RAPSÒDIA: 21 anys sense Calders\n21 anys sense Calders\nAvui es compleixen 21 anys de la mort del gran Pere Calders. Ho sé perquè m'ho ha recordat la M Josep Escrivà mentre m'adreçava al blog de Tomàs Llopis (L'Almussai) on ha penjat un conte en homenatge al genial escriptor.\nEl conte es diu "La prova contundent" i, realment, té un to calderià, murri i alhora defensor de situacions inexplicables. Us l'enllaço.\nMaria Josep Escrivà 21 de juliol de 2015 a les 16:10\nM'encanta saber que he fet de pont entre August Garcia, del Penedès, i Tomàs Llopis, de la Marina. I això sota l'aura benèfica del mestre Pere Calders. Impagables complicitats literàries.\nSalut, i gràcies per les atencions, August. I una abraçada, en aquest cas, des de la Ribera del Xúquer.\nAugust Garcia 21 de juliol de 2015 a les 16:19\nI jo encantat de passar per aquest pont que ens connecta: una llengua, i moltes sensibilitats artístiques diferents i, tanmateix, compartibles.\nA més, el gran Calders s'ho mereix de valent!\nXeXu 21 de juliol de 2015 a les 16:24\n21 anys sense ell ja, i jo l'he descobert fa quatre dies. Però no cal massa per respectar profundament la seva obra.\nAugust Garcia 21 de juliol de 2015 a les 17:32\nI quants n'hi ha que anirem descobrim i valorant més endavant! I quants ens passaran inadvertits… Calders, però, és un dels imprescindibles.\nCarme Rosanas 21 de juliol de 2015 a les 16:54\nJa hi he anat a llegir i val la pena, és molt divertit.\n21 anys i recordo exactament el dia com si fos ahir. Me'n vaig assabentar d'una manera ben curiosa. Vaig acompanyar a la meva filla a comprar-se un vestit,a una botiga de Sant Cugat i la dependenta ens ho va dir: sabeu que s'ha mort en Pere Calders? sense conèixer-nos de res... em va sorprendre tot plegat: la mort i que ens ho digués aquella noia. Per això me'n recordo. Fa 21 anys, la meva filla en tenia 18... ostres, el temps!\nGràcies per recordar-ho, pel conte que ens has apropat i pels records i somriures.\nAugust Garcia 21 de juliol de 2015 a les 17:35\nL'anècdota que expliques diu molt de la popularitat (de popular, del poble) que assolí Pere Calders. Tot un escriptoràs que trascendí les classes, dels lletraferits als que no ho eren tant. És una sort tenir escriptors així a la nostra cultura!\nPel temps no pateixis… és l'únic que tenim -com li va dir el pare de la Laura Borràs a sa filla. L'important és viure'l, oi?\nM. Roser 21 de juliol de 2015 a les 19:36\nM. Roser 21 de juliol de 2015 a les 19:39\nUna història molt divertida...A mi el nom de Pere Calders, sempre em porta a Antaviana... Anys enrere, a les escoles, es feia un concurs literari arreu de Catalunya, amb aquest nom, i jo vaig tenir la satisfacció que una nena de la meva classe de 3r, guanyés un dels deu premis, que tots tenien la mateixa categoria. Recordo que aquell any un dels jurats era En Martí i Pol. El poema que és curtet diu així:\nquan hem dones un petó\nI ves per on, el poema , la nena l'havia fet per mi!!!\nAugust Garcia 21 de juliol de 2015 a les 21:40\nQuin poema més bonic! Ja deus estar contenta que els teus alumnes t'estimin tant! Segur que, ara ja grandeta, té molts bons records de l'època que va passar amb tu.\nAnònim 22 de juliol de 2015 a les 8:54\nuna professora de català del institut em va fer avorrir aquest bon home :(\nAugust Garcia 22 de juliol de 2015 a les 9:27\nLlàstima, et vas perdre un filó de literatura que trobo que lliga força amb el teu to irònic. Bé, sempre hi ets a temps de tornar-hi pel teu compte.\nxavier pujol 22 de juliol de 2015 a les 11:28\nCom moltes persones de la meva lleva, el vaig descobrir amb "Antaviana" dels Dagoll Dagom.\nVàrem anar a l'estrena. Ens va sorprendre tant que vàrem repetir.\nI uns mesos més endavant els Dagoll la van tornar a presentar a la "Festa de Treball" del PSUC, i li van fer un petit homenatge al Pere Calders.\nA partir de tot això compràrem (i llegírem) molts llibres seus.\nUn dia (deu fer uns 5 anys) vaig tenir l'oportunitat de parlar amb la seva filla, Tessa Calders.\nVàrem coincidir que és un dels grans "oblidats" de la nostra literatura.\nUna mica com passa (no fa gaire es va comentar en alguns blogs) amb el Pedrolo.\nAugust Garcia 23 de juliol de 2015 a les 9:30\nAntaviana… quina paraula! i quin espectacle. Saps que no l'he vist mai? Me'l vaig perdre al seu moment i em sap greu. Jo em vaig acostar a la prosa de CAlders de la mà de les Cròniques de la veritat oculta. Sempre em ve al cap el conte "L'Hedera Helix", aquell que compra una planta que vol que creixi ràpid… i no té temps d'arribar a casa… Me'l vaig aprendre de memòria -més o menys- i el vaig explicar als meus alumnes. Els va agradar molt.\nEstic d'acord en això dels oblidats. Potser el problema és que la nostra cultura no sap revisitar i tornar a descobrir per a les noves generacions el seu immens patrimoni. Els anglosaxons això ho fan molt millor. Pedrolo, no només oblidat sinó també, en certa manera, menystingut… com un autor menor.\nEn fi, des de la societat civil dels blogs intentem recuperar aquests oblits, oi?\nHelena Bonals 22 de juliol de 2015 a les 14:27\nAmb Calders em passa com amb Simenon, m'agradava molt però me'n vaig cansar, no sé per què.\nAugust Garcia 23 de juliol de 2015 a les 9:33\nSí, de vegades passa amb alguns escriptors. O músics, o pintors… Potser quedem embafats. Llavors és millor deixar-los descansar. I potser passat un temps revisitar-los...\nLoreto Giralt Turón 23 de juliol de 2015 a les 10:20\nÉs un dels meus referents. Crec que, gràcies a ell, m'agrada llegir. Boníssim el conte del Tomàs Llopis\nElfreelang 23 de juliol de 2015 a les 13:05\nvaja fins ara no havia caigut que en gran Calders morí el mateix dia que el meu pare


Apple posa fi a quasi dos dècades d’iTunes - À Punt\nApple posa fi a quasi dos dècades d’iTunes\nEl sistema es dividirà en tres plataformes, Apple Music, Apple Podcast i Apple TV.\n04 de juny 2019 - 13:21\nVa nàixer fa 18 anys de la mà de Steve Jobs. Permetia a les persones amb un dispositiu d’Apple sentir música i podcasts, així com veure pel·lícules o programes de televisió. El conegut iTunes, un dels programes veterans d’Apple, acaba després de quasi dos dècades de vida per a donar pas a noves formes de consum de continguts. La seua companyia mare ha anunciat en la conferència de desenvolupadors WWDC19 la promoció de tres plataformes que agafaran el testimoni: Apple Music, Apple Podcast i Apple TV.\nTres suports diferents per a donar abast a maneres diverses de consumir contingut multimèdia. Apple Music se centrarà en la part musical, Apple Podcast se centrarà en els continguts d’àudio i Apple TV en els audiovisuals. Així mateix, en la cita s’han presentat les actualitzacions dels sistemes operatius de la companyia, com són l’iOS 13 per a mòbil, iPadOS per a iPad i macOs 10.15 Catalina per als ordinadors.\nPrecisament, que l’iPad tinga el seu propi sistema operatiu és una de les grans novetats presentades en aquesta cita. Altres: que l’Apple Watch tindrà una aplicació per a seguir els cicles menstruals de les dones, que l’iPhone tindrà un “mode fosc” per a estalviar energia i bateria, o un nou maquinari per al seu ordinador Mac Pro. Així mateix, l’Apple Watch també tindrà accés directe a la tenda d’Apple, l’Apple Store.


El verd és un color llum primari: ARBRE\nAquesta és la segona activitat de selectivitat que l'alumnat de dibuix artístic va resoldre en aquest trimestre dedicat al dibuix d'espais i paisatge. L'activitat es va resoldre a classe en dues hores, amb la possibilitat de millorar-la a casa. L'enunciat mostrava una fotografia d'un paisatge completament nu, sense res més que un terra i un cel amb una línia d'horitzó molt marcada, únicament trencada per la presència d'un arbre sense fulles molt suggerent.\nI es demanava a l'alumnat que recreés l'escena tenint en compte el punt de vista d'un caminant que se situa a un metre d'aquell arbre, amb la qual cosa calia treballar no solament la llum i la textura imposada des de la foto sinó també "explicar" en dibuix què hi ha més enllà d'aquest arbre solitari.... és una proposta molt potent que permet a l'alumnat posar-se a prova en la representació d'espais i llum, quan no hi ha presència de cònica construïda. Tot seguit us passo imatges dels millors resultats... alguns són espectaculars:\nPublicat per montse martinez a 4:42


Incertesa a la Catalana amb Dani Aznar - Diari de Sant Adrià\nIncertesa a la Catalana amb Dani Aznar\n23/01/2014 – El Castelldefels vol fitxar al principal referent ofensiu groc-i-negre i màxim golejador del grup II de Segona Catalana, Dani Aznar.\nNo és gaire habitual que un equip de Tercera Divisió recorri a un jugador de Segona Catalana per reforçar la seva plantilla. El Castelldefels, setzè classificat de Tercera amb 23 punts, va al darrere del davanter Dani Aznar, conegut amb el sobrenom de Jimmy.\nL’equip entrenat per Lluís Albesa voldria signar a l’actual màxim golejador del grup II de Segona Catalana. Jimmy, qui aquesta temporada ha marcat 13 gols en 16 partits amb la UD Catalana, ha estat durant tota la setmana pendent de poder recalar al Els Canyars.\nCal destacar que Dani Aznar és, dels sis grups de Segona Catalana, el cinquè jugador que més gols ha marcat. Per davant seu només hi ha Frances Salat (28 gols / Albi CF), Joel Ferrer (18 gols / AE Cornellà), Carlos Esteban (15 gols / Juventutd 25 de Septiembre) i Víctor Garrido (14 gols / Reddis CF).\nFa dies, el Castelldefels va anunciar a Twitter l’alta del davanter, però la Catalana va respondre a l’anunci dels grocs dient que la Junta Directiva no havia rebut cap notícia de l’interès que hi havia per fitxar al jugador.\nLa Catalana volia arribar a un acord amb el Castelldefels perquè els del Baix Llobregat abonessin una quantitat per pagar la seva baixa. Segons Futbol Catalunya, els adrianencs volien rebre una suma de diners per alliberar la fitxa del jugador.\nAhir semblava que l’acord era un fet, i fins i tot el mateix Dani Aznar ho va manifestar a través de les xarxes socials. Avui, però, segons ha pogut saber aquest mitjà, el fitxatge de Jimmy pel Castelldefels no està gens clar, i el jugador es podria quedar a Sant Adrià. S’espera que demà la situació es pugui desencallar.\nAmb tot això, la UD Catalana rep diumenge (12h) al CE Premià en el primer partit de la segona volta. Els maresmencs són sisens amb 30 punts, mentre que els pupils d’Alberto Moreno ocupen el dotzè lloc amb 21. A l’anada, el resultat va ser d’empat (2-2).\nAl grup XV de Quarta Catalana, el Besòs Atlètic visita diumenge el camp del filial del Montcada (12h), el quart classificat. En cas de triomf adrianenc, el Besòs superaria al Montcada a la taula, ja que només el té a dos punts.\nEl Besòs Atlètic fa cinc setmanes que no perd, amb tres triomfs i dos empats, però tot i així encara és a nou punts de les posicions de promoció d’ascens. Els adrianencs i el Montcada B tenen uns números molt similars, amb un registre de gols encaixats igual (20).\nArticle anteriorProtesta a l’estació de metro d’Artigues-Sant Adrià contra la pujada de tarifes del transport\nArticle següentCarla Gómez: “Ens hem de creure que podem”


