El sinistre s'ha registrat el migdia d'aquest dilluns, 4 de juny\n04/06/2018 12:40 | Actualitzat a 04/06/2018 19:38\nImatge del succés | Bombers de la Generalitat\nUn accident a la C-31 talla la calçada completament a l'altura de Santa Cristina d'Aro, a Girona. Un camió cisterna ha col·lidit amb un altre però no s'han de lamentar ferits, segons les primeres informacions. El sinistre s'ha registrat pocs minuts després de les dotze del migdia d'aquest dilluns, 4 de juny.\nArran del succés, quatre dotacions dels Bombers de la Generalitat s'han traslladat fins al lloc dels fets. Segons fonts del servei de Bombers de Catalunya, els dos vehicles implicats han estat un camió cisterna i un camió de manteniment. Afortunadament el camió cisterna anava gairebé buit i sembla que no s’ha de lamentar cap fuita ni cap ferit.\nCom a conseqüència de l'accident, s'ha hagut de tallar completament la carretera en tots dos sentits, produint desviaments per la C-65 a causa de les grans retencions. Cap a les set de la tarda la carretera ha quedat completament reoberta.\nUna esllavissada a la C-31 aquest cap de setmana pel temporal\nLes precipitacions que van tenir lloc aquest cap de setmana van causar una esllavissada a la C-31 a l'altura de Sitges i van deixar quasi 70 litres de forma puntual.\nL’esllavissada va obligar aquest diumenge a la tarda a tallar la C-31 en ambdós sentits a les Costes del Garraf, al seu pas per Sitges. Al voltant de dos quarts de quatre va tenir lloc un despreniment de pedres i terreny que es va precipitar al punt quilomètric 171 de la carretera i va afectar dos turismes, un dels quals un taxi de Barcelona\nFins al lloc dels fets s'hi van desplaçar tres patrulles dels Mossos d'Esquadra i diverses dotacions dels Serveis d'Emergències Mèdiques. Els dos conductors van ser traslladats a l'hospital amb ferides de poca gravetat i el SEM va atendre una altra persona 'in situ' també lleu. Una hora després de l'esllavissada, es va poder reobrir un carril i donar un pas alternatiu als vehicles.


Adjudicacions funcionaris sense destinació definitiva i desplaçats (curs 19-20) | Noticia -\nDemà s'obre el tràmit telemàtic per sol·licitar plaça per als funcionaris de carrera docents sense destinació definitiva i els desplaçats per manca d'horari:\nEls professors titulars d’un lloc de feina suprimit.\nEls professors desplaçats per manca d’horari o per trasllat.\nEls professors en situació d’expectativa de destinació definitiva.\nEls professors que hagin sol·licitat el reingrés.\nConcretament, el termini per presentar les sol·licituds de places és des del 5 de juliol a les 12.00 hores fins al 8 de juliol a les 12.00 hores.


Es reformarà la plaça Espanyola per millorar-ne els usos ciutadans - Noticia L'Hospitalet - lhdigital.cat\nEl projecte de la plaça Espanyola ja ha sortit a licitació i les obres començaran tan aviat com s'adjudiqui. La reforma incorpora les propostes veïnals i d'entitats recollides en un procés de participació ciutadana.\nLa plaça Espanyola, amb poc més de 2000 m², és el punt neuràlgic del barri de la Torrassa. Tot i ser un espai reduït s'hi concentra molta gent de diferents generacions i durant tot el dia. Amb l'objectiu de facilitar-ne la convivència i millorar-ne la mobilitat dels vianants s'han previst una sèrie de canvis.\nEl projecte de remodelació, que ja ha sortit a licitació, inclou la reordenació de l'espai central per tal de poder ampliar els dos fluxos de pas de vianants als laterals. Això implica desplaçar uns metres les terrasses dels bars i alguns elements de mobiliari urbà.\nTambé s'ampliarà la zona de jocs infantils més propera al carrer Montseny; la superfície gairebé es duplicarà. Es renovarà el paviment de cautxú, es crearà un jardí vertical i s'instal·laran nous elements d'esbarjo inclusius.\nPer últim, la font de la plaça Espanyola, un element protegit que data de 1905, també es repararà.\nEl projecte de remodelació per a l'adequació dels usos ciutadans té un pressupost de licitació de 783.000 euros i el termini d'execució previst és de vuit mesos.


El Mataró-Quadis venç el Cuvefarma-Linares (4-2) i continua a dalt de tot - CN MATARÓ : Junts Fem El Centre\nEl Mataró-Quadis venç el Cuvefarma-Linares (4-2) i continua a dalt de tot\nDijous · 7 Octubre · 2010\nDiumenge a les 11 del matí al pavelló del Centre, el CN MATARÓ QUADIS de tennis taula jugava el segon partit de la Superdivisió Femenina contra el CUVEFARMA LINARES. Les de la Flora, líders en la primera jornada, buscaven sumar dos punts més i continuar fermes al capdavant de la classificació. I prou que ho van aconseguir amb una victòria clara i convincent davant un equip que el dia anterior havia posat contra les cordes el SURIS CALELLA caient finalment per 4-3. En l’enfrontament de diumenge, el QUADIS no va tenir excessius problemes per imposar-se pera quest resultat de 4-2, que podia haver estat encara més clar (4-1), si Liu Chang no hagués acabat caient per 2-3 i 9-11 al darrer set davant la xinesa del LINARES, Yanna Deng.\nPer altra part, el doble format per la Gàlia i Liu Chang va donar molt bones sensacions, i hem de fer esment també de la nova participació en aquesta jornada d’Alba Cladellas, que davant l’absència de la nova incorporació per aquesta temporada Natalya Prosvirnina (ja coneguda per tots nosaltres) està complint perfectament en el paper de tercera jugadora de l’equip.\nDesprés d’aquest partit ens trobem amb tres setmanes d’aturada a la competició de lliga, degudes a la celebració de dos Opens Pro-Tour les dues properes setmanes i la disputa de la segona ronda de la Copa ETTU en la que ha de debutar el CN MATARÓ QUADIS.


Inici » Agenda d'activitats » Miedo\n09/11/2019 - 20:30 h\nAlbert Pla ens proposa en aquesta ocasió un viatge íntim i molt personal, des de la infància fins a més enllà de la sepultura, per les sensacions, les emocions i els sentiments que ens produeix aquest fantasma que viu a la nostra ment, alimentat pels nostres pensaments, la por.\n"Canta, canta, no dejes de cantar\nSi dejas de cantar te morirás"\nA l'escenari, es fa un repàs, en to irònic, de les pors de sempre, els temors habituals, la por a un mateix, els fantasmes que ens assetgen, el terror a la mort... Una rere l'altra es van desgranant les cançons com una manera d'espantar o enfrontar les pròpies pors. I finalment, la catarsi del riure, l'alliberament.\n"Desde que sé que estoy muerto\nnunca me pongo enfermo"\nTeatre musical, concert o recital teatralitzat. En aquest nou projecte abundem en la utilització de música i cançons, textos teatrals i tecnologies avantguardistes per crear un espectacle multimèdia de poètica sorprenent.\nQuan: 12/07/2020 - 20:00 h\nConcert: Cita amb àngels: Tribut a Silvio Rodríguez,...\nQuan: 15/07/2020 de 20:00 a 22:00 h\nCinema i música: "Tabú" de F.W. Murnau, per Albert Burcet\nQuan: 15/07/2020 de 22:00 a 23:59 h


El text oral | Secuencia didáctica 564064 - Tiching\nAvaluació inicial T01 02 - El text oral\nAvaluació inicial T01 03 - El text oral\nAvaluació inicial T01 04 - El text oral\n1. L'abecedari. Sons i grafies Els sons de la llengua es representen mitjançant uns signes gràfics anomenats lletres. El valencià té vint-i-sis lletres simples. El conjunt ordenat de les lletres s'anomena abecedari o alfabet. [...]\nEls éssers humans som socials: no sols ens comuniquem, sinó que hem creat un sistema de comunicació molt complex que utilitzem per a expressar el que pensem, el que desitgem, els conceptes més abstractes, etc. [...]\nHo sabies? Abecedari i alfabet\nLèxic El conjunt de sons que constitueix un mot s'anomena forma. La morfologia s'encarrega de l'estudi de la forma que tenen els mots d'una llengua. [...]\nHo trobaràs. Gènere i nombre\nMorfosintaxi El nom o substantiu és un mot variable que serveix per a designar éssers Definición: vius (persones, animals), objectes, idees, sentiments, fets, actituds, etc. 1. [...]\nTipus de text 1. Definició de text Sempre que ens trobem la paraula "text" acostumem a pensar en textos escrits i no som conscients que, quan parlem, també elaborem textos. Podem considerar "text" des d'un simple Hola! a una novel·la sencera. [...]\nEl text oral o escrit\nHo sabies? El grau de formalitat\nHo trobaràs. Característiques de la conversa\nVerdader/fals. El text oral\nAprén a treballar Durant els anys d'estudiant és molt útil saber prendre apunts; és una faena que s'utilitza molt sovint i que també va bé i es fa servir en altres moments de la vida. [...]\nAvaluació T01 01 - El text oral\nAvaluació T01 02 - El text oral\nAvaluació T01 03 - El text oral\nAvaluació T01 04 - El text oral\nAvaluació T01 05 - El text oral\nAvaluació T01 07 - El text oral\nAvaluació T01 09 - El text oral\nAvaluació T01 10 - El text oral


Societat i economia a l’espanya medieval | Historia | Xuletas, chuletas para exámenes, apuntes y trabajos\nSocietat i economia a l’espanya medieval\nEscrito el 7 de Enero de 2009 en catalán con un tamaño de 2,85 KB\nSOCIETAT I ECONOMIA A L’ESPANYA MEDIEVAl: La societat d’Espanya a l’Edat mitjana, és una societat estamental. Cada estament te una situació jurídica o estatus jurídic diferents, cada estament te unes lleis pròpies. El que defineix a la societat estamental és la desigualtat davant la llei, hi ha dos estaments; la noblesa i el claregat que tenen privilegis(no paguen segons quins impostos) i els que no tenen privilegis. Privilegis: no pagaven segons quins impostos, el delma, en quant a la pena de mort: si pertanyies a la noblesa o al claregat mories mitjançant la decapitació en canvi si eres del tercer estament mories a la forca...La diferència entre la societat estamental i la nostra societat actual és que ara no hi ha diferencies davant la llei. Només hi va haver feudalisme a Catalunya. A la resta d’Espanya n’hi va haver menys, degut a la repoblació. En quant a economia, podem dir que tant al regne de Castella com en el d’Aragó el sector econòmic principal és l’agricultura. Castella: a part de l’agricultura, és un secor important la remadaria bovina, era la màxima productora de llauna mundial.\nMesta,és l’organització de tots els remaders de Castella. A Aragó destaca el comerç de Catalans, Valencians i Mallorquins per la mediterrània. (-)Fam i pesta:Els malestars collits d’uranat la primera meitat del segle XIV provocà un període de fam, seguit de l’impacta de la Pesta Negre(1848). L a primera gran mortalda, principis segle XIV, va tenir l’origen en la fam. Una successió de males collites entre 1310 i 1346 provocaren la desnutrició de la població. La malaltia arribà a l’illa de Mallorca, amb els vaixells procedents d’Àsia i després passa a les costes properes a la Península. L’impacta demogràfic de la pesta va ser molt impactant als regnes de la corona d’Aragó i Catalunya. La població disminuí entre un 35% i un 40% i a Barcelona un 60%. Les conseqüències foren molt greus per l’economia, va entrar a una crisis irreversible. A valència i a Mallorca les conseqüències es van pal·lir amb + facilitat, ja q la seva economia comercial va atreure emigrants d’altres territoris. Castella, tb va coneixer els efectes de la pesta, xo no van ser tan greus. La mortalitat màxima es va assolir a la meitat del segle XIV.\neconomia de l'edat mitjana societat edat mitjana a espanya societat i economia l'economia i la societat del regne de castella societat i economia d'aragó economia i societat espanya medieval SOCIETAT I ECONOMIA DE LA NOBLESA MEDIEVAL mortalda xuleta economia i societat de l'espanya s societat medieval societatedat mitjana societat i economia de l'edat mitjana societat de espanya medieval la societat estatal privilegis societat actual noblesa medieval societat de la edat mitjana societat estamental delma societat estamental i la nostra quins son els estaments medievals valencia economia edat mitjana societat estamental en la edat mitjana societat edat medieval diferencies societat estamental i actual estaments a l'edat mitjana en la societat castellana estaments medievals Societat estamental edat mitjana societat i economia estaments edat mitjana


