franquisme ja no convencen una majoria. Les classes populars viuen una desesperació en situacions límits, amb una profunda polarització social i sectors del capital financer i del règim, impulsen les seves polítiques de divisió i de provocació per evitar que els de baix s’uneixin per fer-los fora del poder. És cert que és un fenomen mundial (Le Pen, Salvini, Trump, Bolsonaro …) però també és cert que l’extrema dreta agrupada avui en Vox, va viure durant anys a l’interior del PP, i és l’instrument polític d’un sector molt significatiu de l’aparell d’estat (exèrcit, policia, Guàrdia Civil, jutges …) que va quedar intacte del franquisme per obra i gràcia de la traïció del pacte de la transició, per tant, com a instruments de poder. Prova d’aquesta continuïtat amb l’aparell franquista, són les amenaces de mort a Pablo Iglesias, a Marlaska, i la directora general de la Guàrdia Civil, Maria Gámez, un pas més en el que ja havíem vist en els xats dels militars que demanaven afusellaments o els que reclamavenper carta al rei, un canvi de govern -uns i altres impunes-. L’extrema dreta arribarà a ser feixisme, quan el capital es vegi acorralat per la lluita de classes i hagi de baixar als carrers per combatre l’amenaça d’un aixecament dels i les treballadores. Mentre, tracta de gestionar amb mà de ferro des de les institucions burgeses.\nEntre els i les treballadores i la joventut es fa la pregunta de com parem l’extrema dreta? Hi ha qui respon: a l’extrema dreta se l’ha d’ignorar. Però, com podem ignorar la tercera força política en escons, que certament treu molt bons resultats en els barris més rics, però que va penetrant en aquells barris populars més castigats, i fins i tot intenta fer peu a la mateixa classe obrera, amb el seu sindicat Solidaridad?. Ignorar és permetre que segueixi construint-se mentre que tanquem els ulls per a no veure-ho … ¿fins que sigui irreversible?\nS’imposa enfrontar-la, però com? Agrupant-nos per combatre-la. ¿Un front antifeixista? Però aquest front polític i de moviments no pot identificar-se en la política de “demòcrates contra feixistes“, perquè el que estem fent és blanquejar forces que són directament responsables de l’avanç de Vox, de manera que el que pretenem treure per la porta ens entra per la finestra. Rebutgem un front polític amb partits de la burgesia. Estem per un front antifeixista des de la independència de classe.\nDes de l’esquerra el cartell de Vox escandalitza per la criminalització dels menors immigrants. És cert. Però també és greu que moltes àvies cobrin poc més de 400 euros. Per això, no n’hi ha prou de denunciar la criminalització dels joves immigrants sinó que cal aixecar una política perquè no hi hagi pensions de misèria, perquè si no es fa, el discurs fàcil i d’enfrontament de Vox, continua . El mateix passa amb els serveis socials. Apunta Vox: els immigrants es queden amb els serveis socials, i això no és cert, però la veritat és que els serveis socials són escassos i no hi pot haver una altra política des de l’esquerra que exigir-los, enlloc de justificar el repartiment de la misèria. Per això hem denunciat que la manca d’aquestes polítiques en un govern de suposada esquerra amb el PSOE i Izquierda Unida-Podemos, aplana el camí a l’extrema dreta als barris obrers i populars.\nDes del PSOE, Mas Madrid i Podemos se’ns explica que al feixisme se’l derrota amb el vot el proper 4 de maig. Per a nosaltres les eleccions eren l’oportunitat d’avançar en la construcció d’una candidatura per la ruptura amb la Monarquia i el capitalisme. Això no ha estat possible. Què fer? ¿Rebutjar el vot perquè no hi ha cap opció progressiva en aquestes eleccions? No creiem que això ajudi a crear-la. Tampoc és cert que tots els partits són iguals. Un vot contra la dreta del bifachito, que necessàriament ha de ser des de la crítica a aquests partits, convençuts que de guanyar caldrà enfrontar a aquest hipotètic “govern d’esquerres” des del primer dia, perquè la seva política, com demostren dia a dia en el Govern central, no vol ni trencar amb la monarquia ni amb el capitalisme, i seguirà gestionant la crisi al servei de les grans empreses i a costa dels i les treballadores i alhora, mantenint la misèria, seguirà alimentant Vox. Sota aquest govern, el feixisme seguirà creixent i caldrà aturar-lo amb la mobilització i la construcció d’una veritable esquerra obrera i popular.\nVox a més, viu de la provocació, guanyant a través d’ella els espais que no guanya d’una altra manera: així la taula que volen posar als jardins de Yolanda González, estudiant i companya nostra, assassinada pels feixistes en la transició; així a les taules i actes als barri, és on els hem de combatre, defensant els nostres barris. Cal aïllar-los amb la mobilització de masses. Vallecas marca el camí. 5000 joves i treballadors/es van sortir a mobilitzar-se contra l’acte de provocació de presentació de la campanya de Vox. L’evidència va ser tal, que eren només uns pocs i rebutjats massivament pel barri, que Abascal va haver de suspendre l’acte, intentant revertir el fracàs buscant el xoc directe amb els antifeixistes, cosa que li va permetre -com no!- la policia, que li va obrir el cordó policial que els separava i va acabar detenint joves antifeixistes. L’escena es va repetir en altres barris i localitats de Madrid, amb més detinguts/des per la policia. Exigim la seva llibertat i la retirada de tots els càrrecs!\nBarcelona Diari Sant Quirze Extrema dreta Lluita Internacionalista News SQ\t2021-05-03