UNESCO febrer: presentacions de llibres, conferències, exposicions i cinema\n• Ací podeu consultar el calendari amb totes les activitats • Cicle de cinema i drets humans • Totes les activitats en el Club d’Amics de la Unesco d’Alcoi, al carrer cid 4 d'Alcoi\nTags: Alcoi, Cinema, Cultura, UNESCO\nSala Unesco d’Alcoi./lesmuntanyes.com\nEl Club d’Amics de la UNESCO ha organitzat una sèrie d’activitats culturals per a tot el mes de febrer. Presentacions de llibres, conferències i xarrades de psicòlegs, professors de dret, de filosofia, d’inspectors de policia, d’activistes dels drets humans, exposicions de dibuixos, projeccions de pel·lícules i reunions de plataformes socials són algunes de les activitats que es realitzaran.\nAcí podeu consultar el calendari amb totes les activitats.\nDia 3 de febrer, a les 20 hores: Dins del cicle de cinema i drets humans conferència, “el dret de les persones a construir la seua personalitat”, a càrrec de Carmen Pla (psicològa) i d’ Anna Barrachina (psicològa).\nDia 4 de febrer, a les 20 hores: Dins del cicle de cinema i drets humans, presentación del llibre “El nen gos”. A càrrec de Francesc Gisbert (Escriptor).\nDia 5 de febrer, a les 20 hores: Inauguració de l’exposició de dibuixos de Miguel Ripoll.\nDia 7 de febrer, a les 19.30 hores: Dins del cicle de cinema i drets humans, projecció de la pel·licula “Canino”, del director Yorgos Lanthimos.\nDia 10 de febrer, a les 20 hores: Dins del cicle de cinema i drets humans, conferència “el dret d’asil a Europa”. A càrrec de Yolanda Martínez i d’ Esther Sánchez, de la delegació de la Comunitat Valenciana d’ ACNUR /UNHCR.\nDia 14 de febrer, a les 19.30 hores: Dins del cicle de cinema i drets humans, projecció de la pel.licula “Welcome” del Director Philippe Lioret.\nDia 17 de febrer, a les 20 hores: Dins del cicle de cinema i drets humans Taula redona, “LLibertat amb seguretat” Intervendran: Jesús Giner, Profesor de Filosofia, Jesús Sánchez, Inspector Jefe de la Comisaria d’Alcoi i Javier Mira, Professor de Dret Penal de la Universitat Politècnica de València.\nDia 21 de febrer, a les 19.30 hores: Dins del cicle de cinema i drets humans, projecció de la pel.licula-Documental “Everyday Rebellion” dels Directors Arash i Aran Riahi.\nDia 24 de febrer, a les 20 hores: Reunió del grup “Salvem l’Aqüifer del Molinar”.\nDia 26 de febrer, a les 19 hores: Reunió del grup “Fonèvol”.\nTotes les activitats en el Club d’Amics de la Unesco d’Alcoi, al carrer cid 4 d’Alcoi


Actualització: 14.05.2022 - 20:23\nVicky Sevilla (Quart de les Valls, 1992) va obrir el restaurant Arrels a Sagunt l’any 2017. A final del 2021 es va convertir en la persona més jove del país a guanyar una estrella Michelin. Tenia vint-i-nou anys. Ara que ja han passat uns mesos, reflexiona sobre si li ha canviat la vida. Arriba a la conclusió que no gaire, que és la mateixa, que continua creant i cuinant i que, això sí, ha de traure temps per atendre els mitjans de comunicació que la volen entrevistar.\nEl llibre de reserves del restaurant és ple fins a final d’any. Sobre l’estrella diu que no se sent pressionada per mantenir-la, sinó per continuar donant bon menjar als comensals. Perquè, per exemple, la tomata confitada que et servesca siga la millor que has menjat mai.\nFem l’entrevista a primera hora del matí a la sala del restaurant, que són les antigues cavallerisses del palau del duc de Gaeta, al bell centre de Sagunt. Per la portassa no deixen de desfilar els proveïdors amb les matèries primeres que empraran per elaborar els plats dels tres menús de tast que té a la carta. També arriba la roba blanca neta i planxada, dins capses de plàstic transparent.\n—Sou una cuinera o una xef?\n—Cuinera. Això de triar el nom va amb la personalitat; a mi, la figura del xef em sembla autoritària. Nosaltres cuinem. Ens fan entrevistes, eixim als mitjans, però som cuiners. Passem molta calor a la cuina, vivim amb molt d’estrès cada servei… Som cuiners.\n—Quins són els vostres orígens familiars?\n—Tinc uns orígens molt humils. El meu pare sempre s’ha dedicat a l’agricultura i ma mare ha treballat en un magatzem de taronja i fent sabates. El món tèxtil i agrícola… Uns orígens molt humils.\n—A casa, era la vostra mare qui cuinava?\n—Ma mare és qui cuina. De manera esporàdica també ha treballat els caps de setmana en un bar més informal, d’entrepans, per guanyar una mica més. Cuina molt bé, però no tinc una història que et puga dir: “Mira, ma mare m’ha ensenyat a fer pastetes.” No he estat amb ella en la cuina.\n—Quina formació teniu?\n—Vaig estar dos anys a Formentera, hi vaig arribar a disset anys i vaig anar a parar a la cuina d’un restaurant. Sense saber-ne. Hi vaig fer dues temporades. Després vaig fer un grau mitjà de cuina a Castelló, a l’escola d’hostaleria Costa de Azahar. També he fet un parell de cursos de pastisseria per formar-me un poc, perquè és el que menys m’agrada i pense que és el que em cal aprendre més. La resta, com que hi tinc tant d’interès, em sembla que en puc aprendre més de pressa. La cuina és una feina prou pràctica i treballar en uns quants llocs m’ha ajudat a aprendre.\n—Amb quins cuiners heu estat?\n—Amb Vicent Patiño, Susi Díaz i Begoña Rodrigo. De cadascun d’ells he après alguna cosa. De Susi, com organitzar tanta gent i fer-ho tan bé. De Begoña, la capacitat que té de traure-ho tot endavant, a pesar de les dificultats. Sempre ha estat un model per a seguir sense socis, començant de zero. Crec que he vist tota l’evolució i és molt inspirador per mi. I de Vicent, com que és un lloc tan xicotet, vaig aprendre de tot. De sala, de cuina, de pastisseria… He volgut agafar el millor de cadascú.\n—Arribar a la cuina per casualitat, ho fa tot més emocionant?\n—No ho sé. És una qüestió d’actitud, com en qualsevol feina. La resta s’aprèn. Em vaig adonar a disset anys que la cuina m’agradava tant i això m’ha permès d’anar més de pressa.\n—Vàreu obrir el restaurant l’any 2017. Com vàreu viure la crisi de la covid?\n—La veritat és que ha estat un cop perquè obris amb tota la il·lusió del món, i el principi va ser molt dur. Feia molts zeros. Em va costar prou omplir el restaurant i quan ja semblava que arrencava, va venir la crisi. Després de la crisi, la gent ha reaccionat molt bé. Hem pogut treballar bé, hem començat a omplir i no ho hem passat tan malament. Sí, en el sentit que amb la covid no sabríem què passaria l’endemà, però la gent ha reaccionat molt bé, ha vingut i hem omplert. Tot el que no havíem aconseguit abans, ho hem aconseguit ara.\n—Quan dieu que fèieu molts zeros, voleu dir que no venia ningú al restaurant?\n—I com es viu, això?\n—És molt frustrant, la veritat. Hi ha hagut divendres amb quatre persones o sis per a sopar. Tenia dos cambrers i un l’enviava a casa.\n—Fèieu la mateixa proposta culinària que ara o l’heu canviada?\n—El restaurant ha evolucionat amb els anys i amb el canvi de clients. Al principi teníem un menú del dia de 15 euros. En fèiem dos, i un es deia Saguntum, que era més enfocat a la gent d’ací. Més informal, tacos, coses que la gent poguera detectar, que ja ho haguera provat i que no els pareguera estrambòtic.\n—M’interessa la paraula estrambòtic. Hi ha gent que encara no gosa d’anar als restaurants amb estrella, encara que econòmicament s’ho puga permetre, perquè té por de no entendre què menjarà, de no saber-ho apreciar, sortir-ne amb gana…\n—He dit la paraula estrambòtic perquè al principi sí que podia semblar-ho. Ara la gent ha perdut la por, ja sap on va. Dins aquest “estrambotisme”, som un restaurant en què la gent repeteix perquè els donem sabors que coneixen. Et puc fer un plat i et puc contar una història i dir-te que del meu cap ha eixit així, i al final et done una tomata confitada, tu ja l’has provada. Potser és la millor tomata confitada que has menjat mai, però és una tomata. Done sabors prou recognoscibles, i, a part, faig tècniques que no envaeixen. Si et faig una amanida d’esferificacions, mon pare ve i no torna. Per més bona que siga. Ací no em funcionaria. Fer tècniques per a la gent més normal ens permet de tenir una gran rotació i que el restaurant estiga ple. Has de fer sentir especial la gent que ve al restaurant. Els agrada dir: “Mira, això ho feia ma mare d’aquella manera”, perquè ho han reconegut.\n—Es poden tenir estels Michelin sense esferificar o emprar tècniques de màxima avantguarda?\n—Sí. Hi ha restaurants per a tots. Aquesta és la meua proposta. També hi ha restaurants amb estel que fan sushi. Al final, la guia és una empresa privada que té uns paràmetres i, segons ells, els complim. Som els mateixos, però anem en sintonia perquè ens agrada fer les coses dins les nostres capacitats i dins el nostre model de negoci.\n—Ha canviat el perfil de client que ve, arran de la consecució de l’estel?\n—Ara hem tingut un període que ha vingut el típic comensal que diu: “T’han donat una estrella, a veure què passa.” Però continuem tenint els mateixos clients. De fet, com que tenim les reserves tancades amb molts mesos d’antelació, als clients que ja venien abans els gestionem nosaltres la reserva perquè puguen continuar venint. No volem que perden la possibilitat de venir quan ens han donat suport des del principi. També veiem que vénen més estrangers, més turistes internacionals.\n—Parlàveu adés que la vostra cuina té sabors recognoscibles, com més la definireu?\n—És una cuina molt de producte i li donem la nostra personalitat. Ens basem molt en la temporada, en el territori i en la memòria.\n—Com és el procés de creació d’un plat?\n—És complicat d’explicar. Hi ha diferents fases, però sempre em recolze en uns pilars determinats. Puc agafar un producte i veure la millor tècnica que se li aplica, per exemple. Després puc veure quines són les millors combinacions. O puc ajuntar uns quants productes de temporada i veure com els combine. Una altra manera de començar és agafar la memòria o el territori. Quins plats fan ací, com els puc adequar al nostre estil, com els puc canviar la tècnica… El que tinc al cap no puc explicar-ho. Vaig un poc així. Ara, per exemple, he fet un snack de seitó perquè comença la temporada i volia emprar-lo. Ací a la Mediterrània en tenim molts, ara. “Quina és la manera que tenim a València de menjar-lo? No el fregim perquè és més del sud. Doncs amb vinagre, com ho podem fer, amb vinagre? No posem un vinagre tan agressiu, busquem un vinagre d’arròs perquè és més suau, menys àcid i més elegant a l’hora de menjar… i què més, doncs remolatxa.” És un poc així, com va el fil.\n—El feu tota sola, aquest procés?\n—Sí. Una volta tinc el plat és quan ho tastem tots. El sommelier també m’ajuda perquè té molt bon registre. S’ha de tenir una biblioteca de sabors, i això s’agafa amb la pràctica. Tu te’n recordes inconscientment. Per exemple, a eixe seitó li hem posat uns cítrics, uns pèls de taronja. Recordes que en algun lloc has tastat taronja i remolatxa. Ha estat en una amanida, però a mi em serveix per a posar la remolatxa picada amb uns pèls de taronja…\n—Quan s’aconsegueix la primera estrella, augmenta la responsabilitat?\n—Sí. No hi ha tanta rotació de plats. Abans ens atrevíem molt més, provàvem plats nous per veure què passava. Ara ens ho pensem dues vegades perquè la gent espera que hi haja tots els plats bons. Abans pensàvem que si no els agradava, podia passar que els clients no ens donessen una altra oportunitat, que potser no tornarien. Ara l’exigència no és només per a nosaltres, és l’exigència per respecte als altres, als clients.\n—Hi ha com una aura sobre la pressió que reben els cuiners per mantenir o per sumar estrelles. És el vostre cas?\n—No. A l’hora de crear has d’estar tranquil·la. No has de pensar en el temps, perquè si no, no funciona. I a vegades m’estic tres hores davant el paper i no ix res de profit, i unes altres, vaig caminant per ací o parle amb tu i dic: “Ostres, li he dit això del seitó i podria fer no sé què…” És una cosa que ix i que no és matemàtica. És un procés i no sé explicar-lo. A vegades ix i a vegades, no. No hem buscat l’estrella. Anem en sintonia amb la guia perquè vol fer les coses bé i nosaltres també. Ara no pense ni en mantenir-la ni en perdre-la, ni en guanyar la segona. Farem les coses bé, i si ve la segona, molt bé. Si ens la lleven, serà perquè no fem les coses bé, i m’afectarà si la gent deixa de venir a menjar. Ens agrada fer-ho bé. De pressió, cadascú té la que es posa. Michelin no et pega amb un bastó i et diu: “Has de fer això o allò.”\n—Teniu trenta anys, quin és el vostre límit?\n—Vull anar dia a dia. La pandèmia ens ha ensenyat que no pots fer plans a llarg termini. Gaudir d’això, continuar endavant i ja està. No vaig obrir el restaurant per tenir un recorregut o premis. El vaig obrir perquè em vull dedicar a la cuina i vull estar a prop de casa i volia ser jo qui gestionara els temps. El temps dirà què faig. No vull posar-me objectius a llarg termini.\n—Heu pensat d’expandir el negoci i obrir més locals?\n—M’agradaria canviar de local. Aquest és bonic, però per a treballar és difícil. Té escales, la cuina és prou lluny.\n—Sense eixir de la comarca?\n—El restaurant es diu Arrels perquè tornava a casa i no tornava per anar-me’n a València o a Castelló. Vull quedar-me per la zona, vull ser a prop de casa…\n—Què vàreu dur de Formentera?\n—Tot! Me’n vaig amb disset anys sense saber res i me’n torne amb una professió i una passió, una feina, una rutina, que és important. Em vaig descobrir com a persona, també. Descobrir el que podia arribar a fer. No havia treballat mai. Me’n vaig la primera temporada i la segona em fan cap de la cambra freda, i pense: “Ostres, Vicky, sí que vals per alguna cosa.”\n—Heu tornat a Formentera?\n—No. Em fa molta nostàlgia. Al principi era per falta de temps. Però vaig tenir uns anys que volia tornar-hi, i per nostàlgia no ho he fet. M’ha donat molt, Formentera. Em va canviar la vida. Em va salvar la vida. Em va dir: “Mira, tens una professió.” Pense que poques persones poden dir que es dediquen a fer allò que els agrada, i jo puc dir-ho. I m’ho ha donat Formentera. Me’n vaig tornar per la meua parella i perquè vaig decidir estudiar i formar-me.\n—Us agrada anar als bars més normals, entre cometes?\n—I tant! M’encanta anar de tapes i m’agraden molt els entrepans.\n—Quin és el vostre preferit?\n—A la carta, teniu algun plat que evoque un entrepà?\n—Sí, n’he tingut! En els snacks vam tenir un mochi d’Almussafes, que du sobrassada, formatge i cebeta, molt típic d’ací.\n—Es menja bé, als bars normals, de barri, de poble?\n—És clar! Sempre que es fan servir bons productes fan coses molt bones, és una meravella. A tots ens agrada. Els bars són plens de gent. És cultura. No per tenir un estel has de ser millor que el bar de davant de casa. Pots venir ací o anar ací davant que fan uns entrepans boníssims o a baix, que fan molt bons arrossos. Això és el més bonic de la gastronomia.\n—Em pose a la vostra pell el dia que va venir l’inspector de Michelin. El vàreu reconèixer?\n—Ve més d’una volta perquè, si tan sols vinguera una, seria com llançar una moneda a l’aire. I una de les voltes sí que el vàrem detectar.\n—I què es fa, en aquests casos?\n—No pots fer res, perquè ja el tens assegut a taula. Vaig comprovar que s’acabava tot el que li servíem i que tenia detalls com ara comprovar la temperatura dels plats. Com que no pots fer res, penses: alea iacta est.\n—Feu reunions familiars el diumenge, amb paella i tot això?\n—Sí, sí. Fem taulades. Ens ajuntem els meus pares, els germans dels meus pares, els cosins…\n—Qui fa la paella?\n—Mon pare fa el sofregit i ma mare hi posa l’arròs. Fa trenta anys que ma mare fa la paella cada diumenge. No la faré millor que ella. Els diumenges són d’ella, jo no faig res.\n—Els vostres pares vénen a Arrels?\n—Sí. De tant en tant els convide, i els agrada.\n—La gent té moltes manies a l’hora de menjar?\n—Sí. Per ací passa tanta gent que et trobes de tot.\n—Quina és la mania més extraordinària amb què us heu trobat?\n—[Riu.] Tanta sort que va ser molt a principi, que tenia un menú més curt, perquè un dia va venir una persona que ens va dir que solament menjava coses verdes. Que seguia una dieta de colors i que aquell dia tocava el verd. T’ho jure.\n—I què li féreu?\n—No ho recorde perquè ja fa temps, potser li vaig fer un risotto verd, una amanida i potser guacamole… No sé com ho vaig fer, però al final ho vaig traure tot verd. Imagina’t que això ens passa ara, que tenim un menú amb catorze passes. Tot verd! Les dietes s’han de fer a casa i no al restaurant! [Riu.]