Un exambaixador a Alemanya, nou primer ministre del Líban\nMustafà Adib ha de reconstruir un país empobrit i devastat per l'explosió del port de Beirut\nMustapha Adib, nou primer ministre libanès, a l'esquerra, s'entrevista amb el líder del Moviment pel Futur, l'ex també primer ministre, Fouad Siniora NALATI DOHRA / DPA\nLondresL'acadèmic i diplomàtic Mustafà Adib, de 48 anys, exambaixador a Alemanya, ha sigut designat aquest dilluns nou primer ministre del Líban pel grup de quatre antics primers ministres del país, que representen el major nombre de diputats musulmans sunnites del Parlament, inclòs el bloc Moviment del Futur, de l'ex primer ministre Saad Hariri, que va ocupar el càrrec entre el 2016 i el passat més de gener. Hariri té el suport dels saudites.\nAquest suport està considerat essencial per a les possibilitats d'èxit del nou primer ministre, que, sota el pacte sectari de repartiment de poder del Líban, sempre ha de ser un membre de la comunitat dels musulmans sunnites. Adib, de fet, està afiliat a un petit partit sunnita encapçalat per l'ex primer ministre Najib Mikati. Però, tot i això, a més del suport de la formació de Hariri, Adib també ha rebut el suport de Hezbol·lah (xiïtes), braç de l'Iran al Líban.\nEl nou primer ministre arriba al poder en un país submergit en una profundíssima crisi política i econòmica, agreujada fins a la quasi devastació per les brutals explosions del passat 4 d'agost, arran de l'acumulació a les instal·lacions del port de la capital, Beirut, de 2.700 tones de nitrat d'amoni, que estaven emmagatzemades des del 2014. L'accident va deixar 190 morts, 6.000 ferits i un paisatge dantesc en bona part de la ciutat.\nArran dels fets, l'anterior primer ministre, Hassan Diab, va renunciar al càrrec entre crítiques a l'elit política del Líban, a qui va acusar d'impedir les reformes econòmiques i polítiques necessàries per modernitzar el país. Adib, doncs, recull una complicadíssima herència arran de la catàstrofe, però també pels sis mesos de fracàs de Diab, que també va arribar al càrrec arran d'una crisi política enorme, després de les massives protestes que havien conduït a la dimissió de Hariri com a primer ministre davant el continuat empobriment del país.\nEls plans de Macron\nLa designació d'Adib ha tingut lloc poques hores abans de l'arribada, aquest vespre, del president francès, Emmanuel Macron, a Beirut. Com a antiga potència colonial, França intenta liderar un pla de reformes i reconstrucció per al petit estat del Mediterrani oriental.\nMacron havia fixat la data de l'1 de setembre com a clau "per al canvi polític" perquè el país tingués un govern operatiu que pogués fer front al més aviat possible a la reconstrucció. Aquest dimarts té lloc el centenari de l'establiment del gran Líban, precursor de l'estat modern establert per París, i s'ha considerat com una data simbòlica i clau per obrir el que és un intent d'una nova etapa.\nEn el breu discurs d'acceptació del càrrec, Adib ha assegurat: "No hi ha temps per parlar, per a promeses ni per als desitjos. És moment per a les accions". Ho ha afirmat des del palau presidencial, on el president del país, Michel Aoun, li ha encarregat la formació d'un nou govern.\nDesprés de la seva intervenció, el primer ministre s'ha dirigit als barris de Gemmayze i Mar Mikhaël, fortament danyats per l'explosió.\nLa que comença aquest dilluns a la nit és la segona visita d'Emmanuel Macron des de l'explosió. Abans de la seva primera visita, el president francès va demanar a la comunitat internacional que ajudés a allunyar l’espectre d’un retorn a la "guerra civil" al Líban col·laborant en la reconstrucció. Sense un govern estable, però, difícilment la comunitat internacional s'hi implicarà.\nEl caos econòmic del Líban, que ha vist com augmentaven els seus índexs de pobresa per la davallada del valor de la seva divisa un 80% entre l'estiu del 2019 i el d'aquest any, ha provocat el progressiu malestar a tot el país a mesura que el desacord popular contra l’elit política anava creixent.\nLes protestes populars que han sacsejat el país des de finals del 2019 han exigit canviar el sistema de repartiment confessional del poder, vist en bona mesura com la causa fonamental de la corrupció que gangrena el país. La demanda de reformes polítiques s'ha intensificat des de l'explosió del 4 d'agost.\nLíban França Mustapha Adib Emmanuel Macron


“Quan naixem ens diuen que som un home o una dona, però no ens pregunten” | Aquí Berguedà\n“Quan naixem ens diuen que som un home o una dona, però no ens pregunten”\n24 maig 2019 22:14\n“La raça humana té mascles i femelles. Quan naixem ens diuen que som un home o bé una dona, però no ens pregunten mai què sentim que som”. La Patricia Vianor té 62 anys. El dia que va néixer van dir a la seva família que era un nen. Però des dels 8 anys assegura que s’ha sentit “singularment diferent”.\nNo se sentia còmode estant sempre amb els nois i volia anar amb les noies, però no entenia el per què. Era a finals dels 70: “Tot el que no fos controlat per l’Església no valia. Els nois havien d’enamorar-se de les noies i viceversa. I, com a molt, alguns nois podien enamorar-se d’altres nois i les noies, d’altres noies. Però, què passava amb el noi a qui li agradaven les noies però se sentia noia?”. Era la seva situació i assegura que era “terrible”. I ho va ser durant molts anys.\nVa viure tota l’adolescència en “un marc d’informació 0”. Va arribar a pensar que estava malalta i sentia que era “una persona que no corresponia al lloc on estava”. I, així, va arribar a la ‘mili’. Va coincidir amb 4.500 nois joves, com ella, i es va proposar esbrinar si podia enamorar-se d’un d’ells. Va ser impossible. Li agradaven i li agradaran sempre les dones.\nEls anys van passar i va conèixer la dona de la seva vida, amb qui es va casar i va tenir fills. Se’n va enamorar “bojament” però seguia portant la seva singularitat per dins, exhibint-se com a home i desenvolupant “mètodes d’autodefensa per passar desapercebuda”.\nLa feina va obrir-li les portes d’internet i, allà, a les xarxes, va conèixer gent com ella: “La ‘T’ de transgènere existia, i jo no ho sabia”. Va començar-se a relacionar i va iniciar un llarg camí cap a l’exteriorització d’una realitat que ha portat dins tota la vida. D’això, ara en fa 13 anys.\nLes primeres converses “entre iguals” van servir per “tranquil·litzar l’esperit i veure que no passava res”. Fins que, un dia, una d’elles va veure un anunci al diari: “Es llogaven armaris en un local”. Entraves, anaves al teu armari, et posaves la roba de dona i passaves una estona socialitzant-te amb la resta.\nL’experiència va ser tan productiva que el local se’ls va fer petit. “Un dia vaig anar al bar de baix a buscar un refresc; al cap d’un temps, a tres carrers; i sense adonar-nos-en estàvem entrant al Liceu a veure una funció”. En aquest punt, la Patricia ja havia superat moltes fases i cada vegada se sentia més valenta per fer el gran salt: dir-ho al seu entorn.\nHo va fer al 2013, entre sis i set anys després de descobrir que la ‘T’ existia. “Entremig hi ha un procés de lluita personal interna brutal”. Se sent afortunada. El seu entorn li ha fet costat i s’ha convertit en testimoni dels canvis que ha fet.\nI ara vol seguir trencant barreres. Es presentarà en una llista electoral a Bagà després de molts anys sense fer-ho. Sí, ja té un passat polític i, als ulls dels baganesos, com a home: el Pere. Va ser a l’Ajuntament entre el 1995 i el 2006: “Vaig viure-hi les tres condicions possibles: vaig estar a l’oposició, al govern en majoria i al govern en coalició”. Però al 2006 se’n va apartar i no ha estat fins ara, que hi ha tornat a entrar, exhibint a tot Bagà la Patricia que sempre ha portat dins.\nA les paperetes, però, hi segueix apareixent el seu nom de noi. De moment no se l’ha canviat oficialment i no és un dels seus objectius a curt termini fer-ho. Ara bé, diguin el que diguin les paperetes, ella és la Patricia Vianor. I per què aquest nom? ‘Patricia’ és la noia que sempre ha portat dins: “Li havia de posar un nom per poder-li parlar”. Vianor és el cognom dels seus tiets, que eren parella de ball i es dedicaven a l’art, com ella, que des de fa uns anys es dedica al teatre.\nSempre ha conduït les presentacions del PSC a Bagà, tant si formava part de la llista com si no. Aquest any el partit li va tornar a demanar i va acceptar. Va presentar l’acte i es va mostrar davant la ciutadania, per primera vegada, tal com és. I com ella, les dotze persones transgènere que s’han sumat a llistes electorals arreu de Catalunya per seguir donant visibilitat a un col·lectiu que ha viscut dècades en la clandestinitat.\nEleccions Eleccions municipals Patricia Vianor perfil transgènere


Mor Inés Zorreguieta, germana petita de Màxima d'Holanda - Diari de Girona\nEl cos sense vida de la dona, de 33 anys, ha estat trobat al seu domicili de Buenos Aires\nep / madrid 08.06.2018 | 07:03\nInés Zorreguieta, en una fotografia d´arxiu.\nInés Zorreguieta ha estat trobada morta durant aquest dimecres a la nit a Argentina, segons apunten els mitjans nacionals. La Nación apunta directament al fet que podria tractar-se d'un suïcidi però per ara es desconeixen les causes de la mort. Es tracta de la germana petita de la reina Màxima d'Holanda.\nLa germana de Màxima Zorreguieta tenia 33 anys i treballava des de 2016 com a secretària executiva del Consell de Coordinació de polítiques socials per al govern argentí.\nVa estudiar psicologia a la Universitat de Belgrano, graduant-se amb una mitjana de 9,50 / 10. Entre 2009 i 2011 va treballar a l'ONU a Panamà, incorporant-se en 2014 al Ministeri de Desenvolupament Social de la Ciutat de Buenos Aires.\nAra el seu cos ha estat trobat sense vida. La Nación estudia la possibilitat que es tracti d'un suïcidi, tal com asseguren que els ha informat una forta molt propera a la Casa Reial Holandesa, que de moment no ha volgut pronunciar-se sobre la terrible perduda ni les circumstàncies de la mort.\nInés era la germana preferida de Màxima i la va triar com a padrina de la seva filla petita Ariadna, demostrant així que tot i la distància estaven molt unides, passant a més llargues temporades juntes.


Bartomeu surt al pas i també vol diàleg\nEl Barça homenatjarà els ferits de les càrregues policials i no contempla, “per ara”, una DUI\nEl president del Futbol Club Barcelona, Josep Maria Bartomeu.\nActualitzada 06/10/2017 a les 06:40\n“Catalunya viu aquests dies un dels moments més transcendentals de la seva història recent. El Futbol Club Barcelona com a una de les entitats referents al país reclama que s’obri un procés de diàleg i negociació per trobar solucions polítiques al que s’està vivint.” D’aquesta manera el president del Barça, Josep Maria Bartomeu, va deixar a un costat el somriure que el caracteritza i amb un rostre seriós i de preocupació va dirigir-se a tots els catalans sobre el post 1-O, en una declaració institucional des del Camp Nou.\nBartomeu va continuar dient que “som més que un club i justament per això volem fer costat a la nostra gent en circumstàncies tan difícils com les que estem passant”. Precisament prenent com a referència i base aquest argument, el màxim mandatari blaugrana va anunciar que “ens hem adherit a la comissió independent per a la mediació al diàleg i la conciliació impulsada per l’il·lustre Col·legi d’Advocats de Barcelona”. Així doncs, l’entitat culer es va mostrar partidària d’arreglar el conflicte “de forma consensuada i pacífica”. A més, Josep Maria Bartomeu va deixar clar que es podrien disputar més enfrontaments a porta tancada en senyal de protesta, s’homenatjarà els ferits de les càrregues policials i l’FC Barcelona vol seguir a la lliga espanyola i no es planteja, a dia d’avui, una declaració unilateral d’independència (DUI).\nD’altra banda, el defensa central del combinat espanyol, Gerard Piqué, va entrenar ahir a Alacant i els aficionats es van moderar amb el futbolista. Piqué, després de les seves paraules sembla que va convèncer uns quants, no obstant això, es van sentir xiulades.\nCARVAJAL NO TÉ DATA DE RETORN I SUÁREZ PODRIA SER OPERAT\nAl lateral dret del Reial Madrid, Dani Carvajal, se li resisteix completar una temporada sencera. El curs passat va estar força setmanes allunyat dels terrenys de joc per problemes musculars, mentre que aquest tampoc ho podrà aconseguir per culpa d’una pericarditis (inflamació de la capa que cobreix el cor) que l’inhabilitarà aproximadament un parell de mesos, tot i que els metges no volen posar una data de retorn. D’altra banda, el killer del Barça, Luis Suárez, podria passar pel quiròfan a causa d’un quist al genoll dret, segons va informar ahir Catalunya Ràdio. Per ara segueix un tractament conservador.