Benvinguda tardor i benvinguda Carbassa, Castanya i Moniato - AMB Nutrició\nCuina a casa, Nova Ràdio Lloret\nBenvinguda tardor i benvinguda Carbassa, Castanya i Moniato\nAmb el pas de l’estiu arriba la tardor i arriben altres aliments que ens fan entrar en calor i donen energia, tot preparant-nos pel fred de l’hivern.\nEls paisatges de la natura canvien de tonalitat a colors més càlids, marronosos, taronges i groguencs, que ens vénen a dir que les fulles cauen i surten els fruits i les hortalisses de la tardor.\nÉs un fruit sec molt nutritiu que ens aporta hidrats de carboni complexos de llarga duració, per tant, energia per escalfar-nos bé a l’hivern. També és rica en vitamines com l’àcid fòlic, Vit E i B3 i en potassi. A més és rica en fibra i té baix contingut en greixos.\nEl fet de ser hidrats complexos vol dir que s’absorbeixen lentament i progressivament, de manera que mantenen els nivells de sucres equilibrats en sang i per tant, no generen una baixada de sucre en picat (com fan els sucres simples), que és el que ens fa venir sensació de gana al poc de menjar. Les castanyes ens aporten combustible de qualitat perquè l’organisme funcioni a ple rendiment diverses hores, sense fer aquesta baixada.\nEl contingut en fibra la fa ser un bon aliat pel trànsit intestinal, però compte si tens el sistema digestiu compromès, perquè té com a efectes secundaris la flatulència i mal estar intestinal.\nLa castanya tot i que es considera un fruit sec, val a dir que té característiques nutricionals que la fan diferents a la resta. I és que si el component majoritari de les castanyes són els hidrats i els minoritaris la proteïna i els greixos, als fruits secs en general els majoritaris són els greixos i les proteïnes, mentres que el minoritari són els hidrats.\nPer tant, són una font d’energia adequada en situacions d’esforç, i no és tan calòrica com d’altres.\nMengem castanyes a la tardor, a l’hivern i durant l’any si les trobes seques o deshidratades.\nAmb cura els diabètics, ja que són una bona font d’hidrats, encara que complexos, i les persones amb l’aparell digestiu delicat, bàsicament pels gasos.\nIdees per cuinar-les a part de la manera tradicional, cuites, ja sigui al forn, a la paella o al foc, també tens moltes receptes amb la castanya com ingredient principal o com a ingredient per donar-li un toc al plat. Una crema de castanyes, un guisat amb castanyes, un saltejat de bròquil amb castanyes triturades, un flam de castanya…i moltes més versions.\nVols un truc per reduir els indesitjats gasos? Posa les castanyes a remull la nit anterior (8 h en remull) d’utilitzar-les i et seran molt més digestives.\nÉs una fruita de tardor i d’hivern, de la família de les cucurbitàcies. N’hi ha un munt de varietats, de formes diverses, allargades, rodonetes…i de colors que van del blanc al taronja. Té un alt valor nutritiu, rica en vitamines i minerals, i moltes propietats. Ajuda a regular els nivells de sucre en sang, és bona per la vista, el cor, prevé del càncer, entre d’altres.\nPel que fa a composició, el 90% és aigua, per tant és altament rehidratant. Nutricionalment parlant el 70% són hidrats majoritàriament midó, el 20% són proteïnes i el 10% greixos. Quant a vitamines destaquen la Vitamina A important en la visió, C antioxidant i intervé en l’absorció del ferro no hemo (de Font vegetal), B6 pel bon funcionament del metabolisme. Com a minerals ens aporta Manganès que intervé en funcions antioxidants, i Coure que és un agent antiinfecciós, antioxidant i manté la pell i les articulacions en bon estat.\nEl menjar carbassa ens beneficia per les seves propietats anticancerígenes, antiinflamatòries. Té una acció protectora de la pròstata i del cor. Redueix les cremades a la pell si apliquem el suc de carbassa a la zona afectada. Regula els nivells de sucre en sang, per tant és apta per diabètics. Ajuden a destruir els cucs intestinals, sobretot les llavors de la carbassa.\nA l’hora de menjar-ne podem triar per menjar-la crua o cuinada, ja sigui al vapor, bullida, saltejada, al forn, estofada…hi ha un munt de possibilitats i receptes, tant dolces com salades.\nL’inconvenient que podríem trobar és que costa de pelar, però! Si les escaldes amb pell durant cinc minuts s’acaba el problema, la pell es retira fàcilment sense patir de tallar-te els dits en l’intent de pelar-la en cru.\nSempre és preferible triar per l’opció ecològica, de temporada i de proximitat, així ens assegurem d’estar nodrint-nos de totes les seves propietats i quan toca.\nI amb les llavors què en fem? Doncs les aprofitem! Sigui cuinant-les amb la carbassa o fent-les germinar i enriquir les amanides o allà on els vulguis afegir.