EMPORDÀ LLEURE: Saps en què es diferencien els certificats professionals, les qualificacions professionals i les competències professionals?\nSaps en què es diferencien els certificats professionals, les qualificacions professionals i les competències professionals?\nQuè és un certificat professional?\nEls Certificats de Professionalitat són documents que acrediten a un treballador / a en el conjunt de competències professionals que capaciten per al desenvolupament d'una activitat laboral.\nEstan regulats pel Reial Decret 34/2008, de 18 de gener i són l'instrument d'acreditació oficial de les qualificacions professionals del Catàleg Nacional de Qualificacions Professionals en l'àmbit de l'administració laboral.\nTenen caràcter oficial i validesa en tot el territori nacional i són expedits pel Servei Públic d'Ocupació Estatal i els òrgans competents de les comunitats autònomes.\nSeguint els procediments establerts per a l'avaluació i acreditació de les competències professionals adquirides a través de l'experiència laboral o de vies no formals de formació .\nLa Llei Orgànica 5/2002, de 19 de juny, de les qualificacions i la formació professional la defineix com el Conjunt de competències professionals amb significació per a l'ocupació que poden ser adquirides mitjançant formació modular o altres tipus de formació ia través de l'experiència laboral .. Una persona qualificada és una persona preparada, algú capaç de realitzar un determinat treball, que disposa de totes les competències professionals que es requereixen en aquest lloc.\nUna qualificació és el mateix que un títol?\nNo. La qualificació és la competència que el treballador ha de tenir per respondre a les necessitats del mercat laboral i expressa els resultats que ha d'obtenir en el seu treball. Un títol és la formació que defineix l'Administració Pública per adquirir la competència inclosa en una o més qualificacions professionals.\nCom s'adquireixen les qualificacions professionals?\nLes qualificacions poden aconseguir-se a través de la formació professional, de l'experiència professional o d'altres vies no formals de formació. Els títols de formació professional i els certificats de professionalitat acrediten les corresponents qualificacions professionals a qui els hagin obtingut, segons estableix la Llei Orgànica 5/2002, de 19 de juny.\nEn l'actualitat a Espanya coexisteixen la formació professional reglada i la formació per a l'ocupació. La primera està composta per una sèrie de cicles formatius que donen lloc als títols de tècnic i tècnic superior, normalment constitueix la formació professional inicial i s'adquireix a través dels centres de l'administració educativa; la segona té com a objectiu afavorir la formació al llarg de la vida dels treballadors, amb independència de la seva situació d'ocupació o atur i en l'actualitat s'adquireix a través de cursos de formació professional ocupacional i de formació professional contínua.\nL'experiència adquirida mitjançant el treball i mitjançant altres vies no formals de formació permet també sumar competències fins a obtenir una qualificació que respongui amb èxit a les necessitats del sistema productiu.\nLa Llei Orgànica 5/2002, de 19 de juny, de les qualificacions i la formació professional defineix la competència professional com el conjunt de coneixements i capacitats que permetin l'exercici de l'activitat professional d'acord amb les exigències de la producció i l'ocupació.\nAquestes competències es poden adquirir mitjançant formació o per experiència laboral (les administracions convocaran anualment procediments d'acreditació de competències professionals atenent a les necessitats del mercat laboral).\nUna persona està qualificada quan en el desenvolupament de la seva feina obté uns resultats que estan al nivell demandat pel sistema productiu.\nEtiquetes de comentaris: Jordi Iglesias, Qualificacions professionals


ESTATUTS DE L'ASSOCIACIÓ ARDSLOT\nAmb la denominació Associació ArdSlot es constitueix aquesta entitat, que regula les seves activitats d’acord amb el que estableix la Llei 4/2008, de 24 d’abril, del llibre tercer del Codi civil de Catalunya, relatiu a les persones jurídiques; la Llei orgànica 1/2002, de 22 de març, reguladora del dret d’associació, i els seus estatuts.\n1) Promoure la pràctica de l'activitat "Slot", especialment en àmbits on aquesta activitat pot fer un bé als demés (per exemple a Centres Penitenciaris, clíniques i hospitals, centres per a minusvàlids, residències d'avis,...).\n2) Promoure els acords amb ajuntaments i entitats, per organitzar la referida activitat d'slot a festes populars, fires, festivals de la infància, i tots els llocs on l'associació ArdSlot ho consideri adient.\n3) Promoure la participació popular de qualsevol persona en aquesta activitat i promoure i fomentar alhora l'actitud i les activitats relacionades amb el voluntariat.\nMuntar circuits d'"slot" a Festes Majors, casals i residències d'avis, hospitals i clíniques, presons, festivals de la infància i similars, centres per a discapacitats, escoles, fires, aeròdroms, i altres llocs arreu de Catalunya. Fer tot el possible perquè tothom en quedi molt content. Els circuits que muntem poden ser de qualsevol mida, des d'un circuit muntat a una "camilla" per moure a les habitacions dels pacients als hospitals, fins a circuits gegants a centres esportius i altres llocs. Els podem fer a espais d'interior, i d'exterior, així com muntar-los al voltant i/o a dins de vehicles com cotxes, autobusos, avionetes, i altres.\n1. El domicili de l’associació s’estableix a Menàrguens (Lleida), i radica al carrer Cera, núm. 9.


OPINIÓN | 'Sarrià 71' por @Desmemoriats - Plaza Deportiva\nVALÈNCIA. No hi ha res més difícil que posar-li lletra a un sentiment. Si a més tracta d'algo complexe com la relació vital amb un club de futbol, es complica encara més. Son pocs els que tenen el talent per a estos assumptes, i molts, soles ho aconsegueixen transitant pel extraradi.\nCom mai ningú ens contà res, com se'ns van morir tots abans de que pogueren fer-ho, poc es sap del origen popular de l'entitat.\nPer això és fascinant trobar propostes que recuperen aquells arrels i ambients. Doncs tot al Fé-Cé va eixir de la gent. Des de la bandera al primer himne, passant pels primers homenatges als seus mites, les celebracions dels èxits fundacionals. Els primers setmanaris partidistes o llibres als seus ídols. Els primers malnoms. Regals d'éstos al club. Als quals el València s'afegia, o no, com va ocórrer infinitat d'ocasions. Implicant-se les actrius del Teatre Apolo, o les bandes de música, encapçalades per la Societat Coral El Micalet, rebombori oficiós en tot acte futbolístic.\nAixí va sorgir també la famosa falla de 1925 que ara, recuperant el seu camí i proposta, retornarà a la vida 95 anys després gràcies al esforç d'uns pocs.\nÉs com deuria ser el centenari, al menys el que m'agradaria a mí. Un rebrot social teixint nous actes i continguts allunyats de la oficialitat. Populars, que donen vida a un entorn retrobant-se amb els origens. Gent fen coses per a la gent, sense cap pretensió.\nQue és, recorreguent la ruta dels anys vint, com Cisco Fran s'ha convertit en el cantautor de Mestalla. Sense rotllos, ni apadrinaments antinatura, ens regala relats musicals des de la seua Nostalgia de Bell Ville, feta himne. Amb Volverán, una centenaria puntada a l'entrecama del oficialisme (com també ho és la de Tardor), i ara amb un Sarrià 71 evocadora d'aquella inesperada lliga, seguint el to sentimental construït des de la grandesa de les xicotetes coses. L'argamassa que alçà al mateix club.\nHo veurem a un disc produït pel col·lectiu Últimes Vesprades a Mestalla. Gent fent coses per a la gent. Com el documental a Tonico Puchades que vam veure a Àpunt. O els diferents podcasts d'impuls personal que posen veus al centenari. I la de coses que están per eixir i de les que encara no tenim ni idea.\nAixò és lo important en temps insulsos, que les bases s'unisquen i facen camí recobrant la seua raó de ser, independentment de lo que faca o no la institució. Que al fi i al cap tampoc pot cubrir-ho tot sempre.\nNecessari i peremptori eixe recolliment social entre nosaltres mateixos en dies de fredor, allunyament i polítiques despersonalitzadores.\nPerquè el València som tots nosaltres. Encara que se'ns haja oblidat.