Equipament comercial on trobem una vintena d’establiments i un supermercat. A més del tracte personalitzat i la gran oferta de productes frescos i envasats, el mercat es converteix en un centre de trobada ciutadana, de convivència i de servei.\nUna vintena de parades especialitzades, amb tot tipus de productes: aviram, carnisseria, cansaladeria, xarcuteria, fruites i verdures, llegums cuits i fruits, bar, peix fresc i marisc, pesca salada, congelats, forn de pa i altres. Es complementen amb l’oferta de l’establiment d’autoservei a la planta primera.\nL’accés a l’equipament es pot fer per la porta principal situada al c. del Raval / c. Bonavista –espai prioritari per a vianants-,\ndes d’on s’accedeix a la planta baixa o pel c. del Mercat, amb accés a la planta primera. Disposa de rampes i d’ascensor, i està adaptat a persones amb mobilitat reduïda.\nL’aparcament del Mil·lenari, amb accés pel c. del Mercat i pel d’Àngel Guimerà, ofereix unes 80 places, que juntament amb les de zona blava que hi ha al voltant d’aquest equipament faciliten l’estacionament i la mobilitat dels vehicles. Estacionament gratuït\nper a clients del mercat.


El president amenaça amb no pagar la part del deute que li correspongui a Catalunya si el Govern espanyol es nega a negociar després de les eleccions\nDes de la candidatura de Junts pel Sí s'han subratllat els perfils més rebels dels seus candidats, que enllacen amb la idea de nova política que l'independentisme vol transmetre, i el cap de premsa del president no ha dubtat a assegurar que Mas és "l'arxienemic" de l'establishment\nEl Govern ha optat per rebaixar el to de Mas amb un missatge tranquil·litzador a l'assegurar que un Estat català "no deixaria tirat" a l'espanyol i pagaria el seu deute\n22/09/2015 - 21:21h\nMas ha respost a les amenaces dels poders econòmics en un to insòlit per un líder de Convergència\nLa presentació de campanya de Junts pel Sí va deixar clar que la candidatura independentista pretenia assemblar-se a la nova política, en el seu vessant més similar a Barcelona en comú. Accions centrades en la participació, marques i personalitats renovades, lideratges col·lectius, apel·lacions a un genèric "canvi" i un discurs en clau positiva destinat a il·lusionar. El que llavors no s'imaginava és que Artur Mas, candidat a presidir la Generalitat de Junts pel Sí, acabaria intentant avançar a Podem, Barcelona en comú o la CUP en el seu perfil més enfrontat als poders.\nL'ofensiva de diferents institucions contra la independència, sobretot respecte a l'economia, està marcant la recta final de la campanya del 27-S, en què diversos grups d'interès s'han mobilitzat en contra de les propostes de Junts pel Sí. Si divendres passat van ser les principals patronals bancàries les que van amenaçar amb abandonar Catalunya, aquest dilluns va ser el mateix Banc d'Espanya qui va pronunciar la paraula "corralito", fins ara un tabú per als organismes públics. També els líders dels sindicats majoritaris, Ignacio Fernández Toxo i Cándido Méndez, es van mostrar dilluns contraris a la independència, cosa que va aixecar polseguera a les agrupacions catalanes de les seves organitzacions.\nDavant d'aquesta escomesa institucional contra el seu projecte, Mas ha optat per mostrar el seu costat més rebel, i des del cap de setmana les aparicions públiques del president han anat acompanyada de missatges de to antisistema. Segons escrivia a twitter el seu propi cap de premsa, Joan Maria Piqué, Artur Mas és l'"arxienemic de l'establishment". Piqué llançava a més un dard als seus competidors independentistes, assegurant que "algun establishment ja vol un bon resultat de la CUP".\nImmers de ple en el seu nou paper, el president ha deixat anar frases que recorden més a les de l'esquerra independentista clàssica que als d'un líder de Convergència. "L'únic que volen és ficar-vos por al cos i impedir que el 27-S aquest país es posi dempeus, els planti cara, s'alliberi de les cadenes que ens han tenallat molt de temps en aquest Estat espanyol que ni ens respecta ni ens vol, perquè és l'única manera que poden mantenir el seu statu quo i el seu poder, que és el que no volen perdre". Diumenge, el president havia enviat una "botifarra" als "caps" del PP, PSOE i Podem.\nPerò no han estat aquestes les úniques afirmacions d'alt voltatge. Aquest dilluns el president va anar un pas més enllà a l'amenaçar amb no pagar la part del deute que li correspondria a Catalunya en cas de secessió. "Com faria front l'Estat espanyol al seu deute si Catalunya no assumeix la seva part? El preu de no posar-se d'acord és impagable", va assegurar Artur Mas, després de veure com les principals institucions econòmiques del país li donaven l'esquena una vegada rere l'altra .\nDavant d'això va reaccionar Govern aquest dimarts, que ha volgut rebaixar el to del candidat Artur Mas per boca del seu conseller d'economia, Andreu Mas-Collel. El conseller ha criticat amb duresa les "pressions desmesurades" del Govern de Rajoy davant els bancs, però també ha assegurat que un Estat català "no deixaria tirat" a l'Estat espanyol ja que arribaran a un acord per negociar el deute. Segons Mas-Collel la politització de la banca demostra la irresponsabilitat de l'Executiu de Madrid i rebutja en tot cas la possibilitat d'un corralito. "Un dia d'aquests diran que anirem al purgatori si no votem com correspon", afirmava irònic el conseller, només unes poques hores abans que el cardenal arquebisbe de València, Antonio Cañizares, assegurés que " no hi ha justificació moral" per a la secessió.\nAdvertències o estratègia de la por\nEl debat econòmic ha entrat de ple en una campanya que ha anat guanyant to plebiscitari a mesura que s'acosta la data electoral del 27-S. Com ja va passar a Escòcia davant el seu referèndum, les pensions, els estalvis i el deute són ara el centre de la discussió que més votants pot decantar cap a un o altre costat.\nL'independentisme ha reaccionat a l'onada de declaracions dels diferents agents econòmics englobant totes elles en una suposada estratègia de l'Estat, que passaria per atiar la por econòmica dels ciutadans per evitar una victòria de Junts pel Sí. El mateix Mas ha negat que aquestes amenaces siguin reals, i s'ha mostrat convençut que un Estat català podria finançar-se i tenir un sistema bancari. A més va acusar personalment Luis María Linde, governador del Banc d'Espanya, de sumar-se al "discurs de la por". "Hauria contribuir que hi hagi estabilitat però fa el mateix discurs que els dirigents del PP", li va retreure Mas.\nLa del president no és una opinió compartida pels seus antics socis d'Unió. A preguntes dels periodistes, Espadaler ha assegurat no ser "partidari d'espantar la gent", però ha explicat que "el risc de corralito és cert". En termes similars es va manifestar Iceta, per qui el corralito "és una possibilitat". Per al candidat socialista, les paraules dels bancs són advertències, "no una conspiració per la por".\nPer Lluís Rabell, el candidat de Catalunya Sí que és Pot, les manifestacions dels agents econòmics es tracten d' "amenaces" que "no condicionaran el vot dels catalans". Malgrat això, el del corralito no és un escenari que Rabell descarti.


El PP demana a Puig que desplegue un cordó sanitari contra l'efecte Montón\nLa secretària general del Partit Popular de la província de Castelló, Elena Vicente-Ruiz, ha demanat avui al cap del Consell, Ximo Puig, que “desplegue un cordó sanitari que protegisca als castelloneses de l'efecte Munt que ha deixat en la UCI la sanitat de Castelló.\nVicente-Ruiz ha exigit a Puig que deixe de ser còmplice de l'atropellament de la consellera de Sanitat, Carmen Montón, als serveis sanitaris de la província i isca al rescat de castellonencs que no hem convertit en ostatges de la política d'imatge i propaganda d'un Consell que prefereix gastar els diners a obrir ‘Tele Oltra’ per a seguir adoctrinant a la població i gastar en mitjos independentistes que invertir en un dels pilars bàsics de la societat del benestar”.\nLa dirigent del PP ha demanat el cessament de la consellera davant el caos i el col·lapse de les urgències hospitalàries dels últims dies provocats per les retallades de Montón i la “política d'improvisació” de la màxima responsable sanitària que ha “deixat un devessall de castellonenc amuntegats en les urgències d'uns centres hospitalaris desbordats davant la incapacitat de la consellera de preveure aquesta situació en plena temporada de grip i coincidint també amb les vacances nadalenques”.\n“Si abans ho advertíem ara tenim l'evidència gràfica que el que veníem denunciat des de fa mesos i que va començar amb el desmantellament de l'Hospital Provincial ha acabat en un risc real per a les salut dels ciutadans que estan reclamant a crits un canvi de rumb en la política sanitària del Consell”, ha assegurat la dirigent del PPCS.\nLa gestió d'aquests dos anys i mitjà de Montón al capdavant de la cartera de Sanitat ha deixat ferits de mort als serveis sanitaris de la província de Castelló i, per a Vicente - Ruiz, “aquesta situació només podria alleujar-se amb el cessament d'una consellera que està ocasionant un greu perjudici per a Castelló i la salut dels castellonencs”.\n“Des del Partit Popular no anem a dubtar a prendre qualsevol mesura que supose tornar a restablir la qualitat i la quantitat dels serveis assistencials dels quals gaudíem els castellonses fins al desembarcament de Puig i Oltra en el Consell”, ha asseverat la responsable del PP


Cases Rurals a la Cerdanya | Turisme Rural Girona\n> Cases Rurals a la Cerdanya\nGaudeix de les cases rurals associades a Turisme Rural Girona de la Cerdanya que t’enamorarà a primera vista per la bellesa i la diversitat del seu paisatge. El Parc Natural del Cadí-Moixeró, la capçalera del riu Segre i alguns cims com la tossa Plana de Lles o el Puigpedrós són alguns dels paratges que dibuixa aquesta gran vall del Pirineu.\nEl teu idil·li amb la comarca pot continuar mentre practiques senderisme, alpinisme, BTT, esquí alpí, esquí nòrdic, golf, hípica, escalada, raquetes de neu, pesca, patinatge sobre gel… i un llarguíssim etcètera. La Cerdanya és el que tu vulguis. També pots gaudir d’un itinerari molt enriquidor per la seva història, visitant les ermites i petites esglésies romàniques esquitxades per tot el territori, que formen part de la Via Romànica que creua el Pirineu català.