\nQue et ve de gust un plat calent? Fred? Dolç o salat? Et deixo unes idees perquè vagis obrint boca: estofat de carbassa amb bolets, amanida de carbassa al forn amb magrana i vinagreta de cúrcuma, crema de carbassa i ametlles, fajol amb salsa de carabassa i tomàquet, paté de carbassa, curri de carbassa, espirals de carbassa amb espàrrecs, pastís de carbassa amb anous, muffings de carbassa amb xips de xoco…\nÉs un tubercle, a diferència de la castanya i la carbassa que són fruits. El seu color ataronjat el fan ric en betacarotens, importants per la salut visual, però també podem trobar altres espècies amb tonalitats blanques, com la coneguda patata dolça. El trobem a la tardor fins a l’inici de l’hivern.\nAquesta hortalissa té un elevat contingut en aigua, un 70%, i en hidrats de carboni complexos, sent aquest el component majoritari. Mentre que és baix proteïna i no té greixos. Comparat amb la patata, el moniato és més ric nutricionalment, destacant el contingut de vitamina A, C, E i B9 o àcid Fòlic.\nLes propietats que ens aporta el consum de moniato són depurar el fetge, preventiu de càncer, manteniment saludable de la pell i la vista, efecte hidratant.\nA l’hora de cuinar-ho, el seu gust dolcet ens porta a menjar-lo fet al forn, però la manera de mantenir les seves propietats, sobretot hidratants, és coure’ls al vapor o bullir-los. Comentar-vos que si estan mal cuinats, crus, són indigests.\nAltres maneres de menjar-lo serien en cremes o sopes, xips de moniato al forn, hamburguesa de moniato, panellets de moniato i ametlla amb poma, moniato farcit de guacamole…\nAprofitem qualsevol ocasió per introduir la carbassa, les castanyes i els moniatos als nostres plats, no només a la festivitat de La Castanyada o Halloween i deixa’t nodrir de les seves propietats.\nSi vols tornar a escoltar el programa aqui et deixo l’enllaç:\n31 octubre, 2020 /by agnesmoretones\nhttps://www.ambnutricio.cat/wp-content/uploads/2020/10/carbassa.jpg 1080 1080 agnesmoretones https://www.ambnutricio.cat/wp-content/uploads/2019/11/IMAGOTIP-AMB-Nutrició-292x300.png agnesmoretones2020-10-31 14:49:392020-10-31 14:49:41Benvinguda tardor i benvinguda Carbassa, Castanya i Moniato\nParlem d’hàbits saludables?6 novembre, 2020 - 7:39 pm\nBenvinguda tardor i benvinguda Carbassa, Castanya i Moniato31 octubre, 2020 - 2:49 pm\nParlem d’arrossos23 octubre, 2020 - 3:25 pm\nTallers Alimentació Infantil


Sobre mi - Cecília Ruiz Coach\nDes de la primera emoció, sentiment i pensament que recordo, m’ha acompanyat la curiositat i les ganes de conèixer més sobre el poder de la ment, com pot convertir-se en la meva millor aliada o per contra, en la pitjor enemiga.\nÉs aquesta curiositat la que després de “lluitar” per allò que rebutjava, em va portar a preguntar-me des de molt joveneta Què és el patiment?, D’on ve?, per a què ve?\nVaig estudiar Relacions Laborals, i durant quinze anys, diversos d’ells com Directora d’un departament de RRHH, he acabat contínuament en la mateixa reflexió, la importància de sentir des de la “llibertat d’elecció”, en totes les àrees de la nostra vida.\nVaig començar a observar, sol ser més fàcil veure allò extern, i vaig descobrir alguna cosa més, que el que etiquetem com a “problemes” solen tenir la seva arrel en la manca de comunicació i no només amb l’entorn, també amb un mateix. “Vaig oblidar” comunicar-me amb les meves emocions.\nSegueixo meravellant-me amb la importància de l’autoconeixement, del lideratge personal, del poder de la ment, de la gestió de les nostres emocions, de com, encara que sembli obvi, les nostres accions i pensaments influeixen en la nostra persona i entorn; i com d’importants són les nostres relacions amb els altres.\nDins d’aquesta observació sóc conscient de quelcom més, de la creença de “lluita” que existeix en mi. Aconseguir és sinònim de dur treball, de lluita. Així doncs, aconseguir és patiment. Per molt incoherent que sembli!\nDesprés d’anys “lluitant” vaig descobrir que el patiment podia i volia ensenyar-me alguna cosa. Vaig ser conscient que el patiment era elecció meva. Jo, la meva ment, crea la meva realitat. El patiment em va ensenyar que era jo qui ho estava atraient i retenint en la meva vida.\nL’entusiasme, la motivació, les ganes, la curiositat i la potent llum que va obrir en mi aquesta consciència van ser les portes al meu creixement, a l’evolució que m’ha portat al meu somni, estar al costat de les persones i organitzacions (que són la suma de persones) i acompanyar-les en el seu creixement.\nLa meva vocació és acompanyar-te en el teu procés de creixement, acompanyar-te en el camí cap a la teva lliure elecció. Aquest camí que et condueix a veure’t amb uns altres ulls, els ulls que veuen realment el teu potencial, aquell que ara potser pugui estar ocult i una part en tu està volent que aparegui perquè sap que existeix. És aquesta part en tu la que pot ser que ara t’estigui duent a llegir aquestes línies. El teu potencial reclama expressar-se.\nT’acompanyo en el teu viatge, el viatge de desprendre’t dels bloquejos, les limitacions, pors i creences que fins ara t’hagin acompanyat per convertir-te en el protagonista de la teva vida, la teva millor versió.\nM’apassiona i em sento una afortunada d’ACOMPANYAR-TE A QUE DESCOBREIXIS LA TEVA GRANDESA.\n“Tens el poder de ser qui tu vulguis ser, ara només has de triar ser-ho.” Cecília Ruiz\nDescarrega't el CV de Cecília Ruiz