UGT vol personar-se en el preconcurs de creditors de Nueva Rumasa | UGT Catalunya\nUGT vol personar-se en el preconcurs de creditors de Nueva Rumasa\nLa Federació Agroalimentària de la UGT ha registrat sol·licituds als diferents jutjats mercantils. A Barcelona, per Cacaolat.\nLa Federació Agroalimentaria de la UGT d’àmbit estatal ha registrat aquest migdia la solicitud per a personar-se en el preconcurs de creditors de Nueva Rumasa. A Catalunya, el sindicat ha presentat la sol·licitud per Cacaolat, al jutjat mercantil núm.6 de Barcelona.\nPer a la resta d’empreses afectades del grup, la UGT ha fet les corresponents peticions als diferents jutjats provincials, segons la ubicació de cadascuna d’elles.\nLa UGT espera que el jutge admeti la sol·licitud, atenent els 3.000 treballadors i treballadores afectats per aquest preconcurs, i el deute que el grup té amb ells, d’uns 3 milions d’euros. Amb aquesta acció, el sindicat pretén estar al corrent de l’evolució de les negociacions que es mantinguin entre Nueva Rumasa i els seus creditors, per a assegurar-se que qualsevol acord porti implícit el manteniment de l’activitat i la garantia dels llocs de treball.\nLa UGT demana a Nueva Rumasa que reflexioni sobre si la seva presència en el pre-concurs és la més adient per a garantir l’activitat de les seves empreses, o si, pel contrari, podria tenir una millor garantia de futur deixar l’administració de les companyies en mans d’uns altres gestors.\nEl nostre sindicat desconeix amb quins fons d’inversions està negociant Nueva Rumasa per a aconseguir fons i liquiditat, però en qualsevol cas espera que en aquesta ocasió obtingui els recursos necessaris, i no passi com en altres ocasions, en què el grup ha anat anunciant de forma reiterada que tenia inversors, i que finalment han quedat en res, en perjudici dels treballadors i treballadores.\nA Catalunya, la complexa situació de la planta de Cacaolat i la manca de notícies fa que la inquietud vagi en augment entre la plantilla. El nostre sindicat no té, a hores d’ara, cap notícia d’una hipotètica reunió entre la direcció de Cacaolat i la Generalitat.


Guardiola De Font-rubi, Barcelona Ver mapa\nSala Can Suriol\nPatio del Castell\nCapilla de Can Suriol\nSalones de banquetes, terraza, capilla, cocina para uso del catering, zona de baile, parking, Dos salones independientes para realizar la ceremonia (civil o católica) y sala para el banquete y/o baile. Parking y zona exterior para aperitivo y/o baile\nOtros (Hacemos todo tipo de servicios. Desde carne a la brasa hasta cocina de autor)\nGemma G. Se casó el 01/06/2013\nBodas reales de Cellers Can Suriol del Castell\n64 fotos · 01/06/2013\nPreguntas frecuentes sobre Cellers Can Suriol del Castell\n¿Cuánto cuesta un menú de boda por persona en Cellers Can Suriol del Castell?\nEn Cellers Can Suriol del Castell es posible contratar un menú de boda con un precio mínimo por invitado de 66€.\n¿De qué espacios dispone Cellers Can Suriol del Castell para celebrar una boda?\nEn Cellers Can Suriol del Castell se pueden encontrar los siguientes espacios para llevar a cabo la boda:\nOtros (Dos salones independientes para realizar la ceremonia (civil o católica) y sala para el banquete y/o baile. Parking y zona exterior para aperitivo y/o baile.)\n¿Qué servicios ofrece Cellers Can Suriol del Castell para la organización de eventos de boda?\nCellers Can Suriol del Castell dispone de los siguientes servicios para celebración de bodas:\n¿En qué entorno se encuentra Cellers Can Suriol del Castell?\nCellers Can Suriol del Castell está ubicado:\n¿Qué tipo de cocina se puede encontrar en Cellers Can Suriol del Castell?\nCellers Can Suriol del Castell sirve en sus eventos cocina:\nOtros (Hacemos todo tipo de servicios. Desde carne a la brasa hasta cocina de autor.)\n¿Qué tipo de menús especiales para boda es posible encontrar en Cellers Can Suriol del Castell?\nCellers Can Suriol del Castell cuenta con diversos menús especiales de boda entre los que destacan:\n¿Cómo funciona la contratación de la barra libre para bodas en Cellers Can Suriol del Castell?\nCellers Can Suriol del Castell ofrece las siguientes opciones para la contratación de la barra libre:\n¿A cuántas personas puede dar servicio Cellers Can Suriol del Castell para la celebración del banquete de boda?\nCellers Can Suriol del Castell ofrece sus servicios de banquete de boda para un mínimo de 30 invitados y puede dar servicio hasta un máximo de 150 invitados.\n¿Cuántas parejas recomiendan a Cellers Can Suriol del Castell y cuáles son los aspectos mejor valorados de sus servicios para bodas?\nA Cellers Can Suriol del Castell lo recomienda el 100% de las parejas que ya disfrutó de sus servicios. Su valoración global es de 5.0 y ha recibido esa puntuación evaluando los siguientes aspectos: calidad del servicio, flexibilidad, relación calidad/precio, profesionalidad y tiempo de respuesta.


Pilgrim Hostel Ivano-Frankivsk Ucraïna - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Atenció al Client\nPilgrim HostelNaberezhna Street 28 B, Ivano-Frankivsk Centre, Ivano-Frankivsk, Ucraïna - Veure al mapaNotable8,0Basada en138comentarisPilgrim HostelVeure més fotosVestíbulVeure més fotosVeure més fotos8,0 Molt bona valoració dels hostesVeure tots els comentaris"Pilgrim Hostel Ivano-Frankivsk score 10 of 10"RockothedogIrelandBanyVeure més fotosMolt bona ubicació 7,0Veure el mapaVeure totes les 26 fotos7,0Ubicació\nOpcions d'habitacióVeure les fotosLlit en Dormitori de 6 Llits (Single Bed in 6...20 m2bany compartit3 llits de lliteraFixa les dates per veure preusVeure les fotosLlit Individual en Dormitori Compartit de 4 L...20 m2plat de dutxa2 llits de lliteraFixa les dates per veure preusVeure les fotosHabitació 2 llits (Twin Room)14 m2plat de dutxa2 llits individuals o 1 lli...Fixa les dates per veure preusVeure les fotosLlit en Dormitori de 4 Llits (Single Bed in 4...12 m2bany compartit2 llits de lliteraFixa les dates per veure preusVeure les fotosLlit Individual a Dormitori de 8 Llits (Singl...23 m2bany compartit4 llits de lliteraFixa les dates per veure preusVeure les fotosHabitació de convidats (Guestroom)Fixa les dates per veure preusVeure les fotosLlit en Dormitori de 6 Llits (Single Bed in 6...Fixa les dates per veure preusVeure les fotosHabitació 2 llits (Twin Room)Fixa les dates per veure preusVeure les fotosLlit Individual a Dormitori de 8 Llits (Singl...Fixa les dates per veure preusVeure les fotosLlit en Dormitori de 4 Llits (Single Bed in 4...Fixa les dates per veure preus\nSobre l'allotjamentDescripcióAl visitar Ivano-Frankivsk, vosté es sentirà com a casa a Pilgrim Hostel, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb les atraccions principals de la ciutat com Aeroport d'Ivano-Frankovsk a prop, els visitants de l'hotel estaran encantats amb la seva localització. Amb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Pilgrim Hostel és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, recepció 24 hores, magatzem d'equipatge, aparcament de cotxes, instal·lacions per a reunions i banquets . L'ambient de Pilgrim Hostel es reflexa en cada habitació. calefacció, escriptori, aparell de televisió, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, plat de dutxa són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Pilgrim Hostel la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Ivano-Frankivsk.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Idiomes ParlatsAnglès Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar més


Blanca Busquets, al Club del llibre de la Biblioteca d’Igualada – Vols Llegir?\nActualitat, Biblioteques, Club de lectura\nBlanca Busquets, al Club del llibre de la Biblioteca d’Igualada\nPosted by volsllegir on 2 de novembre de 2016 0 Comments\nAquest dijous 10 de novembre, a les 7 de la tarda, L’escriptora, periodista i filòloga Blanca Busquets serà la nova protagonista del Club del llibre a la Biblioteca Central d’Igualada. Es tracta d’un cicle de trobades amb escriptors a les biblioteques, promogut per la Diputació de Barcelona, que compta amb la col·laboració de l’editorial Proa.\nLa reeixida autora de La nevada del cucut, conversarà amb Maria Enrich i compartirà reflexions i passió per les lletres amb els lectors dels diversos clubs de lectura de les biblioteques de l’Anoia, que prèviament ja s’han llegit algunes de les seves novel·les. Sílvia Alcàntara, Ada Castells, Jordi Puntí o Maria Barbal ja havien participat amb anterioritat al Club del llibre.\nBlanca Busquets ha publicat diverses novel·les: Presó de neu (2003), El jersei (2006), Tren a Puigcerdà (2007), Vés a saber on és el cel (2009), La nevada del cucut (2010), La casa del silenci (2013) i Paraules a mitges (2014). La seva última novel·la és Jardí a\nl’obaga, que ha vist la llum aquest 2016: una història plena de secrets familiars i de contrastos ambientada al poblet de la Carena. És un pas més en una trajectòria literària que ja va començar als 9 anys, quan va decidir que volia ser escriptora, i va continuar als 12 quan va escriure el seu primer conte. Christie, Proust, Mann, Wilde, Lorca, Sagarra, Rodoreda o Victor Hugo són alguns dels seus referents literaris, com ha comentat en diverses entrevistes. Els seus llibres han estat traduïts al castellà, l’italià, l’alemany, el rus, el noruec, el polonès i el francès.\nArticle/post 1518 – Vols llegir? – volsllegir.cat\n2016actualitatanoiabiblioteca centralBlanca Busquetsclub de lecturaigualadanotícies


Curs de Expert en Psicologia on-line per EducaciOnline - educaweb.cat\nExpert en Psicologia\n86Persones interessades en aquest curs en els últims tres mesos\nCada vegada més, les organitzacions han d'adaptar amb més rapidesa a un entorn canviant. Aconseguir aquesta capacitat vindrà donada, en gran mesura, per les persones que formen part d'aquestes organitzacions, per la qual cosa és fonamental conèixer els aspectes psicològics que modulen a les persones en el context organitzatiu.\nEl curs planteja els processos psicosocials més importants que tenen lloc en el context organitzatiu. Partint del significat i l'evolució de les organitzacions per, després, treballar els diferents àmbits: la persona, els grups i l'organització global.\nIntroducció a les organitzacions\nEls grups en les organitzacions\nL'organització: canvi i desenvolupament organitzacional\nExpert en Psicologia encara no ha rebut opinions\nCurs de Compliance Officer mobilitat internacional\nPostgrau en Lideratge i Coaching\nPostgrau en Intel · ligència Emocional a les Organitzacions