Les JERC conclouen amb èxit la seva participació al Fòrum Social Mundial 2009 celebrat a Belem\nLes JERC han valorat molt positivament la seva participació en l’edició d’enguany del Fòrum Social Mundial. Les JERC van participar de les activitats de la carpa dels drets de les nacions i els pobles sense astat, aixó com, durant tota la setmana, han pogut conèixer de primera ma la realitat juvenil de diversos països d’arreu del món, intercanviar idees sobre polítiques públiques en matèria de joventut. També cal destacar la oportunitat que ha suposat per tal de fer arribar les reivindicacions de l’independentisme català en un espai on s’han reunit unes 100.000 persones d’arreu del món. Cal remarcar l’estreta relació…\nLes JERC participen a les Jornades"JOVENES POR EL CANVIO" a la ciutat de La Paz\nDurant el passat dissabte, la delegació de les JERC a Bolivia ha participat en unes jornades formatives i d’intercanvi en el marc del projecte de cooperació amb les Joventuts del MAS-IPS. La inauguració de la jornada ha estat a càrrec del sindicalista Juan Marcos Virues, de la Confederación de Colonizadores de Bolivia. Durant les jornades, s’ha fet un repàs històric de les fites assolides per les Joventuts del MAS-IPSP. Des de l’organització boliviana també s’han tractat el paper de la dona a la seva societat, la seva lluita per la igualtat de drets i llibertats així com les polítiques…\nLes JERC comparteixen les polítiques de joventut del govern de Bolívia\nLa delegació de les JERC que es troba en territori bolivià dins d’un projecte de cooperació amb les joventuts del MAS-IPSP, s’ha reunit amb el cap de la unitat d’assumptes generacionals, Freddy Huaraz, màxim responsable de les polítiques de joventut del govern d’aquest país. La trobada ha servit per posar en comú les polítiques que apliquen els governs bolivià i català en matèria de joventut. Unes polítiques que volen afrontar uns mateixos reptes, ja que ambdues poblacions juvenils comparteixen la manca de formació, el treball precari i l’accés a l’habitatge com a principals problemàtiques. Ambdós governs es troben…\nLes JERC intervenen en el Fòrum Social Mundial de Belem\nL'activitat de les JERC en el si del Fòrum Social Mundial segueix de forma intensa. Aquest dijous al migdia Gerard Coca, Portaveu Nacional, ha participat en una de les xerrades que s'han dut a terme en el si de l'espai pels drets col·lectius dels pobles i nacions sense estat. En la xerrada, que duia per títol "Els pobles sense estat com a factor d'emancipació social i canvi" també hi han participat representants de la Confederació Intersindical Galega, del Sindicato Labrego Galego, de LAB, de la Intersindical-CSC, de la Intersindical Alternativa de Catalunya , del Sindicatu di Travagliadori Cors i del…\nDe la defensa del territori, a la internacionalització dels Països Catalans a Bolívia\nAvui les JERC s’han desplaçat fins a la població del Alto, on resideix la seu del Departament de Medi Ambient de la prefectura de la Paz. Durant la reunió mantinguda amb el director de recursos naturals i medi ambient, Donato Capio, s’ha realitzat un intercanvi sobre les realitats medi ambientals d’ambdós països. La gestió forestal, de residus, el tractament d’aigües residuals i l’educació ambiental han marcat la reunió. Així també, el govern bolivià s’ha interessat per futurs intercanvis en aquest àmbit. Al llarg de la tarda, la delegació de les JERC ha mantingut diferents visites institucionals tant al Congrés…\nLes JERC recolzen els Moviments Sindicals bolivians\nDurant el segon dia de l’estada de la delegació independentista a Bolívia, les JERC s’han reunit amb els tres principals sindicats que van fundar el MAS-IPSP, l’instrument polític que ha permès l’accés per primer cop del moviment indigenista al govern nacional. Aquestes tres formacions són la CSUTCB, la Confederación de Colonizadores de Bolívia, i “Las Bartolinas”. La Confederación Sindical Única de Trabajadores Campesinos de Bolívia, sindicat agrari que coordina la lluita camperola i la defensa dels seus drets, ha volgut destacar el gran avenç que suposa que la nova Constitució prohibeixi els grans latifundis (per sobre de les…\nLes JERC viatgen a Bolívia per concloure el projecte de cooperació amb les Joventuts del MAS-IPSP\nUna delegació de les JERC desplaçada a Bolívia serà l’encarregada d’avaluar el projecte de cooperació entre les Joventuts del MAS-IPSP i les JERC. Durant la propera setmana, es clourà el projecte de cooperació que consta de quatre grans eixos: la governança democràtica enfocada des del punt de vista de participació política juvenil, l’intercanvi de polítiques en defensa del territori i del medi ambient, la igualtat de gènere i l’organització interna d’ambdós moviments juvenils. El primer dia ha estat marcat per l’aprovació de la nova Constitució boliviana. Amb més d’un 60% de suport (resultats encara pendents d’escrutinis finals), la nova…\nLes JERC participen a la manifestació "Aturem la massacre a Gaza\nLes JERC varen participar aquest dissabte passat a la manifestació que va tenir lloc a Barcelona sota el lema "Aturem la massacre a Gaza" i que va ocupar els carrers del centre de Barcelona durant tota la tarda del dissabte. Un grup ben nombrós de la militància de les JERC va participar a la manifestació d'aquest dissabte donant resposta a la greu situació que s'està vivint a dia d'avui i des de ja fa més d'una setmana a la Franja de Gaza, on el Govern d'Israel està duent a terme una massacre que viola tot tipus de legislació internacional, els…\nDissabte 10 de Gener totes i tots a la manifestació "Aturem la massacre a Gaza"\nAquest proper dissabte 10 de gener, les JERC us convoquem a totes i tots a participar a les manifestacions que es faran a les diferents capitals dels Països Catalans sota el lema: "Aturem la massacre a Gaza". Aquesta manifestació pretén ser la resposta de la societat civil catalana contra la greu situació que s'està vivint a dia d'avui i des de ja fa més d'una setmana a la Franja de Gaza, on el Govern d'Israel està duent a terme una massacre que viola tot tipus de legislació internacional, els Convenis de Ginebra i la Declaració de Drets Humans. La guerra…\nLes JERC condemnen l'escalada de violència que s'està produint a la Franja de Gaza\nDes de les JERC condemnem l'escalada de violència que s'està produint a la Franja de Gaza, i l'actuació criminal i desproporcionada que està realitzant l'exèrcit d'Israel contra la població de Gaza. Aquest seguit d'atacs han provocat la mort de més de 360 persones i més de 1600 ferits des del passat dissabte, quan es va iniciar l'atac més important que ha fet Israel des que es va acabar la treva amb Hamàs el dia 19, arran del llençament continuat de míssils per part de Hamàs a la població civil d'Israel. En aquest sentit, les tropes aèries i navals israelianes ja…


La Diputació d'Alacant negocia l'obertura d'una seu permanent del Museu Thyssen a la província\nLa institució provincial estudia diversos emplaçaments per a acollir part de la col·lecció de la família Thyssen i proposa el Mubag com a primera ubicació provisional\ndilluns, 31 de maig 2021 - 20:15h\nLa Diputació d'Alacant, a través de l'àrea de Cultura, està duent a terme converses amb representants del Museu Nacional Thyssen-Bornemisza i de la família Thyssen amb la intenció d'estudiar la possibilitat de dur a terme un projecte conjunt a la província. Així ho han confirmat el president de la institució, Carlos Mazón, i la vicepresidenta i diputada de Cultura, Julia Parra, els qui han manifestat “una gran il·lusió”.\nLa diputada de Cultura, que ha portat la iniciativa en el procés, ha explicat que “estem negociant amb la baronessa i amb la direcció del museu de Madrid tindre a la província d'Alacant una seu del Museu Thyssen que continga part de la seua col·lecció d'art”. Així mateix, Parra ha detallat que les converses es van iniciar fa mig any i s'han mantingut diverses trobades en els quals s'ha posat de manifest que existeix “un gran interés per totes dos parts a continuar fent els passos que siguen necessaris per a aconseguir que este projecte es faça realitat com més prompte millor”.\nJulia Parra ha revelat que la intenció inicial és que les obres arriben a Alacant l'any vinent i s'instal·len en el Museu de Belles arts Gravina (MUBAG) com primera seu provisional fins que s'habilite un emplaçament definitiu. En este sentit, ha insistit que ara mateix s'estan considerant diverses possibilitats que hauran de comptar també amb el beneplàcit dels propietaris de la col·lecció. “Volem que siga un lloc emblemàtic, a l'altura d'una proposta molt beneficiosa per a la província d'Alacant, tant a nivell cultural i d'imatge com d'atracció turística”, ha avançat la vicepresidenta, qui ha assenyalat que “és un projecte d'envergadura que porta diferents fases”.\nEl president de la Diputació ha apuntat, a més, l'interés de totes dos parts per a portar a Alacant “importants peces de la col·lecció”. “Estem parlant d'un espai Thyssen que tindria una seu permanent a la província i seria un museu modern i diferent, amb un tint tecnològic”, ha revelat, la qual cosa al seu judici contribuiria “a posar la província en la primera divisió del panorama pictòric internacional”.\nCarlos Mazón ha destacat, d'altra banda, que el cost de la implantació a Alacant d'una part de l'obra de la col·lecció Thyssen dependrà de les obres concretes que s'incloguen en la cessió, però ha manifestat el seu interés a dur a terme “una inversió pressupostària amb un retorn molt important, per la qual cosa pot suposar des del punt de vista cultural, turístic i de visibilitat, per tant, no és un pressupost onerós per a la Diputació, sinó que entenc que a major inversió, major retorn”.\n"L'edifici oncològic del Provincial de Castelló albergarà un nou hospital de dia" "Les dificultats de les dones que han d'avortar a Espanya"