Arriba l'estil Hygge! La nova tendència del momentArriba l'estil Hygge! La nova tendència del moment\nArriba l’estil Hygge! La nova tendència del moment\nD’origen danès, el terme “hygge”, arriba per quedar-se. Un concepte basat en un estil de vida orientat al benestar i a la felicitat, que es reflecteix en les tendències de decoració del moment, a nivell internacional. No en va Dinamarca ha estat considerat el país més feliç del món, segons l’estudi realitzat per l’ONU (The World Hapiness Report 2017), en més de 155 països.\nPerò en què consisteix?\nÉs un filosofia de vida on la llar ocupa un paper molt important, com a espai de benestar, tranquil·litat i comoditat, on les preocupacions i els problemes no tenen cabuda, hem de deixar-los fora i viure en harmonia, creant el nostre espai de felicitat, el nostre espai “hygge”.\nLas 4 claus per a crear una llar Hygge:\nTota la decoració gira entorn al confort, la comoditat i el benestar versus el disseny. Les persones són l’eix principal, els espais, els mobles i els objectes estan al nostre servei per fer-nos sentir bé, còmodes i a gust a casa nostra.\n“Llar dolça Llar”.\nElements nobles i naturals, molta fusta i moltes plantes!, però també detalls i objectes a partir d’altres materials que ens inspirin natura, com ara una taula de centre amb la base de troncs d’arbres, decoració de gerros amb sorra, pedretes de la platja o d’algun rierol, fruites, bambú, etc. Tot allò que ens aporta un ambient de relax, de pau, de benestar i ens allunya de l’estrès quotidià de la ciutat.\nLa il·luminació natural juga un paper fonamental, així que hem de deixar passar la màxima claredat en les nostres estades, no obstruint els punts d’entrada de llum, retirant les cortines, pujant les persianes, etc. Quan es fa fosc, imprescindible crear ambients càlids, les veles poden ser les nostres gran aliades, combinades amb diferents punts de llum tènue.\nL’actitud Hygge es basa en la recerca del benestar i la felicitat a partir de la senzillesa i les petites coses. Des compartir una tarda a casa amb família i amics, un moment de sofà, manta i llibre, un bany relaxant d’aigua calenta, totes aquelles coses que ens fan sentir bé. Un consell és decorar, sense recarregar els espais, amb objectes que ens portin bons records i que ens facin reviure bones experiències, així com crear el nostre propi racó Hygge a casa.\nPREVIOUSVesteix la teva taula amb la rajola hidràulica del Modernisme!\nNEXT5 consells per una casa més càlida i acollidora


Els llenguatges de marques estan en plena expansió. Recolzant-se en el gran èxit que han representat les pàgines web han anat apareixent noves tecnologies basades en llenguatges de marques que permeten als usuaris i als programes aconseguir resultats amb els quals abans només es podia somiar.\nEls nous llenguatges de marques intenten anar una mica més enllà de la simple representació de dades que oferia HTML, i que eren ideals per a les persones, a nous sistemes que puguin fer que els programes puguin recuperar la informació que es troba en els ordinadors i processar-la de manera automàtica.\nL’apartat “Introducció als llenguatges de marques. Classificació” mostra què són els llenguatges de marques, quines són les seves característiques, quina evolució han sofert i quins són els usos més importants.\nL’apartat “Documents XML” entra en profunditat en el llenguatge XML i explica què són i com es poden crear documents XML, com es pot fer per comprovar que aquests documents són correctes, i s’hi veuen algunes eines per treballar amb documents XML.


Fem un cine?: 02/01/2010 - 03/01/2010\nAbc Intriga dramàtica rural, 2h24m\nCast Christian Friedel, Burghart Klaubert\nRatings Fotogramas 4/5, IMDb 8.2\nPossessió infernal, puntuació 8.5\nLes credencials que acompanyen la darrera pel·lícula de Haneke, distingida amb la Palma d'Or a Cannes i el premi de la crítica internacional, no tenen un origen infundat. Si 'La cinta blanca' s'ha integrat a la cartellera amb una naturalitat considerable és perquè té una personalitat difícil d'oblidar, que sobresurt amb la qualitat penetrant del blanc i negre entre un espectre de colors en general poc estimulant.\nLa tensa contenció que reflecteixen els rostres d'alguns habitants d'aquest poblet austríac poc abans de la Gran Guerra sembla tenir origen en un rigorós ordre social. 'La cinta blanca' parla de les perversions que subsisteixen a l'ombra d'aquest ordre, i d'una sèrie d'enigmàtiques desgràcies que fan trontollar l'equilibri de la comunitat.\nHi ha en aquest Haneke un poderós hàlit a Bergman, en la puresa metafísica de les imatges, en la seva capacitat de situar el fons dels personatges en un primer terme poètic, incontestable com el retrat d'una nuesa al natural. El secret és a la depuració formal d'una posada en escena que fa de la seva dura pulcritud un cristall d'augment sobre l'interior de l'individu, revelant la conflictiva intensitat dels seus corrents, la seva dissimulada asfixia.