PLA IMPULSA_CANVIESTRATEGIA | COL·LEGI D'ARQUITECTES DE CATALUNYA\nPrograma de Visibilitat 2.0\nEl desig de visibilitat és una de les qüestions més recurrents vinculades a la pràctica de l'arquitectura. És, al mateix temps, una necessitat "comercial", com també de ser reconegut dins mateix del col·lectiu.\nPer aquest motiu, el Pla Impulsa va organitzar pel Juliol de 2014 tres jornades relacionades amb la Visibilitat 2.0 amb l'objectiu de donar les eines als col·legiats per poder-se posicionar dins de la xarxa i reflexionar sobre aquells aspectes importants dins del màrqueting 2.0. Podeu consultar aquí els vídeos de les tres jornades.\nJornada sobre estratègies de comunicació\nSortir a la xarxa és com retratar-se, com ensenyar la casa. Allò que veuen de tu ets tu (professionalment parlant). Ens fa por, ens agrada i alhora sabem que ens pot ser útil. Abans de ficar-nos de ple en xarxes i eines digitals cal fer, per tant, un exercici d'autodefinició. D'això va tractar la jornada. Consulteu el programa.\nGràfic de satisfacció de la jornada d'estratègies de comunicació.\nJornada sobre recursos web\nAvui dia, un web ben resolt a la xarxa és de les eines més efectives de promoció. Es poden trobar moltes eines web gratuïte o a preus molt assequibles i que són molt efectives o també es pot encarregar a empreses especialitzades. A la jornada es van veure els criteris a tenir en compte per dur a terme aquest pas amb èxit. Es va partir de la idea que és important tenir una estratègia ben definida i el que cal és una eina per comunicar-la i que es coneguin el valor diferencial i feines representatives. Consulteu el programa.\nGràfic de satisfacció de la jornada sobre recursos web.\nJornada sobre les xarxes socials\nQuè faig a les xarxes socials? A quantes hi he de ser? Per què serveix cadascuna? Per què és important estar a les xarxes socials? Com ho faig per estar a les xarxes socials? Què penjo i què no? Quin és el meu to? Es tractava d'una xerrada sobre eines on line, xarxes socials, grups de treballs, cooperatives 2.0, revistes digitals, blocs més influents, etc. Conceptes bàsics sobre com estructurar un missatge personal, coherent i creïble. És necessari un Community Manager o un cap de premsa? Consulteu el programa.\nGràfic de satisfacció de la jornada sobre les xarxes socials.\nCanvi estratègic, innovació en màrqueting i internacionalització (2a edició)\nEl 2014 es va dur a terme una convocatòria de selecció d'empreses per participar als programes intensius subvencionats pel Pla Impulsa d'assessorament i suport per al canvi estratègic, innovació en màrqueting i internacionalització amb l'objectiu de dotar d'eines de millora de la competitivitat empresarial.\nLa convocatòria anava dirigida a:\n-Unitats de negoci formades per arquitectes.\n-Unitats de negoci i aliances empresarials formades per arquitectes i/o equips d'arquitectes complementaris. Aliances entre arquitectes i/o equips d'arquitectes i altres empreses del sector (que aportin valor diferencial i d'augment de la competitivitat a la proposta).\nLa proposta havia d'estar liderada per un col·legiat exercent. Cada programa es composava de 60 hores de formació col·lectiva i 6 hores de tutoria individualitzada (amb un 40% de l'import subvencionat pel Pla Impulsa).\nPrograma de CANVI ESTRATÈGIC\nAdreçat a empreses d'arquitectura, empresaris individuals inclosos, amb els interessos següents:\n-Nous serveis i models de negoci impulsats per arquitectes emprenedors.\n-Canvi de model de negoci per a empreses existents amb una idea en fase inicial.\n-Noves iniciatives de col·laboració amb posicionament diferencial.\nGràfic de satisfacció del programa\nPrograma d'INNOVACIÓ EN MÀRQUETING\n-Arquitectes i empreses amb possiblitats de millora de la seva estratègia de captació de clients, vendes, màrqueting i comunicació.\n-Grups d'exportació entre arquitectes especialistes.\n-Grups d'exportació entre arquitectes joves i sèniors.\n-Grups multi-sectorials d'exportació.\n-Noves iniciatives de col·laboració d'exportació.\nAccés al servei COAC emprenedoria i innovació\nUn cop finalitzat el programa, es podia concertar una entrevista amb el servei d'atenció i assessorament personalitzat conduït per especialistes que ajudaven a seguir desenvolupant el pla de negoci i a buscar finançament per començar l'activitat.\nEines per a la millora de la competitivitat\nEl 30 de gener de 2014 es va dur a terme a Barcelona una jornada oberta sobre aquells aspectes importants en la millora de la competitivitat. La jornada va anar a càrrec dels consultors dels programes d'internacionalització, innovació en màrqueting i canvi estratègic.\n"Internacionalitzar-se és possible?"\n"Com optimitzar les eines de comunicació on i off line: acció-reacció."\n"Com adaptar-se al canvi d'escenari: l'arquitecte i la seva estratègia per competir en el futur."\nPresentació dels Programes de Canvi Estratègic, Innovació en Màrqueting i Internacionalització.\nGràfic de satisfacció de la jornada\nEntre els mesos d'abril i juny del 2013 es van organitzar tallers de treball en format de càpsules formatives obertes per a tots els col·legiats. L'objectiu era posar a l'abast dels col·legiats eines de millora de la competitivitat empresarial. Es pot consultar la documentació dels tallers realitzats en els enllaços adjuts.\n"La cooperativa, una empresa de futur", a càrrec d'a+4\n"Com crear productes, serveis i empreses d'èxit? Introducció al design thinking, a càrrec de Buena Idea\nINNOVACIÓ EN MÀRQUETING\n"(re)dissenya el teu projecte d'empresa", a càrrec de Maurilia Valor\n"Millora les teves habilitats per aconseguir clients", a càrrec d'EBCCE\n"Com trobar i pactar amb partners internacionals?", a càrrec de Gestión Quattro\n"Com obtenir encàrrecs públics en l'àmbit internacional?" , a càrrec d'ïber Geo.\nTallers i consultories d'innovació estratègica\nEn el marc del programa de millora de la competitivitat s'han realitzat tallers dedicats a reforçar la capacitat dels arquitectes de competir en el mercat global.\nTallers i consultories sobre innovació estratègica gratuïts per als arquitectes col·legiats:\nEl taller "Generació de noves idees de negoci innovadores" es va impartir el 15 d'octubre de 2014 a la sala d'actes de plaça Nova. Anava dirigit a arquitectes que volguessin aprendre a identificar noves idees de negoci innovadores que naixin de la interrelació del sector de l'arquitectura i de les capacitats i habilitats de l'arquitecte i altres sectors.\nVeieu el gràfic de satisfacció del taller aquí.\nEl taller "Gestió de l'economía d'un despatx d'arquitectes" es va impartir el 12 de novembre de 2014 a la sala d'actes de plaça Nova. Anava dirigit a arquitectes que volguessin tenir un control financer de la seva activitat i en especial a aquells que estan focalitzats en la consecució de resultats. Quan els ingressos i els marges disminueixen, el control financer es converteix en estratègic.\nVeieu el gràfic de satisfacció del taller aquí\nSessions de consultoria estratègica. Els experts en innovació estratègica atenien personalment els col·legiats per ajudar-los a enfocar els seus projectes empresarials.\nGràfic de satisfacció de les consultories\nSegueix-nos a les xarxes socials: @COACatalunya #PlaImpulsa.\nPer a consultes o dubtes específics teniu a la vostra disposició el correu electrònic plaimpulsa@coac.cat


Qualsevol imatge que haja fet jo, o qualsevol text que haja escrit, el pots utilitzar en el qualsevol treball si em cites d'alguna manera. Crec en la cultura lliure:\nAmb això vull dir que tens:\nLlibertat d'usar el propi treball. Aquest és el més bàsic que permet una llicència de contingut gratuït: quan obtingueu una còpia d'una obra sota una d'aquestes llicències, podeu utilitzar-la tal com vulgueu. Això significa sense restriccions en funció del tipus d'ús: podeu utilitzar-lo per motius comercials, polítics o religiosos, per exemple, o fer còpies il·limitades en diferents formats per utilitzar-les en diferents dispositius.\nLlibertat d'utilitzar la informació en el treball per a qualsevol propòsit. A més de poder compartir un treball cultural gratuït, també haureu de poder utilitzar la informació que conté. Per exemple, si és un document de recerca o curs de formació, haureu de poder construir-lo per a la vostra pròpia investigació i docència. Si feu servir alguna cosa funcional, com ara un disseny de maquinari, heu de poder-ne engegar-lo per esbrinar exactament com funciona.\nLlibertat de compartir còpies de l'obra per a qualsevol propòsit. Quan obtingueu una còpia d'un treball cultural gratuït, podeu fer i compartir tantes còpies com vulgueu, on vulgueu. Això significa que podeu posar-lo al vostre bloc o lloc web, incloure'l a llibres, compartir-lo a les xarxes de comerç d'arxius, vendre'l a les botigues, lliurar-lo a CD, no hi ha límit de quantes còpies podeu fer o on us trobeu pot copiar-los, i podeu utilitzar-los per a qualsevol propòsit, fins i tot comercialment.\nLlibertat per fer i compartir barreges i altres derivats per a qualsevol propòsit. Podeu editar, remesclar i transformar un treball sota una llicència de cultura gratuïta tal com vulgueu i compartir aquestes còpies remesclades amb la mateixa llibertat que l'original. Per exemple, podeu basar-vos en l'original fent traduccions, popurri, invencions i qualsevol altre tipus de treball derivat que vulgueu, i compartiu-los lliurement, o fins i tot venent-los.


Les retallades de Westminster | L'Accent - Informació i comunicació popular dels Països Catalans\nEscrit per L'Accent Publicat el 03/02/2012\nLa coalició entre liberals i tories encapçalada pel David Cameron està decidida a fer passar pel sedàs tot el que contingui l’adjectiu públic. Les recents declaracions del líder de l’oposició laborista, Ed Miliband, destacant que el seu partit estaria també preparat per a governar en temps difícils accentuava l’absoluta retirada dels laboristes en la defensa de la responsabilitat social des de les institucions públiques. Aquest canvi de rumb no deixa de ser relatiu. La consigna de la multitudinària manifestació del març de l’any passat presentava ja un discurs vacil·lant. Convocada per la Trade Union Congress (TUC), principal federació de sindicats britànica que manté una estreta connexió amb els laboristes, va aplegar a Londres prop de 500.000 persones rere una capçalera on clamant per a una Alternativa es realitzava una tèbia defensa del sector públic.\nEls parlaments finals, amb tots els focus centrats en la intervenció d’Ed Miliband en què va apuntar que considerava algunes retallades necessàries, ja van posar de manifest la instrumentalització partidista en la que fou la major congregació de treballadors que ha viscut Londres des de la 2a Guerra Mundial. Les vagues realitzades el 30 de juny i el 30 de novembre pel sector públic per a aturar l’endarreriment de la jubilació i la reducció de les pensions van aconseguir tan sols un ampli seguiment en els centres educatius, arribant-se a aturar prop del 60% de les escoles públiques angleses i el recolzament de 2 milions de treballadors de l’administració en la darrera convocatòria.\nEl model d’Estat del benestar britànic desenvolupat a l’uníson de l’Informe Beveridge i la política econòmica keynesiana des dels inicis de la dècada de 1940 es caracteritza per un alt grau de mercantilització, l’assistencialisme públic i el paper clau de la responsabilitat individual. Aquest model es diferencia de, per exemple, l’existent en els països mediterranis, on les profundes estructures patriarcals han donat lloc a uns Estats del benestar on la submissió de les dones en les tasques domèstiques i de cura als dependents ha jugat un paper clau per a comprendre un model pseudo-universalista. En el cas britànic, en canvi, cal tenir present que la política social s’ha dissenyat especialment com un mecanisme d’auxili enfront la marginació social; és a dir, la política social no es conceptualitzava com una qüestió de drets, sinó com uns instruments discrecionals que havien de cobrir especialment aquells col·lectius que quedaven en els vorals de la societat capitalista: ancians, malalts o nens. A més, funciona també a partir del criteri que l’home és el sustentador principal de la llar segons un model de plena ocupació. En el cas britànic ens trobem que el caràcter assistencial de les seves polítiques socials, on el seu leit motiv és pot traduir bàsicament en resoldre la qüestió de la pobresa com a quelcom aïllat, no era més que un col·lecció de pedaços per a fer front a les desigualtats propiciades pel propi capitalisme. Per tant, davant les creixents taxes d’atur propiciades per la crisi que arrenca en el darrer quart del segle XX, el progressiu envelliment de la població i la creixent adopció de models familiars que trencaven amb la família tradicional, ja fos a mitjançant els divorcis o la monoparentalitat, comunes a les societats occidentals el sistema britànic començà a posar de manifest les seves mancances. Els col·lectius que patien exclusió social eren cada volta més abundants.\nEls plantejaments neoliberals desenvolupats per Margaret Tatcher i Ronald Reagan a inicis dels anys 80 del segle passat es convertien en el paradigma que, en emfatitzar la responsabilitat individual enfront de la social, justificava obertament unes ajudes públiques de mínims. El problema de l’exclusió social es convertia en un problema de l’individu. Per exemple, davant unes pensions de jubilació raquítiques que no garanteixen el cobriment de les necessitats bàsiques, el discurs deixa de parlar d’una responsabilitat estatal i es trasllada a l’individu en tant i quant aquest no es va proveir d’un pla de pensions privat. En aquest cas el resultat és clar, propiciar a través de la política pública la capitalització per part de la banca. Aquest gir, no obstant, no s’efectua tan sols des dels partits conservadors sinó que afecta també l’esquerra parlamentària. L’adopció de la tercera via propugnada per Tony Blair seguint les tesis d’Anthony Giddens no és sinó l’acceptació d’aquest desplaçament de la responsabilitat del benestar des de l’Estat cap a l’individu en les files dels laboristes. Com dèiem, les declaracions realitzades pel seu actual líder, Ed Miliband, no són més que donar continuïtat a aquests plantejaments.\nÉs des d’aquest rerefons que topem amb les reformes dels conservadors. Els atacs actuals dels tories a la pensions i a la jubilació s’articulen bàsicament a través de la prolongació de la vida laboral, passant dels 60 als 66 anys, i el canvi d’esquema en les retribucions, transitant de la paga única a la contributiva. El diàleg entre l’executiu de Cameron i els sindicats ha començat i, amb ell, les primeres renúncies. La decisió dels líders de Unison i GMB, sindicats que formen part de la TUC, de trencar la unitat sindical d’oposició generada des la vaga del 30N suposa un revés important i la necessitat d’un replantejament. A banda de l’enuig d’algunes de les seves bases, no han estat poques les veus des d’altres sindicats que han plantejat una nova vaga per tal de demostrar que la lluita per les pensions continua i forçar de nou la unitat sindical. De fet, la vaga del 30J va actuar d’una manera similar, doncs Unison va passar de no secundar-la a estar present el 30N. Més enllà dels possibles moviments que poguessin mantenir la pugna a nivell sindical, és també evident la contradicció que s’estableix entre alguns sectors de la TUC i el plantejaments dels laboristes. La necessitat d’una formació política capaç d’aglutinar l’esquerra i defensar els interessos de la classe treballadora és, des de d’antuvi, l’assignatura pendent d’un moviment comunista extremadament fragmentat.\nLa tasca no serà fàcil. Un símptoma prou clar de l’estat dels plantejaments el podem trobar en els discursos que han acompanyat de manera hegemònica la defensa de les pensions. Situant-se la problemàtica en l’oposició entre el 99% de la població i l’1% més ric, que dit sigui de pas entronca plenament amb el discurs realitzat des del moviment Occupy London homòleg al 15M, es presenta la qüestió com un afer que no es troba inscrit en el mateix capitalisme i, per tant, al cap i a la fi, com un problema capaç de resoldre’s des del mateix sistema. Uns plantejaments que difícilment quadren amb la realitat. L’alternativa serà un camí difícil, però difícil mai és impossible.\nCategoria: Europa Visualitzacions: 1262