entrevista: el maquillador de Kim Kardashian, mario dedivanovic - Bellesa\nFoto: foto original cortesia de Mario Dedivanovic\nMolt abans que el jove Mario Dedivanovic es convertís en @MakeupbyMario, treballava la secció de fragàncies a la ubicació de Flathora de Sephora.\ncarl sagan a la mort\n'Un dia, un client em va demanar que l'ajudés a decidir sobre el color dels llavis. Quan vaig començar a escollir-ne una cosa, em va resultar tan natural ', recorda Dedivanovic (pronunciat DedivaNOvic) 'Em va impactar com una pila de maons. Això és el que he de fer. '\nVa amagar els seus plans de maquillista als pares de la seva origen albanès que esperaven que anés a la universitat, es posés titulacions i es convertís en professional. 'Ser artista no estava a la seva llista de plans per a mi', somriu.\nVa mantenir la seva cosina de maquillatge a l’armari d’una caixa de sabates de Nike i va anar acumulant lentament el seu primer equip amb cada regal que li podia posar de mans. Les seves habilitats finalment el van impulsar a maquillista. Poc després, va començar a treballar arreu i per a tothom: al taulell d’Armani de Saks, fent les cares dels periodistes de Fox mentre assistia a maquillistes a rodatges.\nLa sort va estar al seu costat quan va pensar que era millor no explotar el concert que el va presentar a Kim Kardashian West. Des d’aquest fatídic dia, la seva carrera s’ha disparat tan ràpidament com les germanes amb les que continua treballant. Va fer el maquillatge de noces de Kim i, més recentment, va col·laborar amb ella en una col·lecció per a la seva línia de maquillatge.\nConegut per la seva ètica ferotge de treball, va convertir l’afluència de Firehose de les preguntes de 'Com vas fer això' al seu feed d’Instagram en respostes tangibles i accessibles. Prop del desè aniversari, la seva Master Class s'ha convertit en el seu propi fenomen mundial, a Los Angeles, el pròxim programa per al febrer, amb Kardashian West tornant als escenaris per unir-se a ell.\n'Li encanta fer-los', diu. 'Vull dir, ella s'asseu allà i em deixo fer-la bonica. A qui no li agradaria això? ”\nDedivanovic va parlar amb el tall sobre la seva aversió a l’enfocament, la paraula que va fer famosa i la inspiració d’un rostre nu.\nDutxa. Crec que els banys són incòmodes i no m'agrada la idea de seure a l'aigua. Utilitzo xampú que espessa el volum negre de Jack Negre. Tinc molt de pèl, però sóc molt prim i, per tant, em donen una mica de volum. A més, la barra de sabó Dial de l'antiga escola. O qualsevol barra de sabó.\nNetejador diari Neutrogena Ultra suau per a tots els dies, a continuació, canvio entre el Dr. Lancer El mètode Pols i l’enzim clàssic polsat Tatcha i algunes vegades per setmana.\nCrema d'afaitar a escollir:\nUtilitzo aigua calenta per afaitar-me. Res més.\nProductes per al cabell que escolliu:\nActualment estic creixent els cabells i necessito molt producte per dissenyar-lo. Alguns dels meus productes quotidians són el xampú Serge Reving Meta Revive Dry Shampoo, Ouai Volume Spray, OSIS + Dust it, totOreal Elnett.\nRobin Capilli a la Sala Kin.\nEspelma perfumada preferida:\nNo he utilitzat mai des que les meves parets es feien amb teles, però m’encanten les espelmes NARS.\nSi només poguessis escollir un element de bellesa de l’arsenal per a una feina, quin és el tema?\nOh Déu meu, la meva ansietat. Anastasia Beverly Hills Wiz.\nQuin producte et trobes sempre 'venent' a qualsevol que ho escolti?\nRes. Prefereixo no vendre producte, però sí que em pregunten molt sobre dissimulador. M'agrada la Laura Mercier Flawless Fusion Concealer, perquè no s'ajusta amb línies fines.\nQuina aparença de bellesa d'una dona que estimes?\nLa meva preferida és una cara completament nua, sense res. M’inspira i em fa feliç.\nQui va créixer la seva icona de bellesa?\nVaig estar molt protegit de petita i no em vaig treure gaire del Bronx, però recordo que per primera vegada em va inspirar la meva germana gran Vicky. Ella era i segueix sent tan bella. A mi m’encantava veure-la quan feia els cabells al matí. Als anys 90, recordo estar atemorit de Linda Evangelista quan la vaig veure per primera vegada a la televisió.\nQui són les icones de bellesa del futur?\nUau, realment no tinc ni idea. Crec que lentament s’estan desdibuixant les línies entre famosos tradicionals, influencers, models, YouTubers, etc. No crec que la generació més jove conegui o entengui les diferències. Solia ser una determinada actriu o supermodel, però puc veure que canvia cap a una personalitat en línia.\nCasa meva. Mobles, decoració, flors, paisatgisme.\nRoba de llit a escollir:\nPaper higiènic per sobre o per sota?\nTovalloletes !! Però, acabat.\nQuin és el vostre uniforme diari?\nTenis, samarretes o caputxa, sabatilles Yeezy o Reebok, un barret negre quan sóc massa mandrós per arreglar-me els cabells. També un rellotge Rolex i polsera amorosa Cartier, que es mantenen sempre al meu canell esquerre.\nQuin look de moda no obtens?\nTot el que faci Justin Bieber actualment. No estic segur del que es diu Crec que la manera com es vesteix i els cabells llargs són molt divertits per a ell: funciona per a ell, però és una aparença que mai funcionaria per a mi o la majoria d'altres.\nKevyn Aucoin i Estée Lauder.\nQuina roba us quedeu a casa i mireu Netflix?\nUna samarreta suau i uns pantalons curts de suor.\nPer tant, la gent no ho sap realment, però vaig començar a dir 'Okurrrrrrrrr' anys enrere, llavors Khloé Kardashian ho va fer una cosa, i després Cardi B. Ho vaig aconseguir des d'algun lloc. No puc recordar on. Khloé i jo sempre fem broma al respecte.\n'Uh o 'Um' quan veig fotografies de mi mateix parlant a la classe magistral. Em torna boig.\nM'encanta la no ficció. Cada poques setmanes trobo un tema que em fascina. A continuació, investiguo el tema en línia, llegeixo articles, llibres i miro un munt de documentals sobre aquest tema fins a esgotar tots els meus recursos. Aleshores començo tot un tema nou.\nHe estudiat Tecnologia energètica, Nixon, Reagan, JFK, Whitney Houston, Marilyn Monroe, CIA, princesa Diana, Enver Hoxha, relacions i relacions de l’Orient Mitjà, escalfament global, etc. No en parlo mai amb ningú com jo. no tinc interès en debatre coses o en la confrontació ni en compartir les meves opinions sobre alguna cosa. Simplement m’agrada aprendre i mantenir-me a mi mateix.\nEl llibre més venut al qual no podreu accedir?\nLa Bíblia. Ho sento, mare.\nJesús en una ampolla\nQuin seria el nom de la teva autobiografia?\nYikes. No ho sé. Una mena de motiu em fa pensar en això.\nQui protagonitzaria l’adaptació cinematogràfica?\nRiver Phoenix o Leo DiCaprio durant els meus anys adolescents. Tot i això depèn del meu pes Charlie Sheen durant els meus anys més esbojarrats. Johnny Depp durant els meus més de 35 anys.\nGuarir comú al refredat?\nOn vas quan necessites tranquil·litat?\nEl meu terrat o la meva terrassa cada matí. Necessito unes bones dues o tres hores de temps tranquil al matí.\nVitamines Olly Sleep.\nNeteja la roba.\nconeix la teva segona dona\nMario. El meu nom real no és Mario, però no us dic què és.\nPoseu un nom o un talent que pocs coneixeu:\nTinc un polze verd. M'encanta jardineria i paisatgisme. També sóc molt útil per a casa.\nDescriviu el moment més àgil:\nNo tinc protagonisme de celebritats. Però em va sorprendre quan estava al Japó i vaig veure per primera vegada una geisha de la vida real.\nLa part empresarial de les coses, la creació d'un equip.\nPrograma de televisió més recentment binged:\nL’assassinat de Gianni Versace.\nMoble favorit de casa vostra?\nM'encanta el meu sofà. Està a la mida i dissenyat per Ryan Korban.\nQuè preveu com a principals tendències de bellesa cap al 2019?\nOdio la idea de seguir les tendències. Hauria de tractar-se del que et funcioni millor. Per exemple, una gran tendència ara és tota la cosa brillant de pell de vidre. M'encanta i en realitat l'ensenyo. És fantàstic per a un artista saber com executar-lo. Però no és nou o realista que les dones a casa ho facin cada dia.\nUn llavi de purpurina sembla molt divertit per a un moment d’Instagram. Però no voldreu empassar purpurina. I si ho veieu i em veieu, només doneu-me un petó aeri perquè no vull resplendir a mi, que no podré eliminar en els propers quatre dies.\nQuan treballo, sempre faig una ullada en el moment en què em sembla bella a la cara que estic treballant. Fes tot el que estimes i et fa sentir fantàstic i, el més important, no oblidis rentar-lo abans de dormir!\nQuin producte de maquillatge creus que és mal entès i hauria de ser un venedor més gran?\nSeparador de pestanyes metàl·liques. El tipus amb pintes metàl·liques molt afilades i molt fines. Sempre els utilitzo i trobo que la majoria de la gent no ho és. Només se sent tan bé i net per pentinar-se amb precisió a través de les pestanyes després d’aplicar rimel.\nCompreu el pis més malalt de la guerra anterior a l'Extrem Oriental que abasta tot el pis (o dos) d'un edifici, amb múltiples jardins i terrasses a l'aire lliure. Compreu una casa de cap de setmana molt privada en un llac o un riu per a mi i la meva família a una o dues hores de casa amb un petit vaixell i molts esquís. Obteniu als meus pares una casa senzilla i senzilla d’un sol nivell, però amb un cuiner a temps complet i un personal actiu. Comença una marca de maquillatge a escala global en lloc de petita i construeix una infraestructura increïble. Invertiu amb prudència, per descomptat. I si parlem dels milers de milions, sens dubte és un avió privat, així que mai no hauré de tornar a trepitjar un peu en un aeroport.\nNia Wilson es va recordar com 'la persona més dolça a la Terra'\nAdidas es sento per felicitar la gent per sobreviure a la Marató de Boston\nAquí teniu quan i on podeu comprar molta bellesa\nRoy Moore no s'aconseguirà, diu als partidaris que 'esperen a Déu'\nSelena Gomez comparteix la primera mirada de la seva propera col·lecció d’entrenadors\nCom passen els reials nits?


CLATELLADA I PUNT D'INFLEXIÓ - Reflexions d'actualitat - Fundació Gadeso\nCLATELLADA I PUNT D'INFLEXIÓ\n«La distància entre les democràcies europees i Rajoy hauria de fer inevitable un canvi de posició que permetés una investidura lliure i rebobinés la crueltat i la venjança en forma de presó»\nUna rebel·lió en tota regla. Així definia aquest dijous al migdia, des de València i en unes jornades de FAES, José María Aznar l'octubre català, que manté empresonats els Jordis, Oriol Junqueras i bona part del govern de Carles Puigdemont, i a l'exili al mateix president i altres consellers i líders del procés. La "rebel·lió" en tota regla que sostenen Aznar i el jutge conservador del Tribunal Suprem, Pablo Llarena, no és una cabòria personal. És un relat compartit, sense fissures, pel PSOE, Ciutadans i pràcticament tota l'opinió publicada a Espanya. Passa, però, que el relat que sosté la rebel·lió -el de la il·legalitat flagrant i el de la violència- és clarament qüestionat fora d'Espanya. La decisió de la justícia alemanya de no donar-la per acreditada en el marc del procés d'extradició de Puigdemont -malgrat que el seu codi penal sí que la preveu- és una clatellada que hauria de provocar moviments i despertar, a Catalunya i Espanya, les consciències democràtiques a les quals apel·la la darrera campanya d'Òmnium.\nEl mateix dia que l'Audiència Nacional, en la línia del que ha fet el Suprem amb els polítics, ha processat els responsables de la conselleria de l'Interior i els Mossos, Alemanya ha censurat, negant el context de violència, l'única solució que per al cas català té Espanya, que és la de la resposta repressiva retorçant al màxim el codi penal i forçant els fets per incriminar els líders independentistes. És encara una incògnita saber què passarà amb Puigdemont, si serà extradit finalment o no, si Llarena es tornarà a embeinar l'euroordre i, fins i tot, si la seva investidura, descartada ja per tots els actors, es tornarà a posar damunt la taula.\nEl que no és ja una incògnita a tenor dels nombrosos posicionaments i les crides al diàleg és que, fora d'Espanya, la posició de Rajoy i els seus socis no genera adhesió. I més després que hagi entrat en joc, tal com volia Espanya ordint la detenció de Puigdemont en aquell país, Alemanya, l'estat que marca els designis de la UE. L'aval alemany es donava per segur i hauria decretat l'enèsim game over del procés. Si queda un bri d'honradesa a la política espanyola, el revés a la rebel·lió no pot ser innocu.\nLa causa de la independència de Catalunya no té, a les seus governamentals europees, grans avals. Ens duríem a engany si creguéssim el contrari. Però la via repressiva per resoldre un conflicte d'arrel política i caracteritzat per la no violència -per més que ara es busqui situar-la en primer pla criminalitzant els CDR per tacar el passat i el futur- encara en té menys un cop l'exili català els ha obligat a posicionar-se. A Rajoy, uns i altres, li han demanat que obri un nou temps amb Catalunya i que afronti el plet políticament. Això vol dir renunciar a guanyar per 10 a 0 i estar disposat a fer cessions, a permetre que l'altre, si té darrere prou gent, se surti amb la seva. És el joc de la democràcia, on les majories, sense trepitjar les minories, han de tenir dret a fer realitat els seus projectes.\nLa decisió de la justícia alemanya, que coincideix en el temps amb la de la belga, que ha deixat lliures sense mesures els consellers Comín, Serret i Puig, és una oportunitat per aconseguir que torni la política, que Rajoy mai ha volgut desplegar. La distància entre com administra Espanya la justícia i com consideren les democràcies europees més consolidades que ho hauria de fer complica negar-se a un canvi de posició. Un canvi que permetés al Parlament investir el candidat que triï la majoria (sigui Puigdemont o Jordi Sànchez) i que, d'entrada, rebobini la crueltat i ànim de venjança que ha presidit les actuacions de l'Estat en el seu conjunt i del jutge Llarena en particular. És inajornable redoblar la pressió social, jurídica i política per fer que els presos surtin al carrer. Per ara, a Europa, estan parant els peus a aquells que han ordit muntatges en tota regla.


El govern d'Aragó persisteix en la marginació del català - VilaWeb\nDiumenge 24.03.2013 06:00\nEl govern d'Aragó persisteix en la marginació del català\nElimina el Premi Nicolau de literatura, subscripcions de Temps de Franja i el projecte Jesús Moncada\nDesprés de tirar endavant una llei de llengües que desprotegeix el català a la Franja de Ponent, el govern d'Aragó ha continuat fent passes per esborrar-ne la presència en diversos àmbits de la vida cultural i institucional. Fa unes setmanes va anul·lar vint-i-nou subscripcions de la revista Temps de Franja, de manera que les escoles de la Franja s'han quedat sense l'única revista editada íntegrament en català al territori. Ara l'Institut d'Estudis del Baix Cinca ha denunciat la supressió de l'històric Premi Nicolau de Literatura i de projecte d'animació Jesús Moncada.\nLa revista Temps de Franja perilla de desaparèixer, tal com expliquen des de l'Associació Cultural del Matarranya (ASCUMA), una de les entitats que edita la revista, dins la Iniciativa Cultural de la Franja. És una revista mensual que s'edita des del 2000. Ara una part ja ha deixat de publicar-se en paper i és tan sols digital. El govern ha adduït motius de pressupost per anul·lar aquestes subscripcions, i ha negat a l'ASCUMA que tingui res a veure amb la llengua de la revista ni amb les referències que s'hi fa als Països Catalans, segons que explicava Cèlia Badet, una portaveu de l'ASCUMA.\nLa distribució de la revista es realitza principalment a través de la subscripció: actualment en té uns 800. I també es pot trobars als quioscos i llibreries de la Franja, al preu de 2,30 euros. La tirada total és de 1.050 exemplars.\nLa supressió del Premi Nicolau\nEl Govern de l'Aragó també ha fet públic recentment en un Butlletí Oficial que suprimeix l'històric Premi Literari Guillem Nicolau, perquè passa a fusionar-lo amb els premis en llengua aragonesa i en retira, a més, la dotació econòmica i passa a tenir només caràcter honorífic. 'Respecte dels premis Arnal Cavero i Guillem Nicolau, sembla més oportú fusionar les convocatòries perquè tots dos estan dirigits a estimular la creació de les llengües pròpies d'Aragó, passat a denominar-se des d'ara Arnal Cavero Guillem Nicolau', deia el butlletí.\nL'Institut d'Estudis del Baix Cinca es queixa: 'El premi híbrid Arnal Cavero-Guillem Nicolau amaga l'existència de les nostres dues llengües: l'aragonès i el català, i les converteix en una sola 'lengua-aragonesa-del-área-septentrional-y-oriental'. La intenciód 'aquesta convocatòria és fer desaparèixer la denominació i la mateixa llengua catalana del nostre panorama lingüístic, posant-la en calçador en una amanida de dialectes i modalitats lingüístiques d'una suposada única llengua regional.'\nS'acaba el projecte Jesús Moncada\nLa mateixa entitat recorda que l'octubre del 2011 la Conselleria d'Ensenyament del Govern d'Aragó va comunicar el cessament del Projecte d'Animació Cultural Jesús Moncada. Aquest projecte va començar el curs 2000-2001 amb l'objectiu de reforçar i revaloritzar les classes de català a les escoles de la Franja, portant a les aules escriptors, cantautors, grups musicals,\nexposicions, tallers, etc. en aquesta llengua.\nEl projecte va aconseguir amb èxit apropar la cultura feta en català als alumnes de les nostres comarques, amb gairebé 800 activitats. En aquest sentit, el projecte va donar a conèixer els nostres autors i les nostres varietats locals. 'El tancament va trencar el vincle que el projecte\nestablia entre l'escola i el medi cultural natural del territori on es desenvolupa', protesta l'entitat.