\nLa misteriosa taca del mal, escampant-se sigilosament sobre la calma podrida d'aquest entorn bucòlic, és com el fantasma venjatiu d'una llibertat ofegada, destruint el mateix ordre que l'ha fet odiar-se. Només l'amor i la innocència del jove professor que tracta d'arribar al fons de l'assumpte sembla resistir-se a la possessió diabòlica, de pas fred i inexorable, que va tenyint l'atmosfera de la pel·lícula.\nHi ha algun motiu, doncs, per no qualificar 'La cinta blanca' d'obra mestra? La mateixa distància analítica, esgarrifant, que la pel·lícula fa servir magistralment per posar de manifest el caràcter devastador d'una crueltat que Haneke situa estratègicament fora de camp, és la que, de vegades, ens torna una imatge emocional captada amb excessiva voluntat d'estudi. Fora d'això, l'experiència és única.\nPublicat per Fem un cine? a 22:26 6 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nPublicat per Fem un cine? a 22:52 7 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nAbc Mandela i el rugby contra l'Apartheid, 2h13m\nCast Morgan Freeman, Matt Damon\n1st weekend USA 8.6 M$ (4.052 $/sala)\nRatings La Vanguardia 3/4, Fotogramas 3/5, IMDb 8.9\nInjecció de moral freda, puntuació 5\nSembla que tampoc els grans cineastes són immunes a aquest fenomen tan propi de principiants que és la boira narcisista, un mal que impedeix veure què hi ha de prescindible en el material que s'ha filmat, el monstre de l'ego que confon equilibri amb mutilació espiritual. Voleu exemples? El Fincher de 'Zodiac' perdut al laberint d'una investigació sense final, el Malick de 'El Nuevo Mundo' banalitzant la bellesa inicial del seu edèn o, recentment, el Cameron de 'Avatar' provocant que els rituals col·lectius de la seva raça indígena perdessin el sentit.\nEastwood també cau en l'excés estèril quan s'obsessiona en fer la crònica del camí cap a la glòria dels Springboks, l'equip de rugby de Sudàfrica. El director arrossega el pes d'un final cantat, es perd en la recreació gratuïta dels partits i sobretot es mostra incapaç de fer sonar les trompes de l'èpica quan la història li demana.\nNi Morgan Freeman, esplèndid encarnant a un Nelson Mandela que lluita per aixecar el país, pot dissimular la baixa forma del seu amic Clint. L'habitual intimitat, de línies pures, en els moments crepusculars dels personatges, o aquella complicitat tan nítida com els sentiments que es dissimulen, han quedat per altres ocasions.\nNo deixa de ser paradoxal que 'Invictus' faci descansar tot el pes del seu escàs valor emocional en una sola paraula: inspiració. En té, i molta, l'actuació de Freeman, i també el seu personatge de Mandela quan la busca per contagiar-li al capità dels Springboks, un Matt Damon que no disposa del material dramàtic suficient per donar-li substància al seu atleta.\nHagués estat interessant veure com la sinergia entre aquests dos líders amb tant a demostrar gaudia de més temps, derivava cap a una amistat que aprofundia en la mútua comprensió de les carències, com passava a 'Million Dollar Baby' entre Maggie i el seu entrenador. El film, però, sembla tenir pressa per assolir els seus objectius fàctics, dominat com està per un esperit de crònica del que no té la paciència d'allunyar-se.\nPublicat per Fem un cine? a 21:19 5 comentaris: Enllaços a aquest missatge


Així veuen el 2021 les entitats d'escoltisme i guiatge\nActivitats d'agrupaments durant la pandèmia per Covid-19 Font: MEG\nEl 2020 va ser un punt d’inflexió per al lleure educatiu de base associativa. Amb la crisi sanitària es va decretar un confinament que, segons les entitats d’escoltisme i guiatge, sovint no ha tingut en compte les necessitats d’infants i joves.\nDes de l’inici de la pandèmia, les entitats d’escoltisme i guiatge han vist com pràcticament en totes les mesures imposades i les restriccions han afectat el seu dia a dia sense tenir en compte l’impacte que aquestes podien tenir més enllà de la prevenció de contagis.\nUna tasca “imprescindible”\nLa pandèmia dels darrers mesos ha deixat palès que Catalunya és un país ric en teixit associatiu amb uns infants i joves amb capacitat per auto organitzar-se, participar de manera activa a la societat i reivindicar els seus drets. Tot i això, aquesta riquesa associativa s’ha vist posada en risc amb la prohibició del lleure presencial.\nLes tres entitats membres de la Federació Catalana d’Escoltisme i Guiatge –Minyons Escoltes i Guies de Catalunya, Escoltes Catalans i Acció Escolta–, han treballat aquests mesos amb la Direcció General de Joventut per tal de crear uns protocols que permetin el retorn a l’activitat habitual de manera segura.\nEls agrupaments escoltes han reivindicat alhora la seva tasca com a “imprescindible” per a infants i joves, creant espais de confiança, educació emocional i en valors, que es fan encara més necessaris en una societat que no dedica gaires estones a l’educació emocional ni al treball de cures.