Junqueras presentarà dissabte el nou candidat d'ERC per Blanes - El Gerió Digital\nÀngel Canosa fou escollit oficialment el passat 28 de febrer\nDilluns, 7 de juliol de 2014 00:00h\nÀngel Canosa serà presentat oficialment el proper dissabte\nEl president d'Esquerra Republicana de Catalunya (ERC), Oriol Junqueras, presentarà oficialment el proper dissabte 12 de juliol el nou candidat del partit per Blanes, Àngel Canosa. L'acte tindrà lloc a les vuit del vespre al Teatre Municipal del municipi.\nCanosa fou escollit nou cap de llist per unanimitat en l'assemblea celebrada el passat 28 de febrer. L'elecció va arribar després de mesos de contactes i xerrades prèvies, decisives en un cas d'un possible candidat que no havia estat vinculat mai a cap estructura política ni específicament al partit republicà.\nEl no cap de llista aposta per "un treball equip, ambició per optar a l'alcaldia de Blanes, voluntat de servei a la ciutadania a qui reconeix com a únic destinatari de l'acció política i com a únic interlocutor vàlid per diagnosticar les principals prioritats del municipi".\nCanosa, natural de Barcelona i de 45 anys, és llicenciat en Dret i ha exercit de jutge a Blanes. Casat amb una blanenca, va decidir viure al municipi de la Selva on ha tingut tres fills amb la seva parella.


Una publica un disc amb sonates de Mozart i l'altra un amb composicions pròpies\n5 min. Barcelona 17/05/2020 13:53\n651x366 La compositora Sira Hernández / Naxos La compositora Sira Hernández / Naxos\nEn clàssica, el panorama musical també es belluga malgrat el confinament. La prova: dues pianistes catalanes de primer nivell, Alba Ventura i Sira Hernández, han presentat els seus últims treballs, que ja circulen per les plataformes digitals i també estan disponibles en format CD. Alba Ventura ha tret el doble àlbum Sonates de Mozart, que suposa la primera entrega de la integral de les sonates que planeja fer en dos anys. Enregistrat al Palau de la Música pel segell Aglae Música, el primer volum conté sis sonates de diferents èpoques compositives del geni de Salzburg. L'ordre no és cronològic, sinó que l'ha triat la mateixa Alba Ventura. Comença amb la Sonata núm. 16 en do major K. 545, coneguda com la Sonata fàcil, i acaba amb la Sonata núm. 11 en la major K. 331, batejada com Alla turca pel seu tercer moviment. Les dotze sonates restants es publicaran durant els pròxims dos anys.\nPer a Alba Ventura, aquest àlbum, que arriba després del que va consagrar a autors com ara Chopin, Scriabin, Czerny i Rautavaara, ha suposat d'alguna manera recuperar una etapa que havia "deixat de banda", tot i que mai havia renunciat a tocar Mozart en els seus recitals. "Vaig encaminar la meva carrera cap a un repertori amb molt de gruix, compositors russos i romàntics, per evitar que m'encasellessin, tal com li va passar, per exemple, a Alicia de Larrocha, perquè encara existeix el prejudici que les dones no poden tocar bé aquest repertori per manca de força quan, en realitat, la força és una qüestió de tècnica", reflexiona Ventura. No sap si es pot atribuir a un tema de maduresa creativa, la qüestió és que ara li venia de gust dedicar una atenció especial al mestre de Salzburg per oferir la seva versió personal i meditada.\n651x366 La pianista Alba Ventura / Ricardo Ríos Visual Art / Aglae Música La pianista Alba Ventura / Ricardo Ríos Visual Art / Aglae Música\nEnfront de la tendència d'interpretar-lo amb una expressivitat "massa romàntica", Ventura ha volgut imprimir flexibilitat i proximitat a unes partitures –recorda– que van ser compostes per a forte-piano, un instrument que va estudiar a Londres amb el mestre Simon Nicholls. "Precisament li dedico aquest àlbum perquè gràcies a les seves classes vaig poder entendre el repertori classicista que fins aleshores sempre havia tocat amb un punt d'incomoditat", comenta Ventura. A nivell d'enregistrament, la intèrpret explica que han optat per una estètica del so "real" que aconsegueix una sonoritat propera, tot recordant que aquest repertori es va compondre per ser escoltat en petites sales i davant d'una audiència reduïda. Alba Ventura espera poder presentar aviat en concert el seu treball, però no amaga el seu neguit pel confinament, que afecta de ple els músics. "Em semblen bé aquests concerts que es fan per les xarxes en directe, però no deixen de ser promocionals. Jo, de moment, no n'he volgut fer, en part per la mala qualitat del so", diu Ventura, que se sent afortunada perquè ha pogut continuar treballant, fent classes al Conservatori Superior del Gran Teatre del Liceu per videotrucada.\nDe la seva banda, la compositora i pianista Sira Hernández ha gravat amb Naxos Initiation to the shadow (Iniciació a l’ombra), un àlbum que és el resultat de cinc anys de treball. Hi aplega composicions creades arran de diferents espectacles i performances que ha desplegat en diàleg amb altres disciplines com ara la dansa i la poesia. L'origen del projecte va ser la performance que va fer el 2014 a l'Arts Santa Mònica amb el ballarí Pau Aran, de la companya de Pina Bausch, a partir de poemes d'Ángel Crespo que giraven al voltant del concepte d'ombra. "En aquest cas, l'ombra era entesa com a misteri, com allò ocult que està més enllà del visible i d'on sorgeix la veritable música que hem d'anar a descobrir", explica Sira Hernández. L'àlbum també recull Terra Santa. Ci sono angeli nel cielo, un projecte que va fer a Itàlia al voltant de l'"extraordinària" poeta italiana Alda Merini, autora de La Terra Santa (traduïda al català per Nora Albert i publicada per Arrela), "una dona que va patir molt, però que, a través de la bellesa, ho salva tot", assenyala la compositora.\nUn altre dels temes, Fantasia sewing machines, està inspirat en un espectacle que va fer a Itàlia i que estava dedicat a dones que han patit abusos. "Són dones que segueixen tallers on cusen vestits com per cosir les ferides, i aquí el piano reprèn la sonoritat permanent de la màquina de cosir i que recorda el destí inexorable que et voldria esclafar i, de l'altra, la possibilitat que tens de cosir aquestes ferides", diu Hernández. I finalment, Don't forget about that, un tema al voltant de l'homenatge a la figura de Primo Levi, de qui l'any passat es commemorava el centenari del naixement. Van fer un espectacle al voltant de l'obra Si això és un home a la Biblioteca Enric Granados de Cerdanyola del Vallès, i que s'havia de fer a Barcelona i Torí, però s'ha cancel·lat sine die pel confinament.\n"Aquest àlbum –assenyala la compositora– apareix en una època de moltes ombres, però les hem de fer servir com un senyal d'alerta, per reflexionar que no anem bé i que hem de rectificar: la humanitat s'hauria de replantejar moltes coses". A nivell compositiu, aquesta pianista barcelonina que es va formar a Itàlia diu que no pertany a cap escola concreta i assumeix una multiplicitat d'influències, des de la música minimalista, passant per la barroca, la romàntica o la contemporània, i reivindica la improvisació. Ha tocat molt Mompou, Blancafort, Britten, Messiaen, i amb la seva música cerca "evocar emocions", i això ho aconsegueix a través de la sonoritat, la vibració i les ressonàncies del piano.\nCultura presencial sí o sí a la Fira Mediterrània de Manresa


Borràs creu que el Govern s’hauria pogut endeutar més amb ajuts directes Borràs creu que el Govern s’hauria pogut endeutar més amb ajuts directes – El Món\nBorràs creu que el Govern s’hauria pogut endeutar més amb ajuts directes\nLa líder de JxCat veu un tripartit d'ERC, PSC i comuns com una "amenaça real"\nACN 26/01/2021 11:59 am\nLa candidata de JxCat a la presidència de la Generalitat, Laura Borràs, ha considerat que el Govern s’hauria pogut endeutar més en uns moments que hi ha necessitat d’ajuts directes. En una entrevista a ‘La Xarxa’, Borràs ha apuntat que hauria representat més milions per fer front a la liquiditat. “És una qüestió concreta, que s’hauria pogut fer i no s’ha fet“. Pel que fa als pactes postelectorals, Borràs ha alertat que hi ha una “amenaça real” d’un tripartit d’ERC, PSC i comuns després del 14-F. “Amb mi no hi haurà possibilitat d’un tripartit. No farem mai un tripartit del 155. Ni tan sols acceptaria els vots del 155, no només de Cs i PP sinó tampoc del PSC”, ha afegit.\nEn relació a la part econòmica de la gestió de pandèmia, Borràs ha apuntat que el Govern es podria haver endeutat fins a l’1,1% com altres comunitats autònomes i que, en canvi, s’ha quedat en el 0,8%. Segons la candidata de JxCat, incrementar el deute en aquests moments hauria suposat endeutar-se amb l’Estat, amb qui ja hi ha un dèficit fiscal extraordinari. “Hauria representat molts més milions per fer front a la liquiditat que necessiten autònoms, empreses i famílies“, ha afegit.\nErc integracióal psoe jam, com demana en Juanito Tardá 26/01/2021 4:17 pm\nPer pactar amb erc cal esser un Montilla. Erc la marca blqnca del PSOE.GAL.MARAGal\nRamon 26/01/2021 2:04 pm\nTots els argumentaris i tota la guerra bruta dels sociates o sigui d'Espanya tenen un únic objectiu: llevar vot a Junts per Catalunya. Llevar-li vot amb un argument -són claudicants-, amb l'argument contrari -són hiperventilats-, tant intentaran moure'n vot a ERC, com moure'n als grupuscles diguem-ne "antiprocessistes", a opcions que ens les vendran com hereves d'"aquella Convergència moderada" o fins i tot a l'abstenció.\nJoan 26/01/2021 1:46 pm\nEstic cansat de tanta guerra entre Jxcat i ERC. Soc indepe, pero no us penso votar mes. Sou una banda d'irresposables tots plegats i al final acabareu amb la nostra il.lusio.\nJxCAT no té programa 26/01/2021 1:25 pm\nEls que van regalar la Diputació de Barcelona al PSC, llencen falses alarmes per esgarrapar uns quants vots. És increïble que la senyora Borràs critiqui al govern, del qual la seva formació en forma part, i a més faci demagògia.\nRamon 26/01/2021 1:29 pm\nEl pacte de la diPutació van ordir-lo els quinquis del PSC precisament per poder fer després aquesta xerrameca. Els alcaldes netament independentistes van haver de triar entre ofec econòmic o aquesta xerrameca.\nClar que si Ramoneta! 26/01/2021 8:51 pm\ni els corruptgents és van obrir de cames al PSC a canvi de calers, com jo!\nRamon 26/01/2021 12:24 pm\nLa insensibilitat amb el sector de la restauració clama al cel. El Parte del Tripartit, també conegut com Telenotícies de TV3, atribueix les queixes del sector a "empresaris". La família que té un bar, la parella que fa més hores que un rellotge per sostenir un petit restaurant, per la propaganda del tripartit són "empresaris". Que no té res de dolent, entenguem-nos, però que prou que sabem perquè els molt miserables utilitzen aquesta paraula.