El dia de menjar tortell - Balaguer Televisió\nEl dia de menjar tortell\n25, setembre, 2015\nUn dia, fa molts anys, em va tocar en una mesa. Les directrius eren estrictes: l’elector donava el vot al president, que era qui l’introduïa a l’urna. Un vellet no s’ho podia acabar. Jo vull votar!, s’indignava; és el meu dret, el meu únic dret! El president, emocionat, com tots els de la mesa, li va palpar la papereta, li va tornar, va retirar el sobre que tapava la ranura de l’urna i li va dir, podeu votar.\nNo us el podeu imaginar, l’orgull d’aquell senyor. No podeu. Una cosa tan senzilla ens va capgirar l’estómac a tots plegats. L’obstinació d’aquell home era l’arma de la qual tenen por els que no són del tot demòcrates. Ell va reivindicar una obvietat, que estava prohibida. Però la raó es va haver d’imposar. Ens vam haver de saltar la norma per poder ser justos.\nAquell padrí no sabia de lleis, no ens va fer cap discurs. Només ens va recordar, picant amb el seu bastó a terra, tots els anys que tenia, tots els anys que no havia pogut exercir el seu dret a vot. I vam empassar-nos els legalismes, vam ser coherents i vam permetre que les coses fossin una mica diferents del que marcava l’ordre establert. Per decència.\nA casa meva, el de les eleccions era un dia per mudar-se. Un dia de menjar tortell. I no li trobo cap altra importància al dia d’anar a votar que el fet que sigui el dia de la possibilitat. El dia que és tens el dret de canviar les coses. El dia que esculls.\nJa ho sé, que una papereta és poca cosa. Fins i tot el paper és tan fi i jo tan manasses que de vegades tinc por de trencar-lo en posar-lo dins el sobre. Però és el millor que sabem fer. I, de fet, un paper fi i en blanc i negre ens condiciona molt més del que ens pensem. Les lleis canvien, al marge de les nostres queixes. Els impostos pugen, baixen, es transformen.\nAdmeto que cada vegada és més difícil ser un elector conscient. Costa, perquè aquí, els polítics fan una merda de política. I em sap greu fer servir un terme tan despectiu, però és que no m’agrada la demagògia. Em faria vergonya explicar-li a algun estranger les disquisicions estranyes en què cauen els nostres polítics.\nPassen coses rares: els bancs i les grans empreses amenacen d’anar-se’n si ens transformem en república; i després tornen en pocs dies. La UE, responent sobre la independència de Catalunya, treu versions inexplicablement diferents si són en anglès o són en castellà. Les pensions dels padrins s’esgoten de sobte. I es rescabalen, espontàniament, quan algú explicita els números reals de les cotitzacions a Seguretat Social.\nNo tens la sensació, durant tota la campanya, que algú et vol fer beure amb una orella de ruc? Però no et pots resignar. Què coi t’has pensat que és, el teu vot? Un paper fi imprès en blanc i negre? El dia de menjar tortell no toca pa amb xocolata. Muda’t. Revolta’t. Exigeix.


El Món | Costa (JxCAT) nega que Torrent li digués que recorreria a Estrasburg | Política\nCosta (JxCAT) nega que Torrent li digués que recorreria a Estrasburg\nEl vicepresident del Parlament veu difícil que prosperin les mesures cautelars: "No volem fer el ridícul"\nperEuropa Press 14/02/2018 10:17 | Actualitzat a 14/02/2018 12:42\nEl vicepresident primer del Parlament, Josep Costa, ha negat aquest dimecres que el president de la Cambra, Roger Torrent, li expliqués la seva decisió de presentar un recurs al Tribunal Europeu dels Drets Humans (TEDH), a Estrasburg, per defensar la investidura del candidat de JxCat a la Generalitat, Carles Puigdemont. "No vam parlar en cap moment d'això, ni que es demanessin mesures cautelars" malgrat que van tenir una reunió prèvia a la trobada de la Mesa del Parlament amb diverses persones, ha explicat en una entrevista de TV3 en la qual ha desmentit el portaveu d'ERC, Sergi Sabrià, que va sostenir aquest dimarts que Costa coneixia la intenció de Torrent.\nCosta ha reconegut que des de JxCat estan "estudiant totes les vies en l'àmbit espanyol i internacional" per defensar la investidura de Puigdemont i que això inclou la possibilitat de recórrer a Estrasburg, però que abans de fer-ho s'ha de treballar l'estratègia jurídica. "No volem fer el ridícul i presentar propostes que no estiguin ben treballades", atès que veu difícil que prosperin les mesures cautelars que vol Torrent.\nAixí mateix, ha dit desconèixer si Torrent ha presentat el recurs, que només pot tramitar un particular i per tant no el Parlament com a institució, "sinó que ha fet un anunci". "Hem de ser rigorosos i discrets a l'hora de fer les estratègies, i no donar cops d'efecte mediàtic", ha criticat, encara que ha valorat que el gest de Torrent ratifica la seva voluntat de mantenir Puigdemont com a únic candidat a la Presidència de la Generalitat.\nCosta ha recordat que Puigdemont és l'únic diputat que compta amb majoria de suports a la Cambra per ser investit i que JxCat té amb ERC "acords per tirar endavant la investidura d'acord amb el que ha expressat la gent en les eleccions" del 21 de desembre. I ha acusat el govern espanyol de no acceptar el resultat del referèndum de l'1 d'octubre i del 21-D i d'estar "disposat a fer de tot per impedir que es materialitzin els resultats".\n"S'han inventat una fórmula per impedir la investidura que diu que es necessita una autorització del Tribunal Suprem, cosa que no s'ha vist absolutament enlloc", ha lamentat. Per això, ha justificat modificar la Llei de Presidència de la Generalitat "per fer el que algú interpreta que no es pot fer", que és investir Puigdemont, ha dit. "Volem esgotar totes les vies per fer-ho amb les normes existents i, si no ens deixen fer-ho amb les normes existents, reivindiquem la nostra potestat de modificar-les", ha reivindicat.\n#roger torrent #Josep Costa\nBé amic costa.m-ho crec..\nQuina diferència amb Foncadell, senyor! El President del Paerlament el primer que ha de fer es fer-se respectar. A aquest jo ja li estic perdent el respecte i cada vegada m´çes em sembla un Santi Vila BIS.\nEl cranc d'ERC....tot per salvar el seu pare espiritual i lider.\nQuina cagada en posar a un president massa jove, massa immadur, massa pinxo, massa impulsiu, massa orgullós, massa cregut de si mateix, massa poruc,...jo els vaig votar i no ho faré mai més, jo em crec a Josep Costa, Sergi Sabria no es de fiar, ERC ara per ara no te ningú amb la talla de mossèn Junqueres, que els va adreçar i fer créixer, van al precipici, la Marta Rovira pot ser molt bona, però no te talla de lider, estan "descabezados". i tornen a caure en els errors pre-Junqueras.\nEs clar que aqui\nEs clar que aqui algú no diu la veritat (ostres, he escrit diu, perdó srs. de la GC, ha estat un lapsus) Jo no me crec al Costa. El president del Parlament te tot el meu suport,\nJa n´hi ha prou! Sr. Torrent, guanyis l´honorabilitat que se l´hi supsa! Ja n´hi ha prou, Sr. Torrent. Encara és l´hora que vosté ha de demostrar la seva honorabilitat. Massa fotos somrient i estrenyen la ma fastigosa dels del 155. Si no en sap més, si no s´atreveix o va perdut, torni al poble. Aquests moment històric requereix persones excepcionals. Malaguanyada integritat cupaire, relegats a un segon terme.\nper "el cranc d'erc"....\nestic totalment d'acord amb el teu comentari....a part, els polítics m'agraden de posat sèrio (com els bascos) no somrien per fer-se els simpàtics...cada cosa té el seu moment i jo vull una persona seriosa i que doni l'importància que calgui a la feina que fa per la comunitat.


Cap Vermell - Una legislatura per oblidar i girar pàgina\nUna legislatura per oblidar i girar pàgina\n"Avui, quan en ple procés electoral en José Ramón Bauzá ens promet el paradís si ell torna governar, cal recordar l’infern que ha suposat per a moltes famílies el seu govern."\nPer exemple, en matèria educativa les retallades o desaparició de les dotacions econòmiques per a les entitats que hi desenvolupen activitats (sobretot associacions de mares i pares i les seves federacions) i dels serveis complementaris dels centres educatius posen en qüestió la viabilitat d’aquests serveis complementaris i de les mateixes entitats associatives que faciliten la conciliació de la vida familiar de l’alumnat. En aquests moments, han començat a perillar als centres educatius serveis com escoles matineres, menjadors escolars, transport escolar, activitats extraescolars, etc., així com les activitats de formació i participació de les famílies que milloren la col·laboració entre famílies i centres educatius.\nLes retallades de les plantilles de personal docent i de suport, l’increment de ràtios a les aules i la decisió de no cobrir les baixes dels docents inferiors a un mes empitjoren la qualitat de l’educació i l’atenció a l’alumnat i dificulten els desdoblaments, els suports i l’atenció individualitzada als alumnes més necessitats.\nL’eliminació dels programes de suport i de reforç educatiu als alumnes que tenen més dificultats d’aprenentatge (PROA, PRA, etc…) dificulten l’equitat del sistema i l’assoliment del nivell educatiu necessari per a tot l’alumnat.\nEl mes d’abril de l’any 2012, el Govern del Partit Popular va aprovar el Reial Decret Llei 16/2012 de mesures urgents per garantir la sostenibilitat del sistema Nacional de Salut i millorar la qualitat i la seguretat de les prestacions, conegut com a reforma sanitària, un decret que a la pràctica va suposar la retirada de 16.000 targetes sanitàries a persones residents a les Illes Balears i una de les majors retallades de drets socials de la legislatura.\nTot i que neguen les llistes d’espera, qualsevol usuari del sistema públic de sanitat ha patit aquestes esperes en algun moment, a més de veure com molts de serveis es deriven a centres privats, tot desvestint la sanitat pública.\nQuant a la problemàtica social, escarrufa l’estudi d’Unicef Illes https://www.unicef.es/sites/www.unicef.es/files/recursos/resum_executiu_la_infancia_a_les_illes_balears_2014.pdf que ens recorda que els infants en risc de pobresa o exclusió social a l’Estat espanyol és actualment d’un 32,6% i a les Balears d'un 37,8 %.\nTambé podríem anomenar els retalls ens drets laborals, les quotes abusives que han de pagar els autònoms, fet que provoca que molts no puguin mantenir els seus negocis, la pèrdua d’ajudes per a la dependència...\nTambé podríem parlar dels retalls en manteniment de la natura, el conseller Company va dir que no feien falta tants d’efectius, i desgraciadament la realitat el va desdir, l’any 2012 es van cremar 355,04 hectàrees en 143 incendis. L'any 2013 el resultat fou de 70 incendis, però desgraciadament d’hectàrees cremades se’n comptabilitzaren 2.355, amb especials danys als municipis d’Artà, Capdepera, Calvià i Banyalbufar. L'any 2014 hi hagué 83 incendis i 52,75 hectàrees afectades. Fet que es pot explicar amb la recuperació d'una part dels plans de prevenció, queda clar que reduir despeses no sempre acaba beneficiant la població.\nJust és recordar que el Partit Popular governa amb majoria absoluta, per tant amb un suport important de la societat balear, però entenc que això no el legitima a haver governat d'esquenes a la majoria de la societat, fins i tot, d'esquena a bona part dels seus votants.