\nDes d'Acció Escolta de Catalunya opinen que l'aplicació de les restriccions des d’una mirada adulta i sanitària "ha obviat en molts casos el dret a tenir una vida digna, el dret a l’educació, el dret al joc, a les activitats culturals i al lleure, entre d’altres".\nEn aquest context, com s’ha vist a recents estudis de la iniciativa Recerca Social d’Urgència, aquesta situació ha fet augmentar i empitjorar la situació de molts infants i joves, en relació amb la pobresa infantil, la precarietat laboral juvenil, les desigualtats educatives, com també l’augment d’estrès, problemes psicològics i de salut mental, problemes de convivència a les llars, baixa activitat física i pantallisme.\nInquietuds de cara al futur\nD’aquesta manera, l’Escoltisme i el Guiatge i tot el lleure educatiu de Catalunya demana l'adequació de les normes o facilitat per a poder dur a terme la seva activitat, que defineixen com a que és “essencial i segura”. I no només això, també denuncien que en diverses ocoasions, la pròpia Direcció General de Joventut, òrgan amb el que treballen per a la creació de protocols entre d’altres, s’assabenta d’aquestes mesures “un cop ja estan decidides i pels mitjans de comunicació”.\nDes de Minyons Escoltes i Guies de Catalunya coincideixen en que això els genera inquietud a tots els nivells: a les associacions, als agrupaments i a les famílies dels infants i joves dels caus, ja que el 2021 ha començat un altre cop amb la suspensió de les activitats presencials i el govern ha pres una decisió sense tenir en compte ni els drets ni les necessitats d’infants i joves ni la tasca educativa que realitzen.\nDes d’Escoltes Catalans, una de les inquietuds que tenen és que el 2021 continua essent un any en què predomina un ambient d’incertesa, ja que afirmen que “cada setmana canvien les mesures” que han de respectar i que això afecta directament a les activitats diàries de les tres entitats”.\nPer altra banda, des de Minyons Escoltes i Guies de Catalunya són conscients que aquest 2021 no serà un any fàcil per dur a terme la seva activitat. A les restriccions de mobilitat i de reunió, que afecten de ple l'entitat quan volen preparar activitats o dur-les a terme, se li ha de sumar la dificultat que, sovint, la DGJ i tot el Departament de Joventut queden en el darrer pla a l’hora de participar en les decisions sobre aquest tipus de mesures.\nA Acció Escolta de Catalunya opinen que "hi ha una criminalització del jovent estereotipada i equivocada” on s'afirma que les joves no actuen amb responsabilitat envers la situació que estan vivint.\nCompromisos i oportunitats per a aquest 2021\nDavant la situació actual, a Acció Escolta de Catalunya encaren aquest any "amb compromís per defensar els drets que se’ls vulnera a tenir una vida digna, a l’educació, al joc, a les activitats culturals i al lleure, entre d’altres". També es comprometen a demanar a les administracions que es tingui en compte l'opinió dels infants i joves a l'hora de prendre decisions que ens afectin directe o indirectament.\nSeguiran reivindicant i posant en relleu la importància del lleure i la feina dels agrupaments escoltes. També continuaran col·laborant i participant de projectes i entitats que treballin per posar la infància i la joventut al centre, “per tal de trencar amb l’adultcentrisme”. Per últim es comprometen a seguir donant suport als agrupaments escoltes i oferir espais de cura i de formació pels caps, així com i eines i recursos per poder fer la seva tasca tant en línia com presencialment amb els infants i joves.\nMalgrat això també reivindiquen la incertesa d’estar “pendents cada setmana de les rodes de premsa” per saber quan es podrà recuperar l’activitat presencial, amb quins protocols caldrà fer-ho, o si hauran d’estar preparades per a noves aturades presencials.\nCom a resultat d’aquest fet, Escoltes Catalans afirma que a nivell d’associació, "tot plegat ens suposa invertir molts més esforços a preparar la programació d’activitats plantejant sempre una doble opció en cas que es pugui fer presencialment o si cal fer-la virtual".\nDes d'Escoltes Catalans comenten que "tots aquests esforços que estem fent també ens està donant l’oportunitat de fer un procés d’aprenentatge a nivell global, de tota l’entitat: descobrir noves formes de treballar, nous escenaris, pensar alternatives, actualitzar formats i continguts, donar resposta a les noves necessitats dels agrupaments etc".\nA Minyons Escoltes i Guies de Catalunya tenen clar que inevitablement hauran d’afegir “altres reptes per aquest 2021”, com per exemple seguir reivindicant el paper de l’Escoltisme i el Guiatge com a espai essencial, segur i equiparat a l’educació formal; adaptar-se i reinventar-se “amb poc marge de temps i recursos” a les noves lleis que afecten a l’entitat perjudiquen i “seguir fent cau, perquè els infants i joves de Catalunya ho necessiten".\ncoronavirus, escoltisme i guiatge, educació en el lleure\nSubmitted by Aleix (no verificat) on Dm, 26/01/2021 - 20:50\nTota la raó i no ve a cuento, però si s'haguéssin unificat les 3 branques de l'escoltisme català quan tocava ara no caldria tenir tres ens diferents parlant intercalats i tindrien molta més força.