Alumni | Escola Superior de Conservació i Restauració de Béns Culturals de Catalunya\nEn aquesta secció trobareu tota la informació d’interès per als alumnes graduats.\nAccedeix a Màster per a conèixer els cursos de postgrau i màsters que impartim.\nConsulta tota la informació sobre el Curs d’adaptació per l’obtenció del Grau en Conservació i Restauració de Béns Culturals.\nConeix les beques existents.\nSi esteu interessats en oferir un lloc de treball per als graduats de l’ESCRBCC podeu contactar amb Sílvia Franch, com a coordinadora de pràctiques:


Aquesta construcció, situada al centre del poble, presenta un rectangle irregular la planta i sorienta a ponent. Disposa de planta baixa i dos pisos. Laccés al primer daquests es realitza mitjançant una escala de pedra exterior orientada a llevan ...\nLa Farga de lOlivet és un forn per elaborar metalls de Maçanet de Cabrenys. És una obra inclosa a lInventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.\nElement situat al centre de la Plaça de la Vila. Consisteix en un pal de ferro, coronat per una anella i un peru de pedra picada, afegit posteriorment. La seva part visible mesura 3.70 m i comptant-hi el pedestal i la part enterrada, tot plegat m ...\nLa Unió Maçanenca és un edifici situat al centre del poble de Maçanet de Cabrenys que forma part de lInventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.\nCasa aïllada de planta rectangular situada a un quilòmetre i mig al nord est del poble. Va ser construïda possiblement en dues fases corresponents a les dues crugies orientades a ponent. El conjunt està edificat sobre un fort pendent. La crugia d ...\nMas Olivet és un mas del municipi de Maçanet de Cabrenys inclosa en lInventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Ledifici està situat a un quilòmetre del poble.\nSituat al sud del nucli urbà de la població de Maçanet, seguint el traçat del passeig Miquel Bernades i del Vial nou, seguint el curs de la riera de la Fraussa. Canalització de traçat rectilini en direcció est - oest, delimitada per un muret de p ...\nLes Restes del martinet de la Cardona és una obra de Maçanet de Cabrenys inclosa a lInventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.\nSant Andreu dOliveda és una esglesiola del municipi de Maçanet de Cabrenys inclosa en lInventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Lesglesiola de Sant Andreu dOliveda està situada a dos quilòmetres al sud del poble.\nEsglésia situada la zona alta del poble, al costat de lajuntament. Església duna nau amb absis semicircular recoberta interior i exteriorment per una capa de morter de calç, la qual deixa al descobert molt pocs elements de lobra romànica. És visi ...\nEs tracta duna casa amb teulada a dues aigües, situada darrere la façana lateral sud de Sant Julià dOrdis. Casal de grans dimensions, amb coberts i magatzems posteriors, i grans estances. Hi ha diferents elements a destacar: -La façana principal, ...\nCan Tubert (Ordis)\nCasal la sortida del poble, la carretera que porta a Navata. És una casa aïllada amb coberta de vessant a dues aigües inclinades a les façanes laterals, amb afegitons davant de la façana principal. Daquesta façana principal destaca una portalada ...\nCan Vidalic (Ordis)\nEdifici entre mitgeres al carrer que surt del poble cap la carretera dOlot. És una casa amb dues alçades diferents, amb planta baixa i pis, i un segon pis la part de ledifici amb més alçada. La façana està totalment arrebossada i el que cal desta ...\nHospital i capella de Santa Caterina\nLHospital de Santa Caterina es troba la part de darrere de lesglésia, al centre del poble. És un edifici gòtic de planta rectangular, on la seva ala de llevant està ocupada per la Capella de Santa Caterina, de planta també rectangular. El conjunt ...\nSant Julià dOrdis\nSant Julià i Santa Basilissa és lesglésia parroquial del nucli històric del poble dOrdis inclosa en lInventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.\nSant Nicolau dOrdis\nLesglésia de Sant Nicolau es troba a uns dos quilòmetres al sud dOrdis. És una església duna nau amb absis semicircular. La portalada romànica és de dos arcs en degradació, llinda i timpà llis. També es conserven dues finestres, amb arc de mig pu ...\nCan Batlle (Palau de Santa Eulàlia)\nGran casal situat a migdia i molt a prop de lantic palau de lArdiaca, que ha sofert nombroses reformes i afegitons al larg dels segles. Aquestes reformes fan fins i tot difícil saber a on acaba el casal i a on comencen altres construccions veïnes ...\nEsglésia de Sant Esteve (Palau de Santa Eulàlia)\nL església de Sant Esteve és una monument llistat del municipi de Palau de Santa Eulàlia inclosa en lInventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.\nSanta Eulàlia de Palau és una església romànica de Palau de Santa Eulàlia inclosa en lInventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.\nCal Ferrer (Palau-saverdera)\nSituada al sud del nucli urbà de la població de Palau-saverdera, molt a prop de laccés principal la població des de la GI-610 i darrere lesglésia parroquial de Sant Joan. Es tracta dun edifici format per la casa i diversos cossos annexats, amb un ...\nEstà situada al nucli urbà de la població i ubicada la Plaça de Catalunya. Es tracta duna casa unifamiliar de planta baixa i pis, amb terrassa lateral. La façana principal presenta un parament recobert per grans plaques rectangulars de color blan ...\nCasa al carrer Cap de Creus, 3 (Palau-saverdera)\nLa Casa al carrer Cap de Creus, 3 és un edifici situat al carrer Cap de Creus, número 3, del municipi de Palau-saverdera, a lAlt Empordà. Aquesta obra està inclosa en lInventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.\nSituada al bell mig del nucli urbà de la població de Palau-saverdera, formant cantonada entre la plaça de la Diputació i el carrer Nou. Edifici de planta més o menys rectangular format per tres crugies adossades amb un gran jardí lateral. Ledific ...\nCooperativa Agrícola (Palau-saverdera)\nSituada al començament del nucli urbà de la població de Palau-saverdera, al costat de la carretera GI-610. Adossada a lantic celler doli de la vila. Es tracta dun edifici de planta irregular format per tres grans cossos rectangulars adossats, dos ...\nMas Isaac, Mas Collell, Mas Domènech o Mas Bofill, és un mas del segle xvi al municipi de Palau-saverdera inclòs en lInventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.\nSant Joan de Palau-saverdera\nSant Joan de Palau-saverdera és lesglésia parroquial del municipi alt-empordanès de Palau-saverdera. Dorigen romànic, està inclosa en lInventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.\nSituada dins del nucli antic de la població de Pau, la plaça Major, al costat de lesglésia de Sant Martí. Casal de grans dimensions format per diversos cossos adossats, que presenta un gran pati davanter tancat amb un mur de pedra sense treballar ...\nEscoles nacionals (Pau)\nSituades dins del nucli urbà de la població de Pau, entre els carrers de Sant Pere de Roda, Margall i Mas Martí. Es tracta dun edifici de planta rectangular, amb la coberta a dues vessants de teula sobre els vessants més llargs, distribuït en pla ...\nSituada al centre del nucli urbà de la població de Pau, la plaça Major. Església duna sola nau capçada a llevant, amb un absis de planta semicircular cobert amb volta de quart desfera, comunicat amb un petit tram cobert amb volta de canó correspo ...\nTorre den Mornau\nSituada al sud-oest del nucli urbà de la població, dins del Parc Natural dels Aiguamolls de lEmpordà, entre la zona dels Estanys de Pau i la Joncassa. Shi accedeix per la carretera de Pau a Castelló dEmpúries. Gran grup edificat format per divers ...\nCasa de la Vila de Pedret i Marzà\nLes antigues Escoles de Marzà, actualment Casa de la Vila, és un edifici del municipi de Pedret i Marzà inclòs en lInventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.\nLesglésia parroquial de Sant Esteve de Pedret està situada al cim dun petit terraplè rocós, al mig del petit nucli de Pedret. És un temple de grans dimensions, duna sola nau de planta rectangular amb absis semicircular orientat a llevant. La nau ...\nBúnquers de Morassac\nSituat al nord-oest del nucli urbà de la població de Peralada, a escassa distància del veïnat del Morassac, a tocar la carretera GIP-6021. Búnquer o casamata de grans dimensions, actualment ampliat i rehabilitat com a habitatge. Presenta una plan ...\nCasa a la plaça Ramon Muntaner, 7 (Peralada)\nGran casal situat la part alta del poble, format per quatre crugies perpendiculars la façana, construïdes en diferents fases. Lestructura interior ha estat molt modificada. En façana presenta la planta baixa obertures molt transformades, entre le ...\nCasa al carrer Albergueries, 1 (Peralada)\nEdifici entre mitgeres, situat en una cantonada a pocs metres de la plaça del Carme. És un edifici de planta baixa i un pis, amb coberta a dues vessants, amb una part de la façana arremolinada, però la major part daquesta podem veure els grans ca ...\nCasa al carrer Vilella, 1 (Peralada)\nSituada dins del nucli urbà de la població de Peralada, a poca distància al nord-est del casc històric de la vila i formant cantonada amb el carrer de la Baixada de la Font. Edifici cantoner de planta rectangular format per dos cossos adossats, a ...\nCasa al carrer Vilella, 3 (Peralada)\nSituada dins del nucli urbà de la població de Peralada, a poca distància al nord-est del casc històric de la vila. Edifici rehabilitat entre mitgeres de planta irregular, amb la coberta de teula de dos vessants i distribuïda en planta baixa i dos ...\nCasa Banco Popular (Peralada)\nLa casa Banco Popular, o Can Dalfó, és un edifici del municipi de Peralada inclòs en lInventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.\nSituada dins del nucli urbà de la població de Peralada, la banda de tramuntana del casc històric de la vila, la plaça Ramon Muntaner. Gran casal de planta rectangular, amb la coberta de teula de dos vessants i distribuït en planta baixa i dos pis ...\nCasa de les Bombes\nEs tracta dun casal de planta rectangular i allargada, que es troba al darrere de lesglésia de Sant Martí. Aquest edifici havia estat lantic hospital, més tard va servir per guardar els carros dels bombers –daquí li ve el nom de "Casa de les Bomb ...\nCasa Ramon Muntaner (Peralada)\nEdifici cantoner de planta baixa, tres pisos i coberta de teula que està situat la plaça Gran de Peralada. La façana principal presenta una distribució asimètrica dobertures, que reflecteix les diverses intervencions experimentades al llarg del t ...\nCa nAmiel i Molins\nSituat dins del nucli urbà de la població de Pont de Molins, al sud del terme, amb la façana orientada al carrer de Figueres i la riba dreta de la Muga. Edifici aïllat de planta més o menys rectangular, amb la coberta de teula de dues vessants i ...\nCases al carrer Molins, 10 i 11 (Pont de Molins)\nLes Cases al carrer Molins, 10 i 11 és una obra de Pont de Molins inclosa a lInventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Situades a ponent del nucli urbà de la població de Pont de Molins, a loest del petit nucli de Molins, prop del nucli ...\nFarinera den Jordà\nEstà situada a ponent del nucli urbà de la població de Pont de Molins, la riba nord del riu Muga, al peu de la carretera GIV-5041 a les Escaules. És un edifici aïllat de planta rectangular envoltat de construccions adossades, amb la coberta de te ...\nForn de calç (Pont de Molins)\nEl Forn de calç és una obra de Pont de Molins inclosa a lInventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Situat al sud del nucli urbà de la població de Pont de Molins, al paratge de la Costa del Pont, pel carrer o camí dels Forns, a ponent de ...\nForn de la costa del Pont\nEl Forn de la costa del Pont és una obra de Pont de Molins inclosa a lInventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Situat al sud-oest del nucli urbà de la població de Pont de Molins, la riba esquerra de la Muga, la zona de la costa del Pont.\nMolí den Calvet\nEl Molí den Calvet, Hotel El Molí o Molí den Romaguera, és una obra de Pont de Molins inclosa a lInventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.\nRectoria de Pont de Molins\nLantiga rectoria de la parròquia de Sant Sebastià de Molins és un edifici protegit com a bé cultural dinterès local del municipi de Pont de Molins.\nCal Carreter (Pontós)\nSituada dins del nucli urbà de la població de Pontós, al bell mig del terme, al carrer de la Creu. Edifici entre mitgeres de planta rectangular, amb la coberta de teula de dos vessants i distribuït en planta baixa i pis. Consta de tres crugies pe ...\nÉs una església situada en una zona elevada respecte la resta de construccions al centre del poble. La façana daquesta església té una portalada rectangular. Damunt la llinda hi ha una fornícula amb la imatge del patró que data del 24 de maig de ...\nCasa al carrer del Mar, 10 (el Port d ..\nCasa al carrer Sant Baldiri, 6 (el Po ..\nHospital de Pelegrins de Sant Pere de ..\nCasa a la rambla de Catalunya, 13 (Po ..\nCasa al carrer Costa den Vinyes, 2 (R ..