El mar és el camí: 01/03/11 - 01/04/11\nEl programa “Thalassa” d’ahir va emetre un magnífic reportatge de producció pròpia, “L’ofici de fer góndoles”, sobre un dels símbols més coneguts de la ciutat de Venècia. Guiats per Saverio Pastor, artesà dedicat a la talla de forcole, aquesta mena d’escultures abstractes que són els escàlems de les gòndoles, el reportatge ens mostra la història i construcció d’aquesta mítica barca, a través del testimoni de diversos especialistes, entre ells els mestres d’aixa de les dues drassanes que encara en fan: Tramontin i San Trovaso.\nEm va fer il·lusió veure aquest reportatge perquè em va permetre rememorar la meva estada a Venècia, l’any 2007, i la visita que vaig fer a alguns dels llocs que hi surten. Vaig quedar fascinat per les gòndoles, tant per la seva elegància com per la depurada tecnologia naval que hi ha en la seva construcció, i vaig tornar de Venècia enamorat de la ciutat i de les seves embarcacions. Totes aquestes impressions les vaig intentar descriure en una de les primeres entrades d’aquest blog, publicada el juny de 2007 i titulada “La più bella imbarcazione del mondo!”. També en vaig fer un bon grapat de fotos que podeu veure en aquest àlbum de Flickr.\nLa llum, els colors i les góndoles de Venècia\nL'squero de góndoles de San Trovaso\nPasseig en góndola per un canal perdut de Venècia\nEn aquest viatge vaig descobrir que a la llacuna veneciana, a més de les góndoles, hi havia una gran viarietat d’embarcacions tradicionals, que tenien diversos usos: sandolo, mascareta, s’ciopon, puparin, topo, topa, sanpierota, batela, batela a coa de gambero, caorlina, baleton, peata, gondola del cinquecento, vipera… Són els noms de les embarcacions tradicionals de Venècia, algunes de les quals encara es conserven i es poden veure amarrades als canals de la ciutat i en alguna de les illes veïnes. Si us interessa saber més coses sobre aquestes barques, les trobareu al llibre “Le barche di Venezia – The boats of Venice” (Librería Editrice "Il Leggio", 1999, en italià i anglès), amb textos de Riccardo Pergolis i uns exquisits dibuixos de línia clara i en blanc i negre d’Ugo Pizzarello, que situen cada embarcació en el seu entorn natural, a més d’un apèndix amb els plànols detallats de cadascuna. També podeu visitar la completíssima web de Gilberto Penzo, que és un dels especialistes que apareixen al reportatge.\nEls venecians viuen la tradició del rem des de petits\nProa d'un altre tipus d'embarcació tradicional de la llacuna veneciana\nPracticant la voga alla veneta\nSi sou aficionats al rem, hi ha un esdeveniment anual, la Vogalonga, que us ofereix la possibilitat de veure de prop la voga alla veneta i de navegar pels canals de Venècia; un paradís per als amants de la cultura marítima i les embarcacions tradicionals que, malauradament, com apunta el reportatge, va camí de convertir-se en un parc temàtic per a turistes d’arreu del món.\nEtiquetes: forcola, Gilberto Penzo, rem, San Trovaso, Saverio Pastor, Thalassa, Tramontin, Venècia, voga alla veneta, Vogalonga


L'Eternam Manresa estrena la Copa Catalunya davant el Catgas - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nL'Eternam Manresa estrena la Copa Catalunya davant el Catgas\nEl pavelló del Nou Congost de Manresa serà l'escenari de la fase final del torneig\nEl pavelló del Nou Congost de Manresa serà l'escenari, per segona temporada consecutiva, de la fase final de la Copa Catalunya de futbol sala, tant en categoria masculina com femenina.\nEn nois, els quatre equips que hi prendran part seran l'Eternam Manresa, el Catgas Energia, la Unión Santa Coloma i el Futbol Club Barcelona Lassa. Els dos primers disputaran la primera semifinal, avui a partir de les 19 hores, i els dos darrers s'enfrontaran en la segona, a les 21.15 h. Els dos guanyadors jugaran la final, demà a les 21.45 h. Abans, a les 18.30 h, tindrà lloc la final femenina, entre el Femisport Palau i el Penya Esplugues. Els quatre partits es podran seguir en directe pel canal Esport3.\nAquesta serà la quarta fase final que jugarà el Manresa, després de les del 2005 (a Martorell), el 2013 (a Santa Coloma de Gramenet) i el 2016, aquesta última també a la capital bagenca.\nAbans que comenci a rodar la pilota, a les 12 del migdia, es farà la presentació oficial de la competició a la sala de columnes de l'ajuntament manresà, a la qual assistiran diverses autoritats polítiques i esportives, així com els capitans i capitanes i representants dels sis equips participants. Dues hores després, a les 14 h, tindrà lloc el dinar oficial al Restaurant Ramon Park Hotel, situat a Santpedor.


Repsol inverteix 26 MEUR en un projecte de millora de l’eficiència | Notícies TGN - Notícies de Tarragona Diari Digital\nRepsol inverteix 26 MEUR en un projecte de millora de l’eficiència\nConsumeix menys energia gràcies a l’ús de la tecnologia «bomba de calor»\nEl Complex Industrial de Repsol a Tarragona inverteix 26 milions d’euros en la nova columna de destil·lació (o splitter) propà-propilè, que ja es troba funcionant a plena producció. Els treballs d’instal·lació i posada en funcionament dels equips es van iniciar a finals del 2015 i van tenir una durada de 12 mesos. El passat 16 de novembre, entrava en funcionament aquesta nova splitter, que només 36 hores després de la seva posada en marxa, ja produïa dins d’especificació.\nLa funció bàsica de la nova splitter és separar el propà i el propilè. Aquesta unitat permet separar completament molta més quantitat de propilè pur (el 99,5%) i reaprofitar el propà com a matèria primera (es pot reaprofitar un 40% del total processat). Aquest ús de propà suposa un avantatge competitiu molt important respecte a la matèria primera utilitzada habitualment (nafta). Cal remarcar que, en relació a la nafta, el propà precisa un menor consum d’energia per al seu processament, tot comportant una reducció addicional de l’energia utilitzada.\nLa nova columna de destil·lació del projecte T-73, que té una alçada de 95 metres i fa 4,2 metres de diàmetre, permet la separació del propà i el propilè, de manera que ambdós productes poden ser utilitzats d’una forma òptima. En el cas del propà, aquest s’utilitza com a matèria primera per a l’obtenció d’etilè i propilè al cracker, alhora que també pot servir per alimentar la unitat corresponent.\nPer la seva banda, el propilè separat s’utilitza com a matèria primera per a la producció de derivats seus, com són els plàstics o els poliols o glicols.\nUn dels avantatges d’aquesta splitter respecte a les columnes de separació per destil·lació, és que consumeix menys energia gràcies a l’ús de la tecnologia ‘bomba calor’. En aquest sentit, el projecte T-73 representa una innovació tecnològica, ja que permet escalfar el fons amb el corrent de sortida per cap, mentre que les columnes de separació per destil·lació, precisen utilitzar energia per escalfar el fons i alhora, energia per refredar el cap, la qual cosa suposa un doble consum de vapor i d’aigua de refrigeració respectivament.\nDes de l’entrada en funcionament del projecte T-73 al Complex Industrial, ja s’ha observat una millora en l’eficiència i per tant, s’ha constatat que compleix amb els objectius previstos. L’splitter propà-propilè doncs, minimitza les pèrdues de propilè amb el propà extret pel fons de les torres. A més, maximitza la producció de productes amb alt valor afegit i permet alimentar la matèria primera més rendible en cada moment, ja que augmenta el nombre de forns que poden processar (craquejar) productes lleugers o LPG.\nNou projecte Repsol Splitter from NotíciesTGN.tv on Vimeo.


A PLERET I | està escrit...\n← EL MÓN AL REVÉS\nLA VERITAT →\n2 responses to “A PLERET I”\n18 Juliol 2010 a les 11:02 am\nEn trobar-me aquest post, he buscat la primera part i l’he llegit. Pensava que aquest era la continuació, he vist però que més haviat és una versió més completa.\nM’ha agradat l’intimisme que rodeja el relat i el relat en si mateix.\n18 Juliol 2010 a les 4:56 pm\nEn realitat és una versió nova. Hi ha un tros que és idèntic i he canviat la resta, per això no he gosat canviar el nom… Però és una altra història que prové del mateix origen. És curiós com d’un mateix fragment originari poden sorgir diferents històries.\nAgraeixo molt la teva visita i tant de bo en facis moltes més…


Fira de la Perdiu 2017\nPàgina d'inici\tAgenda\tFira de la Perdiu 2017\n12 de novembre de 2017 - Vilanova de Meià (Noguera)\nPerdius, faisans, guatlles, ànecs de coll verd i aviram de tot tipus és el que es troba tothom qui s’acosta a Vilanova de Meià el diumenge 12 de novembre. Antigament, la Fira de la Perdiu, que està documentada des de 1374, estava dedicada a tot tipus de productes del camp; amb el pas del temps, però, i a causa del gran nombre de firaires que hi venien perdius, es va anar especialitzant en la venda i l’exposició d’aquest tipus d’au, molt apreciada a la comarca de la Noguera. Actualment, la Fira es complementa amb una mostra de productes artesanals, xerrades i conferències entorn de la perdiu, així com activitats infantils per als més menuts. També s’hi organitza un concurs de perdius i el 'Desfilcan', una mostra i concurs canins.