Amb els peus a terra » valors\nPublicat per eqc el 27 de/d' maig de 2011\nfa quatre dies La Vanguardia va seleccionar com a “Carta del dia” la d’un professor d’institut que posava de manifest la gran contradicció que, malauradament, comprovem cada dia a les escoles i instituts: l’escola va per un costat i la vida (la societat) per un altre. Tot plegat, certament neuròtic, massa sovint.\nM’ho he pensat molt abans de reenviar-vos-el. Finalment m’he decidit, admetent que és d’ una “reducció” que no es pot generalitzar, en cap sentit.\nSi no us sembla encertat, disculpeu-me.\nLA VANGUARDIA. 23.05.11\nDAVID CORRAL, BARCELONA\nSóc professor de secundària. Em sento frustrat, i com jo molta altra gent, perquè lluitem contracorrent en la situació actual. Intento ensenyar els meus alumnes certs valors positius per tota la societat que ara per ara no tenen gaire sentit. Intento ensenyar-lis que s’han d’esforçar per tenir un futur millor. Però ells saben que aquí hi ha un 40% d’atur juvenil. Per què estudiar, llavors? Els hi ensenyo que han de ser honestos i no copiar en un examen, però veuen cada dia a les notícies que els més deshonestos viuen molt millor que ells. Els hi dic que han d’intentar viure amb una certa ètica personal, però veuen que es paguen bonus millionaris als directius d’empreses rescatades amb diners de tots, alhora que fan fora d’elles 3.000 persones per culpa de la crisi (per no nomenar les retallades al sector públic a ensenyament i sanitat, perquè ja no hi ha prou diners).\nEls hi intento educar en això de què “qui la fa, la paga”, però veuen a la televisió que els presidents dels bancs que han estat rescatats no han donat cap mena d’explicació per la seva actuació (sigui lícita o no). I tot això, amb el beneplàcit de tota la classe política.\nOn va la societat? Què pensaran i faran aquests nois i noies quan s’haguin d’incorporar al si de la societat adulta? L’altre dia, un alumne de 18 anys em deia: “tot això és per culpa vostra”. I té raó: per activa o per passiva. Ja és hora d’intentar solucionar-ho. Ahir vaig estar a la acampada de Plaça Catalunya i puc afirmar que la mitja d’edat de la gent era de 30 a 40 anys. No eren okupes ni antisistema; era gent normal i anònima fastiguejada amb el sistema que ens han imposat. Per cert, tinc 35 anys, dues carreres universitàries i un màster, és a dir, jo tampoc sóc un jove desarrapat.\nPublicat a articles, valors | Desactiva els comentaris\nPer pensar en el que realment és important\nPublicat per eqc el 10 de/d' maig de 2011\ntot remenant la premsa del dia, esperant que el mecànic faci la seva feina, trobo aquesta reflexió d’en Carles Capdevila, director del diari Ara.\nAfinada, a parer meu.\nEls mals de quan crèiem que érem rics\n| Actualitzada el 10/05/2011 00:00\nAquests anys en què ens hem cregut que érem rics ens han servit per consumir compulsivament tirant de Visa i alhora renegar del comprador que portàvem a dins. Estàvem tips i satisfèiem les necessitats abans de tenir-les, i ho aprofitàvem per fer autocrítica i posar en un pedestal valors que trobàvem més autèntics per exhibir: així hem engreixat el mite de la realització personal. Hem consumit àvidament discursos narcisistes, sovint de filosofia barata, convertint la conseqüència en finalitat. Ho he notat, per exemple, en la gent que esperava el moment ideal per tenir fills, no per motius econòmics sinó d’oportunitat. “Abans m’he de realitzar, he de viure la vida”. És un argument curiós perquè permet deduir que un cop tens canalla ni vius ni et realitzes, cosa que tots els pares signaríem com a broma, però no seriosament. Quan aparques decisions perquè abans vols ser feliç i vols realitzar-te converteixes en premissa una circumstància que sol arribar com a conclusió d’un projecte. I a sobre t’hi obsessiones, fet que dificulta que ho aconsegueixis. Qui hagi estat feliç i s’hagi realitzat sabrà que aquests estats arriben quan superes un repte, quan obtens una cosa difícil. El camí és viure experiències. Algunes d’aquestes capes superficials que ens angoixaven eren només mals de rics. I un cop demostrat que no ho érem, desapareixen del tot.\nPublicat a valors | Desactiva els comentaris\nPublicat per eqc el 8 de/d' maig de 2011\nel Sr. Ferran Ruiz, com sabeu, forma part de l’equip del Consell Superior d’Avaluació del sistema educatiu de Catalunya, des fa anys.\nDoncs bé, el Sr. Ruiz ha penjat fa ben poc un post al seu bloc. M’ha semblat d’allò més interessant i per això goso reeenviar-vos-el.\nAvui torno a parlar de “La sociedad de la ignorancia” (Ed. Península, 2011), però aquest cop ho faig per introduir la meva contribució a aquesta obra, el breu assaig titulat “Educar, entre la evasión y la utopía”.\nLa relació entre aquestes dues paraules em va aparéixer amb força al llibre de Zygmunt Bauman “Temps líquids. Viure en una època d’incertesa” (Viena Edicions, 2007). En el capítol cinqué, “La utopia a l’època de la incertesa”, l’autor del concepte de modernitat líquida afirma que en termes semàntics l’evasió és justament el contrari de la utopia. Per a Bauman utopia és un fi distant, cobejat i somiat, capaç de respondre millor a les necessitats humanes. Inventat per Thomas More a partir dels termes grecs eutopia (bon lloc) i outopia (enlloc), utopia és un món ideal lliure d’amenaces, és una illa de somni purificada de la inseguretat i de les pors on les persones poden viure les seves vides amb plenitud. Així, utopia seria el lloc cap on el progrés pot acostar als que el cerquen de manera col·lectiva. Citant novament Bauman, Oscar Wilde deia que el progrés era la realització d’utopies. Per Anatole France la utopia era el principi de tot progrés i l’esbòs d’un futur millor: fins i tot els troglodites, per no continuar a les cavernes, van haver de somiar un món millor.