Im Sang-Soo Plats a la seva revampada tòpica i tòpica - Característiques | Juny 2021\nIm Sang-Soo Plats a la seva revampada tòpica i tòpica\nUn èxit als festivals de cinema de Cannes, Toronto i Fantastic Fest de l'any passat, 'The Housemaid' de Im Sang-Soo és un thriller que destaca per escenes de sexe explícites, guerres de classe i peces de luxe.\nEn aquest remake del clàssic coreà de 1960 de Kim Ki-young, Jeon Do-yeon (guanyadora de la millor actriu de Cannes per “Secret Sunshine”) protagonitza una jove contractada com a mainadera en una mansió de l’empresari Hoon (Lee Jung-jae) i la seva Esposa molt embarassada, Hae-ra (Seo Woo). Una vegada convivint amb els pares que no seran ben aviat, no va passar gaire temps abans que la mainadera s'iniciés en una relació tòrrida amb Hoon, donant resultats desastrosos.\nSang-Soo, un controvertit i cèlebre director a Corea del Sud, es va assentar amb l'indieWIRE al setembre passat per parlar sobre la seva brillant renovació poc després que la pel·lícula donés el tret de sortida a la sèrie de cinema coreà al Museu d'Art Modern de Nova York. Entre els temes: Per què les escenes de sexe poden ser més importants que el diàleg, les influències de Shakespeare i Hitchcock i la seva propera pel·lícula de casa.\nEl vostre referent de 'The housemaid' tracta explícitament amb el sistema de classes de Corea, cosa que heu explorat en els vostres treballs anteriors, sobretot en 'Llàgrimes'. D'on prové aquest interès per les relacions de classe?\nla llarga excusa\nAl voltant dels anys 80 quan el Bloc Oriental es va ensorrar, molta gent va dir que el marxisme i aquestes qüestions de diferències de classe ja no eren importants per a nosaltres. No crec que hagin marxat mai. Només es veuen ocults lleugerament en el nostre teixit quotidià.\nEn aquesta època i dia també ens veiem agreujats per tensions racials. Aquestes guerres que han tingut lloc després de l’11 de setembre tracten tots els temes de religió. Però també marca un altre gir a aquesta divisió de classes. Hi ha aquest conflicte als països en guerra amb els Estats Units en què la gent creu que ha d’actuar. Aquestes són les preguntes que em preocupen. En certa manera, ara estic molt més preocupat per aquestes coses que quan feia aquestes pel·lícules anteriors.\nPer què tornar a remetre 'The housemaid'?\nLa pel·lícula original és molt llegendària. L’impacte d’aquest títol és evident a la indústria cinematogràfica coreana. És per això que el nostre productor va comprar els drets. Com a directora jo mateix, no m'interessa remetre alguna cosa que s'havia fet abans exactament de la mateixa manera que la va rodar anteriorment. Vaig acceptar fer-ho com una manera d’assegurar-me que la pogués interpretar a la meva manera, d’una manera que s’ajusti als nostres temps actuals i al context que comporta. Així vaig arribar a aquest projecte.\nLa sorpresa de la pel·lícula a la programació de Cannes de l'any passat us va sorprendre?\nEn aquell moment, la pel·lícula de Lee Chang-dong 'Poesia' era prou completa i estava llesta per anar a Canes. A Corea va ser àmpliament acceptat que aquesta seria una de les pel·lícules que s’hauria de fer. Vaig pensar que no seria possible que dues pel·lícules coreanes fossin a la mateixa competició principal. Estava pensant potser entrarà en una de les competicions laterals, però generalment em va sorprendre quan va ser acceptat a la llista principal.\nCrec que, en certa manera, la meva pel·lícula va ser probablement una de les pel·lícules menys avorrides, artístiques i de “festival-y”. Realment, m’agrada fer pel·lícules que m’agrada veure. Crec que les meves pel·lícules solen ser pel·lícules que emocionin la gent d’una manera o altra. Crec que això va cridar l'atenció de la gent. Suposo que potser Cannes va posar la meva pel·lícula allí per apaivagar els crítics i periodistes avorrits d’aquest tipus de pel·lícules: per divertir-se, per barrejar-ho.\nLa pel·lícula presenta un material bastant fastigós. Els principals protagonistes van aprendre a disparar escenes de sexe?\nUna escena de Im Sang-Soo 'The Housemaid'. Imatge cortesia de IFC Films.\nEls actors que de bon començament van entendre les escenes sexuals no hi eren per cap tipus de raó comercial ni per explotar-les. Van entendre que hi eren perquè era la quantitat adequada necessària per a un treball coherent. Eren molt cooperatius. Evidentment era difícil i tributari per part seva. Però van comprendre d’on venia. Podríeu dir que es va dialogar allà per apaivagar aquesta gent gran entre els escenaris als festivals i els estudis, de manera que es despertaria el seu interès. És per això que hi vaig escampar línies.\nHi ha una influència definida de Hitchcock a 'The housemaid'. Quines pel·lícules de la seva (si n'hi ha) us van inspirar mentre filmaven la pel·lícula '>\nLa casa és un dels personatges més importants de la pel·lícula. Per això, vam parar especial atenció a que la casa estigui bé. Una de les raons per les quals vam poder acabar la pel·lícula en un temps tan ràpid, va ser perquè una vegada que la història va tenir lloc a dins, era naturalment més ràpid completar les escenes. Suposo que podríeu dir la casa, és un ideal gairebé europeu, amb obres d’art recollides i exposades com una galeria arreu. El que intentàvem era reflectir els conflictes i personalitats de la gent que vivia a la casa. Al seu torn, converteixen la casa en un lloc molt fosc i malhumorat.\nQuè tens a les obres?\nHi ha un guió amb el qual estic gairebé acabat. Espero filmar aquesta primavera. És una mena de versió masculina d'aquesta història de 'criadora de casa'. Té una mica més de sexe i té un cas d’homicidi estructurat. Serà centrat en una criada filipina i un home de negocis nord-americà.\n'La criadora de casa' té un home i totes les altres són dones. Aquesta propera pel·lícula tindrà molts personatges masculins més importants. Abordarà tres conceptes importants: poder, diners i mort. Pel que fa a la lectura de material i investigació de la pel·lícula, he llegit moltes de les tragèdies de Shakespeare, incloses 'King Lear' i 'Macbeth'. Si algú crida la meva propera pel·lícula una combinació de tragèdies de Hitchcock i Shakespearean, seré molt feliç


Els acordions tornen a sonar a la Festa Major de Beuda - Garrotxa Digital\nBeuda - Publicat a les 22.15\nComentaris tancats a Els acordions tornen a sonar a la Festa Major de Beuda\nBeuda va celebrar aquest cap de setmana la seva Festa Major. La jornada de dissabte v a tenir activitats pels més petits i a la tarda havaneres i sopar popular. L’endemà, diumenge, va tenir lloc la tradicional Trobada d’Acordionistes, després d’un matí amb missa i sardanes.\nAnna Vayreda, regidora Aj. Beuda: “La trobada d’acordionistes el promou l’ajuntament, però diem que una mica se l’organitzen ells mateixos. Els mateixos acordionistes fan venir la gent i aquí està obert a què si algú del poble vol participar o sap tocar l’instrument es pot afegir i fan una ronda de cançons. És molt animat, perquè fins i tot un motiva a l’altre. Hi ha una mica de rivalitat sana”.\nJosep González, acordionista: “Jo vinc de Berga i les trobades d’acordionistes sol ser per la gent aficionada a l’ambient, no és necessàriament per a gent professional. Els professionals ja van amb orquestres i tenen un altre rang. Nosaltres som aficionats i tot aquell que té una mica de gràcia i afició a la música ho demostra aquí”.\nPere Marginac, acordionista: “Aquesta troba d’acordionistes, ens hi van convidar. Ens vam conèixer amb un senyor a Setcases, i em van proposar venir aquí a Beuda. I aquí estic sempre que puc.”\nDues jornades festives que van poder gaudir amb bon temps, potser gràcies als sons dels acordions que van envair la tarda de diumenge de festa major en quest municipi de l’Alta Garrotxa.


L’aFFaC llança una campanya per evitar la renovació “en bloc” dels concerts educatius a centres privats - Social.cat\nL’organització defensa que no hi pot haver una doble xarxa d’escolarització i que cal posar fi a un sistema segregador\nDimarts, 18 de gener de 2022 | 10:00 h\naFFaC proposa que totes les famílies formeu part del projecte educatiu públic de Catalunya, | Albert Lijarcio (ACN)\nLes Associacions Federades de Famílies d'Alumnes de Catalunya (aFFaC) han impulsat la campanya #Desconcertades per evitar la renovació “en bloc” dels concerts educatius a centres privats. L'objectiu és generar debat social, mediàtic i polític al voltant d'aquest tema. Es fa ara davant la previsió que al març el Departament d'Educació revisi el finançament als centres privats.\nEn un manifest, l'organització considera que ha arribat el moment d'obrir el debat sobre “l'anomalia” social i educativa que representa l'existència d'una doble xarxa d'escolarització. A més, afegeixen que és moment “de fer una aposta social, econòmica i política en favor d'una xarxa educativa totalment pública i posar fi a un sistema segregador”.\nL'aFFaC defensa que existeixen els recursos per construir “escoles inclusives i innovadores que reconeguin la diversitat” però, consideren, “fa falta un compromís polític i social ferm per acabar amb els concerts educatius”. L’aFFac afirma que és el moment, també, de situar l'escola catalana “al costat dels països europeus més avançats”.\nDes de l’entitat, a més, s’ha fet públic un manifest que està obert a adhesions, on expliquen detalladament els motius de la campanya. En aquest document, l’aFFaC assegura que es tracta d’un debat que “hem de tenir per compromís històric, per justícia social i per consciència democràtica, perquè ens ho devem com a societat.”\nEl document assegura que no va en contra de les famílies dels centres privats concertats, ni tampoc contra els seus professionals, però reivindica “el projecte educatiu públic” de Catalunya. En aquest sentit, conclou que l'educació privada no hi té cabuda, “però sí tots els seus infants, joves, famílies i professionals”.\nLa campanya compta amb diverses càpsules audiovisuals que es publicaran setmanalment i que comptaran amb la participació d'una persona amb trajectòria acadèmica, professional i mediàtica per oferir anàlisis de debat.


Pàgina web\thttp://www.builgine.com\nTrucar 977 83 98 10\nSis generacions de viticultura al Priorat per 'conrear' vins d'alta qualitat sempre respectuosos amb els seus orígens. Són fins, elegants i versàtils. El seu celler està situat al costat de Gratallops i és l'únic a la comarca amb les portes obertes al públic els set dies de la setmana, 362 dies a l'any. A més, disposem de botiga de productes del Priorat, restaurant i un petit hotel. Tots ells treballen amb la filosofia de generar una veritable experiència a cada persona que ens visita.\nObrim les nostres portes a tots els amants del vi per gaudir d'una autèntica experiència al voltant del vi, la cultura i la gastronomia. Disposem de botiga pròpia, amb els nostres vins i altres productes de la millor qualitat, espai de tastos, restaurant, hotel, sales amb capacitat de fins a 200 persones, i terrasses multi-funcionals amb espectaculars vistes. Oferim totes aquelles possibilitats que la imaginació pugui suggerir, sempre envoltades de vi.\nUs convidem a descobrir totes les nostres propostes enoturístiques i, si no trobeu la vostra, contacteu amb nosaltres: us la dissenyarem a mida!\nSi busqueu una experiència única, un allotjament diferent i singular, us oferim la possibilitat d'allotjar-vos en un celler, un allotjament diferent us permetrà tenir un contacte més directe amb el món del vi, i a la vegada, la tranquil·litat que això ofereix, diferenciant-se així dels hotels convencionals, donant un toc exclusiu i personal a aquelles persones amants de la natura, la gastronomia i com no, amants del vi. Tot aixòamb una qualitat equivalent a un hotel de categoria 4*.\nAl nostre Restaurant “Amics”, enclavat al capdamunt del celler, oferim una gastronomia moderna, de qualitat, amb productes de mercat i temporada, que dóna sempre la prioritat als aliments de la nostra comarca. Tot presentat amb un toc de peculiaritat del nostre xef Marc Pi, apassionat de la cuina prioratina.\nNº d'inscripció al Registre de Turisme de Catalunya: HT-000877\nL'entorn natural de BUIL & GINÉ, entre vinyes i abraçat per la Serralada del Montsant, acull una experiència multisensorial centrada en…\nLes terres del vi del Priorat (a 1.2 km)\nD'arbre en arbre pels parcs d'aventura… (a 7 km)\nRellotges de sol de Porrera, entre… (a 7 km)\nGrand Tour de Catalunya - Tram 2. A… (a 7.6 km)\nRuta pel Baix Camp (a 13.5 km)\nRoca Corbatera (Montsant) des de Sant… (a 15 km)\nTravessa per les muntanyes del guerriller… (a 15 km)\nRuta de les ermites d'Ulldemolins (a 15.6 km)\nPer l'interior del riu Ebre (a 16.8 km)