Reflexión Crítica: agosto 2008\nRecessió econòmica, la lluita de l’Ebre i un règim polític continuista\nEl continuat ascens del preu del diner culminà al juny amb la brusca pujada del tipus de referència de l’euribor fins el 5,4%, quan al gener de 2005 era del 2,312%. Aquest màxim històric de l’índex de referència fa que una hipoteca mitjana de 150.000 € costi 700 € més a l’any, que s’afegeix al fort encariment del preu dels aliments bàsics o dels combustibles, i al constant increment del nombre d’aturats. Un permanent colpejar les butxaques que va provocar grans protestes socials com la vaga dels transportistes, dels pescadors o dels agricultors, en un país que importa el 84% de l’energia que necessita, i on ha esclatat la bombolla immobiliària i una profunda crisis financera. Pasteres que porten a les nostres costes centenars d’immigrants desesperats i sense papers. Màfies de tràfic d’immigrants que, en forta connivència amb els governs africans, tracten de superar el major control que s’exerceix sobre nostres fronteres i que obliga a les pasteres a travessies més llargues, el que representa major perillositat en el desplaçament d’uns immigrants clandestins, que han d’abonar encara més diners per realitzar un viatge que pot acabar amb les seves vides. Més de 700.000 subsaharians esperen a Líbia el moment d’assaltar Europa, uns 200.000 més ho fan al Marroc i altres països del Magreb. En molts casos, autoritats d’aquests països els hi roben les seves últimes pertinences, documentació inclosa, abans de deixar-los embarcar en les pasteres de la mort.\nLa fase inicial de la recessió econòmica és de tal calat que, inclús, el diari El País, sempre veu oficiosa del PSOE, revela que “el 63% considera que el Gobierno no sabe hacer frente a la crisis” i que “Zapatero suspende en valoración ciudadana por la gestión de la crisis”. Aquest distanciament del Grup Prisa, s’afegeix a les crítiques de la gestió del PSOE de Javier Valenzuela, ex assessor i ex director general d’Informació Internacional de Presidència del Govern de Rodríguez Zapatero, sobre la “incultura”, la “inoportunitat” i la “incompetència manifesta” de Bibiana Aído, ministra d’Igualtat, que amb l’estupidesa de les seves paraules “només crea problemes a Espanya quan estan sense resoldre la crisis econòmica, les amenaces terroristes d’ETA i el yihadisme, els conflictes territorials, la criminal violència masclista, els accidents laborals, la gestió de l’aigua i la integració dels immigrants". Aquest ex director general afegeix que a la ministra "encara no se li coneix cap servei a l’Estat, però això sí una sèrie alarmant de planxes”, per la qual cosa recorda al seu ex cap "senyor Zapatero, al Govern d’Espanya no s’incorpora a gent que no estigui capacitada per servir d’immediat a l’Estat". Davant aquest panorama és preocupant que el govern de Rodríguez Zapatero només sigui capaç d’utilitzar sinònims i inventar-se paraules per tal de no reconèixer la gravetat de la situació, i encara més que continuï sense prendre altres mesures que utilitzar els mitjans de comunicació per negar la magnitud del problema o el fracàs dels seus contactes amb el terroristes.\nLa lluita contra l’especulació transvasista i d’altres tipus\nEl transvasament de l’Ebre ha estat un dels problemes que ha posat al govern de la Generalitat al bord del més estrepitós ridícul, i que, com mantes voltes, ha mostrat la divisió interna en el seu si, on els socis del PSC fan d’oposició abans que governar. Un govern patètic que, contra el rebuig de la població, imposava la solució transvasament per retrocedir quaranta dies després, perquè les pluges el fan indefensable. No obstant això, la vicepresidenta del govern del PSOE explicà que “els plans futurs d’interconnexió de conques a Catalunya és un tema que ha d’abordar l’Administració autonòmica”, deixant oberta la porta de la connexió de la xarxa a Barcelona.\nLa Plataforma en defensa de l’Ebre va programar un seguit d’actes fins a desembocar en la gran manifestació del 18 de maig a Amposta. El Partit Carlí de Catalunya i les Joventuts Carlines de Catalunya es van afegir a la protesta contra de la prolongació del transvasament de l’Ebre i per la paralització de la construcció de la canonada per portar l’aigua a Barcelona. Els carlins ens manifestaren sota el lema central de "Los transvasaments no són la solució” i el lema unitari de “Terres de l’Ebre, la Catalunya enganyada”. Sense sectarismes, ni oportunismes, amb les samarretes blaves amb els nusos contra el transvasament, els carlins de comarques tan llunyanes com Osona, el Solsonès, el Bages, les comarques gironines, les barcelonines i les de la Terra Ferma caminaren junts als carlins del Camp i de les Terres de l’Ebre. Varem assistir a una manifestació unitària i, ens comportarem de forma unitària. Al llarg dels nostres 175 anys d’existència hem mostrat sobradament el nostre sentit unitari, ho varem demostrar durant la Solidaritat Catalana, i més recentment en els organismes unitaris de l’oposició antifranquista, com l’Assemblea de Catalunya, el Consell de Forces Polítiques o les Comissions de Solidaritat. La nostra concepció comunitària de la vida és ben contrària a l’individualisme liberal i a l’oportunisme sectari d’altres grups que aprofiten qualsevol concentració de persones per tractar de pescar en aigües tèrboles.\nLa lluita de l’Ebre denuncia l’ús de les necessitats vitals de la població per part de la trama teixida pel govern i el capital especulador. Trames que es tornen a repetir en el cas del MAT, és a dir del transport d’energia de les línies de molt alta tensió. Trames denunciades, també, en la campanya per declarar Catalunya lliure de Transgènics, en ser la primera zona a Espanya i la segona a Europa amb més quantitat d’aquests cultius. Els carlins hem recollit milers de signatures per a l’associació Som lo que Sembrem, que ha preparat una iniciativa legislativa popular que activi el principi de precaució davant els riscos sanitaris, que garanteixi el dret dels consumidors a escollir llur alimentació i dels productors a escollir el tipus d’agricultura i aliments que volen realitzar, que protegeixi el patrimoni cultural i biològic expressat en les varietats autòctones, i que respongui a les demandes de la societat catalana a favor d’un model agroalimentari alternatiu al vigent. Es tracta, doncs, d’aturar els cultius i aliments transgènics mitjançant un nou model ecologista que consideri l’aliment com a necessitat humana i que defensi la petita pagesia, indispensable per a l’equilibri territorial i per garantir la seguretat alimentària, amb un NO rotund a patents i manipulacions dels organismes vius i amb la defensa de les varietats autòctones. La Comissió Europea considera que “la modificació genètica pot induir canvis dràstics no intencionats en la composició dels aliments”. Canvis en la salut, en el medi, en la pagesia i en el consum.\nEl tripartit o la continuïtat d’un règim\nEl projecte nacional-ecosocialista és el fidel continuador del règim anterior, dit pujolisme, que es caracteritzà per un constant divideix i venceràs i per la busca d’enemics exteriors, com si el país inventat fos un tot monolític. En ambdós casos l’instrument d’implantació és el mateix: un comissariat polític i lingüístic, que, en l’actualitat, s’exerceix per triplicat. Així doncs, aquí i ara, Tanto monta, monta tanto, Pujol com Montilla.\nUn règim d’aquest tipus treballa en funció de dèries i es preocupa més en generar estats d’opinió favorables a llurs interessos electorals que en deixar d’escriure una peculiar història d’excessos, misèries, mentides, corrupcions i manipulació de la veritat per afermar-se en el poder. Un règim que, carregat de dubtes, exigeix als seus adeptes repetir a tota hora som catalans com a prova inequívoca d’una identitat fonamentada en posar la senyera al balcó, en saber beure en porró o en ser d’un Barça ple de mercenaris estrangers, ja que cap altre club pot ser català. Un règim que se’n va oblidant de resar a la Moreneta, abans de prendre una escudella catalana, una crema catalana de llevants i un Aroma de Montserrat de sobretaula. Un règim que té, com a objectiu gairebé únic, assolir el govern per conquerir el poder i mantenir-lo mitjançant els vots captius que atorguen les polítiques de subvencions i tota una xarxa de corretges de transmissió a través dels amics i coneguts de tota la vida; d’entitats i associacions culturals, esportives, socials, lingüístiques, veïnals o d’immigrants; d’organitzacions sindicals o empresarials adscrites al règim; i d’uns mitjans de comunicació afins que col·laboraran amb el sistema educatiu en una tasca anestesiant que permeti conduir vers la cleda del pensament políticament correcte a la major quantitat de gent possible.\nCom tot règim que tendeix a la totalitat, la tripartida aglutina individus anodins, que enllacen narcisisme i personalitat messiànica amb una ambició desmesurada, que esquincen tot el que toquen sense generar il·lusió pels seus projectes. Líders que es rodegen de persones afalagadores i mediocres, professional i humanament, que els hi fan creure que són persones infalibles, perquè en mig d’un camp abonat de corrupteles i corrupcions s’enroquin en senyeres i, en el sacrosant nom del país, es conjurin en la defensa del seus modus vivendi. Però, la disfressa de patriota autèntic no compensa les adversitats produïdes a la ciutadania per la incompetència en gestionar la cosa pública, i pel trencament del joc d’equilibris existents en la vida quotidiana dels ciutadans, desemparant drets d’amplis sectors de la població, als quals se’ls imposa noves obligacions contràries als seus usos socials.\nPerò, té el tripartit algú projecte transparent?\nContestar és difícil, màxim quan s’agreugen els problemes i el tripartit mira cap un altre costat per no veure l’augment de l’atur; de la inflació; del tipus d’interès; de les hipoteques; de la greu crisi immobiliària; de la inseguretat ciutadana; de la inseguretat nuclear amb greus i continuats episodis a Ascó o Vandellòs i sense que ningú faci cas, ni el Consell de Seguretat Nuclear, de les dades de la xarxa de vigilància radiològica ambiental que detecten qualsevol tipus de fuita i en temps real; del control de la contaminació amb un nivells de pol·lució per CO2 que allunya Catalunya, cada any més, dels objectius del protocol de Kyoto, i així un llarg etcètera.\nSi el tripartit té un projecte, aquest està dissenyat per l’aritmètica electoral i des de la conveniència política que combina un esquerranisme ingenu, grandiloqüent, delirant, que sistematitza l’insult com arma política –l’adversari sempre és franquista, fatxa, espanyolista de merda, miserable-, i que usa del parany permanent i de la pura demagògia per moure masses gregàries a base de pors i supersticions d’un imaginari, de creences i opinions fonamentalistes, que es presenta com el pensament únic a Catalunya. Un imaginari que es pretén implantar, des de fa 28 anys, aparentment sense imposició directa, però sense admetre cap prova en contra, a través d’un model educatiu que tracta de sedimentar consignes polítiques, com si es tractés de veritats científiques irrefutables, en la consciència col·lectiva. Una pretensió que avassalla la convivència ciutadana, basada en diversos usos socials, en tractar d’imposar-nos què hem de pensar, què hem de dir i en quina llengua, i cóm ens hem de relacionar entre nosaltres, tant en públic, en privat o en la més estricta intimitat. Un règim nacional-ecosocialista que, com el pujolisme, impulsa la inèrcia de l’autocensura, tant als mitjans de comunicació com a qualsevol esfera de la vida quotidiana, com a mètode vàlid de promoció professional, política o social. A més a més, sempre, exigeix disposar del carnet adequat..\nCom a l’etapa anterior d’aquest règim, l’acció de govern acostuma a llançar cortines de fum per desviar l’atenció sobre els fracassos d’una gestió descontrolada que multiplica episodis de corrupció; que juga a l’embolica que fa fort amb grans accions publicitàries que disfressen com accions de participació; que opta per l’obscurantisme de Pactes sectaris, com el del Tinell, per afavorir interessos polítics conjunturals; que no admet crítiques de cap mena i que fa de l’elaboració de llistes negres un veritable esbarjo; que no té cap inconvenient en tancar emissores depenent de la llengua que utilitzin, i que difama els que considera enemics i traïdors al seu pensament únic. Una gestió política que inunda els mitjans de comunicació de promeses de prestacions i ajuts socials, que, en el millor dels casos, arribaran tard i mal. Com a exemple, la llei de dependència. L’allau imprevist de persones dependents ha fet inservible una Llei sense recursos per a mecanismes d’adaptació o sistemes informàtics, o per coordinar els sectors implicats –Assumptes Socials, Sanitat i Administració Local-, però que margina a Sanitat de la comissió de millora de la qualitat del sistema d’atenció a la dependència. Sistema que és caracteritza per les esperes, ja que presentada la sol·licitud, el depenent espera mesos, si no anys, per conèixer la valoració sobre el seu grau de dependència. Més mesos fins a la concessió d’una prestació, i, més encara per esperar la resolució de l’expedient. Quan arriba l’ajut, moltes persones són mortes. És necessari, doncs, un acord entre ministeris, conselleries i municipis per concretar quins sectors han de rebre atenció sociosanitària –malalties mentals, Alzheimer, cuidats pal·liatius, persones no autosuficients amb patologies cròniques o degeneratives, discapacitat física o psicològica, addictes a drogues o jocs-, i, també, per crear punts d’accés únic per atendre aquesta demanda dels ciutadans, que concentrin els recursos per evitar duplicitat de temps i tràmits.\nTampoc podem oblidar la discriminació que pateixen milers de famílies per cobrar el famós xec de 2.500€ per naixement d’un fill, ja que el govern planteja tot tipus d’obstacles quan es tracta d’un matrimoni entre un espanyol i una estrangera. Alguns d’aquests afectats han creat el blog chequebebediscriminación.com\nAra, sembla que ningú es recorda que l’Estatut va estar referendat només per un 33% de la ciutadania de Catalunya. Lluny queda la discussió sobre el text estatutari, o la postura adoptada davant el referèndum. Per això, amb total desvergonyiment i mantenint la seva incoherència, alguns dels que demanaren el NO a l’Estatut, pretenen a la tardor orquestrar protestes contra la previsible sentència del Tribunal Constitucional sobre els recursos d’inconstitucionalitat presentats contra el text estatutari, en una capitalització política de l’acció jurisdiccional de l’Alt Tribunal. En aquest impasse, mags del NO com Carod demana l’aplicació de l’Estatut i Puigcercós promet campanyes per defensar tot el que calgui. ERC i ICV-EUiA acusen Zapatero de “resistència a executar traspassos”. CiU no donarà suport a la “fermesa” del PSC i protesta per “la manca de voluntat política del gran entabanador”, i CDC, que no ha aconseguit la fusió amb Unió per al seu projecte de la Casa Gran del catalanisme, descobreix al seu darrer congrés la figura del concert econòmic, que sempre va aporrinar “per ser una carlinada” i que, en les seves propostes per a l’elaboració de l’Estatut, el Partit Carlí de Catalunya va presentar al Parlament. Llamazares, d’IU, un altre especialista del NO per sistema, acusa el PSOE de paralitzar i tractat d’amagar l’Estatut.\nA la tardor ens espera la temàtica de sempre: finançament, balanços i dèficit fiscal, llengua, dèficit d’escolarització i d’atenció social, manipulació i paranys per amagar sota la senyera el continuo malbaratament de recursos i el sempitern desviament de cabals públics. Ara, ofegat per la situació, Montilla vaticina una crisi llarga i es compromet a reduir la despesa corrent del govern en un 25% i a congelar la contractació de personal al seu servei.\nEntenc que, a Catalunya, existeix ja una pila de gent farta de tanta manipulació, de tanta manifasseria per viure del conte. Personalment, tots aquests personatges manifassers no em mouran pas en cap de les seves manipulacions i tocaments de fibres sensibles amb les quals ens matxucaran a la tardor. Ara més que mai, hem de conservar el cap clar davant tant vividor de la política i per no deixar-nos arrossegar en la defensa dels seus interessos sectaris, que no són pas els de Catalunya.\nPublicado por Julio Gómez Bahillo en 8/11/2008 09:38:00 a. m. 0 comentarios\nRecessió econòmica, la lluita de l’Ebre i un règim...