\nA l’extrem oposat de la utopia se situa l’evasió. Les persones en general tendim a preferir ocupar-nos de temes gratificants o d’interès immediat més que no pas d’involucrar-nos en assumptes complexos o que només són rellevants a llarg termini, especialment si transcendeixen l’esfera individual. L’evasió també és desinterés d’esforçar-nos, de cooperar, és desplaçar el discurs de la millora compartida al de la supervivència individual. Evadir-se implica distreure’s de pensar, és desentendre’s d’inquietuds, és optar per limitar al màxim els maldecaps i les preocupacions i centrar-nos en el que ens gratifica.\nEn la nostra cultura evasió és un concepte amb prestigi: d’una manera o altra contínuament estem convidats a evadir-nos, d’instal·lar-nos en entorns materials o imaginaris que ens proporcionin satisfaccions i comfort, sigui amb fórmules genèriques, sigui amb experiències a mida dissenyades per una indústria activa i potent. Tots ens evadim -no és pejoratiu- tothom té ganes d’evadir-se, de “desconnectar”, de “relaxar-se”, i certament el comú dels mortals experimenta una necessitat psico-biològica de fer-ho. A les antípodes d’aquest prestigi, la pretensió de perseguir l’utopia és desconcertant i sospitosa; ser tractat d’utòpic és sinónim, en el millor dels casos, de mancat de realisme, quan no de desassenyat, irracional i fins i tot perillós.\nLa relació de tot això amb l’educació és el que he mirat d’explorar a “Educar, entre la evasión y la utopía”.\nMillorar l’educació s’ha convertit en un assumpte cada cop més present al debat públic. La problemàtica educativa és objecte de conversa més o menys informada i generosa en mitjans de comunicació i entre famílies i professionals. Tanmateix, jo diria que el lloable objectiu social i polític de millorar l’educació no va acompanyat d’un esforç cooperatiu prou potent i audaç de creació de visions globals a llarg termini. Sembla que s’espera que les solucions apareixeran quan les aporti algú, persona o institució, preferentment de l’àmbit polític o administratiu. Dit d’altra manera, al debat col·lectiu li manca el punt d’utopia necessari per dibuixar visions inspiradores i alhora realistes del que podria ser un futur educatiu més productiu i satisfactori si, de manera col·lectiva i respectuosa, ens atrevissim a analitzar a fons les bases que determinen les realitats i les relacions específiques de l’esfera educativa. En aquest sentit, per a mi, l’evasió es manifesta quan les propostes de millora se centren en actuacions sobre variables aïllades pròpies del que en podríem dir “els mapes mentals predominants”. La utopia seria ser capaços de pensar en formes alternatives d’estructurar la relació entre el món adult del professorat (i també el dels pares i mares) amb el dels infants i joves. Sens dubte aquest debat ens portaria a prioritzar la centralitat de les persones i la construcció dels seus aprenentatges per damunt de les tradicions, conveniències i estructures més aviat anquilosades del sistema actual.\nPerquè no es pot ignorar, tal com assenyala el professor Daniel Innerarity a “La sociedad de la ignorancia”, que la societat del coneixement ha acabat amb l’autoritat del coneixement. Així, l’autoritat del professorat s’ha de recompondre sobre bases diferents perquè ja no és possible basar-la en el control de l’espai informacional ni en que l’apropiació per l’alumne de la informació que se li subministra sigui un factor clau del seu èxit quan acabi la seva etapa escolar. Ni es pot pensar que l’espai físic tancat dissenyat per la transmissió oral i el control dels comportaments que pretenia imposar, com diu Bauman, “un estat de “prohibició o suspensió de les comunicacions” és una fórmula viable i efectiva avui dia ni molt menys a deu o vint anys vista. Ni tampoc es pot donar per garantit que l’espai organitzatiu tradicional, determinat per la transmutació de les disciplines acadèmiques en l’indiscutible eix estructural dels centres educatius, mantingui en el futur la vigència i la utilitat que ha tingut en el segle XX.\nEn definitiva, la modernitat líquida ha canviat el panorama d’estabilitats i certeses que abans posseïa el món de l’educació. Ens evadim quan pensem que hi pot haver expectatives reals de millora sense anar més enllà dels sabers, procediments i estructures tradicionals que es materialitzen en els espais físic, informacional i organitzatiu tot just esmentats. Construir la utopia passaria per ser capaços de dissenyar i posar en marxa, de manera pausada, participativa i humil, una renovació pedagògica que superés unes disfuncions que cada dia que passa són més manifestes, contribuint alhora a satisfer millor les necessitats de les persones (els alumnes) en l’incert món que els espera.\nEn el fons ens enfrontem a la paradoxa irresoluble de voler arreglar els problemes de la “societat de la ignorància” sense repensar el sistema educatiu que n’és un dels fonaments. La frase atribuïda a Einstein, que tant circula per Internet, de que no es poden resoldre els problemes amb el mateix pensament que ha contribuït a crear-los sembla perfectament aplicable al nostre cas, i més encara quan el món canvia sense aturar-se. També semblaria apropiat convidar-nos a nosaltres mateixos a aprofitar una altra idea del científic d’Ulm: els intel·lectuals resolen o s’esforcen per resoldre els problemes mentre que els genis busquen la manera d’evitar-los.\nL’educació ja no és l’àmbit segur i amb pocs riscs que era tot just fa unes poques dècades. Hem de deixar d’evadir-nos. Avui dia no ens queda cap altra possibilitat que somiar la utopia i desenvolupar estratègies per actuar en la incertesa.\nPublicat a societat, valors | Desactiva els comentaris